bet · GP01NU9 · 2002-02-21 00:00:00 — Regeringen delar dettasynsätt och anser att det bör införas en möjlighetatt undanta de minsta produktionsanläggningarna frånkravet att inmatningens fördelning över tiden skallmätas. Det är dock förenat med vissa problem attgöra ett sådant undantag, påpekar regeringen. Inomvissa lokalnätsområden finns ett flertal småproduktionsanläggningar, vilkas inmatning ärtämligen marginell, men sammantaget rör det sig omen betydande mängd el. Inmatningen från dessa småanläggningar är inte, som beträffande storaanläggningar, kopplad till upp- eller nedgång iförbrukningen. Om inmatningen från små anläggningarinte mäts varje timme kommer den inte att ingå i densamlade inmatning som faktiskt mäts per timme.Eftersom det samlade uttaget varje timme ansesmotsvara den samlade inmatningen motsvarande timme,kommer det beräknade samlade uttaget att avvika fråndet verkliga samlade uttaget. På det sättet kommerförbrukningsprofilen, som används ischablonsystemet, att avvika så mycket från detverkliga förhållandet att den inte lämpar sig föratt användas för en bedömning av fördelningen övertiden av elanvändarnas förbrukning.Mot den angivna bakgrunden anser inte regeringenatt ett generellt undantag för alla småproduktionsanläggningar bör införas i ellagen. Istället föreslås bemyndiga regeringeneller den myndighet regeringen bestämmer att meddeladispens i det enskilda fallet från kravet på mätningvad gäller inmatningens fördelning över tiden.Undantag från kravet på timvis mätning föreslås förinmatning från produktionsanläggningar som har ettsäkringsabonnemang om högst eller som kanleverera en effekt om högst 135 kW. Ett undantagskall gälla alla sådana små produktionsanläggningari ett koncessionsområde eller, då flerakoncessionsområden redovisas samlat, i samtligakoncessionsområden. Undantag får inte meddelas omschablonberäkningen av fördelningen över tiden avelanvändarnas förbrukning påverkas mer än iobetydlig omfattning.MotionernaI detta avsnitt behandlar utskottet sex motionerfrån allmänna motionstiden som - ur olika synvinklar- avser verksamhetsförutsättningarna för småelproducenter, främst vindkraftsproducenter.Kostnaderna för vindkraftens utbyggnad bör spridaspå hela elkollektivet, anförs det i motion2001/02:N302 (s). De bästa platserna för att byggavindkraftverk på är ofta belägna i områden långtfrån den befintliga nätdragningen, sägermotionärerna. De menar att - för att göra detekonomiskt försvarbart att bygga vindkraftverk pådessa platser - kostnaden för nätdragningen måstebelasta fler än det enskilda vindkraftverket ellergruppen av vindkraftverk. Enligt de nuvarandereglerna skall det bolag som har koncessionen iområdet stå för kostnaderna för denna nätdragning.Detta är inte rimligt, anser motionärerna ochföreslår att regeringen skall undersöka möjlighetenatt finna en lösning på problemet.I två motioner från samme motionär, 2001/02:N341(m) och 2001/02:N40 (m), efterlyses en översyn avden nuvarande lagstiftningen om avgiftsbefrielse försmåskalig vindkraftproduktion med inriktning attskapa rättvisa regler för fördelningen avnätkostnaderna mellan producenter och konsumenter.Vindkraften expanderar i , bl.a. som en följdav att vindkraftverken inte tar sin andel avkostnaderna för det elnät som verken är anslutnatill, säger motionären. Han anser att kostnaderna istället bärs av nätbolagen och i förlängningen avnätkunderna inom de områden där vindkraften byggsut, i första hand glesbygden. Andrafinansieringsformer för den fortsatta utvecklingenav vindkraften måste utformas, menar motionären. Hanhänvisar till beräkningar som gjorts av , enligt vilka nätavgiften skulle kunnasänkas om vindkraftverken betalade sinandel av kostnaderna för att utnyttja elnätet.Kostnaderna för vindkraftsutbyggnaden är föremålför yrkande också i motion 2001/02 (c), i vilken detbegärs en utredning avseende nätavgifter. Deplanerade vindkraftverken eller vindkraftsparkernabörjar nu bli så stora att den produceradevindkraften inte kan