bet · GQ01SFU3 · 2002-10-22 00:00:00 — Ömsesidigt erkännande av beslut om avvisning ochutvisning SammanfattningUtskottet behandlar i detta betänkande regeringensproposition /02:182 Ömsedigt erkännande avbeslut om avvisning och utvisning jämte tre motionersom väckts med anledning av propositionen.I propositionen behandlas genomförandet i svenskrätt av rådets direktiv /40/EG av den 28 maj2001 om ömsesidigt erkännande av beslut om avvisningeller utvisning av medborgare i tredje land. Ipropositionen föreslås att en ny grund för avvisningförs in i utlänningslagen (1989:529) som gör detmöjligt att verkställa ett beslut om avvisning ellerutvisning meddelat antingen av en annan stat somingår i den europeiska unionen eller av ellerIsland. Avvisning enligt denna grund skall prövas avMigrationsverket i första instans. Vidare föreslåsatt beslut om avvisning eller utvisning grundade påhot mot den allmänna ordningen eller inre säkerhetenunder vissa förutsättningar skall få läggas tillgrund för beslut om återkallelse av ett svensktuppehållstillstånd.Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 december2002.Utskottet tillstyrker regeringens förslag ochavstyrker därmed motionsyrkandena.I ärendet finns en reservation.Utskottets förslag till riksdagsbeslut Utländska beslut om avvisning ellerutvisningRiksdagen antar regeringens förslag till lag omändring i utlänningslagen (1989:529). Därmedavslår motionerna 2001/02:Sf37,2001/02:Sf38 och 2001/02:Sf39.Reservation (kd, v, mp)den 22 oktober 2002På socialförsäkringsutskottets vägnarSven BrusFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: SvenBrus (kd), (), (), BoKönberg (fp), (), (), (), (), (), (), LinnéaDarell (fp), (), KerstinKristiansson Karlstedt (s), (),(), () och KurtKvarnström (s).2002/03SfU3Utskottets övervägandenBakgrundFri rörlighet för personerEtt viktigt steg i utvecklingen av den friarörligheten inom EU för personer har tagits genomSchengenavtalet och (konventionen om tillämpning av avden , undertecknad ). uttalar staterna sin avsikt attavskaffa personkontroller vid de gemensammagränserna. innehållerbestämmelser om praktiska åtgärder för att fullt utuppnå syfte. För såväl medborgare iSchengenstaterna och övriga EU-stater som förtredjelandsmedborgare, som vistas påSchengenstaternas territorium, gäller att de frittkan röra sig inom Schengenområdet. Förtredjelandsmedborgare innebär det en rätt att rörasig fritt inom Schengenområdet under högst tremånader av eller, ompersonen är viseringspliktig, under den tidviseringen gäller.I och med Amsterdamfördraget, som trädde i kraftden , blev en del avEU:s gemensamma regelverk. Schengenregelverketomfattar samtliga EU:s 15 medlemsländer, medundantag av och . ochIsland deltar i samarbetet genom ett specialavtal.Danmark, som har reserverat sig mot attSchengenavtalet flyttas över till den förstapelaren, kan besluta om man i sinnationella lagstiftning skall genomföra de beslutsom fattats av Schengenländerna.Enligt artikel 5 i kan - isamband med vistelse som inte överskrider tremånader - inresa till de avtalsslutande parternasterritorium bl.a. beviljas en utlänning som ärinnehavare av ett eller flera giltiga dokument somtillåter passerande av gränsen, innehar giltigvisering, om sådan krävs, inte finns registrerad påspärrlista och inte anses utgöra en risk för t.ex.den allmänna ordningen eller statens säkerhet. Iartikel 96 finns bestämmelser om vem som skallbesluta om införande av en person på spärrlista ochpå vilka grunder. Enligt artikel 1 avses medutlänning registrerad på spärrlista varje utlänningsom i Schengens informationssystem har registreratsenligt vad som föreskrivs i artikel 96.I artikel 23 i anges atten utlänning som inte uppfyller villkoren fören kortare vistelse på någon avSchengenstaternas område utan dröjsmål skalllämna området. Om utlänningen haruppehållstillstånd i en Schengenstat, skall haneller hon bege sig dit. Om utlänningen intefrivilligt lämnar området, skall han eller honi regel avvisas