bet · GP01UU8 · 2002-03-12 00:00:00 — Motionärerna menarvidare, i yrkande 13, att bör arbeta för atthomosexuella jämställs med heterosexuella när detgäller äktenskap och att samkönade pars barnjämställs i EG-rätten. I yrkande 14 krävs att EU:sinstitutioner utarbetar tjänsteinstruktioner därhomosexuella jämställs med heterosexuella. I yrkande15 framhålls att flera av EU:s kandidatländerfortfarande har rättsliga föreskrifter i sinabrottsbalkar som allvarligt diskriminerarhomosexuella. bör arbeta för att frågor somgäller HBT-personers (homo- och bisexuella samttranspersoner) mänskliga rättigheter uppmärksammas ikraven på EU:s ansökarländer.I motion 2001/02:L367 (fp) framhålls atthomosexuellas, bisexuellas och transpersonersgrundläggande rättigheter är en del av de mänskligarättigheterna, bl.a. vad avser rätten tillprivatliv, åsiktsfrihet och organisationsfrihet.Motionärerna anser i yrkande 19 att , i allainternationella sammanhang, t.ex. i FN eller EU, börarbeta för att homosexuellas, bisexuellas ochtranspersoners rättigheter inte kränks. I yrkande 20framhålls att ger bistånd tillutvecklingsländer där homosexuella, bisexuella ochtranspersoner har få eller inga rättigheter. I detbilaterala samarbetet måste bättreuppmärksamma och ställa högre krav också pågrundläggande rättigheter för homosexuella,bisexuella och transpersoner.I motion 2001/02:L371 (v, s, c, fp, mp) framhållsatt i många länder är homosexualitet förbjuden.Dödsstraff är påföljden för homosexuella handlingari vissa länder. I andra länder kan religion ochkulturtraditioner göra det svårt att leva som HBT-person även om detta inte är förbjudet. I yrkande 46framhålls att i samband med biståndsgivningskall ta upp en diskussion med berört land kringmänskliga rättigheter, även HBT-personersgrundläggande rättigheter, i den anda som FN:skonvention om de mänskliga rättigheterna står för. Iyrkande 47 krävs att i alla internationellasammanhang,t.ex. i FN och EU, skall verka mot diskriminering avHBT-personer.I motion 2001/02:U209 (c) yrkande 1 framhålls attkonventionerna om de mänskliga rättigheterna medåren blivit många och tillsammans ganskaheltäckande. Konventioner och förklaringar hardärför uppmärksammat exempelvis barns, kvinnors,funktionshindrades, minoriteters och ursprungsfolksutsatta situation i skilda avseenden. I FN:sförklaring om mänskliga rättigheter stipuleras attingen får diskrimineras på grund av ras, hudfärg,kön, språk, religion, politisk eller annanuppfattning, nationellt eller socialt ursprung,egendom, börd eller ställning i övrigt. Däremotfinns ingenting om diskriminering av människor pågrund av sexuell läggning. Detta är en brist i MR-hänseende som behöver åtgärdas. börpå lämpligt sätt arbeta för att FN:s förklaring ommänskliga rättigheter kompletteras när det gällerdiskriminering på grund av sexuell läggning.I motion 2001/02:U345 (fp) framhålls att gemensamtför många av mottagare av bistånd är engenom samhället sanktionerad hets mot homosexuella.Homosexualitet motarbetas mycket aktivt, och en radmakthavare förtalar, kränker och uppmanar sinbefolkning att hetsa mot ländernas homosexuellamedborgare. måste i internationellasammanhang verka för att dessa frågor uppmärksammasoch tas på allvar, och motionärerna kräver, iyrkande 18, att bör ställa högre krav pågrundläggande rättigheter för bi- och homosexuellasamt transpersoner.Utskottets övervägandenUtskottet menar att diskriminering och bestraffning av personerpå grund av deras sexuella läggning är heltoacceptabelt. Varje individ har rätt att ge uttryckför sin läggning, i den