bet · GP01FÖU3 · 2002-03-19 00:00:00 — En stor delav skadefrekvensen kan bero på det som pekade på, nämligensvårighetsgraden i verksamheten ställd i relation till de unga värnpliktigasom har en begränsad vana vid det arbete som ska utföras. Är det denhuvudsakliga förklaringsmodellen, eller skulle du vilja beskriva skillnadenpå något annat sätt?Lotta Lundholm, Arbetarskyddsstyrelsen:Främst är det att de är unga och oerfarna som är en stor bidragande faktor,precis som också framhållits i det föregående. Även om man är äldre menkommer in som ny har man en större olycksfallsrisk. Oerfarenhet i sig är risk, oberoende av ålder. Sedan har vi dessutom att ungdom tar riskersom ytterligare spär på.Ordförande , riksdagsledamot (m):Du pekade på faktorn till varför arbetsskadorna generellt kom att gå nedkraftigt när en ganska stor del unga människor aldrigkom in på arbetsmarknaden och därmed aldrig utsatte sig för risken att varaung och riskbenägen.Lotta Lundholm, Arbetarskyddsstyrelsen:Jag tog fram lite statistik på anställda i totalförsvaret - män - ijämförelse med byggindustri och tillverkning. Totalförsvaret ligger imitten och gick upp . Denna grupp ligger i paritet med vård,omsorg och handel.Andrus Toom, Försvarsmakten:Försvarsmaktens statistik omfattar allt från en sticka i fingret till denyttersta konsekvensen. Då skall man konstatera att det är anmälda skador.Om jag minns rätt: I två tredjedelar av de anmälda skadorna drabbas maninte av en enda sjukskrivningsdag. Man måste hålla isär begreppen, så attvi inte uppfattar att allt är fråga om olyckor med konsekvenser. I mångafall har det kanske varit nära.Ordförande , riksdagsledamot (m):Då har jag en sista kompletterande fråga till . Den tar uppdet tema som för fram. Även om man bortser från mörkertalen fårvi inse att vi inte har fullständig kunskap. Är siffrorna jämförbara? Duhar i din statistik med olyckor på arbetsmarknadens övriga områden som inteheller har lett till allvarliga konsekvenser, åtminstone inte i form avsjukskrivning.Lotta Lundholm, Arbetarskyddsstyrelsen:Jag har försökt att göra detta jämförbart med de förvärvsarbetandesarbetsolyckor. Där tar vi bara med arbetsolyckor där man vet att det ärfrånvaro eller tandskador eller akut hörselskada. Olyckorna utansjukfrånvaro - de s.k. nollskadorna - ingår inte i den statistik jag harredovisat. Vi har inte den informationen. Vi har skadorna per personnummer,men vi vet inte riktigt antalet.Ordförande , riksdagsledamot (m):Statistiken är i båda fallen rensad från den typen av skador?Lotta Lundholm, Arbetarskyddsstyrelsen:Min statistik är rensad, medan redovisar allt. Han tar även mednollskador, dvs. sådant som inte har lett till sjukfrånvaro.Andrus Toom, Försvarsmakten:Det innebär att vi är angelägna i Försvarsmakten att få in anmälningar ombåde tillbud och de enklaste saker i det förbyggande säkerhetsarbetet. Viär duktiga på det, men vi kan bli bättre.Ordförande , riksdagsledamot (m):Jag tackar för föredragning. Det är intressanta siffror sommed stor sannolikhet kommer upp till diskussion.Då är det att lämna myndighetssfären och i något högre utsträckningtitta på avnämarperspektivet. Jag hälsar välkommen , ordförandei , och som ska ge syn på utbildning ochsäkerhet. Varsågod.Anders Huzár, Värnpliktsrådet:Jag tänker prata bl.a. om hur vi upplever utbildningen och detsäkerhetsmedvetande som vi har hört föredragningar om. Högkvarteretbedriver ett relativt bra utvecklingsarbete.Vi sympatiserar i mångt och mycket med Högkvarterets arbete och projekt,projekt osv. Man har exempelvis lyckats mycket bra medhörselskadorna. Vad vi däremot inte upplever som lika bra är arbetet medatt undvika de andra skadorna. Till följd av omstruktureringen har vi fåtten lite konstig rollfördelning. Bland annat upplever vi att det är yngreoch yngre befäl som har fått ta tag i svårare övningar som egentligen litemer erfarna befäl skulle ha hållit i. Det resulterar självklart i flerskador.Det som sa om att värnpliktiga