bet · GP01UU4 · 2002-04-09 00:00:00 — SammanfattningDetta betänkande syftar till att ge ett bidrag tilldiskussionen om hur en svensk politik omglobaliseringen bör utformas.Termen globalisering har börjat användas isammanhang som inte minst avser förändringar påvärldsekonomins område och kopplingar mellan dettaoch frågor rörande demokrati och de mänskligarättigheterna. Ett friare utbyte av information,idéer och kunskap har på avgörande sätt påverkat denglobala synen på kultur, ekonomi och politik.Bakomliggande faktorer är bl.a. de senaste årensteknologiska framsteg, exempelvis inomkommunikationsområdet, samt minskadetransportkostnader, friare valuta- ochhandelsrörelser och det öppnare världspolitiskaklimatet som kommit att råda efter det kalla krigetsslut.Den nya globaliseringsfasen kännetecknas bl.a. avett öppnare världspolitiskt klimat som har skapatnya möjligheter för såväl individer och företag somidéer och information att fritt röra sig övergränserna. Det friare flödet av varor, tjänster ochkapital bidrar till att skapa förutsättningar förtillväxt och välstånd. Likaledes bidrar strömmarnaav människor och nyheter över gränserna till attskapa förståelse för och uppslutning bakom globalanormer och värderingar, exempelvis i fråga omrespekten för miljön, demokratin och för mänskligarättigheter.Globaliseringen har framkallat en oro påmånga håll över att de snabba samhällsförändringarnakan medföra hot mot miljön, mot nationella kulturer,sysselsättning och t.ex. arbetsvillkor.Integreringen av marknader och ekonomier befarasäven framkalla orättvisor mellan u- och i-ländersamt ökade klyftor mellan fattiga och rika.Utskottet anser det mycket viktigt att uppmärksammariskerna för globaliseringens eventuellasnedvridande effekter. Att vissa länder har lyckatssämre än andra med att angripa de centralafattigdomsproblemen kan emellertid snarare förklarasmed brister av inrikespolitisk art än som en följdav globaliseringen.I syfte att kunna dra nytta av globaliseringen ochför att reducera fattigdomen, krävs enutvecklingsfrämjande inhemsk politik som bl.a. gerbefolkningen tillgång till hälso- och sjukvård samtutbildning.Demokrati och mänskliga rättigheter, liksom bl.a.en framsyntutbildnings-, skatte- och socialpolitik samt enrättvis fördelningspolitik, är viktigaförutsättningar för att skapa goda förhållanden iutvecklingsländerna.Sammanfattningsvis understryker utskottet attglobaliseringen inte i sig innebär ett hot, utansnarare erbjuder möjligheter för länder som ärberedda att bedriva en utvecklings- ochtillväxtfrämjande politik, för att bl.a. bekämpafattigdomen. Världssamfundet har därvid en viktiguppgift att stödja denna utveckling bl.a. genom attbidra till ett effektivt globalt styrsystem avsamverkande internationella organisationer.Globaliseringen innebär att människors syn påvärlden förändras. Människor får bättreförutsättningar att påverka samhällsbesluten genomatt informationen, inte minst genom den nyateknologin, blir mer lättillgänglig och att detfinns större möjligheter att mötas och organiserasig i nya former. Man kan tala om en globaliseringunderifrån. Enskilda grupper och organisationerformerar sig i globala nätverk för att svara mot dennya utvecklingen. ställer integrationen iomvärlden än större krav på den nationellasamhällsomvandlingen. Det väcker frågan omnationalstatens framtid som bärande politisk ochadministrativ enhet.Den ökade globaliseringen och samhälletsinternationalisering har medfört att en betydandeförändring av parlamentens ställning ägt rum.Utskottet menar att regeringen vid utformandet aven svensk globaliseringsstrategi, men ävenannorledes, bör verka för att folkets valdarepresentanter får vederbörliga påverkansmöjlighetersåväl i förberedelsefasen inför betydelsefullainternationella konferenser (exempelvis inomkommittéer som förbereder sådana konferenser) somnär dessa konferenser genomförs. Motsvarande synsättbör vara rådande som när det i andra sammanhang äraktuellt att låta utomstående ingå iregeringsdelegationer. Härvid