bet · GP01KU33 · 2002-04-18 00:00:00 — Tillståndshavaren måste ha Post- ochTelestyrelsens tillstånd att använda radiosändare.Grunderna för Post- och Telestyrelsenstillståndsbeslut framgår av 9 § första stycketradiokommunikationslagen. Tillstånd skall meddelasunder förutsättning av störningsfrihet och effektivfrekvensanvändning. Vidare skall radiokommunikationsom är viktig för den fria åsiktsbildningen intehindras och en rimlig beredskap för nyaradioanvändningar skall kunna upprätthållas.Försvarsmaktens frekvensbehov skall varatillgodosett. beslut kanenligt 19 § överklagas hos allmänförvaltningsdomstol.I förarbetena till radio- och TV-lagen (prop.1995/96:160 s. 89 f.) framhålls att regeringenstillståndsbeslut normalt är en del i ett störremassmediepolitiskt system. Det är inte bara fråga omett val mellan två eller flera tillståndssökandeutan också om t.ex. innebörden i de krav som skallställas på sändningsföretaget och om val mellan hurstor del av sändningsutrymmet som skall utnyttjasför rikstäckande respektive regionala eller lokalasändningar. Regeringen framhöll att om en direktvalsituation föreligger är det klart attregeringsformens och yttrandefrihetsgrundlagensbestämmelser ger vägledning. Av 3 kap. 2 § andrastycket yttrandefrihetsgrundlagen följer attregeringen i valsituationer måste beakta t.ex.vilket programföretag som kan förväntas ge mestallsidigt utbud, låta störst antal meningsriktningarkomma till tals, är minst knutet till specifikintressegrupp osv., kort sagt frågor om den sökandesvilja och förmåga att uppfylla de krav som ställs.Också för frågor om sändningsområden m.m. blirbedömningarna av sådan natur som knappast kanbeskrivas i lagtext utan mer är sådana somregeringen i politisk ordning ansvarar för införriksdagen.Regeringen ansåg därför att den dåvarandeordningen med tillståndsprövning borde kvarståoförändrad, i vart fall till dess en förändradrättslig, teknisk eller massmediepolitisk verklighettydligt kunde skönjas.Utredningar, pågående arbete m.m.I betänkande Konvergens ochförändring (SOU 1999:55) dras slutsatsen att detföreligger behov av samordning av viss lagstiftning.Det gäller framför allt relationen mellan å enasidan telelagen och å andra sidanyttrandefrihetsgrundlagen och radio- och TV-lagen.Därutöver måste hänsyn tas till de övrigatillämpningsproblem som konvergensutvecklingenmedför. Utredaren fann inte tillräckliga skäl föratt föreslå konkreta lagstiftningsåtgärder, bl.a.med hänsyn till ett pågående arbete inom EU och denosäkerhet som präglar konvergensutvecklingensnärmare riktning.Regeringen beslutade att enparlamentariskt sammansatt kommitté skulle analyserabehovet av och förutsättningarna för en mer tek-nikoberoende grundlagsreglering av yttrandefriheten(Ju 1999:01, dir. 1999:8). Kommittén, som antognamnet , presenterade den29 sina överväganden och förslag ibetänkandet Yttrandefriheten och Internet. Utvidgatgrundlagsskydd och andra frågor om tryck- ochyttrandefrihet (SOU 2001:28). att den nuvarande s.k. databasregeln (1 kap. 9§ yttrandefrihetsgrundlagen) utvidgas så att denomfattar också direktsändning på begäran,beställtryck och push-teknik. För massmedieföretagskall skyddet liksom vara automatiskt.Vidare föreslås en möjlighet att genomutgivningsbevis få ett frivilligt skydd. Dessaändringar innebär enligt kommittén envidareutveckling av nuvarande grundlagsreglering mengör denna mindre teknikberoende.Mediegrundlagsutredningen föreslår också ändringar iyttrandefrihetsgrundlagen i fråga om nätägarens rättatt bestämma över sina nät för att tillåta regler omskyldighet att upplåta utrymme i nät för annansteletjänster samt för att klargöra att det ärtillåtet med regler om skyldighet för nätinnehavareatt släppa in andra program än dem som omfattasav den s.k. "must carry"-skyldigheten liksom medregler om skyldighet att vidta åtgärder för atttillförsäkra motta-garkollektivet (t.ex. hyresgästeri ett hyreshus) inflytande över programvalet.Mediegrundlagsutredningens förslag ligger