är unga, ambitiösa, riskbenägnaoch nybörjare skulle jag vilja överföra till att också gälla ungaofficerare. De kommer från samma generation, är kanske äldre än devärnpliktiga. Det finns kanske ett visst behov av att hävda sig. Det kandefinitivt skapa problem. Det råder även en okunskap bland oss värnpliktigaför vad vi utsätts för. Vi har ofta en bild av hur det ska vara när virycker in. Det ska vara macho. Vi ska göra roliga saker. Vi ska träffamånga nya bekantskaper osv. Då vet vi inte vad vi utsätts för om någon inteberättar det för oss.Vi upplever att det goda säkerhetsarbetet som Högkvarteret bedriver interiktigt når ut till oss värnpliktiga på förbanden. Ambitionen är bra, mennågonstans fungerar inte kommunikationen mellan ledningen och verkligheten.Jag ska ge ett vanlig exempel: säkerhetsbälten. Varför använder intevärnpliktiga alltid säkerhetsbälten. Jag är säker på att tyckeratt så borde vara fallet. Detta sker dock inte på förbanden. Det är ettproblem.Sedan har vi skyddsassistenternas roll. Vi upplever att de är en outnyttjadresurs. Det finns inte riktigt tydliga riktlinjer för vad dessa personerskall göra. Det vore exempelvis bra om en värnpliktig skyddsassistentdeltar i riskplaneringen inför en övning. Det sker tyvärr inte särskiltofta på förbanden. Vi skulle önska att man gav tydligare riktlinjer ochdefinierade skyddsassistenternas roll, så att de får en status och harförmågan och kunskapen att säga till när någonting går fel. I stället föratt påpeka att elkontakten i logementet är trasig, vilket ofta är fallet , finns det säkert mycket större frågor att ta tag i.Jag måste även nämna det personskadeskydd som vi åtnjuter . Vi harsamma skydd som övriga medborgare, med den skillnaden att vi oftast intehar hunnit arbeta innan vi gör vår värnplikt och därmed inte har hunnitbygga upp någon inkomst som ligger till grund för ersättning vid en skada.Vi får hoppas att det blir en bred majoritet när det kommer att fattasbeslut om förslag. Detta ser vi som nödvändigt när detendast är av en årskull, både killar och tjejer, som görvärnplikten.Man kanske skall börja se över säkerhetstänkandet också från ett annatperspektiv. I ser de säkerhetsmedvetandet i ett 24-timmarsperspektiv. ISverige inriktar vi oss mest på tjänsten. När man är i tjänst skall manleva i en säker miljö, men som vi vet är det många skador som uppkommerunder fritiden eller vid fysisk träning . Man kan tycka att envärnpliktig från den dag han rycker in till den dag han rycker ut ska levasäkert.Ordförande , riksdagsledamot (m):Vi tackar för det anförandet! Vi går vidare i programmet ochnästa punkt på vår dagordning är en redogörelse för dagens försäkringsskydd. Det är försvarsjurist från Högkvaretet som är föredragande.Hans Thormar, Försvarsmakten:Jag är jurist och har specialiserat mig på personskadefrågor. Innan jag komtill Försvarsmakten arbetade jag vid Statens trygghetsnämndoch AMF trygghetsförsäkring med att reglera personskador både förpliktpersonal och för anställda.Ersättningssystemen vid personskador har kommit till , och deär ett lapptäcke. Det här gör att de är svåröverskådliga. Om ni tycker attde är jobbiga att förstå har ni helt rätt.Kortfattat något om försäkringsskyddet för pliktpersonal. Från det att denpåbörjar inryckningsresan tills det att den avslutar utryckningsresanersätts alla personskador, oavsett om de inträffar eller itjänsten, på samma sätt som arbetsskador som drabbar statligt anställda.Det är samma regelsystem, samma tabeller och samma ersättningsnivåer. Dethär var den korta versionen. ska jag ta en som är lite längre.Grundbulten i alla ersättningssystem i är skadeståndslagen. Det ärinte särskilt många människor som får något skadestånd enligtskadeståndslagen, och det beror på att man i stället får olika typer avförsäkringsersättningar.Det finns olika typer av försäkringar. Om jag börjar med det som kallasallmän försäkring, är det sådant som gäller oss alla och som ärförfattningsreglerat. Vi