bet · GP01KU14 · 2002-03-21 00:00:00 — Utskottetavstyrker därmed motionen.Bidrag till politiska kampanjerUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning tillpågående beredning en motion om regler förredovisning av parti- ochpersonvalsfinansiering.Jfr reservation 35 (mp).PropositionenRegeringen anser att insynen i hur de politiskapartierna finansierar sin politiska verksamhet börförbättras. Också möjligheterna till insyn ifinansieringen av personvalskampanjer bör blibättre. Starka skäl talar enligt regeringen för attinsynen i dessa fall regleras genom lagstiftning.Regeringen avser att återkomma i denna fråga.MotionI motion 2001/02:K66 av Per m.fl. (mp) yrkande16 föreslås att begär att regeringenlägger fram förslag om regler för redovisning avparti- och personvalsfinansiering.BakgrundUtskottet behandlade en motion om personval ochkampanjbidrag i sitt betänkande 2001/02:KU8.Utskottet redovisade att det i april 2000träffades en överenskommelse mellanriksdagspartierna om att redovisningen av partiernasintäkter skall vara så öppen som möjligt. Det ärenligt överenskommelsen rimligt att väljarna vet hurpartierna finansierar sin verksamhet, samt hurenskilda kandidater finansierar sinapersonkampanjer. Överenskommelsen omfattarpartiernas centrala verksamhet, men lokala ochregionala organisationer samt sidoorganisationeruppmanas att följa densamma. Beträffande ekonomisktstöd från juridiska personer skall belopp och namnredovisas. När det gäller stöd från enskildaredovisas det totala beloppet samt antaletbidragsgivare. Överenskommelsen omfattar allverksamhet, även sådan som bedrivs i stiftelseform,bolagsform eller annan form och som kontrolleras avpartiet. Partiernas bokslut skall utformas på sådantsätt att det så enkelt som möjligt går att utläsahur verksamheten finansieras. Enskilda kandidater iallmänna val förväntas lämna motsvaranderedovisning. Även indirekt stöd, t.ex. i form avstödannonsering, subventionering av annonskostnaderoch personella resurser, skall så långt möjligtredovisas. Partiernas fastställda bokslut skallfinnas tillgängliga för alla som önskar ta del avdem. Partiernas ekonomichefer eller motsvarandeskall utveckla gemensamma redovisningsformer som gördet möjligt att uppfylla ovanståendeöverenskommelse.Utskottet erinrade om att det i betänkande2000/01:KU17 behandlat motioner i vilka frågan omkampanjbidrag i samband med personval togs upp.Utskottet hänvisade då till att Rådet förutvärdering av val ansett att öppenhet ochfrivillighet i frågor kring finansiering är ettbättre sätt att motverka avarter på området äntvingande reglering och därför föreslagit attriksdagsledamöterna skulle få möjlighet att redovisafinansiering av personvalskampanjer i ett offentligtregister. Enligt den överenskommelse som träffatsmellan riksdagspartierna skulle redovisningen avpartiernas intäkter vara så öppen som möjligt.Överenskommelsen gällde både partiernas och enskildakandidaters verksamhet. Utskottet ansåg attföreliggande motioner härigenom fick ansestillgodosedda, och de avstyrktes.Utskottet uttalade i betänkande 2001/02:KU8 attfrågan om finansiering av personvalskampanjer enligtvad utskottet inhämtat från skullekomma att beredas vidare. Enligt utskottet borderesultatet av denna beredning avvaktas.Utskottets ställningstagandeRegeringen har i propositionen anfört att den anseratt starka skäl talar för att insynen i hur depolitiska partierna finansierar sin politiskaverksamhet bör förbättras och att ocksåmöjligheterna till insyn i finansieringen avpersonvalskampanjer bör bli bättre. Regeringen harmeddelat att den avser att återkomma i denna fråga.Utskottet vidhåller sin tidigare bedömning attresultatet av beredningen i böravvaktas och avstyrker motion 2001/02:K66 (mp)yrkande 16.Stödet till riksdagsledamöter och partigrupperUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker en motion om regler