bet · GP01LU28 · 2002-05-21 00:00:00 — Mål och inriktning för det svenskaarbetet med konsumentfrågor i EU SammanfattningI betänkandet behandlar utskottetregeringens skrivelse 2001/02:148 Mål ochinriktning för det svenska arbetet medkonsumentfrågor i EU. Vidare behandlarutskottet sju motioner med sammanlagt 32motionsyrkanden som har väckts medanledning av skrivelsen, ettmotionsyrkande som har väckts under denallmänna motionstiden och ettmotionsyrkande som har väckts under denallmänna motionstiden år 2001.I skrivelsen redovisar regeringen sinsyn på mål och inriktning för det svenskaarbetet med konsumentfrågor i EU dekommande fem åren samt behandlasövergripande frågor om bl.a.harmonisering av konsumentskyddet,tillsyn och konsumentinflytande.Därutöver behandlas i skrivelsen ettantal mer specifika sakpolitiska områdensom rör konsumenternas hälsa ochsäkerhet, ekonomiska och rättsliga frågorsamt ekologiskt hållbara konsumtions- ochproduktionsmönster. Skrivelsen fokuserarpå EU-arbetet, men mål och inriktningföreslås, när så är relevant, även attgälla i andra internationella sammanhang.Vad som anförs i skrivelsen föranlederinga erinringar från utskottets sida ochutskottet föreslår att samtligamotionsyrkanden skall avslås.I betänkandet finns 11 reservationeroch 5 särskilda yttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Principiella frågorRiksdagen avslår motion 2001/02:L29i denna del.Reservation 1 (m)2. LagstiftningRiksdagen avslår motionerna2001/02:L30 yrkande 1 och 2001/02:L34yrkandena 13.Reservation 2 (v)3. KonsumentinflytandeRiksdagen avslår motionerna2001/02:L29 i denna del, 2001/02:L31yrkande 1 och 2001/02:L34 yrkandena 7och 8.Reservation 3 (m)4. Utbildning och vägledningRiksdagen avslår motion 2001/02:L34yrkande 4.5. ProduktsäkerhetRiksdagen avslår motion 2001/02:L34yrkandena 5, 911 och 15.6. StandardiseringRiksdagen avslår motion 2001/02:L28yrkandena 1 och 2.7. LivsmedelsfrågorRiksdagen avslår motionerna2001/02:L28 yrkande 3, 2001/02:L31yrkande 2, 2001/02:L33, 2001/02:L34yrkandena 12 och 13, 2000/01:MJ257yrkande 4 och 2001/02:So637 yrkande 14i denna del.Reservation 4 (kd, c)Reservation 5 (v)8. Marknadsföring ochinformationRiksdagen avslår motion 2001/02:L34yrkande 14.9. MärkningRiksdagen avslår motion 2001/02:L29i denna del.Reservation 6 (m)10. KonkurrensRiksdagen avslår motionerna2001/02:L29 i denna del och 2001/02:So637 yrkande 14 i denna del.Reservation 7 (m)Reservation 8 (fp)11. UrsprungslandsprincipenRiksdagen avslår motion 2001/02:L30yrkande 2.Reservation 9 (v)12. Obeställd e-postreklamRiksdagen avslår motion 2001/02:L28yrkande 4.Reservation 10 (v, kd, c)13. Finansiella tjänsterRiksdagen avslår 2001/02:L34yrkandena 16 och 17.14. Tjänster i allmänhetensintresseRiksdagen avslår motion 2001/02:L34yrkande 6.15. Alternativ tvistlösningRiksdagen avslår motion 2001/02:L29i denna del.16. Instanser förtvistlösningRiksdagen avslår motion 2001/02:L34yrkande 18.17. Tillämplig lag iutomobligatoriska tvisterRiksdagen avslår motion 2001/02:L32.Reservation 11 (v, fp)18. Strategi för ekologiskthållbar utvecklingRiksdagen avslår 2001/02:L34 yrkande19.19. Regeringens skrivelse2001/02:148Riksdagen lägger regeringensskrivelse /02:148 till handlingarna.Stockholm den 21 maj 2002På lagutskottets vägnarTanja LinderborgFöljande ledamöter har deltagit ibeslutet: (), RolfÅbjörnsson (kd), (),(), (), (), MarinaPettersson (s), (),(), (),(), (),(), (), (), ()och ().2001/02LU28Redogörelse