tillgrund för de förslag som regeringen för fram iproposition 2001/02:74 Yttrandefrihetsgrundlagen ochInternet. Utskottet behandlar propositionen ibetänkande 2001/02:KU21.Inom EU har det under en följd av år pågått ettomfattande arbete med konvergensfrågorna. Utskottetredogjorde ingående för detta arbete i betänkande1999/2000:KU15. Här kan därför nu hänvisas till denbakgrundsbeskrivning som lämnas där.Kommissionen lade fram ettförslag till direktiv om ett gemensamt ramverk förelektronisk kommunikation och tillhörande tjänster,KOM (2000) 393. I en faktapromemoria frånNäringsdepartementet (regeringens promemoria2000/01:57) anförs bl.a. följande. Kommissionensförslag till nytt regelverk för elektroniskakommunikationsnät består av fem direktiv, enförordning samt ett beslut. Ramdirektivet är avsettatt utgöra en form av grunddirektiv bland dessa.Direktivet fastställer det nya regelverketsmålsättning: att åstadkomma ett harmoniseratregelverk för elektroniska kommunikationsnät och -tjänster samt tillhörande faciliteter. Vidare angerdirektivet de nationella tillsynsmyndigheternasuppgifter och skyldigheter bl.a. beträffandekonsultations- och informationsförpliktelser.Ramdirektivet anger även ett flertal grundläggandebestämmelser för tillämpningen av övriga direktivsåsom definitionen av det nyamarknadsinflytandebegreppet (SMP) och procedurernaför marknadsanalyser.I promemorian anges vidare att i grundenär positivt inställt till kommissionens förslag medtanke på inriktningen mot fortsatt liberaliseringoch ökad konkurrens inom området. bör enligtpromemorian även stödja omfattningen av den aktuellaregleringen och inriktningen mot en horisontellreglering av olika typer av infrastruktur förelektronisk kommunikation. stöder en gradvisövergång från sektoriell reglering till allmänkonkurrensrätt. Det är enligt promemorian dockviktigt att understryka att en övergång till allmänkonkurrensreglering inte kan äga rum för . Enabsolut nödvändig förutsättning är att en effektivoch stabil konkurrens råder på marknaden. - Sverigeär enligt promemorian dock tveksamt till den ökadecentralisering och byråkrati som blir en följd av deregler som föreslås t.ex. om konsultation medkommissionen och andra medlemsstater. Vidare krävsåtskilliga klargöranden och förtydliganden av deföreslagna artiklarna.Det tidigare omtalade arbetet inom EU har hittillsresulterat i att beslutet samt fyra direktiv harblivit antagna. Enligt uppgift frånRegeringskansliet kan ytterligare ett direktivförväntas bli antaget (se ävenskr. 2001/02:160 s. 84 f.).Regeringen gjorde i proposition 2000/01:94 Radio ochTV i allmänhetens tjänst 2002-2005 bedömningen attförslagen, trots att de inte omfattar innehållet ide tjänster som befordras med hjälp av elektroniskainformationsnät, påverkar förutsättningarna förradio och TV i allmänhetens tjänst eftersom debehandlar distributionsformer som bär såväl radiooch TV-sändningar som nya medieformer och tjänster.Tidigare riksdagsbehandlingVåren 1998 avstyrkte utskottet (bet. 1997/98:KU16)motionsyrkanden (m) motsvarande de nu aktuellayrkandena i motion 2001/02:K243 (m) om riktlinjerför statens agerande rörande medier mot bakgrund avatt ganska hade tagit ställning ifråga om sändningstillstånd och tillståndsvillkoroch med hänsyn till att resultatet avKonvergensutredningen och inteborde föregripas.Även under /99 avstyrkte utskottetliknande motionsyrkanden (m). Utskottet uttalade dåatt det inte fann skäl att frångå sin tidigarebedömning när det gäller grundläggande principer ochformer för programföretags verksamhet (bet.1998/99:KU23).Vid /2000 vidhöll utskottet sinatidigare bedömningar och avstyrkte liknandemotionsyrkanden (m) för statens agerande rörandemedier (bet. 1999/2000:KU15). Även vid det förrariksmötet vidhöll utskottet sina tidigarebedömningar och avstyrkte ett motionsyrkande (m) avsamma innebörd (bet. 2000/01:KU18).I samband med utskottets behandling avproposition 1999/2000:55 Kommersiell lokalradioavstyrktes ett motionsyrkande