bet · GP01KUU2 · 2002-05-21 00:00:00 — Genom ökadkonkurrens och utvecklingstryck uppnås enhögre effektivitet, vilket möjliggör ensnabbare tillväxt. Tillväxt skapartrygghet och välstånd samt ett rikt utbudav anställningsmöjligheter.Det finns fortfarande alltför mångainskränkningar i den inre marknadensfunktionssätt såsom nationellaregleringar och monopol. Dessa hindraratt företag skapas och växer och därmedEU från att utnyttja sin fulla ekonomiskapotential. Därför måste arbetet med attfördjupa, avreglera och utvidga den inremarknaden accelereras.EU bygger på maktbalans och inte påparlamentarism. EU:s institutioner skallvara starka och självständiga och kunnabalansera varandra. Det måste finnas envälfungerande kommission som med högkvalitet och integritet förmår agera påde områden som EU har ansvar för.2.Övergripande frågor om EU:s allmännainriktning (punkt 2)av och (bådav).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag underpunkt 2 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som anförs i reservation2. Därmed bifaller motion2001/02:K427 (v) yrkande 5. Riksdagenavslår motionerna 2001/02:K87 (delvis)(m), 2001/02:K3 (kd) yrkandena 2, 3 och6, 2001/02:U302 (c) yrkandena 8 och 10,2000/01:U511 (mp) yrkande 3, 2001/02:K369(c) yrkande 4 (delvis), 2001/02:U301 (fp)yrkande 3 samt 2001/02:K86 (fp) yrkande4.StällningstagandeVänsterpartiet var förfolkomröstningen motståndare tillSveriges medlemskap i . Det främstaskälet var att EU-samarbetet redan dåpekade mot en allt fastare union somskulle urholka demokratin, undergrävaalliansfriheten och självständigheten iutrikespolitiken. På dessa punkter har vityvärr fått rätt.Den representativa demokratinförutsätter ett symmetriskt förhållandemellan makt och ansvar. Där denoffentliga makten utövas skall detpolitiska ansvaret gå att utkräva.Problemet med EU är att det inte går attutkräva ett samlat politiskt ansvar avministerrådet, kommissionen, domstoleneller . Dessutom ärvaldeltagandet till sålågt att det knappast går att tala omdetta som en representativ institution.Populärt uttryckt dras EU med ettdemokratiskt underskott. Främst grundarsig den kritiken på att ministerrådetstiftar lagar som inte behöver godkännasav de nationella parlamenten för att bligällande i medlemsstaterna. EU:sutveckling drar emot ökad överstatlighet.En genomgång av de fördragsändringarsom gjorts visar att de allaleder i samma riktning: mot en alltstarkare integrationsprocess medfederalistiska kännetecken. Varjefördragsändring hitintills har inneburitatt ytterligare beslutandemaktförflyttats ifrån de nationellaparlamenten, till överstatligt ellermellanstatligt beslutsfattande inom EU.EU:s integrationsprocess lägger med varjefördragsändring ytterligare en byggsten ibygget av en allt närmare sammanslutning,ett förenta stater.Till skillnad mot utskottets majoritetär det enligt vår mening ytterstangeläget att EU-samarbetets utvecklingtotalt byter riktning och blir ettmellanstatligt samarbete. Vänsterpartietmenar att den federativa utvecklingen börbrytas främst på två sätt. Dels genom attbeslutandekompetensen åternationaliseras,repatrieras, dels genom en förändring avEU:s institutioner.Integrationsprocessen har ett slagsinneboende dynamik, där integration påett politikområde närmast med automatikleder till integration på andra områden,s.k. spillover-effekter, vilket ärviktigt för att förstå den nuvarande ochframtida utvecklingen av EU. Vid desenaste fördragsändringarna; Enhetsakten1986, 1991,Amsterdamfördraget 1997 samtNicefördraget 2001, har betydandemaktförskjutningar ägt rum frånmedlemsländerna till överstatligtbeslutsfattande inom EU. Därför anser viatt regeringen omgående bör agera för attbeslutsfattande inom EU skall ske medenhällighet, där varje medlemsland harmöjlighet att använda sin vetorätt att gåemot majoriteten. På de politiska områdendär överstatligt beslutsfattande skerinom EU med s.k. kvalificerad majoritet,tycker vi att beslutandemakten böråterflyttas