bet · GP01KU24 · 2002-05-14 00:00:00 — Regeringens förvaltningspolitik, m.m. SammanfattningI detta betänkande behandlas regeringens skrivelse2000/01:151 Regeringens förvaltningspolitik jämte enmotion som väckts med anledning av skrivelsen.Vidare behandlas 24 motionsyrkanden från denallmänna motionstiden.Utskottet föreslår att läggerregeringens skrivelse till handlingarna. Samtligamotioner avstyrks.I betänkandet finns sex reservationer och tvåsärskilda yttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Regeringens förvaltningspolitikRiksdagen lägger regeringens skrivelse2000/01:151 till handlingarna.2. Utvidgad skyldighet att meddelaskriftligt beslutRiksdagen avslår motion 2001/02:K245.Reservation 1 (v)3. DröjsmålstalanRiksdagen avslår motionerna 2001/02:K286,2001/02:K328 och 2001/02:K371 yrkande 31 i denna del.Reservation 2 (m, kd, c, fp)4. BemötandefrågorRiksdagen avslår motionerna 2001/02:K371yrkande 31 i denna del, 2001/02:So240 yrkande 3och 2001/02:So626 yrkande 3.Reservation 3 (c)5. Telefon till myndigheterRiksdagen avslår motion 2001/02:K239.6. Information från myndigheter, ITRiksdagen avslår motion 2001/02:T465 yrkandena4, 5, 7 och 10.7. Öppenhet i förvaltningenRiksdagen avslår motionerna 2001/02:K1 och2001/02:Ju388 yrkande 7.8. Jämställdhet i förvaltningenRiksdagen avslår motionerna 2001/02:A211yrkande 14 och 2001/02:Sf402 yrkande 1.9. Alkoholfri representationRiksdagen avslår motionerna 2001/02:K360 och2001/02:K387.Reservation 4 (mp)10. Tillsättning av högre statligatjänsterRiksdagen avslår motionerna 2001/02:K60 yrkande9, 2001/02:K236 yrkande 17 och 2001/02:K203.Reservation 5 (m)11. Regionalt ansvar i förvaltningenRiksdagen avslår motion 2001/02:K237.12. PoströstningRiksdagen avslår motion 2001/02:T56 yrkande 3.13. HBT-kompetens inom offentligförvaltningRiksdagen avslår motionerna 2001/02:L367yrkande 17 och 2001/02:L371 yrkande 29.Reservation 6 (v, fp, mp)den 14 maj 2002På vägnarPer UnckelFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: PerUnckel (m), (), (), (), (), (), (), LarsHjertén (m), (),(), (), vonder Esch (kd), (), Per (), (), () ochMargareta Nachmanson (m).2001/02KU24Redogörelse för ärendetÄrendet och dess beredningRegeringen lämnar i skrivelsen en redogörelse förarbetet med genomförandet av regeringensförvaltningspolitiska handlingsprogram - i demokratins tjänst och en allmänlägesbeskrivning avseende olika områden.Under den allmänna motionstiden har det väckts ettantal motioner avseende den statligaförvaltningspolitiken. Dessa motionsyrkanden och enmotion som väckts med anledning av skrivelsen tasupp till behandling i detta betänkande.Utskottets övervägandenRegeringens förvaltningspolitikUtskottets förslag i korthetRiksdagen lägger regeringens skrivelse2000/01:151 till handlingarna.SkrivelsenRegeringen redovisade i propositionen (prop. 1997/98:136, bet. 1997/98:KU31,rskr. 1997/98:294) riktlinjer för och krav på denframtida statliga förvaltningen. Regeringens mål äratt den svenska statsförvaltningen skall, med högakrav på rättssäkerhet, effektivitet och demokrati,vara tillgänglig och tillmötesgående och därigenomvinna medborgarnas fulla förtroende.Statsförvaltningen skall ge näringslivet godaarbets- och tillväxtförutsättningar samt varaframgångsrik och respekterad i det internationellasamarbetet. I propositionen uttalade regeringen somsin avsikt att ett förvaltningspolitiskthandlingsprogram skulle utarbetas.I skrivelsen, som innehåller en samlad redovisningav förvaltningspolitiken, redogörs inledningsvis fördet förvaltningspolitiska handlingsprogrammet.Kärnan i programmet är enligt vad som anges iskrivelsen att medborgarna sätts i centrum i endemokratisk, rättssäker och effektiv förvaltning.Statsförvaltningens verksamhet utgår ifrån degrundläggande värdena demokrati, rättssäkerhet ocheffektivitet. De krav som demokratin ställer innebäratt förvaltningen skall fullgöra sina uppgifter ienlighet med de beslut som riksdag och regering harfattat. Kraven på rättssäkerhet innebär attförvaltningen skall fatta