för ärendetI beslutade regeringendirektiv till en parlamentarisk kommittémed uppgift att lämna förslag om hur denframtida konsumentpolitiken skallutformas för att kunna ge människorförutsättningar att känna sig trygga somkonsumenter och ha ett starkt inflytandeöver sin vardag (dir. 1999:1). Kommitténantog namnet Konsumentpolitiska kommittén2000.Enligt direktiven hade kommittén iuppdrag att identifierakonsumentpolitikens långsiktiga innehålloch prioriteringar. För det ändamåletskulle kommittén göra en utvärdering ochanalys av de konsumentpolitiska målen ochvid behov föreslå hur dessa, mot bakgrundav de nya förutsättningarna i samhället,kan utvecklas och fungera bättre. Arbetetskulle utföras i ett tydligt EU-perspektiv med det nordiska samarbetetsom en viktig bas.Vad gäller inriktningen på det svenskaarbetet inom EU på det konsumentpolitiskaområdet hade kommittén i uppdrag attanalysera om EU-aspekten borde betonastydligare i konsumentpolitikens mål ochföreslå på vilket sätt det i så fallborde ske. Kommittén skulle även värderavilka strategier som är lämpliga för attSverige skall kunna bedriva ettkraftfullt och initierat arbete medkonsumentfrågor inom EU och andrainternationella forum och vilka sakfrågorsom därvid särskilt borde lyftas fram.Kommittén redovisade sitt uppdrag våren2000 i slutbetänkandet (SOU 2000:29)Starka konsumenter i en gränslös värld.På grundval av bl.a. betänkandetöverlämnade regeringen i maj 2001proposition 2000/01:135 Handlingsplan förkonsumentpolitiken . I propositionen laderegeringen fram förslag till mål ochinriktning för konsumentpolitiken pånationell nivå. Vidare föreslogregeringen att delmål skulle anges förverksamheten ochatt målen för verksamhetskulle anpassas till de föreslagnanationella målen.Vad särskilt gäller strategier försvenska konsumentpolitiska insatser inomEU och internationellt anfördes ipropositionen att regeringen avsåg attåterkomma till i denna fråga isärskild ordning. Skälen till detta varaatt kommissionen hade förutskickat en nykonsumentpolitisk handlingsplan samt attfrågan om harmoniseringen av gemenskapensmarknadsrätt kommit att aktualiseras påEU-nivå på olika sätt. Enligt regeringensuppfattning borde en svensk strategi förEU-arbetet utformas med hänsyn tagen tilldet pågående arbetet inom EU. Riksdagenbiföll i slutet av november 2001förslagen i propositionen och hade inteheller i övrigt något att erinra mot debedömningar som regeringen redovisat ipropositionen (bet. 2001/02:LU2, rskr.51).För att bistå iarbetet med en skrivelse till riksdagenom mål och inriktning för det svenskaarbetet med konsumentfrågor i EUanlitades f.d.generaldirektören . Vidareinrättades en arbetsgrupp inomRegeringskansliet med representanter förberörda departement. Inom arbetsgruppenupprättades en promemoria som behandladesvid ett remissmöte i februari 2002.Promemorian ligger i huvudsak till grundför regeringens bedömningar i förevarandeskrivelse.I skrivelsen redovisar regeringen sin synpå mål och inriktning för det svenskaarbetet med konsumentfrågor i EU dekommande fem åren. Övergripande frågor ombl.a. harmonisering av konsumentskyddet,tillsyn och konsumentinflytandebehandlas. Därutöver behandlas ett antalmer specifika sakpolitiska områden somrör konsumenternas hälsa och säkerhet,ekonomiska och rättsliga frågor samtekologiskt hållbara konsumtions- ochproduktionsmönster. Avsikten är inte attskrivelsen uttömmande skall beskrivakonsumentrelaterade