bet · GP01LU12 · 2002-02-19 00:00:00 — Ensidiga klausulerSom ovan framhållits är det viktigt attfranchisegivaren kan leda franchisesystemet såatt verksamheten får önskvärd effektivitet ochlönsamhet för franchisegivaren och franchise-tagarna. Klausuler, som kan synas på ett ensidigtsätt stärka franchisegivarens rätt motfranchisetagaren, är ofta också ett skydd förfranchisetagaren när det gäller att uppnåeffektiv och lönsam verksamhet.Ett exempel är konkurrensförbudet. I de flestafranchiseavtal finns förbud för franchisetagarenatt konkurrera med franchisegivaren underavtalstiden och därefter. Sådanakonkurrensklausuler begränsas dock av reglerna igruppundantaget, vilket är en konkurrensnackdelför franchising och således också en nackdel förfranchisetagaren så länge han är franchisetagare.Oskäligt konkurrensförbud kan enligt nuvaranderegelsystem jämkas.Ur marknadsföringssynvinkel är det viktigt attexempelvis en modekedja har en enhetlig profil.Kunden skall känna igen sig oavsett om kundenbesöker en butik i eller i Stockholm.Butiksinredningarna skall vara likartade,butikerna skall ha samma produkter och tillämpasamma priser. Ett genomförande härav ökarmöjligheten till framgång.Det sker genom en ensidig rätt förfranchisegivaren att bestämma vilka varoroch/eller tjänster franchisetagaren skalltillhandahålla och det sker genom attfranchisetagaren är förbjuden att konkurrera medfranchisegivaren under avtalets giltighetstid.Det ligger lika mycket i franchisetagarens somfranchisegivarens intresse att franchisekedjankan styras på detta sätt.D. Krav på informationUNIDROIT har arbetat fram en modellag bl.a.innefattande en omfattande informationsplikt frånfranchisegivaren gentemot franchisetagaren införavtalsskrivande. Att franchisetagaren får deninformation rörande franchisegivaren som ärnödvändig och väsentlig för en relevantutvärdering av vad franchisetagaren ger sig in påär givetvis av godo. En lagstadgad plikt att gesådan information förefaller emellertid onödig.Advokatsamfundets uppfattning är attinformationsbehovet generellt sett blirtillgodosett på frivillig väg genom parternasegen försorg.Behovet av informationsutbyte inför ett avtalär för övrigt icke unikt för franchiseförhållan-den. Befintlig civilrättslig lagstiftning medrättsföljder ogiltighet/jämkning/skadestånd tordeutgöra tillräckligt skydd. etiska regler och tillämp-ningen av dessa verkar också för attfranchisegivarna noggrant ger franchisetagarenrelevanta upplysningar.E. SkiljeklausulI motionerna finns ett återkommande påstående,nämligen att tvister som handläggs av skiljenämndär mycket dyrare än tvister som handläggs avdomstol. Påståendets riktighet behöver icke medsjälvklarhet vara korrekt.De flesta rättstvister är mycket betungande förinte minst den lille företagaren. Ett skilje-förfarande kan dock vara billigareän ett domstolsförfarande, särskilt i de fallparterna utser endast en skiljeman, ettförfaringssätt som blir allt vanligare i kommer-siella mindre tvister, t.ex. inom ramen förStockholms Handelskammares Skiljedomsinstitutsregelsystem.Lagstiftaren bör inte motverka bruket avskiljeklausuler då skiljeförfarande innehållerfördelar i form av bl.a. snabbhet, sekretess ochmöjlighet att få saken avgjord av särskiltkompetenta jurister.F. Förhandlingsrätt och föreningsrättDet är inte ovanligt att franchisetagarna inomett franchisesystem bildar enfranchisetagarförening, genom vilkenfranchisetagarna fortlöpande diskuterarrelationen med franchisegivaren.Att tillskapa ett regelsystem motsvarande detsom finns i MBL och andra arbetsrättsliga lagarär omotiverat. Att ge franchisetagarensombud/franchisetagarföreningen en liknandepartsroll skulle inte gagna franchisesystemenskonkurrenskraft. I stället finns risken att ensådan lagstiftning skulle kunna locka personersom icke har erforderliga förutsättningar att bliegna företagare via franchising.G. Inlösensskyldighet när avtalet upphörFör att kunna bygga upp ett värde i rörelsen ärdet i allmänhet ett