somgör att riksdagsledamöter kan få mer stöd påhemorten.MotionI motion 2001/02:K418 av () föreslåsatt dels beslutar att huvuddelen av deframgent ökande resurserna som avsatts förledamotsstöd skall användas i respektive ledamotsvalkrets för kontakter och relationer med respektiveparti, medborgare, föreningsliv, myndigheter ochnäringsliv samt att med utgångspunkt iDemokratiutredningens rapporter och slutsatseröverväger behovet av ökat stöd lokalt och regionaltför utökade medborgarkontakter (yrkande 1), dels gerregeringen till känna att den bör låta utvärdera hurdet nuvarande ledamotsstödet svarar motpersonvalsinslagets ökade krav på ledamöterna(yrkande 2).Personvalsinslaget är enligt motionären ettviktigt steg i rätt riktning, och mycket talar föratt det kommer att växa till sig och alltflerupptäcka dess möjligheter. Motionären anser attpersonvalsinslaget kommer att föda fram ett nyttslags politiker som kommer att lägga än mer tid ochengagemang på medborgarkontakt och förankring ochatt partierna kommer att få lära sig hantera detta.Erfarenheterna under de år som gått hos flera av deriksdagsledamöter som via personvalsinslaget blivitvalda är enligt motionären just att banden mellanmedborgare och förtroendevalda stärks. Distansenminskar och kraven på den förtroendevalde ökar.Motionären framhåller att förändringarna harställt kravet på tillgänglighet på sin spets. Detförväntas och är självklart att man skallupprätthålla kontakter med den lokalapartiorganisationen, följa den lokala debatten imedier, sköta organisationen av besök på föreningar,myndigheter och näringsliv och driva ettoffensivt förändringsarbete i riksdag ochpartiorganisation. Till sitt förfogande har enriksdagsledamot en till i sinvalkrets och marginella resurser lokalt ochsamtidigt fler dagar och resurser centralt iriksdagen. Resultatet blir en besvärlig balansgång.Förändringar krävs för att riksdagsledamöterna skallkunna svara upp mot medborgarnas rimliga ochrättmätiga förväntningar och bidra tillatt förtroendet för demokratin återbyggs. Därföranser motionären att det nu stegvis ökandeledamotsstödet bör ses över så att huvuddelen avresurserna hamnar i respektive ledamots valkrets ochatt strukturer bör byggas upp för att ha en lokalmedarbetare som kan bistå i kommunikationen medmedborgare, parti, föreningsliv och näringsliv. Pådetta sätt har också ledamoten ständigt öron ochögon i valkretsen som följer den lokala debatten ochkan på detta sätt bättre delta i densamma.BakgrundStatligt stöd till politiska partier som deltagit iriksdagsval utgår enligt lagen (1972:625) omstatligt stöd till politiska partier som partistödoch kanslistöd. Partistödet lämnas som mandatbidrag,. Kanslistöd utgår som grundstöd ochtilläggsstöd. Helt grundstöd utgör 4 928 200 kr.Bestämmelser om stöd till riksdagsledamöternas ochpartigruppernas arbete i finns i ensärskild lag, SFS 1999:1209. Stöd lämnas tillpartigrupper som basstöd, stöd till kostnader förpolitiska sekreterare åt ledamöter samtstöd till kostnader för riksdagsledamöters utrikesresor. Basstödet består av grundbelopp ochtilläggsbelopp. Grundbeloppet utgör 1 700 000 kr.Till en partigrupp som företräder ett regeringspartiutgår ett grundbelopp och till övriga grupper tvågrundbelopp. Tilläggsbeloppet utgår med 57 000 krper mandat. Stödet till kostnader för politiskasekreterare åt ledamöter är avsett attbekosta handläggarhjälp åt ledamöter.Stödet beräknas efter att det skall täckakostnaden för en politisk sekreterare per tvåledamöter. För en politisk sekreterare utbetalas34 per månad.Reglerna i lagen (1999:1209) om stöd tillriksdagsledamöternas och partigruppernas arbete iriksdagen grundas på arbete som utförts av enberedningsgrupp som tillsattes av riksdagensdåvarande förvaltningsstyrelse 1998.Beredningsgruppen föreslog bl.a. att stödet skullekanaliseras via partigrupperna som även skulle gesarbetsgivaransvaret