bet · GP01LU14 · 2002-02-21 00:00:00 — Vissa frågor rörande och namnlagen SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet sex motioner frånden allmänna motionstiden i olika frågor somrör lagstiftningen om arv och namn. De arvsrättsligafrågorna gäller Allmänna arvsfondens rätt till arv,arvsrätt för kusiner och laglotten. De namnrättsligafrågorna gäller enskildas möjligheter att frittvälja namn och införande av en namngivningsceremoniför barn.Utskottet föreslår att avslår samtligamotionsyrkanden, i huvudsak med hänvisning tilltidigare ställningstaganden samt aviseratutredningsarbete.Till betänkandet har fogats tre reservationer ochett särskilt yttrande.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Allmänna arvsfondenRiksdagen avslår motionerna 2001/02:L214yrkandena 1 och 3 samt 2001/02:L335.Reservation 1 (m)2. Arvsrätt för kusinerRiksdagen avslår motionerna 2001/02:L205,2001/02:L214 yrkande 2 och 2001/02:L269.Reservation 2 (m, kd)3. LaglottRiksdagen avslår motion 2001/02:L214 yrkande 4.Reservation 3 (2 m)4. Rätten till val av namnRiksdagen avslår motion 2001/02:L208.5. Namngivningsceremoni för barnRiksdagen avslår motion 2001/02:L277.Stockholm den 21 februari 2002På lagutskottets vägnarTanja LinderborgFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: TanjaLinderborg (v), (), MarianneCarlström (s), (), (), (), (m), NikosPapadopoulos (s), (), MarinaPettersson (s), (), TassoStafilidis (v), (), (), (), () ochPetra Gardos (m).2001/02LU14Utskottets övervägandenAllmänna arvsfondenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden om attavskaffa Allmänna arvsfonden och begränsafondens arvsrätt. Utskottet hänvisar tilltidigare ställningstaganden. Jämförreservation nr 1 (m).HistorikNär en person avlidit utan att efterlämna någonarvsberättigad brukade dennes kvarlåtenskap i äldretid kallas danaarv. tillföll danaarvenstaten eller sådana städer till vilka statenöverfört rätten till danaarv. Några särskilda reglerom användningen av danaarv fanns inte.Genom lagstiftning uteslöts kusiner ochavlägsnare släktingar från arvsrätt. Frågan omanvändningen av danaarven fick därigenom störrebetydelse. Utgångspunkten för det allmännas arvsrättblev att kvarlåtenskap som flyter in till detallmänna på grund av att arvsberättigad släktingsaknas skulle tillfalla en fond, Allmännaarvsfonden, och användas för understöd av åtgärdertill främjande av samhällets barnavård. Medlenskulle inte flyta in bland statens övriga inkomster.Skälet till detta var att en begränsning avarvsrätten inte borde ske i syfte att bereda stateninkomster för att täcka löpande utgifter. Desuccessionsrättsliga synpunkterna skulle ensammavara avgörande så att inte det allmännas arvsrättkom att uppfattas som en konfiskation av arven.Vidare ansågs det som mindre stötande om arven gårtill ett ändamål som det kunde ha varit naturligtatt tillgodose genom ett testamente. Eftersom detvar fråga om en disposition av vissa kvarlåtenskapersom helhet, var uppfattningen att det meständamålsenliga var en fondering av arvet (prop.1928:17 och bet. 1LU21).Nuvarande bestämmelserDen nuvarande grundläggande bestämmelsen om Allmännaarvfonden finns i 5 kap. . Enligt 1 §skall kvarlåtenskap, till vilken arvsberättigadfysisk person saknas, tillfalla Allmänna arvsfonden.Närmare bestämmelser om Allmänna arvsfonden finnsi lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden. Av dennalag framgår att fonden har till ändamål att främjaverksamhet av ideell karaktär till förmån för barn,ungdomar och personer med funktionshinder.Privatpersoner får inte beviljas stöd ur fondenvare sig för enskilt bruk eller för ideellverksamhet. Stöd ur fonden skall i första handlämnas till verksamhet som är nyskapande ochutvecklande. Sådant stöd får också, om det bedömssom särskilt angeläget, lämnas till anläggningar,lokaler och utrustning. Stödet skall gå tillorganisationer som bedriver ideell verksamhet.Sedan den 1 juli 1994 kan stöd lämnas