bet · GP01SOU15 · 2002-03-21 00:00:00 — Föräldrarna bör fåtillgång till information om hur man upptäcker etteventuellt missbruk samt möjligheter till utbildningkring narkotikapreparat och deras skadeverkningar.Tio motionsyrkanden rör drogtester av ungdomar under15 år.I motionerna So26 av ()(delvis), So30 (fp) yrkande 12, So31 av Anne-KatrineDunker och () yrkande 4, So35 (kd)yrkande 9, So371 (m) yrkande 4, Ju285 av StenTolgfors (m) yrkande 4 samt Ju389 av RagnwiMarcelind m.fl. (kd) yrkande 5 begärstillkännagivanden om att ungdomar skallkunna drogtestas. Syftet är att kunna upptäcka ettbegynnande missbruk så tidigt som möjligt.I motionerna So27 (m) yrkande 7, So34 (m) yrkande 7och Ju322 av m.fl. (m) yrkande 4anförs att polisen bör ha möjlighet att drogtestaungdomar vid misstanke om användning avnarkotika.Bakgrund och tidigare behandlingEtt enigt socialutskott har mycketklart uttalat sin inställning vad gällernarkotikapolitikens mål och inriktning, senast i detav godkända betänkande 1999/2000:SoU10.Utskottet har anfört att narkotikapolitiken bl.a.måste bygga på en kombination av olika förebyggandeinsatser. Enligt utskottet är det särskilt angelägetatt kraftfullt motverka ungdomarsnarkotikaanvändning. Det behövs kraftfulla insatserför att vända trenden mot ett ökande intresse förnarkotika och ett ökande missbruk bland ungdomar.Viktigt i detta sammanhang är samverkan mellan olikalokala organ och organisationer, en god samordningav insatserna samt ett levande och enträgetengagemang från samhällets, föräldrarnas ochfrivilligorganisationernas sida. Utskottet har ocksåbetonat vikten av att informera ungdomar och derasföräldrar om narkotika och narkotikamissbruketssymtom och verkningar och i det sammanhanget verkaför attitydförändringar.Utbildningsutskottet behandlade i det av riksdagengodkända betänkande 2000/01:UbU13 motioner om bl.a.ANT-undervisning och om skolans skyldighet attinformera föräldrarna (s. 48 f.). Utskottet anfördeatt skolan har en betydelsefull roll när det gällerinformation i ANT-frågor. Utskottet påpekade bl.a.att det i läroplanen för det obligatoriskaskolväsendet m.m. (Lpo 94) anges att rektor har ettsärskilt ansvar för att ämnesövergripandekunskapsområden integreras i undervisningen. Sådanakunskapsområden är exempelvis riskerna med tobak,alkohol och andra droger. Det upplystes vidare attutskottet anordnat en öppen utfrågning omskolan och elevernas hälsa och välbefinnande.Utfrågningen ägnades bl.a. åt ANT-undervisningen.Utskottet fann inte skäl att förorda en närmarereglering av ANT-under-visningen.Vidare utgick utbildningsutskottet från att skolaninformerar föräldrarna om bl.a. elevens socialautveckling, t.ex. vid utvecklingssamtal eller påannat sätt. Utskottet var inte berett att tainitiativ till lagreglering rörande skyldighet förskolan att informera föräldrar om förändringar ielevens beteende.Motionerna avstyrktes (res. m).Trafikutskottet behandlade i det av riksdagengodkända betänkande 2000/01:TU13 motioner omåtgärder för att förhindra alkohol- ochdrogpåverkade förare (s. 18 f.), bl.a. genomtrafikinformation och undervisning. Utskottetkonstaterade med stor oro att så mycket som mellan20 och av alla dödsolyckor i vägtrafiken ärförknippade med alkohol eller droger. Utskottetdelade motionärernas allmänna uppfattning attrattfylleriet på alla sätt måste motverkas. Detbehövs snabba och effektiva åtgärder för att minskarattfylleriet i trafiken. Utskottet hänvisade tillförsöksverksamheten med alkolås och till arbetet sombedrivs med elektroniska körkort samt förutsatte attregeringen och berörda myndigheter, bl.a.Rikspolisstyrelsen och , noga övervägervilka åtgärder som behöver vidtas för att uppnå ennykter och därmed säkrare vägtrafik. Motionernaavstyrktes.Av föreskrifter om kursplaner, behörighetB (VVFS 1996:168) framgår att eleven efterteoriutbildningen skall kunna beskriva hur människanreagerar på alkohol med avseende på syn,reaktionsförmåga, omdöme, självförtroende