förbrukas inom ett och sammalän, säger motionären. Han påpekar att eftersom denlokala nätägaren inte får ta betalt avvindkraftsproducenten men själv måste betala förvidaretransporten av kraften, blir det de lokalaelabonnenterna i länet som får en höjd nätavgift.Detta bör ändras så att de aktuellakostnaderna betalas av dem som förbrukar elen ellerdelas solidariskt inom landet, anför motionären.I motion 2001/02:N324 (c) föreslåstillkännagivanden av i två avseenden,nämligen om bibehållen möjlighet till inmatning pånätet för små producenter till rimligt pris och omändring av gränsen för småskaliga kraftverk. Dennuvarande bestämmelsen i ellagen som föreskriver attinmatning från små elproducenter bara får belastasmed kostnaden för mätutrustning och mätning avinmatad el bör bibehållas, anför motionären. Honanser vidare att den nuvarande gränsen försmåskaliga kraftverk, 1 500 kW, är en otidsenliggräns som innebär att flera vindkraftverk somöverstiger denna kapacitet måste köras på lägreeffekt, vilket anses vara ett resursslöseri.Ett problem vid utbyggnad av vindkraft är attelnätet inte är dimensionerat för att ta emot denproducerade kraften, sägs det i motion 2001/02:Bo319(c). Åtgärder bör därför vidtas för att underlättaför vindkraftsproducenter att komma ut på elnätetmed den producerade kraften.Vissa kompletterande uppgifterI ellagen finns, som nämnts, en särskild bestämmelseom nätavgiften för småskaligaelproduktionsanläggningar (4 kap. 10 §). Enligtdenna bestämmelse skall en innehavare av ensmåskalig elproduktionsanläggning som kan levereraen effekt om högst 1 500 kW endast betala den del avnätavgiften som motsvarar den årliga kostnaden förmätning, beräkning och rapportering. Innehavarenslipper alltså betala den del av avgiften somgrundas på drift och underhåll av nätet. Dennakostnad fördelas i stället på övriga kunder inätföretagets område. Enligt ellagen skall flera småproduktionsanläggningar som är belägna i närheten avvarandra och som gemensamt matar in el påledningsnätet betraktas som separata anläggningarvid tillämpningen av denna bestämmelse. Det innebäratt även nätavgiften för större vindkraftsparkerberäknas på detta sätt. En kraftfull utbyggnad inomett begränsat område kan således innebära att övrigaabonnenter inom nätområdet får svara för en relativthög andel av kostnaderna.Frågan om framtida verksamhetsförutsättningar förvindkraften har behandlats avElcertifikatutredningen i slutbetänkandet Handel medelcertifikat (SOU 2001:77). Utredningen harföreslagit ett nytt marknadsbaserat stödsystem föratt främja förnybar elproduktion. Systemet är avsettatt bygga på handel med certifikat, ochikraftträdande föreslås till den 1 januari 2003.Elcertifikatutredningen föreslår bl.a. att ellagenskall ändras, genom att 4 kap. 10 § skall upphöraatt gälla, så att nätsubventionen för den småskaligaelproduktionen tas bort. För att kompensera deanläggningar som haft nätsubvention föreslårElcertifikatutredningen en övergångslösning.Betänkandet har remissbehandlats, och frågan avseskomma att behandlas i den energipolitiskaproposition som är aviserad till den 21 mars 2002.Anslutning av vindkraftverk till elnätet står förnärvarande för sina egna kostnader. I de fallanslutningen av en anläggning medför kostnader somtill någon del kan vara till nytta för någon annankund inom området skall dessa kostnader dock inteenbart hänföras till den begärda anslutningen.Kostnaden skall i ett sådant fall ingå i underlagetför nättariffen för samtliga kunder. Detta kan t.ex.gälla för förstärkning av nätet för att kunna taemot producerad el från nya anläggningar.En interdepartemental arbetsgrupp (AgVIND) har iuppdrag att genomföra en övergripande kartläggningav förutsättningarna för lokalisering avvindkraftverk i havs- och fjällområden. EnligtAgVIND behöver elnätens överföringskapacitetklarläggas. Som påpekas i vissa av de här aktuellamotionerna föreligger det problem med bristandeöverföringskapacitet i kraftnätet, särskilt vidöverföring från norra till . Regeringenhar med anledning härav givitSvenska kraftnät i uppdrag att redovisa effekternaav en storskalig utbyggnad av vindkraftverk i havs-och fjällområden på elsystemets prestanda, m.m. Iuppdraget ingår följande:1. Redovisning av hur stor vindkraftsproduktionsom kan förläggas inom ramen för nuvarandeelöverföringssystem, såväl nationellt som i olikarelevanta geografiska områden.2. Redovisning av, med utgångspunkt iEnergimyndighetens förslag till planeringsmål ochElcertifikatutredningens bedömningar, behovet av ochkostnaderna för eventuell förstärkning avelöverföringssystemet och framläggande av förslagtill hur sådana förstärkningar skall finansieras. Iuppdraget ingår även att redovisa var de mestkostnadseffektiva förstärkningarna kan göras.3. Analys av effekterna för kunder och producenterav nätmyndighetens tolkning av hur kostnaderna föranslutning skall fördelas.4. Redovisning av, med utgångspunkt iEnergimyndighetens förslag till planeringsmål ochElcertifikatutredningens bedömningar, hurstamnätstariffen påverkas om nätmyndighetens metoderför hur anslutningsavgiften skall fördelas skulle fågenomslag vid en förstärkning av stamnätet.5. Klarläggande av, i ett nordisktenergisystemperspektiv, hur mycket vindkraft som kaningå i elsystemet med utgångspunkt i behovet avbalansreglering (produktion/förbrukning) ochelsystemets leveransförmåga.Uppdraget skall rapporteras senast den 16 augusti2002, och en lägesrapport avlämnades den 18 januari2002. Lägesrapporten bereds inomRegeringskansliet.Regeringen har också - mot bakgrund av AgVIND:sbedömningar - lämnat uppdrag till olika berördamyndigheter rörande utbyggnad av vindkraft. Detgäller ett uppdrag till i juli 2001att redovisa naturvårdens intressen och föreslåundersökningsprogram avseende vindkraftsparkerseffekter på naturmiljön i havsområden, ett uppdragtill att redovisa de övergripandeförutsättningarna för storskalig utbyggnad avvindkraftsanläggningar i havs- och fjällområden,m.m. och ett uppdrag till attbeskriva kulturmiljövårdens intressen med avseendepå vindkraftens inverkan på kulturlandskapet.Uppdragen skall redovisas under våren 2002.Utskottets ställningstagandeUtskottet anser att det är rimligt att småelproduktionsanläggningar ges möjlighet att fådispens från kravet på timvis mätning av inmatad avel. Som Energimyndigheten har uppmärksammat stårkostnaden för att installera ny mätutrustning ochför drift av utrustningen inte i proportion till denbegränsade elmängd som produceras i de minstaanläggningarna. Därmed tillstyrker utskottetpropositionen i här berörd del.När det gäller de framtidaverksamhetsförutsättningarna för vindkraft, vilkatas upp i de här aktuella motionerna, noterarutskottet att denna fråga nu är föremål förberedning inom , mot bakgrund avbl.a. Regeringenavser att återkomma till frågan i denenergipolitiska proposition som är aviserad till den21 . Med hänvisning härtill anser utskottetatt det nu inte finns anledning att ta ställningtill de olika förslag och synpunkter som förs fram ide sex här aktuella motionerna, utan de avstyrks iberörda delar.LeverantörsbyteUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör, genom ett tillkännagivande,anmoda regeringen att utan ytterligaretidsspillan lämna ett av tidigarebegärt förslag om införande av ettsanktionssystem vid leverantörsbyte.Utskottet erinrar om att våren2001, på förslag av ett enhälligt utskott,anmodade regeringen att skyndsamt utredaförutsättningarna och formerna för införandeav ett effektivt sanktionssystem mot denätbolag som inte uppfyller regelverkets kravvid byte av elleverantör eller gällandeföreskrifter om angivande avanläggningsidentitet vid mätrapportering ochanser att regeringen borde ha lagt fram ettsådant förslag i den här aktuellapropositionen. Jämför reservation 6 (s, v).PropositionenFrågan om leverantörsbyte behandlas kort ipropositionen, utan att regeringen lämnar någotförslag eller gör någon bedömning. harEnergimyndigheten i tre delrapporter redovisat sinabedömningar av utvecklingen