bet · GQ01FIU1 · 2002-11-21 00:00:00 — De föreslagna skattesänkningarnasamt höjningen av garantinivån iföräldraförsäkringen höjer barnfamiljernasinkomster, vilket väntas minska behovet avbostadstillägg.Centerpartiet räknar med att under debåda kommande åren kunna sälja statligverksamhet för 30 respektive 50 miljarderkronor mer än regeringen planerat.Försäljningen bör under de kommande åreninriktas på det statliga skogsinnehavetsamt på företag som inte är särskiltkonjunkturkänsliga, såsom AB Vin ochSprit.Med ledning av uppgifter i motionen kanCenterpartiets finansiella sparandesammanfattas på följande sätt.Tabell 24. finansiellasparande i offentlig sektor 2003 och 2004Miljarder kronor*grafiskt element borttaget*förslag till ändradinkomstbeskattning får till följd attkommunernas skatteunderlag ökar, vilket ienlighet med finansieringsprincipenminskar behovet av kompenserandestatsbidrag. I Centerpartietsbudgetalternativ är den största enskildabesparingsposten överföringarna tillkommunerna. Besparingarna på dettautgiftsområde uppgår till närmare 20miljarder kronor och är en avförklaringarna till partiets lägre nivå påutgiftstaket för staten.Tabell 25. utgiftstak förstaten och 2004Miljarder kronor*grafiskt element borttaget*förslag till utgiftstak förden offentliga sektorn skiljer sig frånregeringens på följande sätt.Tabell 26. utgiftstak föroffentlig sektor 2003 och 2004Miljarder kronor*grafiskt element borttaget*2.4.3 sammanfattandebedömning av budgetförslagenUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslagtill inriktning av budgetpolitiken med dekompletteringar som föreslås i motionFi230 (s, v, mp) och avstyrker dealternativa förslag som framförs avModerata samlingspartiet, Folkpartietliberalerna, ochCenterpartiet.De formella beslut som direkt hör ihopmed detta ställningstagande behandlarutskottet i efterföljande avsnitt 2.5, 2.6samt 2.8-2.10.Jämför reservationerna 8 (m), 9 (fp), 10(kd) och 11 (c).Under de senaste två mandatperioderna harde offentliga finanserna förbättratsdramatiskt. Krisen i början av 1990-taletledde till ett kraftigt fall i denoffentliga sektorns finansiella sparandemed ett snabbt växande underskott somkulminerade då det motsvarade 11,9 %av BNP. med omfattandebesparingsprogram hade de offentligafinanserna återhämtat sig så mycket att deåter uppvisade överskott. Överskottenväxte snabbt och motsvarade förra årett.o.m. av BNP.Med de tidigare stora underskotten ökadeockså skuldbördan snabbt. Den offentligasektorns bruttoskuld hade i slutet av 1996vuxit till av BNP, vilket var 16procentenheter mer än skuldkriteriet iMaastrichtfördraget föreskriver. Därefterskedde en vändning, och man räknar nu medatt bruttoskulden vid utgången av 2004 skaha minskat till av BNP.Den växande skuldbördan urholkade ocksåsnabbt den offentliga sektornsförmögenhetsställning. Skulderna växte sigstörre än de finansiella tillgångarnainklusive AP-fonden, och denna nettoskuldökade till 1996.Förra året hade emellertid nettoskuldenavvecklats, och vid utgången av 2004beräknas den offentliga sektorns samladenettoförmögenhet uppgå till ca 120miljarder kronor.Statsskulden - mätt i nominella termer -nådde sin kulmen då denuppgick till . Denhar därefter minskat och beräknas vidårets slut uppgå till 1 125 miljarderkronor.Den snabba förbättringen förklaras del av en gynnsam ekonomisk utveckling.Helt avgörande har emellertid varit denförda budgetpolitiken och de omfattandesaneringsprogram som genomfördes i mittenav , saneringsprogram somdärefter ersatts av en strikt tillämpadmålstyrning med fleråriga mål i form avutgiftstak för staten och överskottsmålför de offentliga finanserna.Fastställda utgiftstak har intebara hållits utan har fram t.o.m. 2001också underskridits med sammanlagt 38miljarder kronor. harsamtliga uppställda saldomål uppnåtts medbred marginal, så bred att de fastlagdadelmålen under femårsperioden 1997-2001överträffats med sammanlagt 167 miljarderkronor.Denna form av målstyrning har kommit attbli ett viktigt inslag i