till de nationellaparlamenten genom att besluten fattas medenhällighet i . Därigenomskapas ett system med tydligtansvarsutkrävande av varje medlemslandsregering, vilket också förstärker denationella parlamentens och därmedväljarnas inflytande. Med andra ordanser vi att hela EU:s nuvarandeöverstat, som återfinns inom denförsta pelaren, bör åternationaliserasgenom att makten återförs från EU:sinstitutioner till de enskildamedlemsstaterna.EU:s institutioner måste ocksåförändras. Det finns en tydlig konfliktmellan och de nationellaparlamentens inflytande, vilket ävenframkom i betänkande 2000/01:KUU1: Ettökat inflytande för Europaparlamentetinnebär ett reducerat inflytande förrådet. Den minskade möjligheten förnationell parlamentarisk kontroll som ensådan utveckling medför kan leda iriktning mot ökad överstatlighet ochdärmed indirekt ett reducerat inflytandeför de nationella parlamenten.Motsatsställningen accentueras av attEuropaparlamentet inte i alla avseendenbegränsar sig till frågor som faller inomdess mandat.Därför förordar vi attEuropaparlamentet i dess nuvarande formavskaffas och ersätts av ett parlamentvars ledamöter utses av de nationellaparlamenten. Därigenom ökar de nationellaparlamentens inflytande.Även kommissionens roll måsteförändras. En del av det demokratiskaunderskottet har sin rot i kommissionensexklusiva initiativrätt. Följaktligen haringen direkt folkvald ledamot inom EU,eller på nationell nivå, möjlighet attlägga lagförslag. Eftersom EG-rätten harföreträde framför svensk lagstiftningurholkas folkets makt ytterligare.Dessutom bör här det s.k. lagstiftnings-utrymmets upptagenhet nämnas. Det innebäratt om EU har antagit en bindande norm påett område, så har EU mutat in detta somsitt eget. Då finns det inte längremöjlighet att stifta nationella lagar påområdet. Av dessa orsaker förordar vi attkommissionen bör avskaffas och ersättasmed ett administrativt organ, underställtministerrådet. Initiativrätten anser vibör vila på de folkvalda, nationellaparlamenten.Vad som anförts bör med bifall tillyrkande 5 i motion 2001/02:K427 (v) gesregeringen till känna.3.Övergripande frågor om EU:s allmännainriktning (punkt 2)av och (båda kd).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag underpunkt 2 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som anförs i reservation3. Därmed bifaller motion2001/02:K3 (kd) yrkandena 2, 3 och 6.Riksdagen avslår motionerna 2001/02:K87(delvis) (m), 2001/02:U302 (c) yrkandena8 och 10, 2001/02:K427 (v) yrkande 5,2000/01:U511 (mp) yrkande 3, 2001/02:K369(c) yrkande 4 (delvis), 2001/02:U301 (fp)yrkande 3 samt 2001/02:K86 (fp) yrkande4.StällningstagandeDebatten om EU:s framtid är både komplexoch oerhört betydelsefull.Kristdemokraterna delar utskottetsuppfattning att denna debatt måste varapragmatisk och probleminriktad. Det finnsingen anledning att diskutera utopiereller politiska slutmål för unionen.Men å andra sidan får man inte blunda förde principiella frågorna om struktur ochbeslutsfattande, eller tro att denrådande ordningen för EU kan fungera närunionens medlemsstater nästan fördubblas.Det behövs realistiska mål, baserade påkonkreta reformförslag.Kristdemokraterna anser därför, tillskillnad från utskottet, att det faktisktbehövs en målformulering för EU:sframtid. Otydligheten om vad unionen äroch hur den fungerar är en huvudorsaktill dagens folkliga misstro mot EU. Detbehövs alltså en reform av EU syftandetill stärkt demokrati, öppenhet ocheffektivitet. Reformen bör utmynna i ettkonstitutionellt fördrag. Det skulle geökad tydlighet.Fördraget bör därför delas upp i tvådelar, där det konstitutionella fördragetfår en särskild status. Denna del skallsamla de viktigaste bestämmelserna ombeslutsfattande och kompetensfördelning.Dessutom bör den innehålla enrättighetsförklaring kopplad tillEuropakonventionen om mänskligarättigheter.