om utredning avinrättandet av en nationell fri radio på kommersiellgrund. Utskottet pekade på att syftet med införandetav privata reklamfinansierade ljudradiosändningarvar att främja självständigt lokalt förankraderadiostationer. Utskottet framhöll att det analogasändningsutrymmet är begränsat och ger utrymmeendast för ett mindre antal nya sändningstillstånd.Vidare framhölls att behovet av mångfald gör att detär angeläget att minst två tillstånd så långtmöjligt skall kunna ges för varje sändningsområde.Mot den bakgrunden var utskottet inte berett förordaen ordning som innebär att analogt sändningsutrymmeavsett för den kommersiella lokalradion i ställetanvänds för rikstäckande kommersiell radio.Under våren 2001 avstyrkte utskottet, som inte varberett att frångå sin tidigare bedömning, ettliknande motionsyrkande (bet. 2000/01:KU22).Vid förra avstyrkte utskottet ettmotionsyrkande om auktionsförfarande för nya TV-koncessioner (bet. 2000/01:KU18).Vid förra avstyrkte utskottet även enmotion (fp) om ett nytt teknikneutralt regelverk förTV-sändning med hänvisning till att utskottet intesåg någon anledning att föregripa det pågåendearbetet med konvergensfrågorna inom EU ochbehandlingen av förslag(bet. 2000/01:KU18).Utskottets ställningstagandeUtskottet, som anser att svensk lagstiftning påområdet motsvarar krav, finnerinte skäl att frångå sina tidigare bedömningar närdet gäller statens agerande rörande medier ochgrundläggande principer och former förprogramföretags verksamhet. Motionerna 2001/02:K243yrkandena 1-3 och 5-7, 2001/02:K236 yrkande 9 och2001/02:K367 yrkande 5 avstyrks.Utskottet, som vidhåller sitt tidigareställningstagande och inte delar motionärernasbedömningar vad gäller behovet av att fördelaframtida koncessioner inom radio och TV via auktion,avstyrker motionerna 2001/02:K243 yrkande 4 och2001/02:So637 yrkande 21.Beträffande frågan om ett nytt teknikneutraltregelverk för TV-sändning vidhåller utskottet sintidigare bedömning. Motion 2001/02:T409 yrkande 9avstyrks.PornografiUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänsyn till pågåendearbete med att skydda barn mot olämpligtprograminnehåll motionsyrkanden om åtgärdermot pornografi i olika medier. Jämförreservation 8.MotionerI motion 2001/02:K232 av ()begärs ett tillkännagivande för regeringen ominformationsinsatser avseende skydd mot grovpornografi via Internet (yrkande 2).I motion 2001/02:K348 av och (båda mp) begärs tillkännagivanden förregeringen om förslag på hur en separering avporrfilmer från det övriga filmutbudet på TV kan ske(yrkande 2), om en utredning i enlighet med vad somanförs i motionen (yrkande 3) och om förslag tillett kontrollprogram för att skydda mot pornografisktinnehåll på Internet (yrkande 4). Motionärerna anföratt en metod för att begränsa medievåldet kan varaatt de filmbolag som säljer sitt utbudtillsammans med porrfilmer via det digitala TV-marknätet, satellit eller kabel-TV, åläggs attseparera ut porrfilmerna till en egen kanal. Den somverkligen vill se pornografisk film får då göra etteget aktivt val. Motionärerna vill med en utredningbredda kunskapen i samhället om vad pornografinbetyder för människan, myter och verklighet.Frågeställningar av intresse i sammanhanget är hurdet kommer sig att så många är intresserade avpornografi; vilken betydelse de olika religionernaoch vårt kulturarv har; hur pornografin fungerarkommersiellt; vilka ekonomiska och kriminellakrafter som står bakom; hur stor spridning depornografiska tidningarna och filmerna har ochhur de sprids samt hur olika forskare ser påsambanden mellan pornografisk film, våldtäkter ochannat sexvåld. Slutligen vill motionärerna attregeringen låter undersöka möjligheterna attutveckla kontrollprogram för skolor och förskolor såatt barn och ungdomar som använder Internet slipperse bilder som de inte är psykologiskt mogna atthantera.BakgrundEnligt 6 kap. 2 § radio- och TV-lagen (1996:844) fårTV-program som innehåller ingående våldsskildringarav