intresse ur franchisetagarenssynvinkel att hans avtal med franchisegivarenblir långvarigt. Vanligt är att franchisetagareni avtalet ges rätt att överlåta sitt företag tillden som franchisegivaren kan godtaga. Det sistavillkoret är rimligt och innebär således attfranchisetagarens intresse att få bra betalt försitt företag vägs mot franchisegivarens och deövriga franchisetagarnas intresse att inte få inen olämplig franchisetagare i systemet.En lagenlig skyldighet för franchisegivaren attinlösa företaget skulle vara alltför betungande.Vanligt är också att franchisegivaren åtar sigatt återköpa franchisetagarens varulager vidavtalets upphörande. Advokatsamfundetsuppfattning är att det inte finns behov avlagstiftning som reglerar franchiseförhållandetsupphörande då branschens självreglering gör enskälig avvägning av parternas intressen.H. Registrering av franchisingAdvokatsamfundet ser inte vilketkonsumentintresse som skulle kunna motivera enskyldighet att registrera franchiseförhållandet.Däremot har franchisegivaren ett intresse av atthans kännetecken icke av franchisetagarenanvändes på ett sätt som skulle kunna medföraansvar för den senares förpliktelser. Attfranchisegivare i allmänhet ser till att sådanasituationer undvikes genom reglering i avtalettorde vara självklart.Svenska HandelskammarförbundetSvenska Handelskammarförbundet har anfört:Sammanfattning· avstyrkersärskild lagstiftning avseendefranchiseverksamhet.·· Befintlig lagstiftning, och av branschenupprättade regler och självsanerande organ,erbjuder tillräckligt skydd förfranchisetagare.·· delar inteuppfattningen att skiljeklausuler är oskäligai förhållanden mellan franchiseföretag.·Motionerna föranleder följande synpunkterInledningInledningsvis kan konstateras att vid franchisingfråga är om två självständiga näringsidkare somgenom överenskommelse valt en viss samarbetsform.Utgångspunkten måste således vara att detfrivilliga franchisesystemet gagnar bägge parter.Samarbetsformen erbjuder franchisetagaren att,mot ersättning, nyttja ett beprövat koncept samtetablerade varumärken, firma och givarens knowhow. Kompanjonskapet medför stora fördelar förfranchisetagaren jämfört med att på egen handdriva verksamhet inom visst område. Ofta ärfranchiseformen den enda möjligheten förfranchisetagaren att starta ett eget företag.Franchisesystemet förutsätter, utöverömsesidig god vilja, öppenhet och ett närasamarbete. Franchiseformen förutsätter attfranchisegivaren - i egenskap av initiativtagareoch huvudansvarig för systemet samt ägare tillnäringskännetecknen - har rätt att övervaka attfranchisetagaren bedriver verksamhet jämliktgivarens affärsidé. Det ligger även i övrigafranchisetagares intresse att tillse attkonceptet bevaras.Skulle franchisegivaren missbruka sin ställningfinns både självreglering och lagreglering tillskydd för franchisetagaren.KonkurrensnackdelarEn särskild reglering med, såsom föreslås, blandannat en långtgående informationsplikt förfranchisegivarna och särskildajämkningsmöjligheter av franchiseavtal, skullehämma förutsättningarna för branschensverksamhet.Bestämmelser av detta slag skulle ocksåinnebära en konkurrensnackdel i förhållande tilllikartade verksamhetsformer, varför särregleringskulle komma att snedvrida konkurrensen på ettsätt som inte kan anses motiverat. Mångfald ocheffektiv konkurrens gagnar såväl konsumenter somföretag.SjälvregleringEnligt vad erfarfungerar Svenska Franchiseföreningens regler ochetiska nämnd väl. Både franchisegivare ochfranchisetagare är medlemmar i föreningen, ochtillika representerade i dess organ. finner mot bakgrund häravinte skäl ifrågasätta den etiska nämndensopartiskhet.Civilrättslig lagstiftningAvtalslagen[1] 36 § erbjuder en möjlighet att fåoskäliga avtalsvillkor jämkade eller lämnade utanavseende. Vid sådan prövning tas särskild hänsyntill behovet av skydd för den som i egenskap avkonsument eller eljest intager en underlägsenställning i avtalsförhållandet. Regleringen kansåledes tillämpas