materiellt riktiga beslutpå grundval av gällande lagar och andraförfattningar samt att enskilda skall ha möjlighetatt få sin sak prövad i domstol. Kravet påeffektivitet innebär att förvaltningen skallåstadkomma avsedda resultat och uppnå de mål somfastställts av statsmakterna och att detta skall skekostnadseffektivt.Hur förvaltningen fungerar har enligthandlingsprogrammet inte bara en avgörande betydelseför det demokratiska samhällets funktionsduglighetoch för människors förtroende för demokratin utanockså för välfärd och ekonomisk tillväxt.Förvaltningen måste tillhandahålla tjänster på ettsådant sätt att den ger den största möjliga nyttaför medborgare, företag, kommuner, organisationerm.fl. inom givna ekonomiska ramar. Att myndigheteranvänder enkelt och begripligt språk i sinakontakter med medborgare, företag och medier ärenligt programmet en förutsättning för god serviceoch tillgänglighet i förvaltningen. I programmetanges vidare att en på rätt sätt användinformationsteknik kan vara ett mycket kraftfulltredskap för att öka tillgängligheten tillinformation och tjänster, förnya och effektiviseraverksamhet och arbetsmetoder samt för att stärkademokratin och öppenheten. Enligthandlingsprogrammet måste därför målet för varjemyndighet vara att all information och service sommed bibehållen eller ökad kostnadseffektivitet kantillhandahållas elektroniskt också skall göras så.Men målet är också att tjänsterna skall varatillgängliga för alla. De som inte kan, vill ellerhar förmågan att utnyttja den nya tekniken skallerbjudas tjänsterna på traditionellt sätt.Programmet innehåller en rad åtgärder som skalllägga grunden för en långsiktig utveckling avförvaltningen. De syftar till att skapa organisa-tions-, styr- och ledningsformer som gerförutsättningar för att de tre grundläggande värdenademokrati, rättssäkerhet och effektivitet skall fågenomslag i förvaltningen.Av skrivelsen framgår att omfattande informations-och utbildningsinsatser har genomförts för attpresentera innehållet i det förvaltningspolitiskahandlingsprogrammet. Målgrupper har framför alltvarit olika personalkategorier inom det statligaområdet, bl.a. har alla statsanställda fått en kortversion av programmet. Den nya tekniken har använtsi informationsspridningen. Ett e-brev har gått uttill alla statsanställda. Programmet finns påJustitiedepartementets webbplats och en särskildinformationskanal har skapats för att ge bl.a.personaltidningarna på statliga myndigheter ochfackföreningarnas tidningar information om hurgenomförandet av programmet fortskrider. Enopinionsundersökning har genomförts bland chefer ochanställda inom statsförvaltningen i syfte att få enbild av vilken kännedom de har om programmet. Detpågår även ett arbete med att utveckla bl.a.resultatindikatorer för att följa uppförvaltningspolitiken.I skrivelsen tar regeringen även upp frågor omorganisationsförändringar. Det anges att fortsattaeffektivitetssträvanden i första hand bör handla omatt det statliga åtagandet måste prövas med storomsorg. Åtgärder behöver också vidtas kontinuerligtför att komma till rätta med effektivitetsproblemsom beror på att myndigheter inte är ändamålsenligtorganiserade, att myndigheter har överlappandeuppgifter etc.I skrivelsen berörs även öppenhetsfrågor.Regeringen bedömer att kunskapen omoffentlighetsprincipen är otillräcklig och attmyndigheternas arbete för att öka öppenheten därförbör följas noga.Regeringen anför vidare i skrivelsen att i arbetetmed att utveckla och verksamhetsanpassamyndighetsstyrningen är det angeläget att mål- ochresultatdialoger även framöver ges hög prioritet.I skrivelsen slås även fast att de statligamyndigheterna skall vara 24-timmarsmyndigheter, dvs.myndigheter som medborgare och företag kan nåelektroniskt dygnet runt för informationsinhämtandeoch ärendehantering.Beträffande myndigheternas arbetsgivarpolitikanför regeringen att medvetenheten om problemen medden sneda åldersstrukturen i statsförvaltningen ärhög, men att det finns ett fortsatt behov av en änmer aktiv