budgetpolitiken.Inte minst utgiftstaken har visat sigverkningsfulla. Genom att i förvägbestämma omfattningen på de statligautgifterna och därefter hålla fast viddetta åtagande blir budgetpolitikenlångsiktig och mer förutsägbar. Med enrestriktion som utgiftstaket kanexempelvis inte tillfälligt högreinkomster användas för att finansieravaraktigt högre utgifter, och varje nyttutgiftsåtagande måste finansieras genomomprioriteringar inom utgiftstakets ram.Regeringen är enligt budgetlagen dessutomskyldig att vidta åtgärder om utgiftstakenhotar att överskridas, och återkommandehar regeringen också själv genomfört ellerföreslagit olika besparingar föratt förhindra detta. Med en sådaninriktning främjas trovärdigheten i denförda politiken.Omständigheter som dessa har bidragittill att de offentliga finanserna nu vuxitsig så starka att vi i motsats till mångaandra länder förmått möta den senasteinternationella konjunkturnedgången utanohållbara underskott. Våra marginaler tillstabilitets- och tillväxtpaktens krav påatt underskotten inte får överstiga avBNP är goda.För räknar regeringen medatt såväl den konsoliderade bruttoskuldensom statsskulden inte längre ska minska iabsoluta tal, men väl mätta som andel avBNP.Regeringen bedömer i budgetpropositionenatt det finansiella sparandet för 2002kommer att bli och för de kommandeåren något lägre. Det är 0,3procentenheter lägre än målet för 2002.Den något svagare utvecklingen är dockförenlig med det långsiktiga målet om ettöverskott på i genomsnitt av BNP underen konjunkturcykel.Medan de offentliga finanserna i flera EU-länder utvecklas på ett oroväckande sätthar vi i överskott i de offentligafinanserna. gäller att deoffentliga finanserna är starktkonjunkturkänsliga, vilket bl.a. kommertill uttryck i de alternativautvecklingsscenarier som redovisas ivårpropositionen.I ett lågtillväxtalternativ harregeringen antagit att den internationellaåterhämtningen bromsas upp för atthelt stanna av . Hushållenskonsumtion dämpas till följd av en sämreutveckling på arbetsmarknaden och en sämrelöneutveckling. Lägre tillväxt ochlöneutveckling gör att skattebasenutvecklas svagare och att utgifterna förarbetslöshetsersättning ökar. Iförlängningen väntas överskottet i detfinansiella sparandet i den offentligasektorn sjunka ned mot av BNP.Regeringens alternativa tillväxtscenariovisar alltså att även ilågtillväxtalternativet kan de automatiskastabilisatorerna tillåtas verka fullt ututan att ohållbara underskott uppkommer.Samtidigt är emellertid utrymmet för merlångtgående stimulansåtgärder mycketbegränsat om förtroendet föröverskottsmålet ska kunna upprätthållas.Det är därför nödvändigt attbudgetpolitiken utformas på ett sådantsätt att långsiktigt stabila statsfinanservidmakthålls. offentliga finanser ären förutsättning för en hög och uthålligtillväxt och sysselsättning.Enligt utskottets mening bör synpunktersom dessa bilda utgångspunkt förutskottets prövning av de olikabudgetalternativen.I budgetpropositionen föreslår regeringenatt en teknisk justering ska göras avutgiftstaken. De tre samarbetspartiernahar i en gemensam motion - Fi230(s, v, mp) - föreslagit att regeringensbudgetförslag ska kompletteras i vissaavseenden och detta borde föranleda attutgiftstaken räknas uppmed ytterligare . Efterdenna anpassning skulle därmed de nyanivåerna på utgiftstaken för 2002-2004uppgå till 812, 819 respektive 853miljarder kronor.Bakom förslagen i budgetpropositionen ochmotion Fi230 (s, v, mp) står ocksåVänsterpartiet och de gröna.Moderata samlingspartiets förslag tillinriktning av budgetpolitiken innebär attnivån på de statliga utgiftstaken för 2003och 2004 ligger 45 respektive 31 miljarderkronor över regeringens förslag ibudgetpropositionen. Att Moderatasamlingspartiet med sina många förslagtill utgiftsbegränsningar hamnar på ettutgiftstak som så kraftigt överstigerregeringens förslag beror huvudsakligen påden avräkning som görs gentemotkommunerna. Moderata samlingspartietföreslår mycket omfattandeskattesänkningar, varav en betydande deldirekt påverkar kommunernas inkomster. Idet moderata budgetalternativetkompenseras kommunerna för dettainkomstbortfall genom höjda statsbidrag,vilket höjer nivån på de statligautgifterna och därmed också nivån på detstatliga utgiftstaket i motsvarande grad.Nivåhöjningarna slår däremot inte igenompå utgiftstaket för den samlade offentligasektorn.