och att det slutliga målet bordevara att varje ledamot skulle kunna påräkna enpolitisk sekreterarresurs. Enligt förslaget bordeförvaltningsstyrelsen lägga in en s.k.kontrollstation där reformens första del följdes uppoch utvärderades.Förvaltningsstyrelsen ställde sig bakomberedningsgruppens förslag. Styrelsen avsåg ocksåatt lägga in en s.k. kontrollstation efter år 2002som beredningsgruppen föreslagit.Konstitutionsutskottet tillstyrkte i sakförvaltningsstyrelsens förslag.Utskottets ställningstagandeUtskottet anser att den modell för stöd tillriksdagsledamöternas och partigruppernas arbete iriksdagen som innebär att stödet kanaliseras viapartigrupperna som även ges arbetsgivaransvaretalltjämt har fog för sig. Utskottet vill dock erinraom den utvärdering av reformens första del som harplanerats till . Med det anfördaavstyrker utskottet motion 2001/02:K418 (s)yrkandena 1 och 2.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inom parentes vilkenpunkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut sombehandlas i avsnittet.1. Mål för demokratipolitiken (punkt 1)av Per (), (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen godkänner vad regeringen föreslår om målför demokratipolitiken samt tillkännager förregeringen som sin mening vad som anförs ireservation 1. Därmed bifaller delvismotionerna 2001/02:K58 yrkande 3, 2001/02:K60yrkande 4 och 2001/02:K63 samt avslår motion2001/02:K58 yrkande 2.StällningstagandeVi anser att förslagen i propositionen om mål fördemokratipolitiken inte på långt när är tillräckligaför att komma till rätta med de viktiga aspekter påpolitikens tillgänglighet och rekryteringsbekymmersom behöver diskuteras. Det är enligt våruppfattning inte så enkelt att ett större antalpolitiker med automatik ökar demokratin totalt sett.Den svenska folkstyrelsen bör, som anförs i motion2001/02:K60 (yrkande 4), vitaliseras efterhuvudsakligen andra linjer och vara ett långsiktigtarbete med början i åtgärder för att stärka enskildamänniskors möjligheter att bestämma själva över sinegen vardag. Demokratimålen handlar om makt ochinflytande, och vi anser att utrymmet för enskildabeslut måste bli större på politikens bekostnad.Riksdagen bör ge regeringen det anförda till kännasom sin mening.2. Genomgripande författningsreform (punkt 2)av Per (), (), (), () och HelenaBargholtz (fp).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 2. Därmed bifallerriksdagen motion 2001/02:K60 yrkande 5.StällningstagandeDen svenska författningen bygger påparlamentarismens principer. I andra politiskasystem bygger folkstyret i större utsträckning påatt makten delas.Maktdelning kan ske på olika sätt. Det kan t.ex.ske genom att makten delas mellan de politiskaorganen och rättsväsendet. Det är den princip somEU:s och system bygger på. Maktdelning kanäven ske genom t.ex. tvåkammarsystem i parlamentet.Det schweiziska politiska systemet har inslag avbåde representativ och direkt demokrati. Makten kanockså delas mellan det centrala och det lokala.Syftet med maktdelning är att förbättramöjligheterna för ansvarsutkrävande och insyn genomatt olika institutioner självständigt kontrollerarvarandra. Vi anser att maktdelning som princip harflera fördelar. Bland annat motverkas osundmaktkoncentration, och individen får en starkareställning gentemot staten om domstolar och andrarättstillämpande organ får möjlighet att underkännalagstiftning som kränker medborgerliga fri- ochrättigheter.