har alltså lagen om allmän försäkring, som gersjukpenning och pensioner, och den fastställer också arbetsgivarensrehabiliteringsansvar. Det är lagen om arbetsskadeförsäkring, som gerlivränta vid arbetsoförmåga och en del kostnadsersättningar.För pliktpersonalen motsvaras de här lagarna av två andra lagar. Den enaheter lagen om statligt personskadeskydd, och den andra heter lagen omstatlig ersättning vid ideell skada. De ger i stort sett samma ersättningar.Det finns kollektivavtalsförsäkringar, och den som är av störst intressenär det gäller statligt anställda och pliktpersonal är avtalet omersättning vid personskada, som förkortas PSA. Det är ett kollektivavtalsom är träffat mellan och de största fackligaorganisationerna. Det här avtalet garanterar minst samma ersättning som manskulle ha fått enligt skadeståndslagen, men man får ersättning oberoende avom skadan har orsakats av vårdslöshet av någon. På den privataarbetsmarknaden heter motsvarande försäkring TFA, som står förtrygghetsförsäkring vid arbetsskada.Det finns vidare en annan avtalsförsäkring, och det ärtjänstegrupplivförsäkringen.Det finns också en stor mängd andra typer av försäkringar, alltifrånprivata försäkringar till hemförsäkring och reseförsäkring. En försäkringsom är praktiskt viktig är trafikförsäkringen.Sedan har vi en restpost som jag kallar övrigt, och det är bl.a. deersättningar som man får enligt kollektivavtal men som inte är någonförsäkringsersättning. Det är t.ex. ersättning för vissa delar avsjukvårdskostnader. När det gäller pliktpersonalen har viförmånsförordningen för totalförsvarspliktiga som ger vissa ersättningar.Här finns också någonting som gäller specifikt för den som har skadat sig isamband med totalförsvarets verksamhet, och det är att man kan sökaersättning från en stiftelse som heter Kungafonden.Vad är det då för ersättningar man kan få? Det regleras i 5 kap. iskadeståndslagen. Oavsett om det är skadestånd eller försäkringsersättningär det de här ersättningarna man får. En del försäkringar lämnar ersättningför alla de här ersättningstyperna och en del bara för en eller ett par.Det är inkomstförlust och det är kostnader - alla kostnader som ärföranledda av skadan. Sedan finns det någonting som heter ideelltskadestånd.Sveda och värk är en ersättning för det obehag och lidande som man harunder den akuta läkningstiden. Det behöver varken svida eller värka; det ären benämning på ersättningen.Lyte och men är de fall där skadorna har medfört medicinsk invaliditet.Lyte är ett funktionsbortfall som man kan se med blotta ögat, t.ex. ettamputerat finger. Men är en funktionsnedsättning som man inte kan se, t.ex.en hörselnedsättning. Det spelar ingen roll om det är lyte eller men elleren kombination av dem: ersättningarna är desamma.Under förutsättning att skadan har medfört en medicinsk invaliditet får manockså ersättning för någonting som kallas olägenheter i övrigt. Den tungaersättningsposten här är någonting som kallas anspänning i arbetet. Trotsskadan kanske man kan arbeta men man får anstränga sig mer, och då ersättsdet inom ramen för den här posten. Det gäller också svårigheter attutnyttja sin fritid och annat.När det gäller de här tre ersättningsposterna, den ideella biten, - svedaoch värk, lyte och men samt olägenheter - grundar sig ersättningarna påTrafikskadenämndens praxis. Denna praxis har nämligen knäsatts av Högstadomstolen i ett antal domar, så alla försäkringsbolag och alla som reglerarpersonskador använder sig av samma tabellverk.Dödsfallsersättningen sönderfaller i två delar. Den första ärbegravningskostnader, och den andra är ersättning till efterlevande.Allt det här hänger ihop. Det finns fyra delar, och alla är i stort settlikvärdiga och ger samma ersättning.Skadeståndslagen ger samma ersättning som trafikskadelagen.För anställda lämnar de fem olika ersättningssystemen motsvarandeersättning. AFL står för lagen om allmän försäkring. LAF står för lagen omarbetsskadeförsäkring. PSA är