bestämmelser ochinitiativ på EU-nivå. Den fokuserar på EU-arbetet, men mål och inriktning föreslås,när så är relevant, även att gälla andrainternationella sammanhang.Med anledning av skrivelsen har väckts7 motioner innehållande 32motionsyrkanden. I detta sammanhangbehandlar utskottet även ettmotionsyrkande från den allmännamotionstiden och ettmotionsyrkande från den allmännamotionstiden år 2001.Motionsspörsmålen gäller bl.a. vilkenlinje bör driva fortsättningsvisvad gäller utformningen av den framtidalagstiftningen på EU-nivå,konsumentorganisationernas möjlighetertill inflytande, produktsäkerhet,standardisering, livsmedelsfrågor,marknadsföring, elektronisk handel,finansiella tjänster, tjänster iallmänhetens intresse ochgränsöverskridande tvistlösning.Förslagen i motionerna återges i bilagan.I flera motioner förs fram yrkanden somdelvis innebär att motionärerna även villha till stånd en förändring av detkonsumentpolitiska arbetet på nationellnivå. Mot bakgrund av att den nu aktuellaskrivelsen endast behandlar inriktningenav det svenska arbetet inom EU kommerutskottet inte att närmare behandlayrkandena i dessa avseenden.Efter en inledande bakgrund behandlarutskottet i det följande under skildarubriker de frågor i regeringensskrivelse som har aktualiserats imotionerna. Betänkandets dispositionföljer i huvudsak dispositionen iskrivelsen.BakgrundKonsumentpolitiken inom EUInom EU har konsumentpolitiken fått ökadbetydelse i takt med att gemenskapenssamarbete fördjupats. Det förstakonsumentpolitiska programmet antogs år1975. Det dröjde dock till i mitten av1980-talet innan arbetet med konkretakonsumentpolitiska åtgärder pågemenskapsnivå började ta fart på allvar.Genom beslutet om den europeiskaenhetsakten infördes artikel 100ai EG-fördraget, som innebar att rådet medkvalificerad majoritet kunde beslutarättsakter för att stimulera den inremarknaden. Artikeln fastställde attkommissionens förslag som gäller hälsaoch säkerhet samt miljö- ochkonsumentskydd skulle utgå från en högskyddsnivå. Fördragsändringenunderlättade genomförandet av åtgärder pådet konsumentpolitiska området. Avbetydelse var också den nyaharmoniseringsmetoden, den s.k. NewApproach-metoden, som innebar att arbetetmed produktsäkerhet kunde förenklas.Genom , som trädde ikraft , infördes en särskildartikel om konsumentskydd i EG-fördraget,artikel 129a. Den angav att en högkonsumentskyddsnivå skulle uppnås delsgenom åtgärder med stöd av artikel 100ainom ramen för förverkligandet av deninre marknaden, dels genom särskildainsatser som understödde ochkompletterade medlemsstaternas politik.De särskilda insatserna skulle varainriktade på att skydda konsumenternashälsa, säkerhet och ekonomiska intressenoch på att uppnå en godkonsumentupplysning. Dessa åtgärderskulle dock inte hindra en medlemsstatfrån att behålla eller införa strängarenationella skyddsåtgärder, förutsatt attdessa var i överensstämmelse medgemenskapsrätten och att kommissioneninformerats om dem.Genom Amsterdamfördraget, som trädde ikraft , har nämnda artikel fåtten tydligare och mer vidsträcktmålformulering. Enligt den nya lydelsen(artikel 153) skall gemenskapen för attfrämja konsumenternas intressen ochsäkerställa en hög konsumentskyddsnivå,bidra till att skydda konsumenternashälsa, säkerhet och ekonomiska intressensamt främja konsumenternas rätt tillinformation och utbildning och deras rättatt organisera sig. Dessa mål skalluppnås genom dels åtgärder