på elmarknaden efterschablonsystemets införande. I de två förstadelrapporterna har förslag till justeringar av detgällande regelverket lämnats beträffande bl.a.leverantörsbyten. understrykerdärvid att leverantörsbytesprocessen ännu intefungerar tillfredställande. Myndigheten betonarsamtidigt att regelverket tydligt och klart angerhur berörda aktörer skall agera vid ettleverantörsbyte och vilka tidsfrister som gäller.Energimyndigheten redovisar att den avser att skärpasin tillsyn för att säkerställa att regelverketefterlevs. I rapporterna behandlas ävenförutsättningarna för att införa ett sanktionssystemmot nätbolag som inte uppfyller regelverkets kravvid byte av elleverantör. görhärvid bedömningen att en närmare analys av depraktiska förutsättningarna för ett sanktionssystembör genomföras. Flertalet remissinstanser har dockansett att någon form av sanktionssystem bör införasför att komma till rätta med problemen avseenderapportering av leverantörsbyten, mätvärden ochandelstal.Riksdagen uppmanade regeringen attutreda förutsättningarna och formerna för ettsanktionssystem mot nätbolag som inte uppfyller deregler som gäller vid byte av elleverantör (bet.2000/01:NU8). Regeringen har låtit LinklatersLagerlöf Advokatbyrå (tidigare AdvokatfirmanLagerlöf & ) utreda förutsättningarna för attinföra ett sanktionssystem. Utredningen redovisadestill i september 2001.Regeringen tillsatte samtidigtElkonkurrensutredningen (särskild utredare:generaltulldirektör ) med uppdrag attse över konkurrensen på elmarknaden (dir. 2001:69).I uppdraget ingick bl.a. att utreda betydelsen avolika hinder för kundernas rörlighet på marknaden,varvid det betonades att leverantörsbytesprocessenhar fungerat bristfälligt och att detta kan tänkasha haft en negativ inverkan på kundernas rörlighetoch därmed på konkurrensen på elmarknaden. Rapportenfrån överlämnadestill utredningen som underlag för dessställningstagande i denna fråga.MotionernaFrågan om leverantörsbyten berörs i fyra motioner,som alla har det gemensamt att motionärerna vill seett snabbt införande av ett sanktionssystem.När det gäller byte av elleverantör finns detfortfarande stora brister, sägs det i motion2001/02:N47 (m). Svårigheter att byta leverantörförsvårar kundernas rörlighet och därmed såvälkonkurrensen som effektiviteten på elmarknaden,anför motionärerna. De anser att den av riksdagenbeställda utredningen avseende sanktionsmöjligheterför bolag som inte uppfyller reglerna börföreläggas för ställningstagande.Möjligheterna att införa en förseningsavgift förde nätbolag som inte uppfyller regelverkets krav omatt bekräfta (eller anmärka på)en anmälan om leverantörsbyte bör snabbt utredas,anförs det i motion 2001/02:N213 (m). Det är mycketviktigt att rutiner kring leverantörsbyten ochrapportering av mätvärden snabbt förbättras, sägermotionärerna. De påpekar att eftersom en anmälan omett leverantörsbyte skall innehålla uppgift omanläggningsidentitet bör denna klart och entydigtframgå av nätfakturan till kunden. Eventuellanödvändiga kompletteringar av föreskrifter,inklusive sanktionsmöjligheter, för att säkerställaatt så sker måste genomföras utan dröjsmål, anförmotionärerna.Också i motionerna 2001/02:N48 (kd) och2001/02:N371 (kd) begärs att regeringen snarastskall presentera ett förslag till sanktionssystemmot nätbolag vid leverantörsbyte.Leverantörsbytesprocessen fungerar ännu intetillfredsställande, säger motionärerna. Deframhåller att ett väl fungerande system är enförutsättning för att kunderna skall fortsätta attvara aktiva på marknaden.Vissa kompletterande uppgifterSom tidigare redovisats beslöt ,på förslag av ett enhälligt utskott, att anmodaregeringen att skyndsamt utreda förutsättningarnaoch formerna för införande av ett effektivtsanktionssystem mot de nätbolag som inte uppfyllerregelverkets krav vid byte av elleverantör ellergällande föreskrifter om angivande avanläggningsidentitet vid mätrapportering. Utskottetanförde (bet. 2000/01:NU8) att det är av synnerligvikt för elkonsumenterna