verklighetstrogen karaktär eller pornografiskabilder inte sändas och på sådantsätt att det finns en betydande risk för att barnkan se programmen, såvida det inte av särskilda skäländå är försvarligt. Sådana program skall antingenföregås av en varning i ljud eller innehålla envarning som anges löpande i bild . Enligt förarbetena (prop.1995/96:160, s. 93 f.) skall det vid tillämpningengöras en samlad bedömning av det skadliga innehållsändningen har, sändningen skettsamt den allmänna tillgängligheten av sändningen,dvs. om den är krypterad. förradio och TV får förelägga den som åsidosätterbestämmelsen om varning att följa bestämmelsen.Föreläggandet får förenas med vite.Om någon vid upprepade tillfällen sänder sådanavåldsskildringar eller pornografiska bilder itelevisionen får Justitiekanslern förelägga honomeller henne att inte på nytt sända sådana program påtider och på sådant sätt att det finns betydanderisk för att barn kan se programmen. Föreläggandetfår förenas med vite. I fall av väsentliga brott motbestämmelsen om sändning av våldsskildringar ochpornografiska bilder kan Justitiekanslern efteranmälan av regeringen väcka talan vid allmän domstolom återkallelse av ett sändningstillstånd sommeddelats av regeringen.En väsentlig utgångspunkt iyttrandefrihetsgrundlagen är att censur inte skallfå förekomma. Enligt 1 kap. 3 § andra stycketyttrandefrihetsgrundlagen får det dock genom lagmeddelas föreskrifter om granskning och godkännandeav rörliga bilder i filmer, videogram eller andratekniska upptagningar som skall visas offentligt.I 1 § lagen (1990:886) om granskning och kontrollav filmer och videogram (granskningslagen) stadgasatt framställning i en film eller ett videogramskall vara granskad och godkänd av Statensbiografbyrå, innan den får visas vid allmänsammankomst eller offentlig tillställning. Frångranskningsplikten undantas dock filmer ochvideogram som sänds i ett TV-program som omfattas avyttrandefrihetsgrundlagen.Utredningar m.m.Europeiska unionens råd har antagit rådetsrekommendation 98/560/EG av omutvecklingen av konkurrenskraften hos den europeiskaindustrin för audiovisuella tjänster ochinformationstjänster genom främjande av nationellasystem för att uppnå en jämförbar och effektivskyddsnivå för minderåriga och för den mänskligavärdigheten. Rekommendationen vänder sig tillmedlemsstaterna, berörda branscher och kommissionen.Den omfattar alla audiovisuella tjänster ochinformationstjänster som görs tillgängliga förallmänheten, oavsett spridningssätt. Som exempelnämns radio- och TV-sändningar, privatadirektanslutna tjänster eller tjänster på Internet.Medlemsstaterna rekommenderas att, som ettkomplement till lagstiftningen, främja inrättandetpå frivillig grund av nationella system för skydd avminderåriga och den mänskliga värdigheten inom deolika medie-branscherna. Vidare rekommenderasmedlemsstaterna att samarbeta på gemenskapsnivå föratt utveckla metoder för en jämförbar utvärdering.Kommissionen ansvarar för att utveckla dessa metodertillsammans med berörda nationella myndigheter.Rådet mot skadliga våldsskildringar har i uppdragatt informera berörda branscher om innehållet irekommendationen, följa branschernas självreglerandearbete med de frågor som rekommendationen omfattar,fungera som samtalspartner i frågor som rör skydd avbarn och den mänskliga värdigheten om branscherna såönskar och fortlöpande rapportera tillKulturdepartementet och om hurbranschernas självregleringsarbete fortskrider (dir.1998:110).Kommissionen lämnade enutvärderingsrapport till ministerrådet ochEuropaparlamentet om tillämpningen avrekommendationen, KOM(2001)106. I rapportenkonstaterar kommissionen att medlemsstaterna hartillämpat rekommendationen på olika sätt och att deflesta av medlemsstaterna har inlett kampanjer fören säkrare användning av Internet och att en del harinfört ny lagstiftning eller stödåtgärder somtelejourer hos polisen när det gällerbarnpornografi. När det gäller de olikaaudiovisuella medierna anför kommissionen attantalet åtgärder har minskat, medan det mestaarbetet läggs ned på att skydda minderåriga ochmänsklig värdighet när det gäller Internet och minstnär det gäller videospel, vilket ligger i linje medrekommendationens huvudsakliga inriktning. Deåtgärder som medlemsstaterna har vidtagit är enligtkommissionen mycket olika och sträcker sig frånnästan inga åtgärder, särskilt i fråga om Internet,till omfattande arbete med att upprätta en gemensampolitik för alla de olika audiovisuella medierna.