som beslutasmed stöd av artikel 95 för attförverkliga den inre marknaden, delsåtgärder som understöder, kompletteraroch övervakar medlemsstaternas politik pådet konsumentpolitiska området. Enligtartikel 153 skall konsumentskyddskraväven beaktas vid utformningen ochgenomförandet av gemenskapens övrigapolitik och verksamhet. En annanförändring av intresse är att artikel95.3 förstärkts på så sätt att inte barakommissionen utan även rådet ochEuropaparlamentet skall sträva mot en högskyddsnivå när det gäller hälsa ochsäkerhet samt miljö- och konsumentskyddnär regler skall beslutas för den inremarknaden.I oktober 2001 överlämnade kommissionenen grönbok om det framtidakonsumentskyddet inom EU, KOM (2001) 531slutlig. syftar till attstimulera en debatt om inriktningen avden framtida konsumentpolitiken inom EU,särskilt på det marknadsrättsligaområdet. I grönboken för kommissionenfram en idé om ett mer flexibeltregelverk som skulle kunna inrymmagenerella bestämmelser om god sed påmarknaden. och de synpunktersom lämnats på denna frånmedlemsstaternas regeringar och andraberörda bereds inomkommissionen.Nämnas bör vidare att kommissionen den7 beslutat ett meddelande med enkonsumentpolitisk strategi för åren20022006, KOM (2002) 208 slutlig. Målenför verksamheten skall, enligt strateginvara en hög gemensam konsumentskyddsnivå,en effektiv tillämpning avkonsumentskyddslagstiftningen ochinflytande för konsumentorganisationerna.Mål och inriktning för det svenskaarbetetVerksamhet med syfte att stödjakonsumenter har en lång tradition iSverige. Konsumentpolitiska riktlinjerhar fastställts av vid femolika tillfällen första gången år 1972.Nu gällande riktlinjer för det inhemskaarbetet med konsumentfrågor fastställdesi (prop. 2000/01:135, bet.2001/02:LU2, rskr. Riksdagsbeslutetinnebär att de nationella målen förkonsumentpolitiken skall vara attkonsumenternas ställning och inflytandepå marknaden skall stärkas(inflytandemålet), att hushållen skall hagoda möjligheter att utnyttja sinaekonomiska och andra resurser effektivt(hushållningsmålet), att konsumenternashälsa och säkerhet skall skyddas(säkerhetsmålet), att sådana konsumtions-och produktionsmönster skall utvecklassom minskar påfrestningarna på miljön ochbidrar till en hållbar utveckling(miljömålet) samt att konsumenterna skallha tillgång till god vägledning,information och utbildning(kunskapsmålet).I förhållande till vad som gällttidigare är kunskapsmålet nytt, medaninflytandemålet bygger på det tidigaremarknadsmålet. Övriga mål kvarståroförändrade. Målen skall, enligtriksdagens beslut, vara styrande försåväl det nationella arbetet som för detsvenska arbetet inom EU och i andrainternationella forum.I samband med riksdagsbeslutlades också fast delmål förkonsumentpolitiken. Delmålenrepresenterar verksamhetsområden som ärsärskilt viktiga för konsumenterna ochavser områden där det finnskonsumentpolitiska verktyg att tillgå föratt uppnå konkreta förbättringar förkonsumenterna.Frågan om inriktningen på arbetemed konsumentfrågor i EU aktualiseradesredan i samband med riksdagensställningstagande till ett svensktmedlemskap i (prop.1994/95:19, bet. I sitt yttrandetill utrikesutskottet över den dåaktuella propositionen (yttr.1994/95:LU1y) anförde lagutskottet attett svenskt medlemskap i innebar attSverige fullt ut och aktivt kan medverkai och påverka utvecklingen avkonsumentpolitiken inom gemenskapen ochutformningen av de gemenskapsregler somär av