bör beaktas vikten avatt politiska åsiktsskillnader avspeglas, men ocksåatt den tyngd väljarna givit åt olika uppfattningarfår genomslag.För att globaliseringen skall kunna utvecklas ihuman riktning behöver statliga och överstatligainitiativ kompletteras med aktiva insatser frånfrivilligorganisationer, företag och enskilda.Globaliseringen innebär inte i sig en lösning påde utmaningar som världssamfundet står inför.Avgörande är i stället vilka politiska åtgärder somenskilda länder vidtar för att främja en utvecklingsom leder till ekonomisk tillväxt och en rättvisfördelning av resurser och välfärd i och mellanländer. En viktig uppgift för de rikare länderna -inklusive - är att på olika sätt stödja ensådan utveckling. Ökade möjligheter för defattigaste länderna att få skuldlättnader är i dettasammanhang centralt.Med globaliseringen har finansmarknaderna i olikadelar av världen snabbt genomgått omfattandeförändringar. Genom avregleringar har kontrollenöver kapital- och valutarörelser reducerats starktsamtidigt som omsättningen och antalet transaktionerpå finansmarknaderna har vuxit kraftigt.Handel är ett av de viktigaste medlen för attåstadkomma ekonomisk tillväxt och generera deresurser som är nödvändiga för att kunna bekämpafattigdomen.Utskottet konstaterar att frihandel gynnar ettlands utveckling och att ensidigahandelsliberaliseringar befrämjar tillväxt ochvälfärd på lång sikt. Det råder även bred enighet omatt fri handel över nationsgränserna generellt ledertill högre sysselsättning och ökat välstånd.Resultatet av ministermötet i kan ansesutgöra ett politiskt genombrott för miljöfrågorna,som tas upp ihandelsförhandlingar i WTO.I detta betänkande behandlar utskottet också ettantal motionsyrkanden från de allmännamotionstiderna 1999/2000, 2000/01 och 2001/02.Samtliga yrkanden besvaras eller avstyrks. Tillbetänkandet är fogat 9 reservationer. De partier somreserverat sig på enskilda avsnitt av betänkandet ärmoderaterna, , ,, och miljöpartiet.2 Innehållsförteckning(återfinnes i det tryckta dokumentet och Word-filen) 3 Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Demokratisering genom decentraliseringoch självtillitRiksdagen avslår motion 2001/02:N375 yrkande 6.Reservation 1 (mp)2. SkuldfrågorRiksdagen avslår motion 2001/02:U323 yrkande 14.Reservation 2 (v, mp)Reservation 4 (m) - delvis - motiv.Reservation 6 (kd) - delvis - motiv.Reservation 7 (c) - delvis - motiv.Reservation 8 (fp) - delvis - motiv.3. Etablerandet av ett forskningsinstitutom den fria handelns betydelseRiksdagen avslår motion 2000/01:U204.Reservation 3 (m)4. Frågor i övrigt rörande globaliseringRiksdagen avslår motion 2001/02:U323 yrkande 1samt förklarar motionerna 1999/2000:U217 yrkande 6,1999/2000:U218 yrkandena 1 och 2, 1999/2000:U220yrkandena 2, 5 och 9, 1999/2000:U643 yrkande 12,1999/2000:N382 yrkandena 7 och 8, 2000/01:U206yrkande 38, 2000/01:U213 yrkandena 18 och 22,2000/01:U216 yrkandena 6 och 10, 2000/01:U217yrkandena 1 och 10 samt 2001/02:U216 yrkandena 1, 7och 8, 2001/02:U221 yrkandena 1 och 2, 2001/02:U229yrkandena 1, 2, 7, 8 och 31, 2001/02:U231 yrkandena12 och 18, 2001/02:U234 yrkandena 1-3, 6 och 8,2001/02:U300 yrkande 23, 2001/02:U304 yrkandena 1,2, 5, 9 och 12, 2001/02:U311 yrkandena 7, 15 och 16,2001/02:U323 yrkandena 2-6,9-13, 15 och 17-19, 2001/02:U328 yrkandena 1, 2, 23,29 och 34, 2001/02:U347 yrkande 8, 2001/02:MJ337yrkandena 16 och 18, 2001/02:MJ527 yrkande 4,2001/02:N375 yrkandena 3-5 besvarade med vadutskottet anfört.Reservation 4 (m) - delvis - motiv.Reservation 5 (v) - motiv.Reservation 6 (kd) - delvis - motiv.Reservation 7 (c) - delvis - motiv.Reservation 8 (fp) - delvis - motiv.Reservation 9 (mp) - motiv.Stockholm den 9 april 2002På utrikesutskottets vägnarUrban AhlinFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: UrbanAhlin (s), (), (),(), (), CarinaHägg (s), (), (), JanErik (), (), MarianneSamuelsson (mp), (), BirgittaAhlqvist (s), (), (), () och ().4 Redogörelse för ärendetMotionstiderna 1999/2000, 2000/01 och 