ochkoordination. Eleven skall också kunna beskrivatrafiksäkerhetsproblem som kan uppkomma vid bruk avläkemedel och narkotiska preparat.Justitieutskottets yttrandeI sitt yttrande redogör justitieutskottet förgällande rätt när det gäller tvångsmedel mot barnunder . Utskottet redovisar vidare bl.a. vadsom anfördes i proposition 1983/84:187 rörandebestämmelsen om beslag, husrannsakan ochkroppsvisitation i lagen med särskilda bestämmelserom unga lagöverträdare. I propositionen anfördes attdet fick anses tveksamt i vilken utsträckningtvångsmedel som beslag, husrannsakan,kroppsvisitation och kroppsbesiktning fick användasmot den som var misstänkt för brott och som intefyllt . När det gällde kroppsbesiktningframstod det praktiska behovet av att använda dettvångsmedlet som ganska ringa beträffande denifrågavarande ålderskategorin. Dessutom kundelämpligheten av att använda kroppsbesiktning sättasi fråga när det gällde barn som befann sig iförpuberteten och i en känslig period av sinutveckling. Tvärtom var ett särskilt hänsynstagandetill den personliga integriteten påkallad.Kroppsbesiktning borde alltså inte få företas ifråga om denna ålderskategori. (Anm.: Medkroppsbesiktning avses undersökning avmänniskokroppens yttre och inre samt tagande av provfrån människokroppen och undersökning av sådanaprov. ), som funnit attde skäl mot kroppsbesiktning av barn somanfördes i propositionen alltjämt är giltiga,vidhåller denna inställning. framhållit bör misstanken omatt ett barn missbrukar narkotika leda tillåtgärder, oavsett om något drogtest föreligger.Justitieutskottet föreslår att socialutskottetavstyrker bifall till motionsyrkandena rörandedrogtester av barn under 15 år.Socialutskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens bedömning att deförebyggande insatserna måste förstärkas. Dethandlar om att få så många som möjligt att taavstånd från narkotika, att de som har en positivattityd till narkotika ändrar sin inställning ochatt de som prövat eller använder narkotika förändrarsitt beteende. Det krävs att narkotikafrågorna gespolitisk prioritet lokalt och nationellt och att denallmänna opinionen och lokalsamhällets resursermobiliseras. Regeringen betonar vikten av att delokalt utvecklade strategierna innehåller tydligamål och riktlinjer för det förebyggande arbetet ochatt så många aktörer och verksamheter som möjligtinvolveras i samordnade insatser.Utskottet delar regeringens uppfattning att en avdet förebyggande arbetets viktigaste uppgifter äratt försöka påverka den alltmer tillåtande attitydentill droger bland ungdomar. Det måste anses varasamhällets skyldighet att upplysa om vilka faror somär förenade med att använda narkotika och vilkasociala följder som kan uppstå om man användersådana preparat. Även den nära kopplingen mellannarkotikaproblemet och den allmänna inställningentill och konsumtionen av alkohol måste beaktas. Föratt stoppa utvecklingen av mer tillåtande attitydertill narkotika är det också angeläget att samhälleterbjuder ett brett spektrum av drogfria miljöer ochatt resurser avsätts härför.Utskottet delar självklart också regeringensbedömning att det är nödvändigt att råd, stöd ochhjälp når människor i ett så tidigt stadium avmissbruket som möjligt. Det finns ett flertal skältill att ingripa tidigt, bl.a. minskar risken förindividuella skador och för att missbruket sprids iungdomsgruppen. Förslagen i propositionen om att detbör inrättas lokala rådgivningsverksamheter ochmottagningar särskilt anpassade för ungdomar syftarbl.a. till att tidigt upptäcka missbruk.I utskottet har av tradition rått en bred enighetkring vikten av det förebyggande arbetet och hur detbör bedrivas. Utskottet kan konstatera att desynpunkter på det förebyggande arbetet mot narkotikasom förs fram i motionerna So29 (s) yrkandena 1 och2, So30 (fp) yrkande 11 delvis, So32 (kd) yrkande 2,So34 (m) yrkande 5, So35 (kd) yrkande 8, So291 (fp)yrkandena 1 och 2, So371 (m) yrkande 