långsiktig planering på många myndigheter.Omkring en tredjedel av myndigheterna har anledningatt bli betydligt tydligare i sin redovisning tillregeringen av kompetensförsörjningsläget.Utvecklingen mot en jämnare könsfördelning i statengår åt rätt håll. Ytterligare aktiva åtgärder krävsdock innan alla kvinnor och män har sammamöjligheter till utveckling och befordran samt föratt minska löneskillnaderna mellan könen. Totaltsett ligger personalrörligheten i staten på enrimlig nivå. Det finns dock anledning att särskiltuppmärksamma åldersgruppen . Regeringenfäster stor vikt vid en god arbetsmiljö på destatliga arbetsplatserna. Utifrån vad som framkommitsåväl i enskilda myndigheters redovisningar som istörre studier bedömer regeringen att det finns allanledning att ta dessa frågor på stort allvar.Regeringen förutsätter att myndigheterna bedriverett aktivt arbete på detta område. Fortsatt storuppmärksamhet bör enligt regeringen ägnas åtkompetens- och utbildningsfrågor inom förvaltningenför att stimulera myndigheternas långsiktigakompetensförsörjning och främja kvalitetsarbetet istaten.Utskottets ställningstagandeUtskottet föreslår att lägger regeringensskrivelse till handlingarna.I den fortsatta texten återkommer utskottet tillde frågor som aktualiserats av motioner väckta isamband med skrivelsen eller under den allmännamotionstiden.Myndigheters service, m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker en motion om utvidgadskyldighet för myndigheter att meddelaskriftliga beslut. Vidare avstyrker utskottetmed hänvisning till tidigareställningstaganden motioner om införande avrätt till dröjsmålstalan, system medtidsgränser för myndighetssvar, enmedborgarnas rättighetslista, riktlinjer iförvaltningslagen för bemötandet avmedborgare och kostnadsfri telefonkontakt medmyndigheter. Jämför reservationerna 1 (v), 2(m, kd, c, fp) och 3 (c).MotionerI motion 2001/02:K245 av m.fl. (v)anförs att det är viktigt att den enskilde alltidfår ett skriftligt besked liksom skriftligupplysning om hur beslut överklagas. Därför föreslåsi motionen att förvaltningslagen bör ändras så attmyndigheten åläggs att underrätta den sökandeskriftligen om det beslut som fattats med anledningav hans eller hennes ansökan. Motionärerna föreslåratt ger regeringen i uppdrag att återkommatill med förslag till sådan ändring avförvaltningslagen.I motion 2001/02:K328 av m.fl.(kd) föreslås att begär att regeringenlägger fram förslag till lag om dröjsmålstalan. I enrättsstat är det viktigt att medel står till budssom garanterar den enskilde medborgarens rätt säker och snabb handläggning av ett ärende. Dettaär enligt motionärerna särskilt angeläget vad gällerfall av myndighetsutövning mot den enskilde. Enförstärkning av den enskildes ställning gentemot denoffentliga förvaltningen föreslås därför genominförandet av en s.k. dröjsmålstalan. En sådan talanger den enskilde en möjlighet att i domstol fåprövat om ett förvaltningsärende onödigt uppehållshos den myndighet som har att fatta beslut iärendet. Möjlighet till dröjsmålstalan bör enligtmotionärerna finnas avseende förvaltningsärenden somomfattar myndighetsutövning mot den enskilde. Imotion 2001/02:K286 av () begärs enöversyn av förvaltningslagen i syfte att sätta entydlig tidsgräns för myndigheters svar tillmedborgare. Därvid anförs att en "rimlig" tidsgränsär att medborgare skall få svar från statligmyndighet . Ett svar kan då i vissafall innehålla besked om att svar i sakfrågan dröjerytterligare tid samt om orsak till detta. Motionärenanser att samma regel bör omfatta alla myndigheterpå såväl nationell som regional och lokal nivå.I motion 2001/02:K371 av m.fl. (c)föreslås att som sin mening tillkännagerför regeringen att det gentemot statliga myndigheteroch förvaltning bör inrättas en medborgarnasrättighetslista. En sådan rättighetslista börinnehålla krav på att dröjsmål inte får förekommautan giltiga skäl samt en längsta tid innanmedborgaren får svar från myndigheten ellerverkställigheten genomförs. Den bör också innehållakrav på vänligt och korrekt bemötande frånmyndigheters företrädare (yrkande 31).I motion 2001/02:So240 av m.fl.