också tilloffentlig huvudman, om det finns särskilda skäl.Detta gäller dock endast i fråga om stöd tillnyskapande och utvecklande verksamhet. Offentlighuvudman kan således inte få stöd tillinvesteringar. Ett särskilt skäl kan vara att stödetutvecklar frivilliga och ideella insatser ianslutning till offentlig verksamhet eller att enkommun i samverkan med en ideell organisation villförnya eller utveckla sin verksamhet. Ett annat skälkan vara att en kommun i samverkan med ensammanslutning som inte är en juridisk person villutveckla en verksamhet som bedrivs av det allmännaeller initiera en ny verksamhet inom det allmännasansvarsområde. I lagstiftningsärendet uttalades attdet under inga förhållanden bör komma i fråga attstödet ur arvsfonden har den karaktären att detmedverkar till en kostnadsövervältring frånoffentlig verksamhet till fonden (prop. 1993/94:124,bet. SoU23).Fondens egendom förvaltas av Kammarkollegiet.Fördelning av stöd ur fonden beslutas av regeringeneller, efter regeringens bemyndigande,Arvsfondsdelegationen eller en annan myndighet.Fonden får helt eller delvis avstå arv till någonannan, om det med hänsyn till uttalanden avarvlåtaren eller andra särskilda omständigheter kananses överensstämma med arvlåtarens yttersta vilja.Även i annat fall får arv avstås till arvlåtarenssläkting eller någon annan person som har ståttarvlåtaren nära, om det kan anses skäligt.Vidare framgår av lagen att en tiondel av de medelsom har flutit in till fonden skallläggas till fonden. Återstoden skall tillsammans medårets avkastning vara tillgänglig för utdelning frånoch med närmast följande år men får också läggastill fonden.Regeringen skall lämna en redovisning tillriksdagen för hur medel från Allmänna arvsfonden harfördelats under ett budgetår samt ange den kommandeinriktningen av stödet. Av den av regeringen senastavlämnade skrivelsen 1999/2000:125 Redovisning avfördelningen av medel från Allmänna arvsfonden framgår bl.a. att 208 miljonerkronor delades ut under , varav 172miljoner kronor fördelades genom löpandehandläggning av organisationernas ansökningar underåret samt resterande fördeladesinom ramen för de särskilda satsningar somArvsfondsdelegationen ansvarade för. Av de medel somgick till den löpande handläggningen beviljades stödmed till 95 projekt till förmånför barn , fördeladestill verksamheter till förmån för ungdomar i åldern12-25 år och nästan fördeladestill 170 projekt till förmån för personer medfunktionshinder.Skrivelsen föranledde inga motioner, och i sitt avriksdagen godkända betänkande ansåg socialutskottetatt skrivelsen inte borde föranleda någon åtgärdfrån sida (bet. 2000/01:SoU15).MotionernaI motion L214 anför förste vice talman (båda m) att det sedan år 1994står fonden fritt att donera pengar till såvälverksamhet som ligger inom statens och kommunensåtaganden som sådan som är obunden av dessa.Mottagarna av arvsfondens utbetalningar är, enligtmotionärerna, inte sällan politiskt kontroversiella.Motionärerna anser att det knappast kan varabehjärtansvärda ändamål att arven går till politiskverksamhet. I motionen yrkas att riksdagentillkännager för regeringen som sin mening dels attAllmänna arvsfonden avskaffas (yrkande 1), dels attarv efter avlidna som saknar arvingar tillfallerstaten (yrkande 3).Håkan Juholt och (bådas) anser i motion L335 att det vore rimligt att ävenprimärkommuner skulle kunna fungera somförmånstagare i de fall som medel tillfallerAllmänna arvsfonden. På så sätt skulle, enligtmotionärerna, det ske en decentralisering av medelsamtidigt som den avlidnes medel skulle kommamänniskor i den avlidnes kommun till godo.Regeringen bör därför studera effekterna av attmedel som tillfaller Allmänna arvsfonden bör delasmellan den kommun där den avlidne senast var skrivenoch arvsfonden. I motionen begärs att detta gesregeringen till känna.Utskottets ställningstagandeEnligt utskottets mening har de skäl från år 1928som ligger till grund för Allmänna