personskadeavtalet. FAS är försvarets avtalssamling, som är detkollektivavtal som gäller. För dem som är anställda någon annanstans iförsvaret finns det motsvarande kollektivavtal som ger samma ersättningar.De totalförsvarspliktiga ges motsvarande ersättningar från lagen omstatligt personskadeskydd, lagen om statlig ersättning vid ideell skada,PSA, tjänstegrupplivförsäkring och förmånsförordning. Det här är en sanningmed modifikation, för det finns lite skillnader, men de är små.När det gäller fördelarna, det som är bättre när det gäller ersättningarnaför personskador för pliktpersonal jämfört med dem som skadar sig i arbetetoch är statligt anställda, kan jag börja med att konstatera att ävenfritidsskador ersätts som arbetsskador.Det finns ett lägre beviskrav vid s.k. arbetssjukdomar enligt lagen omstatligt personskadeskydd jämfört med lagen om arbetsskadeförsäkring. Detgör att det är lättare att få en sjukdom godkänd som en skada som omfattasav försäkringssystemen för pliktpersonalen.Om man drabbas av en skada och blir arbetsoförmögen har man underskyddstiden bibehållna värnpliktsförmåner, men när skyddstiden väl är slutoch man har muckat och då blir sjukskriven får man sjukpenning. Förpliktpersonalen är det sjukpenning enligt lagen om statligtpersonskadeskydd, som i sin tur hänvisar till lagen omarbetsskadeförsäkring, som i sin tur hänvisar till lagen om allmänförsäkring. Det är alltså av den sjukpenninggrundande inkomsten.Det finns en garantinivå för pliktpersonalen. Den som tjänar mindre än fyrabasbelopp får ändå ersättning av den inkomsten.Garantinivån ligger på mellan fyra och fem basbelopp beroende på åldern.När man höjde den baserade det sig på uppgifter från Statistiskacentralbyrån om genomsnittliga månadslöner för åldersgrupperna. Det är inteså att när man blir sjukskriven får man ingen ersättning alls, utan man får80 % av fyra basbelopp. Skulle man råka ha ett arbete med en högre lön fårman av den lönen.Lagen lämnar också ersättning för sjukvårdskostnader efterskyddstidens slut.Vid dödsfallsskador lämnas ersättning för begravningshjälp enligttjänstegrupplivförsäkringen med ett basbelopp för pliktpersonal och med etthalvt basbelopp för anställda. Det är en kombination av förmånsförordningenoch tjänstegrupplivförsäkringen.Finns det då några nackdelar? Ja, det finns det också. Den första är att omman är arbetslös efter muck har man ingen arbetsgivare som har ett ansvarför rehabiliteringen. har lagt ett förslag om att det skainföras. Man kan ju ställa frågan: Vad betyder det här i praktiken? Ja,egentligen betyder det inte särskilt mycket. Anledningen till det är attdet är bara en handfull skador som inträffar som är av densvårighetsgraden att de skulle generera ett behov av rehabilitering. Deallra flesta skador som inträffar är nämligen små. Jag kommer tillbaka tilldet om en stund.Den andra nackdelen är att den som är arbetslös inte får ersättning förinkomstbortfall som man får om man arbetar enligt kollektivavtal. Vi prataralltså om av lönen . Utredningen om denframtida arbetsskadeförsäkringen lade ett förslag om att ändra de reglerna.I mitt material har jag också tagit med ett antal exempelskador, som jag avtidsskäl inte kommer att dra men som ni kan studera på egen hand. Det ärtvå olika skador men där situationen har förändrats bara lite. Det förstaär en invaliditetsskada, och det andra är en dödsfallsskada. Exemplengäller när de inträffar under plikttjänstgöring, dels för den som ärarbetslös, dels för den som har ett arbete och skadar sig i arbetet ochdels för den som har ett arbete och skadar sig på fritid. Det är alltsåsamma skada. Det är motsvarande när det gäller dödsfallsskadan.När det gäller den stora mängden skador får man den mest rättvisandestatistiken från de skador som är ersatta av . Om vitittar på utredningen om utlandsstyrkan gjorde man där en statistikkörningsom gällde skador som var reglerade , treoch . Där var det totalt tio skador med en invaliditetsgrad påmer än . Det