betydelse frånkonsumentskyddssynpunkt. Att somEU-land borde arbeta för att uppnå EG-fördragets viljeinriktning att uppnå enhög konsumentskyddsnivå framstod, enligtutskottet, som odiskutabelt. mening tillhördekonsumentskyddet ett av de områden somborde prioriteras från svensk synpunkt.Inte minst angeläget härvidlag var attåstadkomma högre skyddsnivåer när detgällde produktsäkerhet ochproduktutformning. En annan viktig frågavar att förbättra konsumentskyddet vidfinansiella tjänster. Vad utskottetsålunda anförde gav som sinmening regeringen till känna (rskr. 63).I ett yttrande till utrikesutskottetvåren över regeringens skrivelse1995/96:30 om EU:s regeringskonferens1996 förklarade lagutskottet att vad manuttalat borde stå fast (yttr.1995/96:LU2y).Regeringen överlämnade i mars 1996skrivelsen 1995/96:181 Konsumentpolitikeni EU mål och inriktning för det svenskaarbetet till . I skrivelsenredogjorde regeringen för de mål och deninriktning enligt regeringenborde ha vid sitt arbete medkonsumentfrågor i EU. Det övergripandemålet borde, enligt regeringensuppfattning, vara att ge konsumenterna enstark ställning på marknaden, att främjakonsumenternas intressen och inflytande iett integrerat och att samtidigtkunna bibehålla och utveckla nivån påsvensk konsumentpolitik. Ett annat målvar att medlemsstaterna, med stöd avsubsidiaritetsprincipen, skulle kunna gekonsumenterna ett starkare skydd än vadsom följer av gemenskapsreglerna, underförutsättning att detta inte leder tillhinder för den fria rörligheten förvaror, tjänster och kapital.Tillämpningen av subsidiaritetsprincipenfick dock inte leda till attkonsumentskyddet på gemenskapsnivå blirså lågt att konsumenterna inte kan kännaförtroende för den inre marknaden.Riksdagsbeslutet innebar också att dågällande mål för konsumentpolitiken pånationell nivå även skulle varautgångspunkt för de svenska insatserna påEU-området.Riksdagen hade inget att erinra mot vadsom anfördes i skrivelsen (bet.1995/96:LU26, rskr. 292).Utskottets övervägandenPrincipiella frågorUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå ett motionsyrkandevari förordas en annan inriktning pådet svenska arbetet med konsumentfrågorinom EU än vad som kommer till uttrycki skrivelsen. Den i motionen föreslagnainriktningen är inte förenlig med denationella målen förkonsumentpolitiken. Jämför reservationnr 1 (m).MotionenI motion 2001/02:L29 av ChristelAnderberg m.fl. (m) förespråkarmotionärerna en annan inriktning på detkonsumentpolitiska arbetet inom EU än vadsom kommer till uttryck i skrivelsen.Motionärerna anför att regeringenskonsumentpolitik på det nationella planetsyftar till att genom centraliseringskapa ett system för styrande avkonsumenternas val. En sådancentralistisk konsumentpolitik leder tillatt konsumentens egen kapacitet förringasoch att varor och tjänster fördyras. Enmodern konsumentpolitik måste, menarmotionärerna, ge människor utrymme attsjälva fatta beslut om sin konsumtion.Det är därför av stor vikt attregeringen, inom ramen för det europeiskasamarbetet, arbetar för avregleringar ochdecentralisering av beslutsfattande. Enbra konsumentpolitik skall, ansermotionärerna, syfta till att öka denkonkurrensutsatta sektorn, vidga områdetför privat näringsverksamhet, avvecklaoffentliga monopol och minska offentligtägande i näringsverksamhet. Det krävsockså strukturförändringar i form avskattesänkningar och avregleringar föratt stimulera marknaden. I motionenbegärs