arvsfondenfortfarande giltighet. Utskottet kan således inteställa sig bakom yrkandena 1 och 3 i motion L214 attfonden skall avskaffas och att danaarven skalltillfalla staten, och utskottet föreslår därför attriksdagen skall avslå motionsyrkandena.När det sedan gäller motion L335 vill utskotteterinra om att avslagitmotionsyrkanden om att medel borde återföras tillarvlåtarens kommun (bet. 1989/90:SoU29 och1991/92:LU35). Några nya omständigheter som börföranleda att nu inta en annan ståndpunkthar enligt utskottets mening inte kommit fram.Med det anförda föreslår utskottet att riksdagenavslår också motion L335.Arvsrätt för kusinerUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden om attåterinföra arvsrätt för kusiner. Utskottethänvisar till tidigare ställningstagandenfrån sida. Jämför reservation nr2 (m, kd).Gällande bestämmelserEnligt 2 kap. går arvet i första handtill den avlidnes bröstarvingar, dvs. barn och derasbarn, med det undantag som följer av 3 kap. när denavlidne efterlämnar en make eller maka. Saknar denavlidne bröstarvingar är den avlidnes föräldrareller - om någon av dem eller båda har dött - syskonoch deras barn de som är berättigade till arv (andraarvsklassen). Är inte någon i andra arvsklassen ilivet går arvet i stället till far- och morföräldraroch deras barn, dvs. den avlidnes farbröder,fastrar, morbröder och mostrar (tredje arvsklassen).Som redovisats i föregående avsnitt avskaffadesarvsrätten 1928.I 3 kap. finns särskilda regler ommakes arvsrätt. Den efterlevande maken har rätt tillarv före såväl makarnas gemensamma bröstarvingar somarvingar i andra och tredje arvsklassen. Finns detdäremot bröstarvingar till den avlidne maken sominte också är den efterlevandes barn gällersärskilda regler. Dessa s.k. särkullbarn har rättatt få ut sitt arv efter en avlidenförälder.Om det inte finns någon efterlevande med ett sånära släktskap till den avlidne som redogjortsför tillfaller arvet Allmänna arvsfonden. Somredovisats i föregående avsnitt tillkom Allmännaarvsfonden i samband med att kusiner ochavlägsnare släktingar uteslöts från arvsrätt.I 9-16 kap. finns bestämmelser omtestamente. I ett testamente bestämmer en person omsin kvarlåtenskap, dvs. om fördelning ochförvaltning av egendomen efter sin död. För attkunna upprätta ett giltigt testamente krävs i regelatt testamentsgivaren, testatorn, har fyllt 18 år.Ett testamente skall upprättas skriftligen,undertecknas av testator personligen och bestyrkasav två närvarande testamentsvittnen.Testator kan när som helst ändra sitt testamente,och ett senare upprättat testamente gäller alltidframför ett tidigare.MotionernaI motion L214 av förste vice talman (båda m) yrkas att riksdagenför regeringen tillkännager som sin mening attarvsrätten utvidgas till farfar, farmor, morfar,mormor, deras barn samt kusiner. Motionärerna anföratt många personer numera saknar egen familj, varförvärdet av kontakt med släkten troligen har ökat(yrkande 2).Även m.fl. (m) yrkar i motionL205 att regeringen lägger fram ett lagförslag omåterinförandet av arvsrätt för kusiner. Enligtmotionärerna lever många i tron att kusiner ärarvsberättigade och har därför inte tänkt på attupprätta ett testamente.Lisbeth Staaf-Igelström och (båda s) yrkar i motion L269 ett tillkännagivande omatt arvsrätten för kusiner återinförs.Utskottets ställningstagandeVad först gäller motion L214 om en utvidgning avarvsrätten till farfar, farmor, morfar och mormoroch deras barn vill utskottet peka på att sådanasläktingar enligt gällande rätt är arvsberättigade.Utskottet kan därför inte ställa sig annat änfrågande till motionsyrkandet i denna del.När det sedan gäller frågan om återinförande avarvsrätt för kusiner vidhåller utskottet tidigareställningstaganden (se bl.a. bet. 1999/2000:LU16 och2000/01:LU14). Som utskottet då framhållit torde detvara förhållandevis sällsynt att en person heltsaknar andra, närmare anhöriga än sina kusiner ochatt det därför med fog kan