1, So393 (s),So427 (s), So472 (c) yrkande 2, So497 (fp) yrkande8, So565 (s) och So622 (kd, m, v, c, fp, mp) yrkande2 väl överensstämmer såväl med utskottets tidigareuttalanden som med vad regeringen anfört ipropositionen. Motionerna får därmed anses ihuvudsak tillgodosedda.Familjen har enligt utskottets mening självklart enbetydelsefull roll i det förebyggande arbetet motnarkotika. Enligt regeringen är det viktigt attsocialtjänsten involverar hela familjen när barn harfastnat, eller riskerar att fastna, i ett missbruk.Regeringen betonar också vikten av att föräldrarmedverkar i skolan. Utskottet utgår i dettasammanhang från att skolan informerar föräldrarna omelevens sociala utveckling, t.ex. vidutvecklingssamtal. Utskottet instämmer med vad somanförs i flera motioner, liksom i propositionen, omatt föräldrar och andra vuxna bör få kunskap omnarkotika och dess verkningar samt om hur manupptäcker missbruk. Enligt regeringen bör det ivarje kommun eller region finnas särskildarådgivningsverksamheter. Föräldrautbildningar kanockså vara ett sätt att sprida information. mening får även motionerna So28 (c)yrkande 4, So33 (m) yrkande 2, So34 (m) yrkandena 2och 6, So35 (kd) yrkandena 1, 2 och 4, 2000/01:Ju929(m) yrkande 4 och 2000/01:Ju931 (m) yrkande 2 ansesi huvudsak tillgodosedda.Utskottet delar den uppfattning som förs fram iflera motioner om att skolans roll i detförebyggande arbetet mot narkotika är mycket viktig.Utskottet ser därför positivt på att och skall få iuppdrag att analysera vilka insatser som kan vidtasför att stärka den narkotikaförebyggandeverksamheten i skolan. Regeringen har ocksåuppmärksammat behovet av tydligare mål fördrogundervisningen i kurs- och läroplanerna.Regeringen pekar även på vikten av att stärkaföräldrars inflytande i skolan. I propositionennämns vidare att en förutsättning för att ungdomarskall ta till sig information är att budskapetuppfattas som trovärdigt. Det betonas att mångaskolor behöver finna former för att göraundervisningen mer relevant utifrån elevernaslivssituation. Enligt regeringens mening bör det ide lokala narkotikapolitiska strategierna finnastydliga mål och riktlinjer för det förebyggandearbetet inom exempelvis skola och fritidsverksamhet.Regeringen anser också att varje skola bör utformamål och strategier när det gäller undervisningen omdroger, åtgärder vid upptäckt av missbruk, elev- ochföräldrasamverkan samt kompetensutveckling avpersonalen. Utskottet är övertygat om attsatsningarna inom ramen för handlingsplanen kommeratt få positiva effekter även för detdrogförebyggande arbetet inom skolans område.Motionerna So27 (m) yrkande 6 delvis, So30 (fp)yrkande 3, So34 (m) yrkande 3, So35 (kd) yrkande 6och 2000/01:Ju921 (c) yrkande 7 får mot bakgrund avvad som anförts anses i huvudsak tillgodosedda.Utskottet ser positivt på förslaget att inrätta enhjälptelefonlinje för hela landet men delarregeringens bedömning att förutsättningarna härförförst bör utredas. Motion So35 (kd) yrkande 3avstyrks därför.Utskottet instämmer med trafikutskottet attrattfylleriet på alla sätt måste motverkas och attdet får förutsättas att regeringen och berördamyndigheter noga överväger vilka åtgärder sombehöver vidtas för att uppnå nykterhet bland förarnaoch därmed säkrare vägtrafik. Utskottet kan vidarekonstatera att det i körkortsutbildningen ingårobligatoriska delar om alkohol och narkotika itrafiken. Motion So35 (kd) yrkande 7 är därmed ihuvudsak tillgodosedd.När det gäller frågan om det skall vara tillåtet attdrogtesta barn delar socialutskottetjustitieutskottets bedömning att skälen mot sådankroppsbesiktning alltjämt är bärkraftiga. Utskottetinstämmer därvid med om attmisstanken om att ett barn missbrukar narkotika börleda till åtgärder, oavsett om något drogtestföreligger eller ej. Motionerna So26 (m) delvis,So27 (m) yrkande 7, So30 (fp) yrkande 12, So31 (m)yrkande 4, So34 (m) yrkande 7, So35 (kd) yrkande 9,So371 (m) yrkande 4, Ju285 (m) yrkande 