mån detta inte skadar andra.Rätten till privatliv liksom yttrandefriheten finnsfastlagd bl.a. i FN:s allmänna förklaring om demänskliga rättigheterna och i den internationellakonventionen om de medborgerliga och politiskarättigheterna.Utskottet har tidigare behandlat frågan om homo-och bisexuellas rättigheter (bl.a. i bet.2000/01:UU10). I alla internationella sammanhang, isåväl multi- som bilateralt arbete, driver Sverigeaktivt linjen att diskriminering och bestraffning avpersoner på grund av sexuell läggning står i stridmed den grundläggande principen om alla människorslika värde och rättigheter. Rätten till privatlivliksom yttrandefriheten finns fastlagd bl.a. i FN:sallmänna förklaring om de mänskliga rättigheternaoch i den internationella konventionen om demedborgerliga och politiska rättigheterna. Sverigeställer krav på respekt för de mänskligarättigheterna på alla länder och framför det idialogen med bl.a. biståndsländer och kandidatländertill EU. Utskottet utgår från att kommer attfortsätta att påtala och uppmärksamma dessa frågor ialla de sammanhang där det är aktuellt och på bästasätt tjänar saken.I FN:s konventioner om de mänskliga rättigheternanämns inte explicit homo- och bisexuellasrättigheter. Över huvud taget berörs inteuttryckligen frågan om sexualitet, varken vad gällerhomo- eller heterosexuella. HBT-personersrättigheter anses vara skyddade bl.a. genomprincipen om icke-diskriminering. Denna princip ärgrundläggande och utgör ett centralt inslag i deolika konventionerna om de mänskliga rättigheterna.Gällande normsystem bör således kunna åberopas i detfall en person på grund av sin sexuella läggningdiskrimineras i utövandet av de i konventionernafastställda rättigheterna. Utskottet menar atthomosexuellas rättigheter därmed är skyddade av FN:sbefintliga . är det ettfaktum att dessa grupper utsätts för diskrimineringoch förföljelse i många länder. Det är därför enviktig uppgift att stärka skyddet för homo- ochbisexuella, bl.a. genom att få deras rättigheteruttryckligen erkända av hela det internationellasamfundet. När förutsättningar finns för att drivafrågan framåt, bör målsättningen vara att få homo-och bisexuellas rättigheter införda i FN:skonvention för de politiska och medborgerligarättigheterna. Utskottet noterar att antagit flerarekommendationer som rör HBT-personer. engagerar sig inomEuroparådet i frågor om främjande av de mänskligarättigheterna, däribland även olikadiskrimineringsfrågor.När det gäller Organisationen för säkerhet ochsamarbete i () konstaterar utskottet attdet allmänna arbetet för att främja de mänskligarättigheterna och demokrati i främst är kopplattill förebyggande och lösande av konflikter. OSSE-staterna har gjort åtaganden beträffande icke-diskriminering mot sexuell exploatering och för ökadjämställdhet mellan män och kvinnor. BeträffandeÖstersjöstaternas råd () har utskottet inhämtatatt den kommissariefunktion som instiftades 1994nyligen har omvandlats. Från och med oktober 2000har kommissarien en ny titel (kommissarie fördemokratisk utveckling) och ett nytt mandat attstödja utvecklingen av de demokratiskainstitutionerna och respekt för de mänskligarättigheterna i medlemsländerna. Med det utvidgademandatet har således kommissarien möjlighet att tadirekta initiativ till stöd för HBT-personersrättigheter.Utskottet noterar att Amsterdamfördraget innehålleren ny artikel 13 i Fördraget om upprättandet avEuropeiska gemenskapen (EG-fördraget). Rådet fickdärigenom befogenhet att vidta lämpliga åtgärder föratt bekämpa diskriminering på grund av kön, ras,etniskt