2001/02,syftar till att ge ett bidrag till diskussionen omhur en svensk politik om globalisering bör utformas.Behovet av en sådan strategi har framhållits avriksdagen i form av ett tillkännagivande tillregeringen . I samband med arbetetmed betänkandet har statsrådet den 9april 2002 givit utskottet en föredragning omarbetet inom med englobaliseringsstrategi. Utskottet har också tagitdel av den rapport med titeln som presenterades av enarbetsgrupp inom under ledning avstatsrådet har även tagit del av innehållet i denparlamentariska kommitténs betänkande om Sverigespolitik för global utveckling som presenterades imars 2002 (SOU 2001:96).Utskottet vill framhålla att innehållet i dessbetänkande i huvudsak styrts av de ämnen somavhandlas i motionerna. Det gäller exempelvis frågorom bl.a. globaliseringens inverkan på demokratin, demänskliga fri- och rättigheterna, utvecklings- ochfattigdomsfrågorna, utrikeshandeln respektivemiljön. Ett särskilt resonemang förs också omparlamentens roll i en globaliserad värld.Globaliseringsbegreppet förknippas med ett mycketstort antal områden. Utskottet har inte ansett sigha möjlighet att behandla alla dessa frågor inomramen för sitt betänkande. Exempelvis harbetänkandet därför inte haft ambitionen att föra enfördjupad diskussion om globaliseringens effekter påkultur, migration, finansmarknader, forskning ellertransnationella företags agerande.2001/02UU4 5 Utskottets överväganden5.1 Globalisering - någrautgångspunkter5.1.1 Perspektiv på globaliseringenTermen globalisering har börjat användas i sammanhangsom inte minst avser förändringar på världsekonominsområde och kopplingar mellan detta och frågor rörandedemokrati och de mänskliga rättigheterna.Globaliseringsbegreppet används också i andrasammanhang som när det gäller tendenser till nyavärldsomspännande, politiska och sociala värderingarsamt nya kulturella trender. Ett friare utbyte avinformation, idéer och kunskap har - anses det - påavgörande sätt påverkat den globala synen på kultur,ekonomi och politik. Bakomliggande faktorer är bl.a.de senaste årens teknologiska framsteg, exempelvisinom kommunikationsområdet, samt minskadetransportkostnader, friare valuta- ochhandelsrörelser och det öppnare världspolitiskaklimatet som kommit att råda efter det kalla krigetsslut.Jordens stater och folk håller på att knytasstarkare samman i ett ökat ömsesidigt beroende.Dylika tendenser har emellertid förekommit tidigareunder historiens lopp. Det kan därför vara naturligtatt fråga sig om "globalisering" bara är en nyetikett på en gammal företeelse, eller om vi stårinför något som är artskilt från den tidigareutvecklingen. Svaret på denna fråga är intesjälvklart.Man skulle kunna hävda att det är fråga om enprocess som, med viss ryckighet, pågått så längesamhällsbildningar och stater förekommit. Under 1970-och 1980-talen talade man, åtminstone i ,mycket om omvärldsberoende och om den ökadeinternationaliseringen[1].Ekonomin betraktas ofta som en av de starkasteintegrationsskapande krafterna, och ekonomiskafaktorer framhålls ofta i globaliseringsdiskussionen.Inom nationalekonomin anser man sig ha identifieratflera typer av konjunkturcykler varavKondratieffcykeln[2], vilken har en varaktighet , är den mest intressanta i detta sammanhang.Enligt den österrikisk-amerikanske ekonomen (1883-1950) kan de långsiktigakonjunkturcyklerna - ibland kallade "långa vågor","sekulära vågor" eller "K-vågor" - förklaras avtekniska innovationer, och deras uppkomst orsakas avoch sammanfaller med betydelsefulla tekniskagenombrott. Eftersom det rör sig om för samhälletgrundläggande innovationer skulle de långa vågornaavspegla såväl den ekonomiska som den politiska ochsociala utvecklingen. Vågens inledande decenniersammanfaller, påstås det, ofta med instabilaekonomiska system och omfattande politiskaförändringar (ofta genom våldsanvändning).Tabell 1: Möjlig tolkning av de långa vågorna(Kondratieffcyklerna) under industrialismens epok[3],fram till ca 1980----------------------------------------------------|Period |Varaktighet|Innovation|Omvälvningar || | | |(inledande decennier) |----------------------------------------------------|1787-1842||ångteknologin|franskarevolutionen, || | | ||----------------------------------------------------|1843-1897| | |revolutionen , , || ||elkraften|och || | | |enande |----------------------------------------------------|1898-1940| | |spansk- || ||bilen |, rysk- || | | |, boerkriget, första || | | |världskriget |----------------------------------------------------|1941-ca.