antas att en arvsrätt förkusiner i det helt övervägande antalet fall inteskulle ha någon betydelse. I de fall Allmännaarvsfonden är närmast till arv vill utskottetdärutöver peka på arvsfondens lagfästa möjlighet atthelt eller delvis avstå arvet till förmån för enkusin till arvlåtaren. Till detta kommer ocksåmöjligheten att genom ett testamente förordna om vemkvarlåtenskapen skall tillfalla och genomtestamentet kan arvlåtaren gynna t.ex. en kusinframför andra.Med det anförda föreslår utskottet att riksdagenavslår motionerna L205, L214 yrkande 2 och L269.LaglottUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå ett motionsyrkande om attmyndiga bröstarvingars rätt till laglottskall avskaffas. Utskottet hänvisar tilltidigare ställningstaganden från riksdagenssida. Jämför reservation nr 3 (2 m).Gällande bestämmelserSom redovisats i föregående avsnitt går arvet iförsta hand enligt 2 kap. till denavlidnes bröstarvingar, dvs. barn och derasavkomlingar, med det undantag som följer av 3 kap.när den avlidne efterlämnar make eller maka. Omnågot barn till den avlidne har dött före denavlidne och efterlämnat barn skall dessa barnbarntill arvlåtaren dela det avlidna barnets lott lika.Hälften av den arvslott som en bröstarvinge har rätttill enligt dessa regler kallas laglott. Arvingenhar alltid rätt att få ut laglotten i arv efterarvlåtaren.Skulle arvlåtaren ha testamenterat bort egendomsom omfattas av laglottsanspråket, kan bröstarvingenpåkalla jämkning av testamentet. Jämkning skallbegäras från det att bröstarvingenfick del av testamentet. Sker inte det, harbröstarvingen förlorat sin rätt. Bröstarvingeslaglott skyddas inte bara mot testamente utan ävenmot gåva som till syftet är att likställa medtestamente.MotionenI motion L214 av förste vice talman (båda m) yrkas etttillkännagivande om att myndiga bröstarvingars rätttill laglott avskaffas. Motionärerna anser attäganderätten måste stärkas och att det inbegriperden avlidnes sista vilja för hur dennes arv skallfördelas. Myndiga bröstarvingar bör, enligtmotionärerna, inte ha någon automatisk rätt tillföräldrarnas arv om föräldrarna vill användapengarna i något annat syfte (yrkande 4).Utskottets ställningstagandeLiksom när beslutade om nuvarandearvsregler vill utskottet först erinra om attlaglotten har två syften, dels att bevara en del avden avlidnes kvarlåtenskap åt dennes närmastesläktingar, dels att skapa rättvisa mellanbröstarvingarna inbördes för att förhindra attarvlåtaren genom testamente i alltför hög gradgynnar någon eller några av dem på de övrigasbekostnad (se bet. 1986/87:LU18, se även bet.1996/97:LU8 och 2001/01: LU14).Enligt utskottets mening kan det med visst foghävdas att inte någon i dagens samhälle för sinförsörjning är beroende av ett arv från sinaföräldrar. Laglotten som en ekonomisk garanti hardärför mindre vikt numera. Enligt utskottet kanfortfarande laglotten ändock inte anses ha spelat utsin roll för bröstarvingarna. Särskilt försärkullbarn har den fortfarande betydelse, och i ettäktenskap där makarna har gemensamma barn kan denena maken av olika skäl vilja prioritera dessa barnpå bekostnad av barn som maken har i ett tidigareäktenskap eller tillsammans med en förälder som haneller hon inte har varit gift med. Ett avskaffandeav laglottsinstitutet skulle innebära att fältetlämnades fritt för makarna att helt uteslutasärkullbarnen från arvsrätt. En sådan ordning är,enligt utskottets mening, inte tillfredsställandemed tanke särskilt på att barn till föräldrar sominte är gifta med varandra först fick rätt till arv efter sin far och hanssläkt och att denna reform ännu inte slagit igenom iden allmänna rättsuppfattningen. För ettbibehållande av rätten till laglott talar vidare,enligt utskottets mening, att denna är djuptförankrad i det allmänna rättsmedvetandet och attdet i detta avseende i princip råder nordiskrättslikhet.På grund av vad som anförts anser utskottet attlaglottsinstitutet som sådant inte bör