Även måste ändringar i detkonstitutionella fördraget göras genomenhällighet. Beslut om att överföra nyakompetenser till EU skall fattas ienhällighet bland medlemsstaterna. Deicke-konstitutionella delarna avnuvarande fördrag kan samlas i en annandel, som borde kunna ändras på ettenklare sätt.Kristdemokraterna vidhåller att enbarten mellanstatlig inriktning av EU inte ärtillräcklig för att uppnå unionenssyften. Tvärtom har EU:s framsteghittills möjliggjorts av att unionengjorts starkare och effektivare än etttraditionellt mellanstatligt samarbete.Vi anser därför att den så kalladegemenskapsmetoden måste stärkas. Detinnebär ett samarbete med gemensammaregelverk, kontrollerade av starkainstitutioner med fastlagda uppgifter.Kommissionen och parlamentet är viktigagaranter för att fördragen skall värnas,för att det gemensamma bästa skall gåföre nationella intressen, och föröppenheten och det demokratiskainflytandet.Beslutsformerna i EU måste förenklas.Beslut med kvalificerad majoritet skallvara regel i ministerrådet. Undantagmåste göras för konstitutionellaändringar, antagande av nya medlemmar,skatter eller beslut om bidrag till EU:sbudget. Majoritetsbeslut i rådet minskarrisken för långvariga låsningar,speciellt i en union med långt över 20medlemmar. Exempel på viktiga områden därmajoritetsbeslut krävs är handel,asylpolitik, miljöstyrande avgifter ochregionalpolitiken.Majoritetsbeslut i rådet bör som regelåtföljas av medbeslutande förEuropaparlamentet. När det nationellaparlamentet förlorar möjligheten att viasin regering inlägga veto mot ett beslut,är det viktigt att det parlamentariskainflytandet säkras genomEuropaparlamentet. Som direktvaldförsamling representerar parlamentetfolken snarare än nationella intressen.Europaparlamentet är också den mest öppnaav EU:s institutioner, i slående kontrasttill framför allt ministerrådet.Det är önskvärt att se över ochtydligare definiera EU:s uppgifter. Dockfår kompetensfördelningen inte varaskriven i sten, utan måste varatillräckligt flexibel för att möta nyabehov av samarbete. En konstitutionelldomstol bör finnas för att avgöra tvisteri kompetensfrågor.EU behöver koncentrera sig på deviktigaste uppgifterna. På dessa områdenkrävs i många fall en förstärkning avresurser och handlingskraft. Unionenskall således ha ansvaret för dengemensamma delen av utrikes- ochsäkerhetspolitiken, för en inre marknadmed fri rörlighet, fungerande konkurrensoch en gemensam valuta samt förjordbrukspolitiken.Dessutom bör unionen agera på områdenarättsstat, immigration, intern säkerhet,kommunikation och infrastruktur,forskning, miljö- och hälsopolitik närdet är fråga om gränsöverskridandedimensioner. Det innebär dock inte attunionen skall ha kompetens på dessaområden i allmänhet.I dag sysslar EU med alltför mångapolitikområden, varav en del kan skötasbättre på lägre nivåer.Subsidiaritetsprincipen ochproportionalitetsprincipen skall varavägledande för en översyn av vilkaområden som kan återföras till nationell,regional eller lokal nivå. Depolitikområden som hör till ländernastraditionella civilisation och kultur,och hela det civila samhället, skallligga kvar på medlemsstaternas ansvar. Isynnerhet den interna organisationen avmedlemsstaterna, familjestrukturer ochsociala trygghetssystem, liksomutbildning, kultur och idrott är områdensom inte skall fastställas på europeisknivå.4.Övergripande frågor om EU:s allmännainriktning (punkt 2)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag underpunkt 2 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som anförs i reservation4. Därmed bifaller motionerna2001/02:K369 (c) yrkande 4 (delvis) och2001/02:U302 (c) yrkandena 8 och 10.Riksdagen avslår motionerna 2001/02:K87(delvis) (m), 2001/02:K3 (kd) yrkandena2, 3 och 6, 2001/02:K427 (v) yrkande 5,2000/01:U511 (mp) yrkande 3, 2001/02:U301(fp) yrkande 3 samt 2001/02:K86 (fp)yrkande 4.StällningstagandeMin och mitt partis politiska grundsynutgår från idén om livskraft tron påmänniskors förmåga att själva skapa, barade får rätt förutsättningar. Detförutsätter också ett