| | |,||1980 ||elektroniken|, Korea-|| | | |kriget |----------------------------------------------------Det sena och decenniet därefter präglades av enrad ekonomiska kriser som stora politiskaomvälvningar ägde rum (exempelvis slut ochsystemskiftet i ). I det här skisserade perspektivetskulle man kanske kunna påstå att vi befinner oss iinledningen av en ny lång våg[4], och att det är dennautveckling som åsatts etiketten "globalisering". Sett på detviset är globaliseringen inte något som är artskilt från dentidigare utvecklingen.Utifrån tabell 1 kan man göra observationen att de tvåinledande långa vågorna främst avsåg det nordatlantiskaområdet. Först den tredje vågen berörde i någon merabetydande utsträckning längre bort belägna områden, och detär kanske inte förrän under den nuvarande vågen (den femte)som man kan tala om vågen som en i verklig meningvärldsomspännande företeelse. Vi har , i denna speciellaekonomiska mening, inträtt i en global epok.Flertalet av de element som sägs kännetecknaglobaliseringsprocessen innebär, enligt utskottetsuppfattning, inte något specifikt nytt jämfört med tidigareperioder i den moderna historien, utan utgör endast ensuccessiv fortsättning på den utveckling mot ökadinternationalisering som pågått med växlande intensitet ochtagit sig olika uttryck under en längre tid.Inom ramen för de halvsekellånga vågorna kan det emellertidtänkas inträffa förändringar som kan sägas vara artskildafrån vad som tidigare gällt. En sådan förändring skulle kunnahänga samman med kontrollen över territoriet. Traditionellthar geografisk utsträckning spelat en grundläggande rolloavsett om man skulle karakterisera en ekonomi ("USA-marknaden"), ett politiskt system ("staten ")eller religiösa förhållanden ("den muslimska världen"). Omman skulle påstå att delar av ingår i denmuslimska världen så tänker man emellertid knappast iterritoriella termer. Kanske är det så att vi kom in i denglobala eran den dagen då ett samhälleligt system (vanligenen stat) inte längre kunde avgränsa sig från omvärlden i denutsträckning det så önskade. Kanske är det därför, vilketutskottet påpekade redan i yttrande 1995/96:UU6y, som en raddiktaturregimer föll ungefär som telefax, satellit-TV och Internet började bryta igenom?Många andra perspektiv är tänkbara. Ett av dessa är attvissa problem och företeelser först nu börjat karakteriserassom globala. Kanske gäller detta främst miljöproblemen, ochsärskilt då klimatfrågorna. Det rör sig i dessa fall omproblem som funnits tidigare, men som det sena 1900-taletbörjat uppfatta som globala. Man skulle möjligen kunna hävdaatt vi trätt in i globaliseringens epok till följd av attvåra perceptioner globaliserats; en mental globaliseringsåledes. En sådan utveckling kan tänkas växelverka medframväxten av globala, kulturella referensramar manifesteradeav företeelser som CNN och MTV. De friare och allt snabbareinformationsflödena har gjort det allt svårare för ett landatt isolera sig. Kraven på demokrati och mänskligarättigheter vinner allt större terräng med följd attutvecklingen på dessa områden håller på att knyta sammanvärlden i en global värdegemenskap.