avskaffas.Ställningstagandet innebär att bör avslåmotion L214 yrkande 4.Namnrättsliga frågorUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden somgäller ökade möjligheter att fritt välja namnoch införande av en borgerlignamngivningsceremoni för barn. Utskottethänvisar till aviserat utredningsarbete.Gällande bestämmelserBestämmelser om namn finns i namnlagen (1982:670).En utförlig redovisning av namnlagens innehåll finnsi lagutskottets betänkande 2000/01:LU11.Lagen innebär vissa inskränkningar i möjlighetenatt fritt välja och byta förnamn, mellannamn ochefternamn samt förbud mot dubbelnamn. Den geremellertid ett betydligt större utrymme än äldrebestämmelser åt den enskilde att själv bestämmavilket namn han eller hon vill bära. De nuvarandeinskränkningarna utgör bl.a. en avvägning mellan detallmännas intresse av namnstabilitet och enskildaönskemål att fritt välja namn. Till grund förlagstiftningen ligger också en strävan tilljämlikhet mellan kvinnor och män och till likabehandling av barn till föräldrar som är gifta medvarandra och barn till ogifta föräldrar.MotionernaI motion L208 anser m.fl. (m) attdet inte förefaller skäligt att begränsamedborgarnas möjligheter att själva välja vad devill kalla sig med hänvisning till datasystemensbegränsningar, eller att den som vill byta namnskall vara utlämnad till en skönsmässig bedömning aven tingsrätt. I motionen redovisas ett exempel somanses stödja påståendet. Vidare kritiseras förbudetmot dubbelnamn. Att inte tillåta medborgare att hetavad de själva önskar kommer bara, enligtmotionärerna, att leda till ett dubbelspel därmedborgarna brukar ett namn vid kontakt medmyndigheter och ett annat vid andra tillfällen ilivet. Motionärernas uppfattning är att det intefinns något tillräckligt starkt skäl att hindramänniskor från att skapa de namn de önskar. Imotionen yrkas att beslutar att endastimmaterialrättsligt skyddade värden skall begränsamedborgarnas möjligheter att själva välja sina namn.Anders Ygeman (s) föreslår i motion L277 attSveriges kommuner skall ges en lagstadgad rätt attgenomföra en borgerlig namn- och väkomstceremoni påsamma sätt som man erbjuder vigsel- ochbegravningsceremonier. En sådan ceremoni skall,enligt motionären, utföras av en av kommunen utseddperson. I motionen anförs att många upplever dopetsom en namngivningsceremoni där man samlar släkt ochvänner för att också fira barnets ankomst, dvs. engemensam högtid i samband med barnets födelse. I dagstår många familjer utanför den ochkänner det främmande att döpa sitt barn där. Därförönskar man få samla släkten för en välkomstceremonimed namngivning som den centrala punkten. Motionärenyrkar att detta tillkännages för regeringen.Utskottets ställningstagandeEtt motionsyrkande motsvarande det nu aktuella imotion L208 behandlades av våren 2001.Utskottet uttalade då bl.a. att tiden är mogen föratt utröna om de avvägningar som gjordes i sambandmed namnlagens tillkomst mellan det allmännasintresse av namnstabilitet och enskildas önskemålatt fritt välja namn fortfarande kan anses varabärkraftiga. Det fick ankomma på regeringen attbestämma de närmare formerna för en sådanundersökning. Vad utskottet anfört gav riksdagenregeringen till känna (bet. 2000/01:LU11, rskr.2000/01:140).Enligt vad utskottet erfarit övervägs förnärvarande inom i vilken formdenna undersökning skall ske. I avvaktan påresultatet av den aviserade undersökningen anserutskottet att motion L208 inte bör föranleda någonriksdagens vidare åtgärd, och utskottet föreslår attriksdagen avslår motionen.När det sedan gäller motion L277 med förslag om enborgerlig namngivningsceremoni för barn harutskottet inte någon närmare kännedom om föräldrarsefterfrågan på sådana tjänster från kommunerna. Omdet skulle visa sig att det finns ett hosallmänheten välgrundat önskemål om borgerliganamngivningsceremonier för barn förutsätterutskottet att regeringen kommer att övervägamotionsspörsmålet inom ramen för det aviseradearbetet rörande namnlagen.Med det anförda föreslår utskottet att riksdagenavslår motion L277.Reservationer1. Allmänna arvsfonden (punkt 1)av , , ElizabethNyström, och (allam).