Även om rekommendationen inte har någon direktkoppling till TV-direktivet, kan resultaten avutvärderingsrapporten enligt kommissionen mycket välkomma att påverka innehållet i ett eventuellt nyttdirektiv om skydd av minderåriga och av mänskligvärdighet när det gäller allt elektroniskt material.Avslutningsvis anför kommissionen att resultaten avrapporten "visar att utmaningarna måste tas påallvar när det gäller skydd av minderåriga och avmänsklig värdighet i alla medier, oberoende av omdet är fråga om Internet, TV- och radiosändningar,videospel eller videokassetter och DVD. Man måstelägga ner mer arbete på att säkerställa ettenhetligt tillvägagångssätt, särskilt dåkonvergensen kommer att fortsätta att öka, när detgäller , interaktiva sändningar ellernedladdning av videospel från Internet. Man börockså uppmuntra att användarna, vilket inbegriperkonsumenterna, involveras. Lösningar som grundandetav i samt denbrittiska vitboken om kommunikationer visar enligtkommissionen att mycket kan uppnås med hjälp av sam-eller självreglering och att lösningarna kan varariktgivande vid den fortsatta tillämpningen avrekommendationen".Enligt beslut vid regeringssammanträde den 8 juni2000 gavs en särskild utredare i uppdrag attanalysera och överväga behovet av ändringar i radio-och TV-lagen bl.a. beträffande skydd av barn.Utredaren skulle överväga olika sätt att förbättramöjligheten att skydda barn mot olämpligtprograminnehåll, t.ex. genom att det ställs upp kravpå att visst innehåll skall kunna blockeras elleratt det skall vara möjligt att utesluta program medvisst innehåll från abonnemanget. I delbetänkandetSkydd av barn mot olämpligt programinnehåll i TV(SOU 2001:84), som överlämnades ,har utredningen kommit fram till att det inte behövsnågon skärpt lagstiftning som ingriper iprogramföretagens sändningsrätt för att skydda barnmot olämpligt programinnehåll i TV. Utredningenförordar i stället en förstärkt föräldrakontrollöver TV-utbudet i syfte att förbättra skyddet förbarn. Det är utredningens uppfattning attprogramföretagen i första hand bör anförtros att påfrivillig väg arbeta vidare med att utveckla systemför förstärkt föräldrakontroll. Utredningenframhåller slutligen att den ökadeinternationaliseringen av TV-sändningar innebär attenskilda länders särlösningar får minskad betydelse.Det krävs internationellt samarbete för att uppnå enhållbar reglering på medieområdet avseende t.ex.våldsskildringar och pornografi. Det är därförviktigt att fortsätter att driva demediepolitiska frågorna internationellt och framförallt inom EU.Betänkandet har ännu inte remitterats. Som enuppföljning av utredningens slutsatser pågår förnärvarande en översyn inom avfrågan om rätten att kunna utesluta program medpornografiskt innehåll från TV-abonnemang.Tidigare riksdagsbehandlingVid förra avstyrkte utskottet ettmotionsyrkande om åtgärder mot pornografi i kabel-TVmed motiveringen att det pågående arbetet med attskydda barn mot olämpligt programinnehåll inte bordeföregripas (bet. 2000/01:KU18).Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin bedömning att det pågåendearbetet med att skydda barn mot olämpligtprograminnehåll inte bör föregripas. Motionerna2001/02:K232 yrkande 2 och 2001/02:K348 yrkandena2-4 avstyrks.TV-direktivet, m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning tilltidigare ställningstaganden motionsyrkandenom avskaffande av TV-direktivet. förutsätter att den svenskaregeringen även i fortsättningen inom EUverkar för en restriktiv syn på TV-reklamriktad till barn avstyrker utskottetmotionsyrkanden om detta. Jämför reservation9.MotionerI motion 2001/02:K243 av m.fl. (m)begärs ett tillkännagivande för regeringen omframläggande av förslag till avveckling av EU:s TV-direktiv (yrkande 12). Motionärerna anför att EUskall arbeta för att utvidga den inre marknaden ochfå bort offentliga monopol. TV-bolagen bör frittförfoga över programinnehållet. Det är enligtmotionärerna oacceptabelt att EU ställer krav på enviss sammansättning av programmen som t.ex. vissandel europeiska program. Det finns ingen anledningför EU att detaljreglera vilket ursprungslandprogrammen i TV har. EU:s uppgift är att möjliggöratjänsternas fria rörlighet, inte reglera vilkaländer programmen får komma ifrån. Även motion2001/02:U303 av m.fl. (m) innehållerett yrkande av samma innebörd (yrkande 7).I motion 2001/02:K415 av m.fl. (s)begärs ett tillkännagivande för regeringen om stödför regeringens krav på att förbudet för eterreklamriktad mot barn fortsatt skall gälla. I debatten hardet enligt motionärerna framkommit att EU-regler kanföra med sig att kan tvingas överge sintidigare hållning. Regeringen har i olika EU-sammanhang hållit fast vid den svenskainställningen. Motionärerna anser att det ärangeläget att en enig riksdag ger regeringen stöd idenna fråga. bör enligt motionärerna slåfast att detta område inte får bli föremål för"kompromisser" eller anpassning till andra ländersregelverk.I motion 2001/02:K370 av ochChristina (båda s) begärs etttillkännagivande för regeringen om att Sverigeaktivt bör medverka till att EU:s direktiv om TV ochregler för reklam även omfattar regler för reklamriktad till barn (yrkande 1).BakgrundDet s.k. TV-direktivet - rådets direktiv /552/EEGav om samordning av vissabestämmelser som fastställts i medlemsstaternaslagar och andra författningar om utförandet avsändningsverksamhet för television - började förSveriges del att gälla , då trädde i kraft och genomfördes i svensk rättgenom lagen (1992:1356) om satellitsändningar avtelevisionsprogram till allmänheten (prop.1992/93:75, bet. 1992/93:KU12, rskr. 1992/93:117).Den 1 december 1996 ersattes bl.a. denna lag avregler i radio- och TV-lagen (1996:844) som dåträdde i kraft. TV-direktivet har setts över avkommissionen, och antogEuropaparlamentet och rådet ett nytt direktiv(97/36/EG) om ändring av TV-direktivet. Ändringarnainförlivades med svensk rätt genom ändringar iradio- och TV-lagen (SFS 1998:1713, prop.1997/98:184, bet. 1998/99:KU13, rskr. 1998/99:100).TV-direktivet innehåller minimiregler för TV-sändningar inom EG och syftar till att möjliggörafri rörlighet för TV-sändningar. Direktivet innebäratt den medlemsstat varifrån en sändning härrörskall se till att sändningen följer lagen i denmedlemsstaten. Andra medlemsstater skall tillåta frimottagning och får inte hindra vidaresändning av enTV-sändning från en annan medlemsstat av skäl somomfattas av direktivet. Direktivet hindrar inte attmedlemsstaterna tillämpar mer restriktiva regler förTV-företag inom sin nationella jurisdiktion. Idirektivet finns bl.a. regler om europeiskaprogramkvoter och om sändning av biograffilmer i TV.Vidare innehåller det allmänna regler om TV-reklamoch sponsring. Där föreskrivs också förbud ellerrestriktioner mot sändningar med visst innehåll.Beträffande TV-reklam riktad till minderåriga sägs idirektivet att sådan reklam inte direkt skalluppmana minderåriga att köpa en produkt eller tjänstgenom att utnyttja deras oerfarenhet ellergodtrogenhet. Reklamen skall inte heller direktuppmuntra minderåriga att övertala sina föräldrareller andra att köpa de utannonserade varorna ellertjänsterna. Inte heller skall den utnyttja detspeciella förtroende minderåriga hyser förföräldrar, lärare eller andra personer. Reklamenskall inte heller utan skäl visa minderåriga ifarliga situationer. I gäller enligt 7 kap.4 § radio- och TV-lagen att reklam i en TV-sändninginte får syfta till att fånga uppmärksamheten hosbarn .