Även om ingen av de ovan nämnda faktorerna enskilt behöverinnebära något direkt nytt jämfört med föregående epoker såkan de kanske sammantagna ("multiplikatoreffekten" av dem)ändå göra det motiverat att tala om en ny era, ettglobaliseringens tidevarv.5.1.2 Globaliseringens utmaningarDen nya globaliseringsfasen kännetecknas bl.a. av ett öppnarevärldspolitiskt klimat som har skapat nya möjligheter försåväl individer och företag som idéer och information attfritt röra sig över gränserna. Det friare flödet av varor,tjänster och kapital bidrar till att skapa förutsättningarför tillväxt och välstånd. Likaledes bidrar strömmarna avmänniskor och nyheter över gränserna till att skapaförståelse för och uppslutning bakom globala normer ochvärderingar, exempelvis i fråga om respekten för miljön,demokratin och för mänskliga rättigheter.Globaliseringen har framkallat en oro på mångahåll över att de snabba samhällsförändringarna kan medförahot mot miljön, nationella kulturer, sysselsättning och t.ex.arbetsvillkor. Integreringen av marknader och ekonomierbefaras även framkalla orättvisor mellan u- och i-länder samtökade klyftor mellan fattiga och rika. Utskottet anser detmycket viktigt att uppmärksamma riskerna för globaliseringenseventuella snedvridande effekter. Att vissa länder harlyckats sämre än andra med att angripa de centralafattigdomsproblemen kan emellertid snarare förklaras medbrister av inrikespolitisk art än som en följd avglobaliseringen.I syfte att kunna dra nytta av globaliseringen och för attreducera fattigdomen, krävs en utvecklingsfrämjande inhemskpolitik med bland annat stödjande institutioner och en friskoch utbildad befolkning. Demokrati och mänskliga rättigheter,liksom bl.a. en framsynt utbildnings-, skatte- ochsocialpolitik samt en rättvis fördelningspolitik, är viktigaförutsättningar för att skapa goda förhållanden iutvecklingsländerna.Utmaningen för och EU består, enligt utskottet, iatt stödja en sådan utvecklingsfrämjande nationell politik iutvecklingsländerna genom att främja ökade resursflöden -finansiella och kunskapsmässiga, offentliga och privata.Samtidigt som fattigdom är ett av de största hindren förutvecklingen mot social rättvisa och ekonomisk utveckling kanden också utgöra grund för konflikter, flyktingströmmar,internationell brottslighet, spridning av smittsammasjukdomar m.m. Därför ligger det också i och deövriga rika ländernas eget intresse att värna om de ländersom annars hotas av marginalisering.I en värld av globalisering och allt starkare ömsesidigaberoenden måste allas trygghet och välfärd främjas omkonflikter som har sin orsak i fattigdom och social orättvisaskall kunna undvikas.I slutdeklarationen från toppmötet mellan EU:s stats- ochregeringschefer i Laeken framhölls också attEuropa måste ta sitt ansvar för hur globaliseringen skallhanteras. Det anfördes bl.a. att:Europa måste ikläda sig rollen av en makt som beslutsamttar upp striden mot varje form av våld, terror, varjeslags fanatism, men som inte heller blundar för deskriande orättvisorna i världen. Kort sagt, en makt somvill ändra förhållandena i värden så att det inte baragagnar de rika länderna utan även de fattigaste. En maktsom vill ge globaliseringen en etisk inramning, dvs.placera denna i ett sammanhang av solidaritet ochvaraktig utveckling.Utskottet konstaterar att de nya säkerhetspolitiska hotenmåste mötas med delvis nya medel. Detta kräver i sin tur enutveckling vad gäller det internationella samfundetsinstrument och organisation, både globalt och regionalt.Terroristattackerna mot innebaren tydlig illustration av att de säkerhetspolitiska hoten harfått en annan karaktär. De innebar även en påminnelse om attinget land kan avskärma sig från de hot som terrorismenutgör. Som framhölls i sammansatta utrikes- ochförsvarsutskottets betänkande 2001/02:UFöU1 Svensksäkerhetspolitik är det "av utomordentlig betydelse attvärldssamfundet håller samman och att det har bildat engemensam front mot terrorismen".Sammanfattningsvis understryker utskottet attglobaliseringen inte i sig innebär ett hot, utan snarareerbjuder möjligheter, för länder som är beredda att bedrivaen utvecklings- och tillväxtfrämjande politik, att bl.a.bekämpa fattigdomen. Världssamfundet har därvid en viktiguppgift att stödja denna utveckling bl.a. genom att bidratill ett effektivt globalt styrsystem av samverkandeinternationella