eller utvisas i enlighet med denationella bestämmelser som gäller i denSchengenstat där utlänningen greps. Artikel 23erinrar uttryckligen om att avlägsnande intefår ske i strid mot nationella bestämmelser omrätt till asyl eller mot FN:sflyktingkonvention.Lagstiftningsarbetet inom EU på asyl- ochmigrationsområdet m.m.Genom ikraftträdande 1993formaliserades det rättsliga och inrikes samarbetetinom EU. Detta samarbete, som därmed kom att bildaEU:s tredje pelare, handlade om att ge en allmän ramför uppbyggnaden av samarbetet mellanmedlemsländerna i fråga om migration,gränskontroller och asyl- och invandringsfrågor.Genom Amsterdamfördraget överfördes frågor om asyloch migration från den mellanstatliga tredje pelarentill den överstatliga första pelaren. Enligtfördraget skall fri rörlighet för personer hagenomförts efter ikraftträdandet, dvs. fattar rådetbeslut med enhällighet i nästan samtliga rättsakterpå området.Vid Europeiska rådets möte i hösten1999 drogs riktlinjerna upp för ett genomförandefullt ut av den fria rörligheten för personer. Fyrahuvuddelar fastställdes: partnerskap medursprungsländerna, ett gemensamt europeisktasylsystem, som på bör leda till ettgemensamt asylförfarande och en enhetlig status fördem som beviljas asyl, rättvis behandling avmedborgare i tredje land och en effektivarehantering av migrationsflöden.Arbetet med att utveckla gemensamma regler ochminiminormer på asyl- och migrationsområdet harbl.a. resulterat i beslut om miniminormer för att getillfälligt skydd vid massiv tillströmning avfördrivna personer. Ett antal rådsbeslut har ocksåfattats som rör viseringspolitiken. Dessutom är enrad förslag till direktiv föremål för förhandlingar,bl.a. om miniminormer för medlemsstaternas åtgärderför att bevilja eller återkalla flyktingstatus.Vidare har ett förslag presenterats till förordningom kriterier och mekanismer för att avgöravi*l*k*e*n* *m*e*d*l*e*m*s*s*t*a*t* *s*o*m* *h*a*r**a*n*s*v*a*r*e*t* *f*ö*r* *a*t*t* *p*r*ö*v*a* *e*n**a*s*y*l*a*n*s*ö*k*a*n* *s*o*m* *e*n**m*e*d*b*o*r*g*a*r*e* *i* *e*t*t* *t*r*e*d*j*e**l*a*n*d* *h*a*r* *g*e*t*t* *i*n* *i* *n*å*g*o*n**m*e*d*l*e*m*s*s*t*a*t*. * *F*ö*r*s*l*a*g*e*t**(*D*u*b*l*i*n* * *)*,* *s*o*m* *t*i*l*l* *s*t*o*r**d*e*l* *b*y*g*g*e*r* *p*å* *s*a*m*m*a**p*r*i*n*c*i*p*e*r* *s*o*m**D*u*b*l*i*n*k*o*n*v*e*n*t*i*o*n*e*n*,* *g*å*r**h*u*v*u*d*s*a*k*l*i*g*e*n* *u*t* *p*å* *a*t*t**u*p*p*n*å* en snabbare asylprocess.DirektivetEuropeiska unionens råd antog ettdirektiv (2001/40/EEG) om ömsesidigt erkännande avbeslut om avvisning eller utvisning av medborgare itredje land.Direktivet antogs med stöd av artikel 63.3 iavdelning IV i EG-fördraget och är envidareutveckling av Schengenregelverket.Storbritannien har meddelat sin önskan att delta iantagandet och tillämpningen av direktivet. Danmarkhar meddelat att landet genomför direktivet i sinnationella lagstiftning. Enligt avtalet den 18 maj1999 mellan och å ena sidan ochEuropeiska unionens råd å andra sidan kommerrättigheter och skyldigheter som följer avdirektivet att gälla även för dessa två stater.Direktivet syftar enligt artikel 1.1 till att göradet möjligt för en medlemsstat att verkställa ettbeslut om avvisning eller utvisning som fattats aven annan medlemsstat, dvs. det innebär en möjlighetmen inte en skyldighet att verkställa andramedlemsstaters avlägsnandebeslut. Besluten omavvisning eller utvisning skall enligt artikel 1.2genomföras enligt lagstiftningen i den verkställandemedlemsstaten.Direktivet är tillämpligt påtredjelandsmedborgare, dvs. personer som inte ärmedborgare i någon av EU:s medlemsstater (dockundantas tredjelandsmedborgare som ärfamiljemedlemmar till unionsmedborgare och somutövat sin rätt till fri rörlighet). Vidare skalldirektivet endast gälla för administrativa beslut omavvisning eller utvisning.För att ett beslut om avvisning eller utvisningsom fattas av en medlemsstat skall kunna verkställasav en annan medlemsstat krävs enligt artikel 3 attbeslutet inte får uppskjutas eller