Ökad maktdelning är enligt vår uppfattning inteett nollsummespel där ökad makt för t.ex. domstolaroch rättsliga organ automatiskt innebär attfolkvalda politiker förlorar i makt i motsvarandemån. Domstolarna är en del av rättsstaten,demokratins andra sida. Domstolarna agerar på detmandat som de tilldelats av den offentliga makten,och mandatet kan tas tillbaka av den politiskaförsamling som tilldelat dem det.För att öka inslagen av horisontell maktdelning,dvs. ökad maktbalans mellan de demokratiskainstitutionerna på samma nivå, föreslår vi enförbättrad normkontroll, dvs. domstolars och andraoffentliga organs rätt och skyldighet att pröva omnormer på olika nivåer är förenliga med överordnaderegler. Det sker lättast genom attuppenbarhetsrekvisitet i 11 kap. 14 § RF tas bort,vilket också förespråkades av en enigDemokratiutredning.De större möjligheter att kontrolleralagstiftningens förenlighet med grundlagen som vivill ge domstolarna skulle kunna kompletteras med ensärskild författningsdomstol eller genom att geHögsta domstolen och/eller Regeringsrätten defunktioner som en författningsdomstol bör ha.De förändringar vi nu föreslår bör utgöra en delav en mera genomgripande författningsreform.Regeringen bör därför tillsätta en utredningmed detta uppdrag.3. Subsidiaritetsprincipen (punkt 3)av () och von der Esch(kd).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 3 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 3. Därmed bifallerriksdagen motion 2001/02:K65 yrkande 1.StällningstagandeVi vill betona att den politiska gemenskapen ochauktoriteten är till för det civila samhälletsmedlemmar och gemenskaper inte tvärtom. Dess rollvisavi det civila samhället är rättskipande, regle-rande, koordinerande och stödjande. För att dessaverksamheter skall kunna ske på ett sätt somrespekterar människornas naturliga rättigheter ochdet civila samhällets legitima självbestämmande,måste staten låta sig vägledas avsubsidiaritetsprincipen.Sverige har genom sitt medlemskap i införlivat subsidiaritetsprincipen på denövernationella nivån. Det kan förefalla inkonsekventatt inte också applicera den på den nationellanivån.Att säga att subsidiaritetsprincipen betyder attsamhällsuppgifter skall lösas på lägsta effektivanivå är inte hela sanningen. Snarare är det så attden socialfilosofiska tradition i vilken principenformulerats förutsätter och understryker de enskildamänniskornas och det civila samhällets gemenskapersnaturliga rättigheter, aktörskap, och legitimasjälvbestämmande. Principen kan sägas vara enkompletteringsprincip.Vad principen innebär är dels att staten har enskyldighet att stödja där så behövs, dels att dettastöd, oavsett vilken form det har i övrigt, måsterespektera de enskilda människornas rättigheter ochett samhälles olika gemenskapers egnakompetensområden. Alla gemenskaper har en stödjandeoch kompletterande roll visavi sina medlemmar.Större gemenskaper har en stödjande ochkompletterande roll visavi mindre gemenskaper ennaturlig konsekvens av uppfattningen av sam-hällsgemenskapen såsom uppbyggd underifrån ochuppåt. måste en ny högre gemenskapsnivåbildas för att de lägre gemenskapernas gemensammabästa skall kunna säkras. Subsidiaritetsprincipeninnebär att en ny gemenskapsnivå skall begränsa sinverksamhet till just de uppgifter för vilka detidigare nivåerna inte var tillräckliga. Dettänkande för vilket subsidiaritetsprincipen är enexponent bejakar alltså skapandet av nya, högregemenskapsnivåer men ställer sig avvisandetill alla centralistiska tendenser, det vill sägaförsök att till en högre central nivå överförauppgifter som ändamålsenligt kan lösas av de lägre,mindre gemenskaperna.Mycket talar, mot ovanstående bakgrund, för attsubsidiaritetsprincipen alltså bör vara ettstyrande arbetsverktyg även för dennationella nivån i . En sådanstyrande effekt kan åstadkommas genom attsubsidiaritetsprincipen ges en normeranderoll. En sådan fastställd norm bör dock integöras utan en grundlig genomgång avprincipen. Regeringen bör alltså tillkallaen utredning som får till uppgift attgenomföra nödvändigt analysarbete i syfteatt göra den till vägledande norm för dendemokratiska uppbyggnaden.4. Grundlagsutredning med underifrånperspektiv(punkt 4)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 4 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 