organisationer.Utskottet har tidigare, i betänkande 2001/02:UU11, uttalatatt "globaliseringen är i grunden en positiv process som omden utvecklas rätt kan hjälpa oss att förverkliga målen om enrättvisare och tryggare värld". Utskottet vidhåller dennauppfattning.Utskottet framhåller vidare att säkerhet och trygghet i vårframtid inte kan uppnås utan att angripa orsakerna till deglobala sociala orättvisorna. Hot mot vår säkerhet kan bästavvärjas i gemenskap och samverkan med andra länder.Internationellt samarbete blir allt viktigare för attmotverka såväl direkta konfliktrisker som de hot som följerav den globala utvecklingen och de moderna samhällenassårbarhet.5.1.3 Mänskliga rättigheter och demokrati som globalvärdegrundI en globaliserad värld ställs ökade krav på envärdegemenskap som kan utgöra grunden såväl för ettkonstruktivt samspel som för åtgärder mot de hot av olikaslag som det internationella samfundet står inför. Avavgörande betydelse härvidlag är de mänskliga rättigheterna,demokrati och fungerande rättsordningar.Omsorgen om de mänskliga rättigheterna är en integrerad ochcentral del av utrikespolitiken. Den präglar Sverigesagerande i globala och europeiska forum och utgör en viktigdimension av de direkta kontakterna med andra länder,utvecklingssamarbetet inräknat.Globalisering har kommit att beteckna en rad ekonomiska,politiska och sociala företeelser som breder ut sig övernationsgränserna och som bidrar till integration av länderoch människor. Frågan här är hur den påverkarförutsättningarna för demokrati och respekt för mänskligarättigheter.Ett sådant fenomen är att många frågor av lokal ochnationell karaktär, så som arbetslöshet, kriminalitet ellervattenanvändning måste ses i ett övernationellt sammanhangoch lösas gemensamt. Det ställer länder inför kravet attsamverka med andra länder att lämna ifrån sig makt till organpå regional och internationell nivå.Globaliseringen innebär, som utskottet påpekat ovan, attmänniskors syn på världen förändras. Människor kommer itätare kontakt med varandra och utbytet intensifieras.Människor får bättre förutsättningar att påverkasamhällsbesluten genom att informationen, inte minst genomden nya tekniken, blir mer lättillgänglig och att det finnsstörre möjligheter att mötas och organisera sig i nya former.Man kan tala om en globalisering underifrån. Enskilda grupperoch organisationer formerar sig i globala nätverk för attsvara mot den nya utvecklingen.Demokratin är historiskt knuten till nationalstaten. Omnationsgränserna nu får mindre praktisk betydelse ochnationalstatens politiska styrförmåga utmanas ställs deninför legitimitetsproblem, och medborgarnas förtroende försystemet kan komma att svikta, med risk för demokratinsfortbestånd. Demokratin är en process och demokratiskaframsteg måste alltid försvaras för att inte gå förlorade.Samtidigt ställer integrationen i omvärlden än större kravpå den nationella samhällsomvandlingen. Det väcker frågan omnationalstatens framtid som bärande politisk ochadministrativ enhet.Ett alltmer komplext nationellt och internationellt systemav olika besluts- och styrformer håller på att utvecklas. form av regionalisering har vuxit fram som ett sätt för deenskilda staterna att hantera följderna av den senasteglobaliseringsfasen. Det gäller inte bara ekonomiska ochhandelspolitiska frågor utan hela den flora av frågor somkräver lösningar eller samarbete över gränserna.Regionalisering börjar i många fall bli en strategi försäkerhet och utveckling. De nya regionerna intar en öppenhållning mot omvärlden och den fria marknaden. Men i mångadelar av världen är de demokratiska institutionerna svaga.Frågor om representativitet och legitimitet aktualiseras närmellanstatligt arbete alltmer får inslag av överstatlighet.Att förlänga det demokratiska beslutsfattandet bortomnationalstaten är en utmaning för framtiden. Vi är på väg ini ett nytt skede för internationellt umgänge som ställer nyaoch ökade krav på de internationella organen, framför allt påFN-systemet.