på villkor i avtal mellannäringsidkare.Lag (1984:292) om avtalsvillkor mellannäringsidkare erbjuder en möjlighet att förbjudanäringsidkare att använda oskäliga avtalsvillkor.Vid sådan bedömning tas särskild hänsyn tillbehovet av skydd för den som intar en underlägsenställning i avtalsförhållandet.Rent bedrägliga beteenden faller, om inte underdet straffrättsliga regelverket så i vart fallunder avtalslagens bestämmelser om svekfulltingångna avtal (30 §) samt rättshandlingar istrid mot tro och heder (33 §). Avtal som ingåttspå gravt otillbörligt sätt kan följaktligenförklaras ogiltiga på sådan grund.Nuvarande lagstiftning erbjuder sålundatillräckliga möjligheter att angripafranchisegivare som missbrukar sin ställning.Något behov av ytterligare skydd genomspeciallagstiftning finns inte.SkiljeförfarandeSkiljeförfarande medför inte oväsentliga fördelarför bägge parter genom att erbjuda en snabb ochkonfidentiell lösning på en tvist. Vidare kanparterna genom utseende av skiljemän påverkasakkunskapen hos nämnden. Att regelmässigtbetrakta skiljeklausuler såsom otillbörliga,eller till och med förbjudna i sammanhanget,strider mot grundläggande principer omavtalsfrihet.Ett ordinärt domstolsförfarande innebärvanligtvis att förflyter innan tvistenfår en slutlig lösning. Detta är inte baraotillfredsställande ur affärsmässig synvinkelutan jämväl mycket kostsamt för parterna. Det kani sammanhanget nämnas att erbjuder ettförenklat skiljeförfarande, som väsentligenminskar kostnaderna emedan nämnden består av enensam skiljeman och då dom skall meddelas redaninom tre månader.Betalningsansvaret för kostnader förskiljeförfarandet samt parts rättegångskostnaderåläggs, i likhet med ordinäradomstolsförfaranden, vanligtvis den tappandeparten.Mot bakgrund av det anförda avstyrkerHandelskammarförbundet särskild lagstiftningbeträffande franchiseverksamhet.Föreningen har anfört:I motionerna yrkas lagstiftningsåtgärder när detgäller franchising, särskilt beträffandearbetsrättsliga förhållanden, information ochmöjligheter att jämka avtal.Franchising är ett affärssystem som bygger påavtal mellan två näringsidkare och i korthetinnebär att franchisegivaren erbjuder sittaffärs-koncept och olika former av service tillfranchisetagaren mot att denne erlägger enavgift.Att starta och driva ett eget företag krävermycket både när det gäller breda kunskaper ocharbetsinsatser. Det är ofta svårt för enföretagare att behärska inte bara självaverksamheten utan också marknadsföring,administration, organisation, profilering m m somär viktigt för att företaget skall bli lyckosamt.Att inträda i ett franchisingsystem kan då varaen möjlighet för en egen företagare att kunnakoncentrera sig på det han är bäst på och fåhjälp med andra delar av verksamheten.Franchising används också i ökande utsträckning.I vissa utav motionerna pekas bl.a. på att enfranchisetagare har ett sämre skydd än enanställd. Detta är förvisso riktigt, menresonemangen bygger på en felsyn. Enfranchisetagare är inte anställd, han eller honär en person som valt att vara egen företagare.Detta har han eller hon gjort frivilligt och detär också frivilligt att ingå i ettfranchisingsystem.I motionerna framhålls också att det är viktigtatt franchisegivaren lämnar fullständiginformation om verksamheten, ekonomiskaförhållanden m.m. Detta är självklart viktigt,men här finns ett tydligt egenintresse hosfranchisegivaren att se till att franchisetagarenär välinformerad. Dessutom är riktig informationviktig i alla affärsavtal, och det finns ocksågenerella regler om vilseledande marknadsföringoch bedrägliga förfaranden. Enspeciallagstiftning för franchising skulle blistelbent och lägga en onödig hämsko påverksamheten.Motionärerna konstaterar också attstyrkeförhållandet mellan franchisegivare ochfranchisetagare ofta är ojämnt och att lagreglerom jämkning och ogiltigförklaring av oskäligafranchiseavtal bör införas. finnsmöjlighet att jämka oskäliga avtal. Dennamöjlighet har visserligen kommit