långtgåendesjälvbestämmande människors möjligheteratt ta ansvar, enskilt och tillsammans.Det ger också grunden för ökadlivskvalitet. Vad livskvalitet är kanbara varje enskild människa avgöra försig. Politikens uppgift är att ge likavillkor för alla människor atteftersträva sina drömmar, inte att varesig bestämma vad som är det goda liveteller hur människor bör uppnå det.Den europeiska unionen är ett projekt irörelse, ett projekt som saknar slutmål.Att EU:s allmänna inriktning bör vägledasav en pragmatisk grundhållning är bra menbara i kombination med en tydligviljeinriktning, vilket saknas imajoritetens skrivning. Vi bör havisioner för vad vi vill med deneuropeiska unionen.Jag har en vision om ett smalare meneffektivare EU, där makten byggsunderifrån och delegeras uppåt. Varbesluten skall fattas måste avgöras avnärheten till dem som berörs, men ocksåav om det går att fatta beslutet på justden nivån. Jag vill utveckla EU för attmöta framtidsfrågor. Dagens EUstår inför stora utmaningar:utvidgningen, miljöproblemen,utvecklingen av utrikes- ochsäkerhetspolitiken, den bristandefolkliga förankringen samt den ökandehögerpopulismen. Unionens huvudsakligaämnesområden skall vara frågor som intekan hanteras lokalt, regionalt ellernationellt. Till dessa hör fred ochrättssäkerhet, miljö och hållbarutveckling, främjandet av ekonomisktillväxt samt välståndsutveckling. Tillde frågor som löses bäst på regionaleller nationell nivå hör utbildning,kultur och socialpolitik.Utskottsbetänkandet har, enligt minmening, en alltför försiktig inställningtill en öppen, bred och ifrågasättandedebatt om hur det framtida EU skall seut. Jag hade gärna sett mer resonemang omhur vi kan säkra legitimiteten genom attbygga makten underifrån och delegerauppåt.Tanken om en författning byggdunderifrån uttrycks ofta i termer avfederalism. Frågan om federalism handlarytterst om huruvida samarbetet i huvudsakskall vara mellanstatligt elleröverstatligt. EU uppvisar en naturdär båda formerna för beslut blandas.Mellanstatlighet kan uppfattas som denmer demokratiska samarbetsformen, medvetorätt hos varje deltagande part. Dettakan leda till, vilket sker ofta, attförhandlingar förs i slutna rum. Myckettalar för att inslag av överstatlighetbidrar till ökad öppenhet och underlättardelaktighet. Det är beklagligt attbegreppet federalism används på olikasätt i debatten.Det behövs delvis en ny balans som ökarinsynen i och möjligheten att påverkaEU:s institutioner. Tanken om ettmedborgarnas måste också innebäraatt fler av unionens medborgare harmöjlighet att läsa, förstå och gesynpunkter på också unionensgrundläggande dokument. Det måsteinnebära att beslutsfattare är möjligaatt identifiera och utkräva ansvar av. europeiska unionenskulle bidra till detta.En klarare och tydligare maktfördelningmellan institutionerna skulle även bidratill en bättre förståelse blandmedborgarna. Europeiska kommissionenskall vara fördragens väktare, denverkställande kraften och entjänstemannaorganisation. Såvälministerråd som parlament bör hainitiativrätt.För att gemensamt fattade beslut skallvara meningsfulla och människor engagerasig i de sammanslutningar som fattarbesluten, krävs också att besluten kanvara verkningsfulla. En levande demokratiförutsätter förutom öppenhet och insynockså en levande debatt och att människorkänner samhörighet med varandra. Bristenpå forum för människor att mötas,debattera och samverka i är i sig ettproblem. Grunden för ett folkstyre är attdet finns en mängd människor som kännersamhörighet (upplever sig som ett folk)och att det bland dessa människor finnsen fungerande vardagsdemokrati pågräsrotsnivå. Det är farligt attfrikoppla de politiska institutionernafrån denna nivå, så som riskerar att blifallet med europeiska institutioner sominte motsvaras av gränsöverskridandenätverk bland medborgarna. Det folkligamotstånd vi har sett, bl.a. i ,visar oss att människorna känner sigfjärmade från den politik som förs inomEU. Det ökade stödet för högerpopulismsom vi sett i ett flertal länder i Europaär ytterligare ett tecken på att klyftanmellan beslut och medborgarna ökar. Föratt inte dessa åsikter skall öka bör viöverbrygga denna klyfta och göra detmöjligt för människor att identifiera sigmed EU. Vi måste bjuda in dem påpolitikens arenor.5.