4, Ju322 (m)yrkande 4 samt Ju389 (kd) yrkande 5 avstyrks.Vård och behandling av narkotikamissbrukareUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå olika motioner om vårdoch behandling av missbrukare. Motionerrörande bl.a. resurser, kvalitet, samarbeteoch behovsanpassning avstyrker utskottet medhänvisning till att de får anses delvistillgodosedda. Utskottet avstyrker vidaremotioner om bl.a. missbrukarvårdensorganisation, anhörigombudsman och statligthuvudansvar för tvångsvården. böräven avslå motioner om metadonbehandling iavvaktan på en pågående översyn på området.Riksdagen bör slutligen avslå motioner omsprututbytesprojektet. Utskottet anser attregeringens aviserade översyn avlagstiftningen rörande injektionssprutor ochkanyler bör avvaktas men framhåller återvikten av att ett slutligt ställningstagandei frågan kan göras möjligt. Jämförreservationerna 14 (kd), 15 (fp), 16 (fp), 17(fp), 18 (fp) och 19 (kd, c, fp).Propositionen m.m.Enligt regeringen är målen för samhällets vård- ochbehandlingsinsatser följande.· Alla narkotikamissbrukare skall nås mederbjudande om hjälp och vid behov vård mot sittmissbruk.·· Råd, stöd och hjälp skall nå människor i etttidigt stadium av missbruket.·· Vårdinsatser skall syfta till ett liv fritt frånmissbruk och illegala droger.·· Vården och andra insatser för missbrukare skallvara av god kvalitet.·· Insatser mot missbruk skall vara uthålliga ochlångsiktiga.·Vård och behandling samt andrarehabiliteringsinsatser utgör enligt regeringengrunden när det är fråga om att hjälpa missbrukareatt komma ifrån sitt beroende. Vård och behandlingav missbrukare är därför en nödvändig del av denarkotikapolitiska insatserna. Rätt avpassade ochutformade behandlingsinsatser bidrar till att minskanarkotikamissbruket och förbättrar missbrukarnaslivssituation, anförs det.Ansvaret för vård av missbrukare delas mellankommuner och landsting. svarar förden långsiktiga rehabiliteringen medan avgiftning,psykiska komplikationer i samband med missbruk samtsubstitutionsbehandling främst är ett ansvar förhälso- och sjukvården. Regeringen vill understrykaatt missbrukarvården alltid bör ses i ett socialtoch socialpsykologiskt perspektiv, även om demedicinska insatserna kan vara omfattande.Farmakologisk behandling skall alltid stöttas medsocialpsykologiska insatser, och en skriftligvårdplanering skall göras med i godtid. Därför bör fungerande professionella nätverkbildas, där samverkan och konstruktivt samarbete ärvägledande.I propositionen (s. 19) påpekas att det i debattenibland framförts önskemål om att staten skall taansvar för den specialiserade missbrukarvården.Huvudskälet till detta skulle vara att det i oacceptabla skillnader mellan kommunerna närdet gäller insatsernas omfattning och kvalitet. Ettstatligt huvudmannaskap skulle ge mer enhetligabedömningar och ge utrymme för en mer systematiskmetodutveckling. Ett annat förslag som framförts äratt hälso- och sjukvården skulle överta ansvaret förmissbrukarvården, bl.a. för att uppnå bättresamordning mellan avgiftning och andrabehandlingsinsatser och för att undanröja en del avhindren för samverkan med psykiatrin. Enligtregeringens uppfattning skall dock det övergripandeansvaret för missbrukarvården även i fortsättningenåvila . Det är nödvändigt att ettsocialt helhetsperspektiv läggs påbehandlingsinsatser. Ofta behövs dessutom omfattandesociala stödinsatser och ett långsiktigtuppföljningsarbete. Regeringen anser attsocialtjänsten är bäst lämpad att ansvara för dessauppgifter, men att det är angeläget attutveckla samordningen mellan olika huvudmän.Efter en kraftig utbyggnad av institutionsvårdenunder senare delen av har 1990-taletfrämst präglats av en ambition att utveckla lokaltdrivna öppenvårdsinsatser och minska dygnet-runt-vården i s.k. hem för vård eller boende. av insatserna mot missbruk sker i öppenvård,påpekas det. Frivilligorganisationerna har i olikasammanhang uttryckt djup oro över otillräckligavård- och