till användningi mycket liten utsträckning när det gäller avtalmellan näringsidkare, beroende på att det ansesatt högre krav kan ställas på den som ärnäringsidkare även om styrkeförhållandet mellanparterna är ojämnt.Detta kan sägas vara ett utslag av principenatt i allt väsentligt låta avtalsfrihet gällainom affärslivet. Denna avtalsfrihet är av stortvärde för företagen och är också en princip somerkänns internationellt. Härigenom kan uppnåsbl.a. den flexibilitet som är nödvändig på enständigt föränderlig marknad.Som i alla sammanhang kan man hitta exempel påmissbruk och det kan visserligen sägas att ökademöjligheter till jämkning ändå inte skulle hindrade ansvarsfulla företagen. Avtalsfriheten haremellertid ett stort principiellt och praktisktvärde. Det finns redan nu lagstiftning som kananvändas för eventuella avarter och särskildajämkningsregler för franchisingavtal skulle skapagränsdragningsproblem och osäkerhet.Lagstiftning på franchisingområdet skulle verkadirekt hämmande på utvecklingen av franchisingoch orsaka ökade kostnader för företagen ochdärmed också för konsumenterna. En lagstiftningskulle bidra till att minska konkurrensen genomminskad användning av franchising. Deltagande iett franchisingsystem är ofta det enda sättet fören mindre företagare att kunna åstadkomma någonkonkurrens av betydelse mot ett större företag ibranschen. Det är då också viktigt att enfranchisegivare kan styra verksamheten påliknande sätt som sker bl.a. inom de helägdakedjorna. Genom ökad konkurrens förbättraskonsumenternas tillgång till varor och tjänsterSom exempel kan tjäna livsmedelsbranschen, somdomineras av Ica, Coop och . Etablering avvälsorterade och för konsumenterna viktiganärbutiker som t.ex. Seven Eleven ochbensinstationernas livsavdelningar skulle inte havarit möjlig utan ett fungerande franchisingsy-stem.Många vill starta ett eget företag - lockade avbl.a. den personliga tillfredställelse detinnebär att vara sin egen. behöver ocksåmånga nya företag för att landet ska få en föralla medborgare nyttig ekonomisk tillväxt. Efteratt ha varit bland de främsta i världen när detgäller företagsamhet och välstånd har Sverigehamnat ordentligt på efterkälken. Entreprenörskapbehöver därför underlättas och uppmuntras.Lagstiftningsåtgärder på franchisingområdetskulle hämma utvecklingen av franchising ochdärigenom få negativa effekter för företagsamhetoch konkurrens. **FOOTNOTES**[1]: Lag (1915:218) om avtal och andrarättshandlingar på förmögenhetsrättens områdeFöretagarnas ()har anfört:Motionerna om franchisingFlera av motionerna beskriver franchising somavtal där styrkeförhållandena mellan parterna äruppenbart ojämlika. Franchisetagarens underlägsnaställning och beroendeförhållande motiverar atten särskild skyddslagstiftning förfranchisetagare införs. En fråga som särskilt tasupp är skiljeklausuler som är kostsamma för den,vanligtvis, ekonomiskt svagare franchisetagarenoch försvårar dennes möjligheter att få villkor iavtalet prövade.Mycket av det som åberopas av motionärernagäller generellt i avtalssituationer där den enaparten har en starkare ekonomisk ställning än denandra. FR har inte erfarit attfranchiseförhållanden i sig skulle innebära någrasärskilda problem för företagare. I FR-medlemskapet ingår en fri juridisk rådgivning ochvi tar emot 20-30 000 frågor inom allamöjliga juridiska områden. Frågor om franchise ärmycket ovanliga. FR ställer sig därför tveksamttill behovet av särreglering när det gällerfranchising.Företagarnas principiellainställning är den att regelverket förföretagande är alltför omfattande ochkomplicerat. Företagare, och särskiltsmåföretagare, är beroende av att reglerna blirfärre, enklare och tydligare. En lagstiftning påfranchiseområdet innebär en reglering av ettområde som är föremål för full avtalsfrihet.Risken finns att en lagstiftning som syftar tillatt komma åt de franchisegivare som är oseriösaistället hämmar majoriteten seriösafranchisegivare. Det måste därför finnas mycketstarka