Övergripande frågor om EU:s allmännainriktning (punkt 2)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag underpunkt 2 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som anförs i reservation5. Därmed bifaller motionerna2001/02:U301 (fp) yrkande 3 och2001/02:K86 (fp) yrkande 4. Riksdagenavslår motionerna 2001/02:K427 (v)yrkande 5, 2000/01:U511 (mp) yrkande 3,2001/02:K369 (c) yrkande 4 (delvis),2001/02:K87 (delvis) (m), 2001/02:K3 (kd)yrkandena 2, 3 och 6 samt 2001/02:U302(c) yrkandena 8 och 10.StällningstagandeFolkpartiet liberalerna ser EU som ettunikt exempel på överstatlig demokrati,en demokrati som inte på något sätt ärfärdig utan söker nya former.EU är och kommer ständigt att vara ibehov av förändringar och reformer.Samtidigt finns det ett behov av atttydliggöra och regleraansvarsförhållandet mellan EU, dennationella, regionala och lokala nivån.EU skall inte ägna sig åt allt, utanbesluten skall fattas så nära denenskilde som möjligt, och helst av alltav den enskilde själv. Folkpartietliberalerna förordar därmed en form avfederalt system i EU.Utifrån denna grundsyn anserFolkpartiet liberalerna att EU skallkoncentrera sig på de storagränsöverskridande frågorna såsomupprätthållandet av fred och säkerhetgenom den gemensamma utrikespolitiken,globalt ansvar genom internationellsolidaritet och en gemensam humanasylpolitik, kampen mot den organiseradebrottsligheten, upprätthållande av denfria konkurrensen, inklusive inomjordbruksområdet, kampen för en bättremiljö, gemensam och konkurrenskraftigvaluta, fri rörlighet av personer, varor,tjänster och kapital. EU skall intesyssla med frågor som kan lösas avmedlemsländerna själva. Frågor som tillexempel finanspolitik, grundskola,barnbidrag, dagisavgifter,föräldraledighet och turism bör kvarståsom nationella angelägenheter.Närhetsprincipen måste utvärderas ochstärkas. Om EU skall kunna fungera med 27eller fler medlemsländer krävs enkoncentration på färre uppgifter.EU står inför två storautmaningar: utvidgningen ochåterupprättandet av en folkligförankring. De är förbundna med varandrapå så sätt att utvidgningen, och de storaförändringar av EU som blir nödvändiga,kräver en hög grad av legitimitet. Därförknyter liberalerna storaförhoppningar till den framtidsdebatt somnu initieras inom ramen för Europeiskakonventet.Effekten av regeringens linje och avvad utskottet anför i avsnitten 1.1 och2.3 i betänkandet blir att agerarbromskloss och steg för steg backar in iEU:s framtidsdebatt, framför allt idiskussionen om en och entydligare kompetensfördelning. I ställetborde enligt liberalernasmening utskottsbetänkandet ha inriktatspå att bejaka och erkänna det nödvändigai att EU utvecklas mot ett slags federaltsystem, där den centrala makten begränsastill de gränsöverskridande frågorna.Folkpartiet liberalernas vision av EUbygger på principen att maktdelningenmellan unionen och medlemsstaternaregleras i en grundlag som utgör ett värnmot centralistiska tendenser. Denuvarande fördragen innebär ingen tydligansvarsfördelning och är ogenomträngligaför medborgarna.6.Övergripande frågor om EU:s allmännainriktning (punkt 2)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag underpunkt 2 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som anförs i reservation6. Därmed bifaller motion2000/01:U511 (mp) yrkande 3. Riksdagenavslår motionerna 2001/02:K87 (delvis)(m), 2001/02:K3 (kd) yrkandena 2, 3 och 6samt 2001/02:U302 (c) yrkandena 8 och 10,2001/02:K427 (v) yrkande 5, 2001/02:K369(c) yrkande 4 (delvis), 2001/02:U301 (fp)yrkande 3 samt 2001/02:K86 (fp) yrkande4.StällningstagandeEuropeiska unionen utvecklas steg försteg i överstatlig riktning. Slutmål är,enligt många, en europeisk förbundsstat något som jag är starkt kritisk till. Jagifrågasätter det demokratiska ochlegitima redan i dagens EU. Min kritikgrundar sig bl.a. på:· EU:s stora demokratiskaunderskott,·· den mäktiga byråkratin iEuropeiska kommissionen, med ensamrättatt lägga lagförslag,·· beslutssystemets utsatthet förlobbyism samt·· bristen på insyn och avsaknadenav meddelarfrihet.