upphävas av denbeslutande medlemsstaten.Enligt artikel 3.1 a) skall det ömsesidigaerkännandet gälla beslut som grundar sig på ettallvarligt och aktuellt hot mot allmän ordning ellerinre säkerhet, om personen i fråga i den beslutandemedlemsstaten dömts för ett brott vars påföljd ärfrihetsstraff eller om personenskäligen kan befaras ha begått grova brottsligahandlingar eller det föreligger konkreta indicier påatt han eller hon avser att begå sådana handlingarpå en medlemsstats territorium. Ett beslut omavvisning eller utvisning som har fattats med stödav artikel 3.1 a) gör det möjligt att återkalla ettuppehållstillstånd utfärdat av en annan medlemsstat,om detta är tillåtet enligt den nationellalagstiftningen i den stat som har utfärdatuppehållstillståndet. I så fall skall denverkställande medlemsstaten samråda med den stat somhar beslutat om avlägsnandet och, i förekommandefall, med den stat som utfärdatuppehållstillståndet.Enligt artikel 3.1 b) skall verkställighet avbeslut om avvisning eller utvisning som fattats aven annan medlemsstat även kunna genomföras ombeslutet är grundat på personens underlåtelse attfölja nationella bestämmelser om utlänningars inresaeller vistelse.I artikel 3.2 föreskrivs att direktivet skallgenomföras med iakttagande av de mänskligarättigheterna och grundläggande friheterna.Direktivet påverkar inte tillämpningen avbestämmelserna i och inte hellertillämpningen av eventuella återtagandeavtal mellanmedlemsstaterna.Artikel 4 anger att medlemsstaterna skall försäkrasig om att en tredjelandsmedborgare kan överklagavarje åtgärd som åsyftas i artikel 1.2.Artikel 6 föreskriver att myndigheterna i denbeslutande och verkställande medlemsstaten skallsamarbeta och utbyta information på alla lämpligasätt för att genomföra direktivet.Enligt artikel 7 skall medlemsstaterna ersättavarandra för de finansiella obalanser som kanuppstå. Rådet skall, på förslag från kommissionen,anta närmare kriterier och föreskrifter om sådanaersättningar.Vidare skall enligt artikel 8 medlemsstaternasenast sätta i kraft debestämmelser i lagar och andra författningar som ärnödvändiga för att följa direktivet.UtlänningslagenAvvisning och utvisningAvvisning innebär att ett beslut om avlägsnandefattas av en administrativ myndighet i de fall därutlänningen inte har eller har haftuppehållstillstånd efter ankomsten till Sverige.Utvisning är ett beslut om avlägsnande av enutlänning som har haft uppehållstillstånd men intefått det förlängt eller fått tillståndet återkallateller som har begått brott av viss svårighetsgrad. Idet senare fallet fattas beslutet av allmän domstol.De s.k. formella avvisningsgrunderna regleras i 4kap. 1 § utlänningslagen (1989:529), UtlL, ochomfattar sådana grunder för avvisning som harsamband med den generella utlänningskontrollen. Enutlänning kan sålunda avvisas t.ex. om han eller honsaknar pass, visering eller uppehållstillstånd ellerom utlänningen medvetet lämnar felaktiga uppgiftereller förtiger omständigheter av betydelse förrätten att resa in i landet. I samband med Sverigesinträde som operativ medlem iSchengensamarbetet infördes en ny formell grund föravvisning som innebär att en utlänning får avvisasom han eller hon inte uppfyller de krav för inresasom föreskrivs i artikel 5 i Schengenkonventionen.Avvisning på formell grund får ske när som helstom utlänningen inte uppfyller de formella kraven förinresa och vistelse. Någon absolutavvisningsskyldighet föreligger dock inte. Enutlänning som t.ex. ansöker om asyl har rätt attstanna i landet som asylansökan prövas,trots att han eller hon formellt skulle kunnaavvisas direkt.De s.k. materiella avvisningsgrunderna finns i 4kap. 2 § UtlL och syftar till att göra det möjligtatt avvisa en utlänning ur landet som på grund avbristande försörjning, kriminalitet eller annanomständighet hänförlig till utlänningens person göratt han eller hon inte anses önskvärd i landet. Inteheller beträffande de materiella grundernaföreligger någon ovillkorlig skyldighet