och för schablonreformensoch elmarknadens trovärdighet att rutinerna kringleverantörsbyten snabbt förbättras. Regeringenborde, enligt utskottet, lägga framerforderliga förslag till de lagändringar som krävsför ett snabbt införande.Elkonkurrensutredningen avlämnade i november 2001en delrapport, Vissa frågor kring kundernasrörlighet, m.m. (dnr N2001:10/U-12). I delrapportenbehandlades framför allt problem medleverantörsbyten och hinder mot hushållskundernasrörlighet på marknaden. Följande åtgärder för attkomma till rätta med problemen föreslogs:- En sanktion bör införas mot nätägare somförorsakar att leverantörsbyten inte sker . Ennätägare som försenar ett leverantörsbyte skall intefå ta ut någon nätavgift av kunden från det datumbytet var tänkt att ske fram till dess det verkligenkommit till stånd. En förutsättning för ett sådantsanktionssystem är dock att det går att avgöra vemsom bär skulden till att ett leverantörsbyteförsenas.- Särskilt tillstånd bör krävas för att varaelhandlare. Ett särskilt tillstånd för att få varaelhandlare (en "omsättningskoncession") bör krävas.Kraven för att få tillstånd bör sättas relativtlågt, men en elhandlare bör t.ex. ha ett IT-systemsom genererar automatiska mottagningsbevis. Iomsättningskoncessionen bör ingå en skyldighet attrapportera vissa elprisuppgifter till ett organ somregeringen utser.- bör ges en uttalad roll somexpertmyndighet avseende elhandelsfrågor.Energimyndighetens uppgifter på elmarknaden är förnärvarande i huvudsak inriktade på nätverksamheten.För att förbättra elmarknadens funktion behövs docken mer uttalad myndighetsfunktion även inomelhandelsområdet. Utredningen föreslår attEnergimyndigheten skall hantera frågor kring denföreslagna omsättningskoncessionen för elhandlareoch även ansvara för den prisstatistik som föreslås.- Krav bör ställas på att tjänsten som anvisadelleverantör upphandlas i konkurrens. När en elkundav någon anledning saknar elleverantör anvisas denneen elleverantör av nätägaren. Om nätägaren har ennärstående elleverantör får vederbörande oftatjänsten som anvisad elleverantör.Förslagen i delrapporten har behandlats vid enutfrågning hos i januari 2002.Det första förslaget om införande av ettsanktionssystem blev föremål för kritik från fleraav de i utfrågningen deltagande aktörerna. Detföreslagna systemet ansågs krångligt och förenat medjuridiska problem. Det ansågs viktigt att etteventuellt sanktionssystem skall kunna fungerasnabbt utan långdragna rättsprocesser. Regeringenavser, enligt vad utskottet erfarit, att låtautforma ett lagförslag. När det gällde det andraförslaget om införande av en "omsättningskoncession"presenterade ett alternativtförslag som gick ut på att det skall införas krav påelhandelsföretag att lämna viss statistik tillEnergimyndigheten. Det tredje förslaget omEnergimyndigheten som en expertmyndighet fick stödvid utfrågningen. Det fjärde förslaget omkonkurrensupphandling av anvisad leverantörtillstyrktes av de flesta vid utfrågningen.Energimyndigheten har beslutat att i sinaföreskrifter införa krav på attidentifikationsnummer klart skall anges pånätfakturan till kunden, vilket föreslås i en av dehär aktuella motionerna.I den tidigare nämnda aviserade energipolitiskapropositionen planeras, enligt uppgift frånNäringsdepartementet, att lämnas en redovisning avhur de aktuella frågorna skall behandlas vidare. Ettlagförslag om införande av ett sanktionssystem kandärefter komma att läggas fram under riksmötet2002/03.Utskottets ställningstagandeRiksdagen beslöt, som redovisats, påförslag av ett enhälligt utskott att anmodaregeringen att skyndsamt utreda förutsättningarnaoch formerna för införande av ett effektivtsanktionssystem mot de nätbolag som inte uppfyllerregelverkets krav vid byte av elleverantör ellergällande föreskrifter om angivande avanläggningsidentitet vid mätrapportering. Regeringenborde, enligt utskottet, lägga framerforderliga förslag till de lagändringar som krävsför ett snabbt införande.En förutsättning för att