(c) föreslås att begär att regeringenlägger fram förslag till ändring i förvaltningslagensom innebär att lagen förses med riktlinjer förbemötandet av medborgare (yrkande 3). Även i motion2001/02:So626 av och ()framförs ett yrkande av samma innebörd (yrkande 3).I motion 2001/02:K239 av ochChristina (båda s) föreslås att riksdagentillkännager för regeringen som sin mening vad som imotionen anförs om kostnadsfri telefonkontakt föratt underlätta allmänhetens kontakter medmyndigheter och offentliga institutioner.BakgrundEnligt 1 kap. 2 § regeringsformen skall denoffentliga makten utövas med respekt för allamänniskors lika värde och för den enskildamänniskans frihet och värdighet. Enligt 1 kap. 9 §regeringsformen skall domstolar samtförvaltningsmyndigheter och andra som fullgöruppgifter inom den offentliga förvaltningen i sinverksamhet beakta allas likhet inför lagen samtiaktta saklighet och opartiskhet.Enligt 4 § förvaltningslagen skall varje myndighetlämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådanhjälp till enskilda i frågor som rör myndighetensverksamhetsområde. Hjälpen skall lämnas i denutsträckning som är lämplig med hänsyn till frågansart, den enskildes behov av hjälp och myndighetensverksamhet. Frågor från enskilda skall besvaras såsnart som möjligt.Myndigheterna skall enligt 5 § förvaltningslagenta emot besök och telefonsamtal från enskilda. Omsärskilda tider för detta är bestämda skallallmänheten underrättas om dem på ett lämpligt sätt.En myndighet skall ha öppet under minst två timmarvarje helgfri för att kunna ta emotoch registrera allmänna handlingar och för att kunnata emot framställningar om att få ta del av allmännahandlingar som förvaras hos myndigheten. Dettagäller dock inte om en sådan dag ärmidsommarafton, eller nyårsafton.Varje ärende där någon enskild är part skall,enligt 7 § förvaltningslagen, handläggas så enkelt,snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheteneftersätts. Vid handläggningen skall myndighetenbeakta möjligheten att själv inhämta upplysningaroch yttranden från andra myndigheter om sådanabehövs. Myndigheten skall sträva efter att uttryckasig lättbegripligt. Även på andra sätt skallmyndigheten underlätta för den enskilde att ha medden att göra.I 21 § förvaltningslagen föreskrivs att ensökande, klagande eller annan part skall underrättasom innehållet i det beslut varigenom myndighetenavgör ärendet om detta avser myndighetsutövning motnågon enskild. Parten behöver dock inte underrättasom det är uppenbart obehövligt. Om beslutet gårparten emot och kan överklagas skall han underrättasom hur han kan överklaga det. Han skall då ocksåunderrättas om sådana avvikande meningar som avses i19 § eller som har antecknats enligt särskildabestämmelser. Myndigheten bestämmer omunderrättelsen skall ske muntligt, genom vanligtbrev, genom delgivning eller på något annat sätt.Underrättelsen skall dock alltid ske skriftligt omparten begär det.Riksdagens ombudsmän () skall enligt 12 kap. 6 §regeringsformen utöva tillsyn över tillämpningen ioffentlig verksamhet av lagar och andraförfattningar.Av justitieombudsmännens ämbetsberättelser framgåratt JO i sin verksamhet i förekommande fall framförkritik mot olika myndigheter för långsamhandläggning av särskilda ärenden. Av JO:sämbetsberättelser 1994/95-2000/01 framgår att JOgenomsnittligt sett under dessa år i 1-3 ärenden harpåtalat dröjsmål med handläggningen.JO har även uttalat att beslut, i vart fall ombeslutet går part emot, bör tillhandahållas parten iskriftlig form. För det fall myndigheten muntligenunderrättar part om ett beslut skall dettadokumenteras i akten (JO 1990/91 s. 417 och beslutav JO , dnr 945-2000). JO haräven riktat kritik mot bristande dokumentation avbeslutsunderrättelse (JO 1995/96 s. 348) och mot attbeslut inte har meddelats part skriftligen trots attparten begärt detta (JO 1994/95 s. 388).Justitiekanslern () har enligt lagen (1975:1339)tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhetefterlever lagar och andra författningar samt iövrigt fullgör sina åligganden. Enligt 9 §förordningen (1975:1345) med instruktion förJustitiekanslern skall JK granska deärendeförteckningar som myndigheterna lämnar JKenligt särskilda föreskrifter.Enligt 30 § verksförordningen (1995:1322) skall enmyndighet lämna JK enförteckning över de ärenden som kommit in tillmyndigheten före föregående år men sominte avgjorts vid årets utgång.Av den granskning som JK utförde beträffandeärendeförteckningar för avseende ärenden somkommit in till berörda myndigheter före den 1 juli1996 men inte slutförts före utgången av 1996framgår följande. 179 ärendeförteckningar hadekommit in till JK. Av myndigheterna hade 58 ingaärenden i balans medan 121 hade ärenden i balans. JKhade med anledning av redovisad ärendebalans gjortförfrågan i 2 fall. Ärenden som lett till åtgärd hosJK uppgick till 2. Ett ärende hade lett tillinspektion.Av den granskning som JK utförde beträffandeärendeförteckningar för avseende ärenden somkommit in till berörda myndigheter före den 1 juli1997 men inte slutförts före utgången av 1997framgår följande. 181 ärendeförteckningar hadekommit in till JK. Av myndigheterna hade 58 ingaärenden i balans medan 123 hade ärenden i balans. JKhade med anledning av redovisad ärendebalans gjortförfrågan i 3 fall.Fri- och rättighetskommittén avlämnade i augusti1994 slutbetänkandet Domstolsprövning avförvaltningsärenden (SOU 1994:117). Kommitténföreslog bl.a. att en generell möjlighet till talanmot den offentliga förvaltningens underlåtenhet attavgöra ärenden borde införas i svensk rätt. Dettavar enligt kommittén av vikt för att den svenskarättsordningen väl skall ansluta sig till deneuropeiska standarden vad gäller domstolsprövning avförvaltningsärenden. Det innebar också enligtkommittén en förstärkning av den enskildesrättsskydd gentemot förvaltningen. Den enskilde ärnämligen enligt kommittén ofta tvungen att inväntaett tillstånd från det offentliga för att kunnasätta i gång med näringsverksamhet, byggnation ellerandra projekt. En långsam behandling iförvaltningsorganen kan skapa inte bara otrygghetför den enskilde utan även ekonomiska förluster dåinvesteringar och andra projekteringar kan varasvåra att planera. Detta talade enligt kommittén föratt den enskilde bör vara tillförsäkrad attärendehandläggningen inte drar ut genom enmöjlighet att föra talan mot dröjsmål hos enmyndighet.I proposition 1995/96:133 Några frågor omrättsprövning m.m. övervägde regeringen om det isvensk rätt borde införas en generell möjlighettill s.k. dröjsmålstalan i förvaltningsärendensom avser myndighetsutövning mot enskild. Av deremissinstanser som yttrat sig över Fri- ochrättighetskommitténs förslag avstyrkte de flestakommitténs förslag. Regeringen gjorde bl.a.följande bedömning:En grundläggande förutsättning för att införa enrätt till dröjsmålstalan är att det verkligenfinns ett behov av ett sådant institut. Såsomflera av remissinstanserna har påpekat, har vi iSverige medel mot långsam handläggning, främstgenom JO:s och JK:s tillsynsverksamhet.Kommitténs redogörelse för vissa tillsynsärendenhos JO, JK och visar i ochför sig att det ibland förekommer oacceptabeltlånga handläggningstider hosförvaltningsmyndigheterna och även hosregeringen. Därav kan man dock inte dra denslutsatsen att långsam ärendehandläggning är ettomfattande problem. I de fall långahandläggningstider förekommer är det inteklarlagt vad detta i allmänhet beror på. Är högarbetsbelastning hos myndigheterna huvudorsaken,är det tveksamt om handläggningstiderna totaltsett blir kortare, om det ges en rätt tilldröjsmålstalan. Det skulle tvärtom kunnaresultera i längre handläggningstider både hosförvaltningsmyndigheterna och hos de länsrättersom skall pröva dröjsmålstalan. Det kan inteheller uteslutas att bestämda handläggningstideroch en rätt till dröjsmålstalan skulle kunna fåen negativ inverkan på noggrannheten iärendehandläggningen. Det är även