att avvisautlänningen. Avvisning får ske bl.a. om det kanantas att utlänningen saknar tillräckliga medel försin vistelse i eller om utlänningen på grundav tidigare ådömt fängelsestraff kan antas komma attbegå brott i eller annat nordiskt land ellerom det kan antas att utlänningen kommer att bedrivasabotage, spioneri eller olovligunderrättelseverksamhet i eller annatnordiskt land.Avvisning på materiell grund får - till skillnadfrån avvisning på formell grund - inte ske senare efter utlänningens ankomst till landetoch inte heller om utlänningen innehar viseringeller uppehållstillstånd.Handläggning och överklagandeMigrationsverket skall pröva ärenden om avvisning omutlänningen söker asyl här eller har en närafamiljemedlem som söker asyl här, om utlänningen kankomma att avvisas till följd av en begäran frånannat nordiskt land eller om utlänningen utanavbrott har vistats i mer än tre månaderefter ankomsten när fråga väcks om hans eller hennesavvisning. I andra fall skall polismyndigheten prövafrågan om avvisning. Om polismyndigheten anser dettveksamt om avvisning bör ske skall ärendet lämnasöver till Migrationsverket.Överklagande av en polismyndighets beslut omavvisning får ske till . Beslutetskall emellertid verkställas så snart som möjligtäven om det har överklagats. Överklagande avMigrationsverkets beslut om avvisning ellerutvisning får ske till Utlänningsnämnden.Frågor om återkallelse av t.ex. uppehållstillståndbeslutas av . Verkets beslut kanöverklagas till . I vissasituationer kan ett ärende överlämnas tillregeringen för avgörande.VerkställighetshinderEtt beslut om avvisning eller utvisning får aldrigverkställas till ett land, om det finns skäliganledning att tro att utlänningen där skulle vara ifara att straffas med döden eller med kroppsstraffeller att utsättas för tortyr eller annan omänskligeller förnedrande behandling eller bestraffning ochinte heller till ett land där han eller hon inte ärskyddad mot att sändas vidare till ett land där haneller hon skulle vara i sådan fara (8 kap. 1 §UtlL).En utlänning får inte heller sändas till ett landdär han eller hon riskerar att utsättas förförföljelse eller till ett land där han eller honinte är skyddad mot att sändas vidare till ett landdär han eller hon löper risk för förföljelse. Om detinte går att sända utlänningen till något annat landoch han eller hon genom ett synnerligen grovt brotthar visat att det skulle vara förenat med allvarligfara för allmän ordning och säkerhet att låta honomeller henne stanna i får utlänningen sändastill ett sådant land. Detta gäller inte om denförföljelse som hotar i det andra landet är avsärskilt svår beskaffenhet (8 kap. 2 § UtlL).Återkallelse av uppehållstillståndI 2 kap. 9-12 §§ UtlL anges i vilka fall t.ex.visering och uppehållstillstånd får återkallas.Återkallelse får ske, om utlänningen lämnat oriktigauppgifter eller förtigit uppgifter av betydelse föratt få tillståndet. Vidare gäller att i de fallutlänningen har vistats i landet meduppehållstillstånd då frågan om återkallelse väcks,får återkallelse av ett uppehållstillstånd skeendast om det föreligger synnerliga skäl.Återkallelse är även möjlig om det finns andrasärskilda skäl, i fråga om uppehållstillstånd dockendast om utlänningen ännu inte rest in i Sverige.Vid bedömningen av om ett uppehållstillstånd böråterkallas, skall hänsyn tas till utlänningensanknytning till det svenska samhället och till omandra humanitära skäl talar mot att tillståndetåterkallas.Ett uppehållstillstånd får vidare återkallas omutlänningen har registrerats på en spärrlista iSchengens informationssystem och om det finnstillräckliga skäl för en återkallelse. Ettuppehållstillstånd får även återkallas på grund avutlänningens bristande vandel, dock endast om fråganväckts innan han eller hon varit bosatt i med uppehållstillstånd. Ettuppehållstillstånd kan också återkallas om det medhänsyn till utlänningens tidigare verksamhet eller iövrigt kan antas att han eller hon kommer attbedriva