ett tillkännagivande i enlighetmed det anförda (delvis).Utskottets ställningstagandeSom redovisats inledningsvis beslutaderiksdagen så sent som i slutet avnovember 2001 om mål och inriktning fördet nationella arbetet på detkonsumentpolitiska området (prop.2000/01:135, bet. 2001/02:LU2, rskr. 51).Enligt beslut är målen attkonsumenternas ställning och inflytandepå marknaden skall stärkas(inflytandemålet), att hushållen skall hagoda möjligheter att utnyttja sinaekonomiska och andra resurser effektivt(hushållningsmålet), att konsumenternashälsa och säkerhet skall skyddas(säkerhetsmålet), att sådana konsumtions-och produktionsmönster skall utvecklassom minskar påfrestningarna på miljön ochbidrar till en hållbar utveckling(miljömålet) samt att konsumenterna skallha tillgång till god vägledning,information och utbildning(kunskapsmålet). Riksdagsbeslutet innebäratt dessa mål även skall vara vägledandeför det svenska arbetet medkonsumentfrågor inom EU och i andrainternationella sammanhang. Den grundsynpå konsumentpolitiken som gavuttryck för konsumentpolitiskabeslut skall således ligga till grundockså för arbetet inom EU.Enligt utskottets mening ligger de måloch inriktningar som redovisas i den nuaktuella skrivelsen väl i linje med deställningstaganden som gjorde ihöstas.Utskottet erinrar om att ettmotionsyrkande med samma inriktning somdet nu aktuella avstyrktes i november2001 i samband med behandlingen avregeringens proposition med förslag tillnationella mål på det konsumentpolitiskaområdet. Utskottet anförde därvid i sittav godkända betänkande2001/02:LU2 att konsumentpolitiken är enviktig förutsättning för en fungerandemarknadsekonomi och att statens uppgiftmåste vara att skapa de spelregler ochatt tillhandahålla de marknadsoberoendeorgan som behövs för att upprätthållamarknadsekonomin. Utskottet framhöllvidare att konsumentpolitiken är en delav välfärdspolitiken och att den skallstödja enskilda människor i derasegenskap av konsumenter för att ge demett större inflytande och för att få dematt känna sig trygga på marknaden.Konsumentpolitiken har även, anfördeutskottet, ett fördelningspolitisktinslag i och med att den främjarmänniskors möjligheter att hushålla medsina resurser.Även i det av godkändabetänkandet /02:LU18 avstyrktes såsent som innevarande år ettmotionsyrkande med samma inriktning.Utskottet hänvisade då till riksdagenstidigare ställningstagande i november2001 och tillade att den bedrivnakonsumentpolitiken har stor betydelse fören fungerande marknad och attkonsumentpolitiskt betingade åtgärder iallra högsta grad bidrar till en effektivkonkurrens på sunda villkor.Vad utskottet tidigare anfört ägeralltjämt giltighet. Den i motionenförordade inriktningen av detkonsumentpolitiska arbetet på EU-nivå ärinte förenlig med de av nyligenbeslutade nationella målen. Ett bifalltill motionen skulle således innebära attmotstridiga mål kom att gälla för arbetetpå nationell nivå respektive EU-nivå. Ensådan ordning kan utskottet inte ställasig bakom, och utskottet föreslår attmotion 2001/02:L29 skall avslås såvitt nuär i fråga.LagstiftningUtskottets förslag i korthetUtskottet ställer sig bakominriktningen på regeringens arbete,vilket innebär att harmoniseringsgradeni lagstiftningsärendena skall bedömasfrån fall till fall. Motionsyrkandensom går ut på att regeringen ävenfortsättningsvis skall verka för attlagstiftningen på konsumentområdetutformas som minimiregler bör därföravslås. Jämför