Även budgetalternativinnehåller skatteförslag som får effekt påkommunernas inkomster, vilket reglerasgenom höjda statsbidrag. Dessa förslag ärdock inte lika omfattande som Moderatasamlingspartiets, och det gör attFolkpartiets nivåer hamnar strax underregeringens förslag.Kristdemokraternas utgiftstak är under debåda närmast efterföljande åren 4respektive lägre änförslagen i budgetpropositionen, främstberoende på att partiet valt att reglerakommunernas skattebortfall överstatsbudgetens inkomstsida. OmKristdemokraterna i stället hade gjortavräkningen på samma sätt som övrigapartier hade nivåerna på partietsutgiftstak legat 34 respektive 38miljarder kronor över regeringens förslag.Centerpartiets förslag tillinkomstskattereform innebär bl.a. attgrundavdraget vid den kommunalainkomstbeskattningen slopas helt. Dettabreddar kommunernas skatteunderlag, ocheffekten härav neutraliseras genomminskade statsbidrag. Neutraliseringen ären viktig förklaring till det lägreutgiftstak som framkommer i Centerpartietsbudgetalternativ.För utgiftstaken och 2004 finns detsåledes en skillnad mellan Moderatasamlingspartiet och på 79respektive 68 miljarder kronor.De olika alternativen framgår av följandediagram.Diagram 6. Regeringens ochoppositionspartiernas utgiftstak förstaten 2002-2004Miljarder kronor*grafiskt element borttaget*Källa: FinansutskottetEn mer korrekt bild av skillnaderna mellanpartiernas olika förslag får man om man istället bedömer vilken inverkan derasförslag har på den offentliga sektorn. Viden sådan jämförelse elimineras nämligeneffekten av olika regleringar gentemotkommunerna.Diagram 7. Regeringens ochoppositionspartiernas utgiftstak föroffentlig sektor 2002-2004Miljarder kronor*grafiskt element borttaget*Källa: FinansutskottetModerata samlingspartiet vill med sittbudgetförslag begränsa den offentligasektorns inkomster och utgifter och läggeri detta syfte fram förslag till omfattandeskattesänkningar, vilka föreslås blifinansierade med utgiftsnedskärningar.Partiet anger två långsiktiga mål för sinbudgetpolitik. De offentliga finansernaska i genomsnitt vara i balans över enkonjunkturcykel, och den offentligasektorns konsoliderade bruttoskuld skaunderstiga av BNP. Enligtbudgetpropositionen beräknas denkonsoliderade bruttoskulden uppgåtill av BNP. För att snabbt kunnaminska bruttoskulden till eftersträvadnivå kan motionärerna temporärt godta ettöverskott i det finansiella sparandet. Devill av samma skäl också sälja statligaföretag i stor skala. räknar Moderata samlingspartietmed att deras privatiseringar ska kunnainbringa ytterligare drygt 70 miljarderkronor utöver vad regeringen fört upp isitt budgetförslag.I motionen beräknas partietsskattesänkningar leda till ettinkomstbortfall för den konsolideradeoffentliga sektorn på drygt 30 miljarderkronor, medan de föreslagnautgiftsminskningarna uppgår till27 miljarder kronor. Året därpå ökarskattesänkningarna till 48 miljarderkronor medan besparingarna är på 42miljarder kronor. Till detta kommer underde båda åren en ränteeffekt på 1respektive sommotionärerna tillgodoräknar sig för sinamer långtgående privatiseringsförslag.Helt överskuggande i det moderatabudgetalternativet är att skatterna måstesänkas. Även om övriga oppositionspartierockså föreslår mycket långtgåendeskattesänkningar går Moderatasamlingspartiet längst. I motionenförespråkas sänkta statliga skatter ochstatligt finansieradekommunalskattesänkningar på sammanlagt 48miljarder kronor 2004.Trots sin omfattning är de båda närmasteårens skattesänkningar inte likalångtgående som . Menskatteförslagen är desamma; endaskillnaden är att motionärerna nu villgenomföra dem i något långsammare