konkurrensen på enmarknad skall kunna fungera är att kunderna hartillgång till olika leverantörer av en tjänst ellervara. På den del av elmarknaden som ärkonkurrensutsatt är tillgången på olikaelleverantörer som kunderna kan vända sig tillsålunda av stor betydelse. För att kunderna påelmarknaden skall kunna använda sin konsumentmaktsom ett medel för att effektivisera konkurrensenkrävs dessutom att byte av elleverantör fungerarsmidigt och inte försvåras av elleverantörerna.Konstaterade brister i systemet för byte avelleverantör låg bakom tillkännagivandevåren 2001.Regeringens hantering av beställninghar karakteriserats av segdragenhet och återkommandeutredningar. Som redovisats fick först LinklatersLagerlöf Advokatbyrå i uppdrag att utredaförutsättningarna för införande av ettsanktionssystem. Därefter överlämnades rapportenfrån advokatbyrån till , somi sin delrapport föreslog införandeav ett sanktionssystem. uppges det frånNäringsdepartementet att skall gesi uppdrag att ta fram ett lagförslag. Först efterberedning av detta förslag kan det bli aktuellt attregeringen lägger fram ett förslag till riksdagen.Enligt utskottets mening har regeringen intehanterat beställningen från på etttillfredsställande sätt. Regeringen borde i den häraktuella propositionen ha lagt fram ett förslag tillsanktionssystem. Ett väl fungerande system förleverantörsbyte är en förutsättning för att kundernaskall kunna vara aktiva på elmarknaden. Svårigheteratt byta leverantör försvårar kundernas rörlighetoch därmed såväl konkurrensen som effektiviteten påelmarknaden. bör genom etttillkännagivande uppmana regeringen att utanytterligare tidsspillan lämna förslag om införandeav ett sanktionssystem. Därmed tillstyrker utskottetde här aktuella motionerna i berörda delar.Leveranssäkerhet, m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motioner omleveranssäkerhet, m.m. Utskottet hänvisartill regeringens bedömningar i propositionenoch till pågående utrednings- ochuppföljningsarbete inom ochSvenska kraftnät. Jämför reservation 7 (m,kd, fp).PropositionenRegeringen lämnar inga förslag i propositionen ifrågan om leveranssäkerhet, utan redovisar sinbedömning.Genomförda och pågående insatser inom elbranschennär det gäller leveranssäkerhet presenteras ipropositionen. har tagit frambranschpraxis för informationsverksamhet i sambandmed större störningar och för förebyggandeinformationsinsatser inför framtida störningar ielförsörjningen. Branschen arbetar också med s.k.storstörningssamverkan. Det finns sjusamverkansområden som tillsammans omfattar helaSverige. Nätföretagen inom varje samverkansområdekommer att samarbeta för att snabbare kunna åtgärdafel vid strömavbrott. Branschens målsättning är attingen enskild nätkund skall vara utan tillgång tillel . För att klara detta målkommer elnätföretagen att se över leveranssäkerheteni befintliga nät, särskilt där det finns oisoleradledning i icke trädsäkra områden, vilka ofta ocksåär väderutsatta. Översynen syftar till att begränsaantalet elavbrott och elavbrottens längd.Svensk Energi arbetar vidare för att någon form avgoodwillersättning skall utgå om en kund blir utanelleverans i . Utgångspunkten ärdärvid att varje nätföretag, utifrån det egnaföretagets lokala förutsättningar, skall utforma engoodwillersättning vid elavbrott. Med utgångspunkt ide erfarenheter som vunnits /02 ärdet sedan avsikt att utforma enbranschrekommendation. Enligt en enkätundersökningkommer av landets lågspänningskunder att underår 2002 omfattas av en goodwillersättning vidavbrott på . Endast ett fåtalelnätsföretag har deklarerat att de inte har föravsikt att införa en goodwillersättning. Skälet tilldetta är ofta att bolagen antingen inte har någraluftledningar alls eller bara hartätortsdistribution med mycket få och kortaelavbrott.Leveranssäkerheten i de svenska elnäten är vid eninternationell jämförelse mycket hög, sägerregeringen. De senaste vintrarnas snöoväder har dockorsakat stora störningar i elleveranserna i vissadelar av landet.