4. Därmed bifallerriksdagen motion 2001/02:K67 yrkande 13.StällningstagandeFrån min utgångspunkt bör utvecklingen gå mot attSverige alltmer kommer att bestå av förhållandevissjälvständiga regioner genom att makt flyttasmedvetet och konsekvent från tillregionala nivåer, såväl i fråga om beslutskompetenssom i makten över resurserna.Utgångspunkten bör vara att öka människorssjälvbestämmande. Eftersom makten enligt min meninginte skall byggas centralt och delegeras nedåt, bören princip formuleras om delegation av maktunderifrån. Regioner och staten skall endast fattasådana beslut som inte kan hanteras på kommunalnivå. Ett sådant synsätt innebär också att de lokalaoch regionala beslutsnivåerna bör ha störremöjligheter att besluta om egna angelägenheter.Ytterst bör all makt som utövar gå atthärleda ur de frivilliga gemenskapernas vilja attavstå makt till, i tur och ordning, kommuner,regioner och riksdag.Demokrati handlar både om gemensamt agerande ochom att värna såväl minoriteters som enskildasrättigheter. Det förutsätter en stark rättsstat somkan hävda dessa rättigheter gentemot tillfälligamajoriteter i riksdag, regioner och kommuner.En fördjupning av den folkstyrda demokratin ärenligt min mening nödvändig för att ökalegitimiteten i det demokratiska styrelseskicket.Följaktligen krävs en omfattandedecentraliseringspolitik och förstärkning av denvertikala maktdelningen i Sverige.Mot bakgrund av det anförda behövs, som framhållsi motion 2001/02:K67, en bred diskussion om hur engrundlag, som utgår från att all makt skall kommaunderifrån, skulle utformas och en utredning, medsyftet att stärka det regionala och lokalasjälvbestämmandet, om på vilken nivå isamhällsstrukturen beslutsfattandet, makten ochansvaret skall ligga.Riksdagen bör som sin mening ge det anfördaregeringen till känna.5. Den kommunala självstyrelsen (punkt 5)av Per (), (), (), (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 5 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 5. Därmed bifallerriksdagen motionerna 2001/02:K58 yrkande 1,2001/02:K60 yrkande 10, 2001/02:K67 yrkande 9,2001/02:K230, 2001/02:K248 yrkande 2 och2001/02:K371 yrkande 33.StällningstagandeI reservation 2 till utskottets betänkande2001/02:KU13 framfördes m-, kd-, c- och fp-synpunkter om flernivådemokrati och kommunalsjälvstyrelse. Vi vidhåller den bedömning somgjordes i reservationen och delar såledesuppfattningen att nu gällande bestämmelser iregeringsformen har visat sig otillräckliga för attskydda den kommunala självstyrelsen. Kommunernasförutsättningar att själva besluta i kommunalaangelägenheter bör därför enligt vår mening reglerasi grundlag på ett sätt som garanterar kommunernamöjligheter att sörja för sina invånares intressenutan opåkallade ingrepp från statens sida. Vi anseratt det är en avgörande demokratifråga att denoffentliga makten utövas så nära medborgarna sommöjligt. Lokala beslutsfattare har en närmarerelation till sina väljare och kan lättareuppmärksamma deras önskemål. En tydligt förstärktkommunal kompetens bör enligt vår mening fastställasi regeringsformen med ledning avsubsidiaritetsprincipen. Den av regeringen aviseradeöversynen av uppgifts- och ansvarsfördelningenmellan staten, kommunerna och landstingen bör enligtvår mening ha till uppgift att lägga fram förslag omen sådan reglering. Översynen bör omfatta frågan ompå vilken nivå grundlag, lag som beslutas i sammaordning som riksdagsordningen eller vanlig lag olika kompetenser bör regleras.Det anförda bör som sin mening geregeringen till känna.6. Det kommunala skatteutjämningssystemet(punkt 6)av Per (), (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 6 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 6. Därmed bifallerriksdagen motion 2001/02:K60 yrkande 11.StällningstagandeVi vill framhålla att den svenska kommunalasjälvstyrelsen ger kommunerna en grundlagsfäst