takt.Moderata samlingspartiet står alltså fastvid den skattepolitik som inte fick gehöri valet. Att motionärerna inte tagitdjupare intryck av valutgången finnerutskottet förvånande.Det bör noteras att de föreslagnaskattesänkningarna alla är tydligtredovisade och fullt möjliga attgenomföra. Besparingarna som skafinansiera detta inkomstbortfall ärdäremot i några avseenden vagt underbyggdaeller yvigt tilltagna och ger därför intesamma stadga i budgetalternativet. Detinnebär att i det moderatabudgetalternativet finansieras ett tydligtredovisat bortfall av inkomster medbesparingar som på några väsentligaområden är löst formulerade men som trotsdet förutsätts få ett snabbt ochomedelbart genomslag på statsfinanserna.Det är enligt utskottets mening inte enansvarsfull budgetteknik.Utgångspunkten för Moderatasamlingspartiets förslag på skatteområdetär att skatterna måste begränsas. Trotssitt grundmurade motstånd mot detnuvarande skatteuttaget står emellertidpartiet inte främmande för att lägga framförslag som skärper beskattningen. godtar partiet inte att löntagarnasmedlemskap i en arbetstagarorganisation iavdragshänseende ska vara likställt medvad som gäller för medlemskap i enarbetsgivarorganisation. I motionenföreslås nämligen att nuvarandeskattereduktion för fackföreningsavgifterska slopas.Partiet vill också avveckla den nuvarandeskattereduktionen på för avgift tillarbetslöshetskassa och ersätta den med ettavdrag mot inkomst av tjänst, vilket ärtill fördel för dem med höga inkomster mentill klar nackdel för låg- ochmedelinkomsttagare.Moderata samlingspartiet anser att dehöga skatterna skapar bidragsberoende ochdämpar arbetsviljan. Genom att växla lägreskatter mot mindre bidrag och subventionervill motionärerna, som de uttrycker det,göra det möjligt att leva på sin lön. Menmed detta synsätt blundar partiet för depositiva omfördelande effekter som skatteroch bidrag har. Särskilt påtagligt blirdetta när partiet inte nöjer sig med attföreslå att den s.k. värnskatten skaavskaffas utan dessutom kräver att denstatliga inkomstbeskattningen i sin helhetska tas bort.Med hjälp av de skatter och bidrag vi hari dag sker en inkomstutjämning mellanindivider till förmån för de sämst ställdai samhället. Såsom skatteutskottetframhåller i sitt yttrande (SkU1y) ärskatternas främsta syfte att finansieravälfärden. Nya resurser ska i första handanvändas för att öka tryggheten ochrättvisan. kan inteacceptera att redan välbeställda isamhället får stora skattesänkningar påbekostnad av kvaliteten i vård, skola ochomsorg eller att klyftorna i samhälletökar kraftigt.Finansutskottet delar denna bedömning ochvill för egen del tillägga att skatter ochbidrag för den enskilde också har eninkomstutjämnande effekt över tiden, ochgenom denna omfördelning får medborgarnasamhällets stöd i de skeden av livet då deinte aktivt förvärvsarbetar på grund avstudier, sjukdom, arbetslöshet, ålderdomosv.I motsats till motionärerna anserutskottet alltså att skattesystemetsutformning har stor positiv betydelse förfördelningspolitiken. Rätt använd ärskattepolitiken ett viktigt verktyg föratt minska klyftorna i samhället.Enligt utskottets mening kan man alltsåinte byta ut minskade eller avskaffadebidrag mot sänkta skatter på detlättvindiga sätt Moderata samlingspartietgör. Det som framställer somett enkelt statsfinansiellt nollsummespelkan få mycket långtgående återverkningarför de enskilda individerna. Särskiltpåtagligt blir detta då skattesänkningarnai stor utsträckning förutsätts blifinansierade genom minskadetransfereringar och besparingar i sådanatrygghetssystem som a-kassa samt sjuk- ochföräldraförsäkringen. Besparingar skaockså göras i sådana transfereringssystemsom förtidspensioner och bostadsbidrag.Att införa en andra karensdag isjukförsäkringen leder enligt utskottetsmening till ökade påfrestningar för redanutsatta grupper, och dessa påfrestningarblir i än högre grad märkbara om åtgärdenpå moderat vis kombineras med ett förslagom att den sjukpenninggrundade inkomstenska