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen.Riksdagen bifaller därmed motion 2001/02:L214yrkandena 1 och 3 samt avslår motion 2001/02:L335.StällningstagandeAllmänna arvsfonden kan fritt donerapengar till verksamhet som ligger såväl inom statensoch kommunernas åtaganden som verksamhet som ärobunden av dessa. Enligt vår uppfattning ärmottagarna av arvsfondens utbetalningar inte sällanpolitiskt kontroversiella. Som exempel på detta kannämnas och . Densenare är en vänsterorienterad rörelse. Vi anser attdet knappast kan sägas vara behjärtansvärda ändamålatt arven går till politisk verksamhet. Det räckeremellertid inte med att avgränsa arvsfondens statut.Vi menar att de arv som inte har några arvingar börtillfalla staten, förslagsvis för avbetalning avstatsskulden. På så sätt elimineras risken för attkvarlåtenskapen går till verksamhet som den avlidneinte önskade stödja.Det får ankomma på regeringen att omgåendeåterkomma till med förslag tillerforderliga lagändringar.Vad som sålunda anförts i reservationen börriksdagen med bifall till motion L214 yrkandena 1och 3 som sin mening ge regeringen till känna.Ställningstagandet innebär att motion 2001/02:L335bör avslås.2. Arvsrätt för kusiner (punkt 2)av (), (),(m), (), KjellEldensjö (kd), () och PetraGardos (m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen.Riksdagen bifaller därmed motionerna 2001/02:L205och 2001/02:L269 samt bifaller delvis motion2001/02:L214 yrkande 2.StällningstagandeEnligt vår uppfattning är familjen den mestgrundläggande gemenskapen, och ett återinförande avarvsrätten för kusiner kan bidra till ett stärkandeav släktbanden. Därtill kommer att familjen ochsläkten genom senare års invandring kommit att få änstörre betydelse. Några sakliga skäl som talar emotkusinarvsrätten kan vi inte finna. Enligt våruppfattning kan den nuvarande begränsningen avarvsrätten i tredje arvsklassen över huvud tagetinte försvaras på sakliga grunder utan måste ses somett uttryck för en gången tids rättspolitiskavärderingar, vilka vi inte kan ställa oss bakom. Vivill i det sammanhanget understryka vad som imotionen anförts om det principiellt oriktiga i attstaten inträder som arvinge då en avlidenefterlämnar så nära släktingar som kusiner, någotsom kan te sig direkt stötande i fall då fondensmedel används till ändamål som varit helt främmandeför den avlidne.Regeringen bör mot denna bakgrund snaraståterkomma med ett lagförslag i enlighet med vad vinu förordat.Vad som sålunda anförts i reservationen börriksdagen med bifall till motionerna L205 och L269samt delvis motion L214 yrkande 2 som sin mening geregeringen till känna.3. Laglott (punkt 3)av och (båda m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 3 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen.Riksdagen bifaller därmed motion L214 yrkande 4.StällningstagandeVi anser att äganderätten måste stärkas. Detinbegriper den avlidnes sista vilja för hur hans arvskall fördelas. Enligt vår mening bör myndigabröstarvingar inte ha någon automatisk rätt tillföräldrarnas arv om föräldrarna vill användapengarna i något annat syfte. Däremot kanföräldrarna fritt testamentera sin kvarlåtenskaptill exempelvis bröstarvingar.Det får ankomma på regeringen att återkommma tillriksdagen med förslag till lagändringar som innebäratt laglotten avskaffas.Vad som sålunda anförts i reservationen börriksdagen med bifall till motion L214 yrkande 4 somsin mening ge regeringen till känna.Särskilt yttrandeRätten till val av namnav , , ElizabethNyström, och (allam).Riksdagen gav regeringen i uppdrag attundersöka om de avvägningar som gjordes i sambandmed namnlagens tillkomst mellan det allmännasintresse av namnstabilitet och enskildas önskemålatt fritt välja namn fortfarande kunde anses varabärkraftiga.