reservation nr 2 (v).BakgrundSedan 1980-talet har en rad olikarättsakter, huvudsakligen direktiv,beslutats inom gemenskapen i syfte attskydda konsumenterna och att stärka derasrättsliga ställning på marknaden.Flertalet av dessa direktiv är utformadesom s.k. minimidirektiv, vilket innebäratt medlemsstaterna är oförhindrade attbehålla eller införa regler som är tillkonsumenternas fördel så längebestämmelserna är förenliga medgemenskapsrätten i övrigt.1996 års konsumentpolitiska beslutinnebar bl.a. att skall verka föratt medlemsstaterna, med stöd avsubsidiaritetsprincipen, skall hamöjlighet att ge konsumenterna ettstarkare skydd än vad som följer avgemenskapsreglerna, under förutsättningatt detta inte leder till hinder för denfria rörligheten för varor, tjänster ochkapital. skall vidare, enligtriksdagsbeslutet, verka för atttillämpningen av subsidiaritetsprincipeninte leder till att konsumentskyddet pågemenskapsnivå blir så lågt attkonsumenterna inte kan känna förtroendeför den inre marknaden.Den svenska linjen skall således,enligt beslut, vara att istörsta möjliga mån verka förminimiregler, varigenom medlemsstaternapå nationell nivå tillåts behålla ellerinföra strängare krav än vadgemenskapsreglerna föreskriver.SkrivelsenEn fråga som får allt större vikt rörharmoniseringen av konsumentskyddet påden inre marknaden. Enligt regeringensbedömning gynnar gemensamma regler medhög konsumentskyddsnivå utvecklingen aven konkurrenskraftig marknad med bredareutbud, större valmöjligheter och ökadprispress, vilket är till fördel förkonsumenterna. Dessutom gör, anförs det iskrivelsen, gemensamma regler det lättareför konsumenterna att ha grepp om sinarättigheter. Att sträva efter gemensammaregler är således angeläget på områdendär splittrade nationella regler hindrarutvecklingen av den inre marknaden.Gemensamma regler med hög skyddsnivå blirockså, menar regeringen, viktigt isamband med att den europeiskagemenskapen utvidgas till att omfatta nyaländer.Regeringen drar mot den nu redovisadebakgrunden slutsatsen att börverka för att ett gemensamtkonsumentskydd kommer till stånd inom dengemensamma marknaden så långt det ärmöjligt och rimligt. Konsumentskyddetskall vara det bästa möjliga, ochinriktningen skall vara att uppnå enmarknad som är på konsumenternas villkori lika hög grad som företagens. Dettaligger, menar regeringen, i linje med denaktiva ansats som avser att ha iEU-arbetet för att säkerställa attkonsumentskyddsaspekterna beaktas såtidigt som möjligt när olika förslag försfram och bearbetas.Fullt ut harmoniserade regler är dock,anförs det i skrivelsen, inte alltid detmest ändamålsenliga. Frågan omharmoniseringsgrad måste således bedömasfrån fall till fall med hänsyn till detaktuella ämnet för lagstiftning och vadsom mest gynnar konsumenternas intressen.Mot bakgrund av att marknaden utvecklas isnabb takt kan det vara viktigt medflexibla regler som ger utrymme för atttillvarata de konsumentintressen som kanbli aktuella. Också på det civilrättsligakonsumentskyddets område får, anförs deti skrivelsen, valet av harmoniseringsgradavgöras från fall till fall.MotionernaI motion 2001/02:L30 anser TanjaLinderborg m.fl. (v) att regeringensställningstagande för en ökadharmonisering av konsumenträtten innebärett övergivande av den princip om att EG-lagstiftning på det konsumenträttsligaområdet skall vara utformad somminimiregler som gällt alltsedan 1996 årskonsumentpolitiska beslut.