är skador med svåra invaliditeter. Totalt sett under treoch är det några skador . I snitt inträffade också 260skador som genererade invaliditetsersättning.Vi kan se på hörselskadorna, som har tagits upp här, och vilka de praktiskakonsekvenserna är. En gång i världen uppställde läkarna kriterier för 10 %medicinsk invaliditet vad gäller bullerskador. Att man gjorde det beroddepå att det var den lägsta livräntenivån. För sju kom man framtill kriteriet för medicinsk invaliditet. Det som är gemensamt för dehär procentsatserna är att de gäller skador som påverkar förmågan att höratal, alltså frekvenserna 2 000, 3 000 och . Det som är typisktför värnpliktsskadan är att det är ett olycksfall, en knall som uppstår vidett tillfälle, som drabbar det ena örat. Det påverkar diskantfrekvenser,alltså 4 000 och , och ger normalt sett en invaliditetsgrad påmellan 1 och . De besvär man har av det här är att man har svårt atthöra syrsor, och det påverkar inte förmågan att höra tal, därför att defrekvenserna är inte påverkade.Jag kan ge några exempel på svåra skador. Det var den värnpliktige som sattfastklämd i ett brinnande fordon och man högg av honom benet med yxa föratt rädda livet på honom. En annan skada var där en värnpliktig drog utsprinten på en handgranat och glömde kasta den. Det fick till följd attstörre delen av ena handen blev bortsprängd. En annan skada var där denvärnpliktige stod på akterdäck och en bogservajer gick av och sprättade uppmagen på honom. Det här är alltså väldigt svåra skador, och de är avsevärtmycket allvarligare än de mer frekventa bullerskadorna.För att sammanfatta det hela är det, mellan tummen och pekfingret, sammaersättningar för pliktpersonalen som det är för statligt anställda, och detoavsett om skadan inträffar eller under tjänstgöring.Ordförande , riksdagsledamot (m):Tack så mycket! Finns det några frågor?Anna Lilliehöök, riksdagsledamot (m):Jag vill återkomma till de svåra skadorna, för det är dem som vi behöverdiskutera ordentligt. Det kanske inte är många fall, men konsekvenserna avdem blir mycket allvarliga för individen.Enligt föredragningen är det samma regelsystem här som för vilken annanstatligt anställd som helst. Problemet för de värnpliktiga är att de ärunga människor som ännu inte har en ordentlig inkomst, vilket gör att ävenom de får ersättning i förhållande till något slags tänkt nivå kanske heladeras framtid är förändrad. De kanske måste skaffa sig ett helt annatyrkesliv än om den här allvarliga skadan inte hade inträffat.Jag har inte hunnit läsa exemplen, men jag skulle vilja fråga vad den som t.ex. har förlorat ett ben, vilket är ett allvarligt men för resten av livet, de facto får ut i form av ersättningar och stöd. Vi har sett t.ex. iutlandsstyrkan att ett par sådana olyckor har inträffat, men under andraomständigheter som kanske har gett värre skador i övrigt än vad manupplever här hemma. I alla fall så påverkar de individen väldigt mycket -det är inte bara den fysiska skadan, utan också i andra avseenden.Det är de fallen, uppfattar jag det, som har föranlett vårt intresse förfrågan. Vi tycker oss alltså ha sett exempel där man kan diskutera hurrimlig ersättningen är. Delvis beror detta på att de inte har hög inkomst.Dessutom har den som är svårt skadad ingen inkomst alls . Densom råkar ut för en allvarlig skada kanske inte har något jobb alls, ochdet påverkar också framtida ersättningar.Hans Thormar, Försvarsmakten:Jag kan börja med att säga att det är svårt att ange något exakt krontal,därför att det är många olika faktorer som spelar in. När det är en väldigtsvår skada, som en benamputation, vidtar först den medicinskarehabiliteringen, som kommer att pågå rätt länge, sannolikt över ett år.Det gäller att se till att skadan läker, att proteser blir utprovade ochfungerar. Det tar mellan ett och innan den medicinskarehabiliteringen är klar. är vederbörande sjukskrivenoch får då av sin sjukpenninggrundande inkomst, alternativt avden genomsnittliga