·EU:s problem är emellertid inte baraorganisatoriska; redan själva grundtankenmed centralisering av beslut är ettstrukturfel i sig. Egentligen borde,enligt min uppfattning, lämna EU.När vi nu är medlemmar och har enmöjlighet att påverka debatten om EU:sframtid borde åtminstone ageraför ett radikalt annorlunda europeisktsamarbete. Tyvärr har den före detta ja-sidan i svensk EU-debatt inte velat taupp diskussionen om EU:s långsiktigautveckling. I stället har det kommit atthandla om dagspolitik och detaljfrågor.Det är bl.a. därför som jag välkomnarkonventsmodellen för reformering av EU:sgrundfördrag, men jag anser att debattenmåste bli ännu bredare.Flera av de centrala avsnitten i detsammansatta konstitutions- ochutrikesutskottets betänkande är därför ihela sin inriktning främmande för mig ochmitt parti. I stället borde utskottet,som allmän vägvisning för framtiden, hautpekat möjligheten till ett mermellanstatligt EU-samarbete.7.EU-systemets legitimitet beredninginför fördragsändringar (punkt 3)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag underpunkt 3 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som anförs i reservation7. Därmed bifaller motion2001/02:K88 (mp) yrkandena 4 och 9.Riksdagen förklarar motionerna2001/02:K87 (m) (delvis), 2001/02:K427(v) yrkande 8, 2001/02:U302 (c) yrkande9, 2001/02:K3 (kd) yrkande 4 samt2001/02:K88 (mp) yrkande 2 besvarade medvad utskottet anfört.StällningstagandeEnligt min mening borde utskottet i dettaavsnitt ha tagit upp Miljöpartietsförslag om en mer folkligt förankradberedningsprocess, där olika alternativpresenteras och blir föremål förfolkomröstningar.8.Fördragsstrukturen (punkt 5)av , (båda v)och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag underpunkt 5 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som anförs i reservation8. Därmed bifaller motion2001/02:K427 (v) yrkande 9 (delvis).Riksdagen förklarar motionerna 2001/02:K3(kd) yrkande 1, 2001/02:K426 (kd)yrkande 1, 2001/02:U302 (c) yrkande 11,2001/02:U301 (fp) yrkande 5, 2001/02:K86(fp) yrkande 5, 2001/02:K62 (fp) yrkande6 (delvis), 2001/02:K87 (delvis) (m) samt2001/02:U302 (c) yrkande 14 besvarade medvad utskottet anfört.StällningstagandeEtt tydligt tecken på att EU:s utvecklingkonstant går emot ökad överstatlighet ärtendensen att använda sig av enterminologi med begrepp som används istatsrätten vid fördragsändringar.Redan i samband medMaastrichtfördragets tillkomst i börjanav diskuterades att begreppetfederal skulle inkluderas iinledningsartikeln. I arbetsdokument tillfördragsändringen beskrivs fördraget somett steg som markerar ett nytt steg iprocessen som gradvis leder till en unionmed ett federalt mål, Nuget, 1995, s.65. Genom Amsterdamfördraget 1997skapades ett europeiskt medborgarskap.Båda dessa begrepp tillämpas normaltendast i statsrätten.Begreppen konstitution ellerförfattning hämtar båda sin definition urstatsrätten, till skillnad från begreppenfördrag eller traktat som härrör urfolkrätten. Eller som det står ibetänkandet: En konstitution innehållerprinciperna för en stats styrelse,framför allt för de högsta statsorganensupprättande och verksamhet. / / Ettfördrag, eller traktat med en annan term,är en internationell överenskommelse somsluts mellan två eller flerafolkrättssubjekt, vanligen stater.Avsaknaden av en konstitution är ett avde få steg som formellt, i juridiskmening, skiljer EU från riktigaförbundsstater. EU är en fördragsbaseradsammanslutning, vars konstruktion ärberoende av hur de ingående staterna villatt den skall vara inrättad.