fastställas på ett mindre förmånligtsätt, vilket främst drabbar särskiltutsatta grupper.Skattesänkningar finansierade på dettasätt ger enligt finansutskottets meningupphov till starkt negativafördelningspolitiska effekter. Demedborgare som är i störst behov avsamhällets stöd är de som i första handtvingas bidra till finansieringen genomuteblivna eller försämrade förmåner.Samtidigt får de själva begränsat utbyteav de sänkta skatterna på grund av lågainkomster.Därtill kommer att några av debesparingar partiet tillgodoräknar siguppnår man till priset av att medborgarnatvingas betala obligatoriska försäkringspremier, som för den enskilde harstora likheter med en skatt. Så t.ex.räknar Moderata samlingspartiet med attkunna spara ca genomatt från statsbudgeten lyfta ut kostnaderför sjukskrivningar förorsakade avtrafikolycksfall för att i stället bekostadem via den obligatoriskatrafikskadeförsäkringen vid sidan avstatsbudgeten. Detta leder visserligentill en minskad belastning påstatsbudgeten, men de skattesänkningar detger utrymme för torde inte uppväga deökade försäkringspremier som den enskildebilisten får betala. På snarlikt sätt villModerata samlingspartiet göra storabesparingar i arbetslöshetsförsäkringengenom att i stället låta dessa kostnaderfinansieras via försäkringspremier som denenskilde får betala och som ska motsvara2 % av månadslönen.Moderata samlingspartiet föreslår ocksåbesparingar som skulle begränsakommunernas handlingsutrymme. På lösagrunder påstås i motionen att kommunernakommer att få en bättreproduktivitetstillväxt med moderatpolitik, vilket skulle minskakommunsektorns kostnader med 5,5 miljarderkronor . Hur detta är möjligt angesinte. Med moderat politik kommer enligtmotionärerna även kommunernassocialbidragskostnader att minska med 2,5miljarder kronor 2004. Moderatasamlingspartiet utgår nämligen från att demoderata skattesänkningarna ska minskabehovet av socialbidrag i dennaomfattning. Utökad upphandling ochkonkurrensutsättning ska spara ytterligare5 miljarder kronor 2004. Med hänvisningtill dessa och andra lika löst grundadeantaganden om kostnadsminskningar förkommunerna föreslår motionärerna att nivånpå det generella statsbidraget tillkommunerna ska minskas med 9 miljarderkronor . Det är uppenbart att ettkraftigt minskat statsbidrag kommer atttvinga fram besparingar och nedskärningari kommunerna. Det som i motionen kläs iord som "bättre produktivitetstillväxt" äralltså, som utskottet ser det, i praktikeninget annat än hårdhänt framtvingadenedskärningar och avskedanden.Utan att redovisa vare sigförsäljningsplaner eller någonnäringspolitisk strategi förutsätterModerata samlingspartiet att det ska varamöjligt att avyttrastatliga företag för 45 miljarder kronor.Och förutsätts försäljningarnakunna uppgå till 55 miljarder kronor.Börskurserna har under det gångna åretfallit kraftigt, men någon diskussion omdet är rimligt eller ens möjligt att irådande börsläge sälja statlig verksamheti denna omfattning förs inte. Utskottetkan inte heller finna att motionärerna harbelastat sitt budgetalternativ med detbortfall av utdelningsinkomster somförsäljningarna ger upphov till.Utgångspunkten för en privatisering måstesjälvklart vara att den ska varanäringspolitiskt motiverad och att den skagenomföras då utbytet blirså gynnsamt som möjligt för ägaren staten.Moderata samlingspartiet motsätter sighelt användningen av enbudgeteringsmarginal och anser attregeringen i stället bör återkomma tillriksdagen varje gång utgiftstaket är påväg att överskridas.Budgeteringsmarginalen påverkar nämligenbudgetdisciplinen negativt, ansermotionärerna. Vad motionärerna heltbortser från är att deras förslag inte gåratt förena med de anslagsvillkor somgäller för ramanslag ochreservationsanslag. Myndigheterna har idet nya budgetsystemet givits en tämligenstor frihet att fördela sina utgifter övertiden. Ramanslag som inte utnyttjas fulltut kan sparas till efterföljandeår. På motsvarande sätt kan en myndighetanvända tidigare sparade anslagsmedel