osäkert vilkakostnadseffekter ett införande av en generellrätt till dröjsmålstalan skulle få.Med hänsyn till det negativa remissutfallet ochmot bakgrund av det anförda anser regeringen attkommitténs förslag om dröjsmålstalan inte börgenomföras.I den tidigare nämnda proposition 1997/98:136Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst laderegeringen fram riktlinjer för regeringens fortsattaarbete med att utveckla den statliga förvaltningen.Regeringens mål är enligt propositionen att densvenska statsförvaltningen, med höga krav pårättssäkerhet, effektivitet och demokrati, skallvara tillgänglig och tillmötesgående och därigenomvinna medborgarnas fulla förtroende.Inom ramen för kvalitetsarbetet inrättaderegeringen en särskild myndighet, Statens kvalitets-och kompetensråd. Myndighetens verksamhet startadeden och är enligt förordningen(1998:1647) med instruktion för Statens kvalitets-och kompetensråd en central förvaltningsmyndighetmed uppgift att i medborgarnas intresse stödja ochstimulera arbetet med kvalitetsutveckling ochkompetensförsörjning inom den statligaförvaltningen. Rådet skall stödja myndigheterna attutöva sitt ansvar för kvalitetsutveckling ochkompetensförsörjning.Konstitutionsutskottet behandlade regeringensförslag samt motioner som väckts bl.a. med anledningav propositionen i betänkande 1997/98:KU31. Med anledning av en motion i vilken detföreslogs att det i förvaltningslagen borde införasriktlinjer beträffande myndigheternas bemötande avmedborgarna anförde utskottet att det enligtutskottets mening torde vara mer effektivt att inomförvaltningen motverka felaktigt bemötande avallmänheten genom utbildningsinsatser och andraliknande åtgärder än genom att göra ändringar iförvaltningslagen. Utskottet avstyrkte motionen.Utskottet vidhöll denna uppfattning i betänkandena1999/2000:KU3 och 2000/01:KU3 med anledning avmotioner om ändring i förvaltningslagen kringbemötandefrågor.I betänkande 1999/2000:KU3 behandlade utskottetäven en motion med yrkande om införande av s.k.dröjsmålstalan. Enligt utskottet hade det inte visatsig föreligga ett generellt behov av att införa enrätt till dröjsmålstalan eller ett system medpunktlighetsmål vid myndighetsutövning. I de falldet ändå förekom långsam handläggning fanns enligtutskottet möjligheten att JO eller JK i sintillsynsverksamhet granskade denna. Utskottetvidhöll denna uppfattning i betänkande 2000/01:KU3med anledning av motioner om dels en medborgarnasrättighetslista, dels förslag till en lag omdröjsmålstalan.Regeringen tillsatte STATTEL-delegationen (dir. 1991:29) med uppdrag attgenomföra åtgärder för att effektivisera statligamyndigheters telekommunikationer. Arbetet skulleleda till att statliga myndigheter gavs möjlighetatt köpa gemensamma telekommunikationstjänster.Tjänsterna skulle vara grundade på standarder ochkosta väsentligt mindre än dåvarande tjänster.STATTEL-delegationen avslutade sitt arbete under år1996. Statskontoret gavs i uppdrag att följa uppavtalen som STATTEL-delegationen hade träffat.Med anledning av en motion vari det begärdes etttillkännagivande om att alla statliga myndigheterbör införa ett 020-nummer gjorde utskottet ibetänkande 1996/97:KU24 bedömningen attmyndigheterna har en långtgående serviceskyldighetgentemot enskilda i samhället. Utskottet uttaladevidare att det är viktigt att de som vill komma ikontakt med myndigheter inte stöter på hinder avnågot slag och att det bör vara enkelt för enskildaatt ta kontakt med myndigheter. Genom STATTEL-delegationens upphandling av teletjänster kundestatliga myndigheter, kommuner och landsting erhållaolika teletjänster anpassade efter myndigheternasskiftande behov. Med hänsyn härtill ansåg utskottetatt motionen fick anses tillgodosedd.I betänkande 2000/01:KU3 angavs att enligt uppgiftfrån Statskontoret avgör respektive myndighet vilkatelefonitjänster de vill ha. I samma betänkandeangavs även att frågor som gäller myndigheternasservice, "24-timmarsmyndigheter" och IT iförvaltningen bereds fortlöpande iRegeringskansliet.