rättatt ta ut skatt för skötseln av sina uppgifter.Beskattningsrätten är uttryckligen begränsad tilldetta. Den har emellertid kraftigt urholkats sedandet inomkommunala skatteutjämningssystemet infördes1996 på ett sätt som med varje rimlig tolkning måsteanses strida mot regeringsformens andemening.Systemet innebär att vissa kommuner och landstingtvingas att med sin uppburna kommunalskatt lämnabidrag till skötseln av andra kommuner ochlandsting.En central del av en riktig självstyrelsemåste enligt vår mening vara att kommunerna självafår förfoga över sina skatteintäkter. Väljarna måstekunna se hur deras skattemedel används. Bara då gårdet att utkräva ansvar.Regeringen bör mot bakgrund av det anförda, sombegärs i motion 2001/02:K60, utarbeta och lägga framförslag om att avskaffa det inomkommunalaskatteutjämningssystemet och ersätta det med ettstatligt finansierat bidragssystem.7. Domstolarnas ställning (punkt 7)av Per (), (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 7 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 7. Därmed bifallerriksdagen motion 2001/02:K60 yrkandena 7 och 8.StällningstagandeVi anser att domstolarnas konstitutionella ställningmåste stärkas. Till skillnad från polis- ochåklagarväsendet är inte domstolarnas uppgifterbegränsade till att medverka i arbetet med attuppfylla samhällets kriminalpolitiska mål. En avdomstolarnas viktigaste uppgifter är att värna derättsstatliga principerna. Regeringsformen är enligtvår uppfattning otydlig när det gäller attförbehålla normgivningsmakten beträffanderättskipningen och domstolarna, liksom regleringenav domstolsorganisationen. Domstolarnaskonstitutionella ställning bör stärkas genom att iregeringsformen ge domstolarna befogenheten attsjälva besluta om sina arbetsordningar.Vi anser också att ansvaret för domstolarna börflyttas från regeringen till riksdagen.Domstolsverket bör därför läggas ned och ersättas aven ny myndighet som är underställd riksdagen.Regeringen bör, som begärs i motion 2001/02:K60yrkandena 7 och 8, lägga fram förslag i de nämndaavseendena. bör som sin mening geregeringen detta till känna.8. Regionala självstyrelseorgan (punkt 8)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 8 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 8. Därmed bifallerriksdagen motion 2001/02:K67 yrkandena och2001/02:K371 yrkande 16 samt delvis motion2001/02:K62 yrkande 7.StällningstagandeRegionerna har enligt min uppfattning kommit för attstanna. Som en övergångslösning på grund av denfördröjning som uppstår genom attriksdagsmajoriteten intagit en avvisande inställningtill regionaliseringen (prop. 2001/02:7, bet.2001/02:KU7, rskr. 2001/02:138) kommer det att varanödvändigt att tillämpaförsöksverksamheten. Inom ramen förförsöksverksamheten bör enligt min mening nyaregioner få bildas. Alla län som vill bilda regioneroch ta över statligt ansvar regionalt bör få göradet. Försöksverksamheten bör kompletteras med etttydligt utpekande av färdriktningen som ger nya ochetablerade regioner möjlighet att planeraverksamheten längre än en mandatperiod.Jag anser att målsättningen bör vara att helaSverige skall bestå av regioner och att destatliga funktioner som tas över av regionernakan avvecklas på statlig nivå.Utgångspunkten för den fortsatta regionaliseringeni bör alltså vara följande.1. Ett permanent regelverk bör finnas så att deregioner som så vill kan väljaregionfullmäktige i valet och börja verkafrån 1/1 2007.2.3. Alla regioner bör ha ett direktvaltregionfullmäktige med beskattningsrätt.4.5. Regionerna bör ta över även landstingensuppgifter. Det skall endast finnas ettpolitiskt tillsatt organ på regional nivå.6.7. Regionerna bör ges egen beslutanderätt i frågaom infrastrukturplaner, tillväxtplaner ochfördelning av utvecklingsmedel, dvs. beslutenbör inte villkoras med godkännande avregeringen eller statliga myndigheter.8.9.