skäl för att införa en sådan lagstiftning.Motion av m.fl.Det är riktigt att det i en marknadsekonomi ofta uppstårsituationer där en part utnyttjar sittkunskapsförsprång eller sin överlägsna ekonomiskaställning till att förhandla fram fördelaktigavillkor, helt enkelt gör en bra affär. Detta ären del av dynamiken i det marknadsekonomiskaspelet. Det är inte möjligt att via lagstiftningskapa jämbördiga styrkeförhållanden i allaavtalssituationer. Det finns det flera exempelpå. Konsumentskyddslagstiftningen(konsumentköplagen, konsumenttjänstlagen) är ettsådant exempel. Här har skapats en lagstiftningsom i praktiken satt den lille företagaren i enunderlägsen ställning, inte utjämnatstyrkeförhållandena. Den arbetsrättsligaregleringen är ett annat sådant exempel. Eneventuell reglering bör istället ta sikte på attkorrigera uppenbara missbruk av ettförhandlingsläge som inneburit att en partlyckats tillskansa sig oskäligt fördelaktigavillkor.Småföretagare är ofta en underlägsen part. Deär underentreprenörer i byggsektorn ochunderleverantörer i bil- och verkstadsindustrin.De är i underläge som bankkunder. De tvingas imånga fall acceptera avtalsvillkor som är pågränsen till oskäliga. finns möjligheter attjämka oskäliga avtalsvillkor enligt 36 §avtalslagen. Regleringen ska enligt lagstiftarensintentioner inte användas för att jämka avtalmellan näringsidkare och har heller inte använtsi sådana situationer. Skiljedomsklausuler somförsvårar för den ekonomiskt underlägsne att fåsin sak prövad är vanliga i avtal mellansmåföretagare och stora företag. Sammantaget gördetta att starka skäl talar för att reglerna omjämkning av oskäliga avtal bör ses över.Företagarnas anser att deproblem som motionärerna uppmärksammat ifranchiseförhållanden har en generell räckvidd.En utredning bör tillsättas för att se överbehovet av att jämka oskäliga villkor såväl ifranchiseavtal som i andra avtalstyper.Landsorganisationen i (LO)LO har anfört:Yttrande över motioner om franchisingSammanfattningLO anser att det är ett problem i mångasammanhang att de fackliga organisationerna intehar möjlighet att påverka viktiga beslut som fårstora följdverkningar för de anställda i andraföretag. Ett exempel på detta är beslut som enfranchisegivare fattar som får ingripandeverkningar för de anställda hos franchisetagarna.Förhandlingen hos franchisetagaren handlar dåbara om konsekvenserna av ett beslut som man intehaft möjlighet att påverka.LO anser vidare att mindre företag behöver ettbättre rättsskydd gentemot stora och ekonomisktöverlägsna företag. LO förordar att möjlighetenatt jämka oskäliga avtalsvillkor mellannäringsidkare ses över i detta syfte. En sådanöversyn bör dock inte begränsas till att baraomfatta franchiserelationer.LO anser att det är ett viktigtkonsumentintresse att veta vem som är avtalspartnär man gör affärer med en franchisetagare ochtillstyrker därför att franchisetagare ska varaskyldiga att på ett tydligt sätt upplysa om vemsom driver och ansvarar för verksamheten.BakgrundFranchising har ökat i omfattning under senareår. Med tanke på den omfattning verksamhetennumera har är det en angelägen fråga motionärernatar upp. LO kan i första hand bidra med kunskapernär det gäller de arbetsrättsliga ochkonsumenträttsliga problemställningar som kanuppkomma i samband med franchising.Arbetsrättsliga problemEtt beslut som en franchisegivare fattar fåribland stora återverkningar för verksamheten hosfranchisetagarna och deras anställda.Franchisegivarna har oftast inga anställda somutför arbete som omfattas av LO-förbundenskollektivavtal. Någon skyldighet förfranchisegivaren att på eget initiativ förhandlamed något finns därför mycket sällan.Däremot kan franchisetagaren vara skyldig att påeget initiativ förhandla med de fackligaorganisationerna enligt 11 § MBL om konse-kvenserna av beslutet. Så är fallet omfranchisetagaren överväger att fatta ett beslutom viktigare förändringar av verksamheten ellerett beslut som innebär viktigare