behandlingsresurser för olika grupper avmissbrukare. , SiS, harpåtalat att den mycket stora minskningen av LVM-vårdunder inte kan förklaras av motsvarandeutbyggnad av den öppna missbrukarvården. Den storaneddragningen av LVM-vården och den ökadenarkotikarelaterade dödligheten i pekarenligt SiS på att kommunerna knappast lever upp tillde krav LVM ställer på kommunerna.Regeringen framhåller att det är angeläget attalla som behöver vård också får tillgång till vårdav god kvalitet. Regeringen kommer därför att nogafölja att kommunerna fullgör sitt ansvar gentemotmissbrukarna. Det bör ligga i den nationellenarkotikasamordnarens uppgift att slå larm om det ärnödvändigt med ytterligare åtgärder för attsäkerställa att de som behöver vård också erbjudsdetta. Samordnaren bör också stimulera utvecklingenav vårdmetoder m.m., anförs det.I propositionen påpekas också bristen på resurserför de socialt mest utsatta missbrukarna, bl.a.hemlösa, personer med s.k. dubbeldiagnos,prostituerade missbrukande kvinnor ochinjektionsmissbrukare. För denna grupp är detsärskilt viktigt att samverkan mellan sjukvård,socialtjänst och kriminalvård fungerar bra, eftersompersonerna ofta är kända och föremål förinsatser från flera av dessa instanser. Defrivilliga organisationerna gör betydande insatserför de tyngsta missbrukarna och de hemlösa.Regeringen instämmer med attdet är viktigt att bygga upp professionella nätverkför att långsiktigt kunna stödja också de mestutsatta och svårmotiverade.Många enheter för missbrukarvård har med godaresultat utvecklat samarbetet och samverkan medanhöriga och närsamhället. Regeringen anser attdetta arbete bör intensifieras, inte bara för attdet kan ha goda effekter på behandlingsresultatetför missbrukaren utan också för att förbättra stödettill de anhöriga.Regeringen påtalar också vikten av att frågor somhar att göra med kommunernas insatser för attutveckla vårdalternativ som passar den enskildemissbrukarens behov får en framskjuten plats i delokala narkotikapolitiska strategierna. Insatsernabör utformas i samarbete med den enskilde individenoch med utgångspunkt i dennes behov. Det är ocksåviktigt, inte minst för resultatet av insatsen, attden vård och behandling som missbrukare kan få är avgod kvalitet. Kvalitetskravet gäller uppsökandearbete, stöd, vård-, behandlings- ochrehabiliteringsinsatser samt eftervård ochuppföljning. Att använda metoder som visat sigeffektiva bör enligt regeringen vara en självklarheti missbrukarvården. Det är därför angeläget attfortsätta utvecklingen av ett systematisktdokumentations- och metodutvecklingsarbete inomvården. Regeringen påpekar att det inomSocialstyrelsen, kriminalvården och Statensinstitutionsstyrelse pågår ett arbete med attutveckla och pröva system för att beskriva klientenoch dennes problem på ett sådant sätt att enuppföljning kan ske. uppdrag attutforma ett program för nationellt stöd tillkunskapsutvecklingen inom har enligtregeringens bedömning också stor betydelse isammanhanget.När det gäller substitutionsbehandling anförregeringen bl.a. att all icke-medicinsk användningav narkotika är oacceptabel och att målet för vård-och behandlingsinsatser är att missbrukarna skallkunna leva ett liv fritt från missbruk och illegaladroger. Regeringen delar Narkotikakommissionensbedömning att begränsade behandlingsprogram medmetadon eller andra underhålls- ellerblockeringsmediciner inte riskerar att skada denrestriktiva narkotikapolitikens trovärdighet. Enförutsättning är emellertid att läckaget till denillegala marknaden är obefintligt.Behandlingsprogrammen kan vara betydelsefulla förbl.a. smittskydd och rehabilitering, underförutsättning att de ingår i en socialpolitiskhelhet samt är väldokumenterade.I ges metadonbehandling vid enheter inomallmänpsykiatrin i , , ochMalmö till högst 800 personer . För attkomma i fråga för underhållsbehandling med metadonskall patienten enligt föreskrifterha minst fyraårigt dokumenterat