bl.a. sabotage eller spioneri i Sverigeeller i något annat nordiskt land. Ett permanentuppehållstillstånd, slutligen, skall återkallas omutlänningens bosättning i upphör.Utländska beslut om avvisning ellerutvisningUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör bifalla regeringens förslag omatt en ny grund för avvisning förs in iutlänningslagen som gör det möjligt attverkställa ett beslut om avvisning ellerutvisning meddelat av en annan stat som ingåri den europeiska unionen eller av ellerIsland. Prövningen av ärenden om avvisningskall enligt den nya avvisningsgrunden görasav i första instans.Riksdagen bör vidare bifalla regeringensförslag om att utländska beslut om avvisningeller utvisning grundade på hot mot denallmänna ordningen eller den inre säkerheteni vissa fall skall få läggas till grund förbeslut om återkallelse av uppehållstillstånd.Därmed bör avslå motionsyrkandenbl.a. om avslag på propositionen och omlikvärdiga rättssäkerhetskrav i samtligaSchengenländer. Jämför reservationen (kd, voch mp).PropositionenVerkställighet av utländska beslutAvsaknad av uppehållstillstånd i kan enligtutlänningslagens bestämmelser utgöra grund föravvisning. En person som kommer till efteratt ha erhållit ett avlägsnandebeslut i en annanmedlemsstat kommer således att avvisas enligt nugällande regler under förutsättning att han ellerhon inte beviljas uppehållstillstånd. Om personenansöker om uppehållstillstånd gör myndigheterna enprövning av personens rätt att vistas i varesig han eller hon ansöker om asyl eller inte. Vid ensådan prövning kan det utländska beslutet vara enomständighet som tillmäts betydelse men etteventuellt beslut om avvisning fattas med stöd avutlänningslagens regler. Ett avvisningsbeslut kandärefter ligga till grund för verkställighet. Densvenska lagstiftningen leder således ide flesta fall till att personer i de situationerdirektivet avser avvisas ur Sverige.Direktivet är en rättsakt som är bindande förmedlemsstaterna med avseende på det resultat somskall uppnås. Medlemsstaterna är alltså skyldiga atti sina regelverk genomföra direktivet på ett sättsom säkerställer att dess ändamål uppnås. Nuvarandesvenska bestämmelser om avvisning och utvisning kanenligt regeringen inte anses tillräckliga. Ettgenomförande av direktivet är vidare nödvändigt föratt tillvarata svenska myndigheters möjlighet atthantera ärenden om ersättningsanspråk enligtdirektivet, dvs. i de fall det kan finnas anledningför att begära ersättning från en annanmedlemsstat efter en genomförd verkställighet. Detär vidare rimligt att personer inte skall kunnaundgå att avvisas eller utvisas ur Schengenområdetgenom att förflytta sig till ett annat medlemsland.Mot bakgrund härav föreslås att en nyavvisningsgrund förs in i 4 kap. 1 § UtlL. Enligtförslaget rör det sig dels om fall där det utländskabeslutet är grundat på att det föreligger ettallvarligt hot mot den allmänna ordningen eller motden inre säkerheten och personen i fråga antingendömts för ett allvarligt brott eller är skäligenmisstänkt för att ha begått ett grovt brott ellerdet finns starka skäl som tyder på att han eller honavser att begå ett sådant brott, dels om fall därutlänningen underlåtit att följa gällandebestämmelser om utlänningars inresa eller vistelse iden andra staten. Genom den valda lösningenbibehålls rättssäkerheten då utlänningslagensvanliga regler kommer att tillämpas. Detta innebäräven att kravet i artikel 4 om rätt att överklagatillgodoses.Enligt regeringen är det sannolikt att denföreslagna avvisningsgrunden endast i få fall kommeratt ensam ha betydelse. Det kan dock på intet sättuteslutas att personer som erhållit beslut omavvisning eller utvisning i ett annat land inte försupp på den s.k. spärrlistan (artikel 5 iSchengenkonventionen). I sådana situationer är dennya avvisningsbestämmelsen nödvändig även om ingethindrar en parallell tillämpning av den nyaavvisningsgrunden och andra grunder för avvisning.