somkomplement till årets anslag för attfinansiera en större utgift. Myndigheterhar också möjlighet att inom vissa gränserlåna av efterföljande års anslag ommedelstilldelningen ett visst år ärotillräcklig.Myndigheternas rätt att självständigtfördela sina utgifter över tiden går inteatt inordna i ramförslag,eftersom detta inte ger utrymme förförskjutningar. Varje minskning avanslagssparandet som överstiger denberäknade förbrukningen avanslagsbehållningarna leder till att desamlade utgifterna ökar, vilketautomatiskt får till följd attutgiftstaket överskrids, hur obetydligökning det än är fråga om. Det framstårinte som rimligt att riksdagenåterkommande ska behöva ta ställning tillvarje liten förändring av detta slag.Av de skäl som här redovisats avvisarutskottet Moderata samlingspartietsförslag till inriktning avbudgetpolitiken.Folkpartiet liberalernas budgetalternativär inriktat på att skapa större marginalerpå statsbudgetens utgiftssida samt att ökaden långsiktiga tillväxtpotentialen i densvenska ekonomin. Partiet vill åstadkommadetta genom tio systemreformer som bl.a.förväntas leda till minskad belastning påstatsbudgeten.Med sin skattereform strävar Folkpartietefter att begränsa marginaleffekterna till30 % för de flesta skattskyldiga och till50 % för dem med höga inkomster.Minskningen av marginalskatterna börenligt motionärerna inledas under de tvåkommande åren med att man begränsaruttaget av statlig skatt till ochhöjer brytpunkten för denna skatt.Dessutom inför man dels ett förvärvsavdragpå vid den kommunala beskattningen,dels en skattereduktion lika för alla somför 2003 uppgår till . Partietsförslag om att avskaffa den s.k. LO-puckeln skjuts däremot på framtiden.Partiets övriga reformer resulterarfrämst i ökade satsningar på bistånd,handikappåtgärder, vårdgaranti ochrehabilitering samt forskning ochutbildning.Sammantaget leder de av Folkpartietföreslagna skattesänkningarna och nyautgiftsåtagandena till att budgetenförsvagas med ca 2004.Detta föreslås bli finansierat genombesparingar och effektiviseringar, genomatt delar av regeringens förslag avvisassamt genom att verksamheter lyfts ut urstatsbudgeten för att i ställetfinansieras vid sidan av den.Partiet vill exempelvis överförakostnaderna för trafikolycksfall frånstatsbudgeten till den obligatoriskatrafikförsäkringen. Följden av ett sådantförslag blir emellertid attförsäkringspremien för den enskilde höjskraftigt. En annan förändring med snarlikeffekt är förslag attmedlemmarnas egenavgift till a-kassan skagöras avdragsgill och höjas så mycket attavgifterna före avdrag täcker drygt entredjedel av kostnaderna. Även detta ledertill kraftigt ökade premiekostnader förden enskilde, premiekostnader somlöntagarna inte kan undgå eftersomförsäkringen görs obligatorisk.I motionen sägs visserligen att skattensänks motsvarande de ökade kostnaderna förtrafik- och arbetslöshetsförsäkringarna.Och detta är riktigt, men bara för dem medhöga inkomster. För det finns iFolkpartiets förslag ingen direkt kopplingmellan skattesänkningarna och deföreslagna försämringarna. Avgifterna tilla-kassan varierar högst påtagligtberoende på bransch. Om man för attförenkla resonemanget bortser från dennaaspekt blir höjningen av avgiften förarbetslöshetsförsäkringen i principdensamma för alla löntagare, men någothögre för dem som inte tillhör någona-kassa. Till detta kommer den för allabilister i princip lika stora höjningen avtrafikförsäkringspremien. De löntagare somär medlemmar i facket går med Folkpartietspolitik dessutom miste omskattereduktionen förfackföreningsavgiften. För bilburnalöntagare som är medlemmar i facket lederdessa förslag till ett inkomstbortfall pågrovt räknat per år.Inkomsttagare med månadsinkomsterunderstigande ca kommer därmedinte att få full kompensation för sinaökade kostnader. För utöver den generellaskattereduktionen på för helt årkan de nämligen med förslagtill inkomstskatteförändringar endasttillgodoräkna sig ett förvärvsavdrag på3 % av inkomsten vid den kommunalabeskattningen.