intravenöstopiatmissbruk, ha prövat drogfri behandling, hafyllt , inte ha något avancerat sidomissbruksamt inte vara anhållen, häktad, dömd till ellerintagen i fängelse. Enligt Socialstyrelsensutvärdering minskar dödlighet, missbruk ochkriminalitet i behandling.I propositionen påpekas att buprenorfin tillkommitsom farmakologiskt alternativ till metadon vidbehandling av opiatberoende. Läkemedlet Subutex ärett sådant preparat. Användning av buprenorfin omgesi dag inte av samma stränga regelverk som metadon.Subutex kan förskrivas av allmänläkare, menrekommendationen är att läkemedlet förskrivs avläkare vid narkomanvårdsenhet. Narkotikakommissionenhar rekommenderat att samma regler bör gälla förbehandling med buprenorfin och metadon. Regeringendelar denna bedömning men vill avvakta de nationellariktlinjer för farmakologisk behandling avopiatberoende som är underutarbetande i samarbete mellan ,och representanter frånläkarprofessionen och socialtjänsten.I finns sedan mitten av 1980-taletsprututbytesprogram i och . Idén att förseinjektionsmissbrukare med rena sprutor ismittskyddssyfte är emellertid kontroversiell.Sprututbytesprogrammen har kritiserats för att gedubbla budskap till narkomanerna genom att dessaförses med verktyg för att kunna fortsätta med ettkriminaliserat narkotikamissbruk. De som förespråkarsprututbytesverksamhet hävdar samhällets ansvar föratt förebygga livsfarliga sjukdomar som aids, ochatt ett effektivt sätt att göra det är atttillhandahålla rena sprutor blandinjektionsmissbrukare. har noga följt desvenska programmen, och vid ett flertal tillfällenkrävt underlag för fortsatt ställningstagande tillverksamheten.I betänkande 1999/2000:SoU10 föreslog utskottetett tillkännagivande till regeringen med krav på attdet mycket skyndsamt görs en slutlig utvärdering somär hållbar i bl.a. vetenskapligt hänseende för ettslutligt ställningstagande till om den aktuellaförsöksverksamheten skall fortsätta (res. m, kd, c,mp). följde utskottet.I propositionen redovisas Socialstyrelsensskrivelse med försök tillvärdering och ställningstagande tillsprututbytesprogrammen i och Lund.Socialstyrelsen konstaterar i skrivelsen att fråganom sprututbyte inte kan bedömas enbart på grundvalav vetenskapliga fakta. Svårigheterna ligger bl.a. iatt det inte går att ordna kontrollgrupper samt attantalet hivfall i är för få. Därtill kommeratt frågan också har viktiga politiska och etiskadimensioner. anser att det varkengår att påvisa uttalat negativa eller uttalatpositiva effekter av sprututbytesprogrammen. EnligtSocialstyrelsen står inte verksamheterna i stridvare sig med det övergripande målet om ettnarkotikafritt samhälle eller med målen attförhindra nyrekrytering till missbruk och att fleramissbrukare skall upphöra med sitt missbruk.Styrelsen anvisar två tänkbara förhållningssätt. Detena innebär att sprututbyte förbjuds i lag ellerförordning och att verksamheterna i och Lunddärmed upphör. Det andra alternativet innebär attnuvarande verksamhet upphör som försök och attmöjligheten att överlämna spruta och kanyl fårbedömas i det enskilda fallet utifrån vetenskap ochbeprövad erfarenhet. Enligt propositionen kommerregeringen att se över den lagstiftning som i dagreglerar hanteringen av injektionssprutor ochkanyler och återkomma till med förslagtill ny lagreglering.Regeringen beslutade att tillkalla ensärskild utredare med uppdrag att se övertillämpningen av lagen (1988:870) om vård avmissbrukare i vissa fall (LVM). I direktiven tillutredningen (dir. 2002:10) anförs att tvångsvårdenhar minskat mycket kraftigt men att den närmareanledningen till detta samt vad utvecklingen betyderför den enskilde missbrukaren och dennes möjlighetatt få sina vårdbehov tillgodosedda inte är närmarekänd. Utredaren skall analysera de faktorer som kantänkas ligga bakom utvecklingen och bedöma hur denpåverkat de socialt mest utsatta missbrukarna.Analysen skall göras mot bakgrund av missbrukets ochmissbrukarvårdens utveckling .