förändringar avarbets- eller anställningsförhållandena förorganisationens medlemmar. Dessa förhandlingar ärviktiga men är naturligtvis begränsade av att detursprungliga beslutet redan är fattat och integår att påverka.Problemet uppkommer dock även utanförfranchiserelationer. Det är i själva verketganska vanligt att en arbetsgivare är bunden avett beslut som fattats av någon annan och sominte går att påverka. LO anser att det finnssituationer där en utvidgadförhandlingsskyldighet skulle ha ett stort värde.En sådan förhandlingsskyldighet är dock enkomplex fråga och måste därför först analyserasoch utredas närmare.KonsumentsynpunkterUr konsumentsynpunkt är det viktigt att man vetvem man gör affärer med. Franchisesystemet byggeri stor utsträckning på att konsumenten ska troatt han eller hon gör affärer med ett stort ochvälkänt företag när den egentliga motparten oftaär ganska liten och ekonomiskt svag. Det ärdärför högst rimligt att konsumenten åtminstonefår tydlig information om att verksamheten byggerpå ett franchisingförhållande och vem som ärjuridiskt ansvarig gentemot kunden. Enfranchisegivare som inte vill attfranchisetagarna upplyser om detta bör kunnaslippa genom att själv ta på sig hela ansvaretgentemot kunderna.Övriga synpunkterNär det gäller förhållandet franchisegivare -franchisetagare är LO:s kunskaper ocherfarenheter begränsade. Men det är uppenbart atten franchisetagare står i ett starktberoendeförhållande till franchisegivaren. Det ärsålunda typiskt sett inte fråga om två jämställdaparter. Det kan därför finnas anledning att seöver hur franchisetagarnas ställning ska stärkasså att franchisegivarens ekonomiska övertag inteutnyttjas på ett stötande sätt.Det är möjligt att en lagstadgadförhandlingsskyldighet och ett skydd förföreningsrätten skulle innebära påtagligaförbättringar för franchisetagarna. Det tordedock inte vara möjligt att rakt av kopiera deregler som finns i MBL avseende relationenarbetsgivare-arbetstagare eftersom förhållandenai affärslivet på många sätt skiljer sig från vadsom gäller i ett anställningsförhållande.Möjligheten att jämka oskäliga avtalsvillkor ärstarkt begränsade när det gäller avtal mellannäringsidkare. LO anser att det bör övervägas attförstärka de mindre företagens skydd mot oskäligaavtalsvillkor, exempelvis när det gälleranvändningen av oskäligt utformadeskiljeklausuler. Detta är också frågeställningarsom tas upp i flera av motionerna. LO vill dock isammanhanget peka på de problem som kan finnasnär det gäller att juridiskt avgränsa vad som ärfranchising och inte. Vi menar därför att ettutökat skydd mot oskäliga avtalsvillkor mellannäringsidkare bör gälla även för andra mindreföretag i förhållande till storföretag.Franchisetagarnas ()Franchisetagarnas har anfört:FRO har till ändamål att organiserafranchisetagare och företräda sina medlemmar samttillvarata deras intressen gentemotfranchisegivare rörande villkoren i avtal samtfackliga och sociala frågor i övrigt. Föreningenorganiserar endast franchisetagare ellersammanslutning som rekryterar sådanarörelseidkare, t ex inom en viss bransch.Inledningsvis vill FRO betona att franchisingsom företagsform rätt använd har sin givna plats.Franchisesystemen kännetecknas emellertid av enstark ensidighet till nackdel för den svagareparten - franchisetagaren. Många franchiseföretagbedrivs under seriösa former. Men det finnstillräckligt med avarter och problem i branschenför att man måste reagera.Avtalen mellan franchisegivare ochfranchisetagare är - som en svensk professor icivilrätt framhållit - "påtagligt ensidigtutformade med en rad skyldigheter förfranchisetagaren medan givaren står väldigt friatt själv bestämma sin verksamhet".Någon verklig kartläggning av franchising harinte gjorts då Franchiseutredningenredovisade sitt betänkande "Franchising" (SOU1987:17). Redan av detta skäl är det enligt FROsmening angeläget att en utredning tillsätts avregeringen.Någon allmänt accepterad definition avfranchising finns inte i .