inkomsten för den åldersgruppen, vilken är garantinivån.Det blir alltså olika beroende på om man har ett arbete ordnat eller inte.Om man är arbetslös är det så att , fr.o.m. den 91:asjukdagen, går in och lämnar i ersättningför inkomstförlust. Det innebär att man har av en inkomst.När det gäller den ideella ersättningen följer den fullt skadestånd. Det ärsamma sak där, att det är svårt att ange exakt hur många kronor det blir.Beloppet för sveda och värkersättning vid en normalsjukskrivning i dagligger på , och sedan sjunker det. Förden som ligger på sjukhus är beloppen högre, och för den som genomgårsvårare behandlingsformer blir det också förhöjda belopp.För invaliditet på , som är maximal invaliditet numera, liggerersättningsnivån på drygt 700 000 för lyte och men för den som är 25 åreller yngre. Ju äldre man blir desto mer reduceras beloppen, därför att detär ersättningar för återstående livstid. Sedan tillkommer ersättning förolägenheter och annat.Vad händer om man förlorar ett ben? Amputation av ett lårben med dåligprotesfunktion är medicinsk invaliditetsgrad. Lårben med godprotesfunktion är medicinsk invaliditetsgrad. Om det är ett underben,om man får benet avklippt någonstans mellan knäet och foten, är det 12eller , som är grundbeloppen beroende på vilken protesfunktionen är.Sedan finns det glidningar. Det är inte så att man går in och läser av dethär, utan det ska till en läkarbedömning för att ta hänsyn även till andraskadeföljder.Ordförande , riksdagsledamot (m):Jag har en fråga som kanske är svår att besvara från Försvarsmaktensutgångspunkt. Som folkvald kommer man inte sällan i kontakt med människorsom antingen själva har blivit skadade eller har anhöriga som har blivitskadade. En gemensam nämnare är att det är få som uppleverersättningssystemet som lättöverskådligt, transparent och rättvist. Detligger kanske i människans natur att inte uppleva ett system som rättvist.Bilden av det här systemet är ändå att många upplever den som ettöverlappande virrvarr av olika regler där den enskilde, som är i en extremtutsatt situation oavsett om man får rätt till slut när byråkratins ochdomstolarnas kvarnar har malt färdigt, skickas runt till olika instanseroch skadorna ska bedömas av olika myndigheter. Vad jag sagt vidimerasdelvis av den ganska komplicerade process vi hade när vidiskuterade frågan om försäkringsskydd för utlandsstyrkan. Vi var dåtvungna att ta hjälp av socialförsäkringsutskottets experter för atthantera regeringens förslag till lagtext på ett korrekt vis.Jag tror att vi alla förstår att anledningen till att vi har ett system somdet ser ut är att man försökte skapa en likhet med övriga anställdapå den statliga arbetsmarknaden. Har Försvarsmakten själv funderat i termerav ett mer heltäckande regelsystem eller hur man skulle kunna ta på sig ettansvar för att hjälpa den enskilde, som är i en svår och utsatt situation,runt i det som ofta upplevs som en djungel? Det kanske inte skall vara enombudsman för varje allvarligt skadad, men ändå någon som finns där underhela processen för att hjälpa fram den enskilde, oavsett om systemetupplevs som rättvist eller ej.Hans Thormar, Försvarsmakten:Henrik har helt rätt i att regelsystemet är svåröverskådligt.Från Försvarsmaktens sida har man emellertid inte funderat på att ersättaalla dessa regler med ett eget system.Alla personskador som inträffar ska anmälas av förbandet och denskadade tillsammans till . skickar medautomatik över en kopia på skadeanmälan till , som i sintur skickar ut sin egen skadeanmälningsblankett till den skadade. Jaghåller med om att det inte finns någon som tar ett helhetsgrepp i dag.Pliktutredningen innehåller ett förslag om rehabiliteringsansvar förFörsvarsmakten. Det innebär att ett nät med kontaktpersoner som skallhjälpa till kommer att byggas upp, på samma sätt som det finns förutlandsstyrkan i dag.Ordförande , riksdagsledamot (m):Vi får säkert tillfälle att återkomma till den frågan. tar vi 15minuters paus.