Ärenden om avvisning kan i första instans prövasav såväl polis som . De nu aktuellaavvisningsärendena är enligt regeringen dock av denkaraktären att de lämpligen bör prövas avMigrationsverket. Det föreslås därför att prövningenav ärenden om avvisning enligt den nyaavvisningsgrunden skall göras av iförsta instans.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1december 2002.Återkallelse av uppehållstillståndI artikel 3.1 a) i direktivet anges att beslut omavvisning eller utvisning grundade på hot mot denallmänna ordningen eller inre säkerheten gör detmöjligt att återkalla uppehållstillståndet, om dettaär tillåtet enligt den nationella lagstiftningen iden stat som har utfärdat uppehållstillståndet.För att genomföra denna bestämmelse bör enligtregeringen möjligheten att återkallauppehållstillstånd kompletteras så att även nuavsedda situationer omfattas. Någon skyldighet attåterkalla ett uppehållstillstånd föreskrivs inte idirektivet. Däremot skall samråd ske mellan denverkställande staten och den medlemsstat som harbeslutat om avvisning eller utvisning.I de fall en utlänning har beviljatsuppehållstillstånd i krävs det enligtregeringen mycket starka skäl för att återkalladetta. I praktiken torde endast ett mycket starktnationellt intresse i en annan medlemsstat av att enutlännings uppehållstillstånd återkallas här kunnaanses som ett tillräckligt starkt skäl även förSveriges del att återkalla uppehållstillståndet. Detbör kunna röra sig om fall där utlänningen gjort sigskyldig till allmänfarliga brott eller brott motnationella intressen. De tillämpande myndigheternahar här att göra en bedömning i varje enskilt fallom återkallelse skall ske eller inte. En av defaktorer som också skall tillmätas betydelse ärutlänningens anknytning till Sverige.Regeringen föreslår att en ny paragraf, 2 kap. 10a §, förs in i utlänningslagen med innebörd attutländska beslut om avvisning eller utvisninggrundade på hot mot den allmänna ordningen eller deninre säkerheten i vissa fall skall få läggas tillgrund för beslut om återkallelse avuppehållstillstånd.Förslaget avses träda i kraft den 1 december 2002.MotionernaMagda m.fl. (kd) begär i motion Sf38 avslag påpropositionen. Motionärerna framhåller att det ärstora skillnader mellan medlemsstaters praxis påflykting- och asylområdet och att även tolkningen avflyktingbegreppet är olika i olika medlemsstater.Enligt motionärerna bör avvakta detharmoniseringsarbete som pågår inom EU innan detömsesidiga erkännandet av andra medlemsstatersavlägsnandebeslut genomförs.Även m.fl. (v) begär i motion Sf37avslag på propositionen. Först måste enligtmotionärerna skyddsregler och mottagningsvillkorkomma upp på en hög miniminivå med en fullständigoch korrekt tillämpning av bl.a. Genèvekonventionenoch om mänskliga rättigheter.Därefter kan man börja diskutera t.ex.verkställighet av andra staters avvisningsbeslut.Vidare anser motionärerna att förslaget omåterkallelse av uppehållstillstånd öppnar förgodtycke och politisk repression mot t.ex.miljöaktivister och globaliseringsmotståndare.Förutsättningarna för återkallelse är både vida ochmycket vaga och ger de tillämpande myndigheterna ettbetydande utrymme för politisk repression.Kerstin-Maria m.fl. (mp) begär i motionSf39 yrkande 1 ett tillkännagivande omSchengensamarbetet och aspekter på begreppetbrottslighet. Motionärerna påpekar att det ipropositionen talas mycket om säkerhet ochbekämpning av brottslighet bestående i olagliginresa och att uppge fel identitet.Schengensamarbetet har gjort det så svårt att ta sigin över EU:s yttre gräns att smuggling kan vara endamöjligheten. Att lämna fel uppgifter kan inte alltidbetraktas som en brottslig handling. I samma motionyrkande 2 begärs ett tillkännagivande om hur EU:sdirektiv och beslut föregår beslut i . Motionärerna påpekar att medlemsstaterna ärtvungna att godta förslaget eftersom beslut redan ärfattat i EU. I yrkande 3 begär motionärerna etttillkännagivande om vikten av att likvärdigarättssäkerhetskrav tillämpas i samligaSchengenländer.