ursprung, religion eller övertygelse,funktionshinder, ålder och sexuell läggning.I november 1999 presenterade kommissionen, medstöd i artikel 13, ett förslag tilldiskrimineringspaket som består av två direktivför att bekämpa diskriminering och etthandlingsprogram som skall komplettera direktiven.Direktiven och handlingsprogrammet har antagits avEU:s ministerråd. Det är endast ett av dessadokument som rör sexuell läggning (rådets direktiv2000/78/EG av ). Direktivetreglerar diskriminering i arbetslivet och omfattardiskrimineringsgrunderna religion, övertygelse,funktionshinder, ålder och sexuell läggning.Kandidatländerna måste anpassa sin lagstiftning tillEU-reglerna. Dessutom måste de uppfylla de s.k.Köpenhamnskriterierna för respekt av mänskligarättigheter innan de tillåts inträda i EU.I samband med biståndsförhandlingar tar Sverigeupp mänskliga rättigheter i landet i fråga. Engrundläggande fråga är förekomsten avdiskriminering. Frågan om förföljelse avhomosexuella har tidigare tagits upp i diskussionermed olika samarbetsländer och kan komma attaktualiseras igen om situationen i respektive landkräver detta.Med vad ovan anförts avstyrker utskottet motion2001/02:U209 (c) yrkande 1 och anser att motionerna2000/01:U661 (fp) yrkandena , 2001/02:U345 (fp)yrkande 18, 2001/02:L367 (fp) yrkandena 19 och 20samt 2001/02:L371 (v, s, c, fp, mp) yrkandena 46 och47 kan besvaras.6 Kvinnors situationAllmäntI motion 2001/02:U209 (c) framhålls att FN:s generalförsamling1994 antog en deklaration om avskaffande av våld motkvinnor. Den fördömer fysiskt, sexuellt ochpsykologiskt våld mot kvinnor vare sig det inträffarinom familjen, i samhället eller om det utförs aveller accepteras av statsmakten. Medlemsstateruppmanas att fördöma våld mot kvinnor och varkenhänvisa till sedvänja, tradition eller religiösaöverväganden för att undvika sitt ansvar attavskaffa det. Den kvinnosyn som kommer till uttrycki våldet mot kvinnor låter sig inte förenas medsamhällets jämställdhetsmål. I ett jämställtsamhälle finns inga förövare som måste uttrycka maktmed våld och sexuella övergrepp. Enligtmotionärerna, i yrkande 10, måste verka föratt våld mot kvinnor blir en straffbar handling ihela världen. Vidare konstateras att utbildning ären mänsklig rättighet. När kvinnor ges makten översina liv får det stor betydelse för både dem självaoch för samhällsutvecklingen i stort. När kvinnorlär sig läsa och utbildar sig minskar ocksåbarnadödligheten. I yrkande 11 krävs att börsträva efter kvinnors rätt till utbildning. Utaninkomster och utbildning är alternativet för fattigakvinnor ofta öppen prostitution. I yrkande 12 krävsatt i alla internationella sammanhang börverka för att alla länder inför en lagstiftning somstärker kvinnors ekonomiska rättigheter.I motion 2001/02:U277 (s) framhålls att i Sverigehar jämställdhetsarbetet kommit långt. Trots dettaåterstår mycket innan kan kallas ettjämställt land. I internationella sammanhang måsteSverige påtala och protestera mot det systematiskakvinnoförtryck som pågår i världen. måsteverka för att kvinnors underordnade situationbekämpas och förmå EU och FN att också göra detta.Patriarkatet lever även i demokratier och förtryckerkvinnor på alla nivåer i samhället. Det är en formav apartheidsystem som i många länder över helavärlden tillämpas mot halva befolkningen. Sverigebör på egen hand, och genom EU och FN, arbeta motpatriarkatet och för en jämställd värld även påinternationell nivå.I motion 2001/02:U349 (kd) yrkande 21 framhålls attkvinnor är speciellt utsatta i krig. Kvinnor får somregel inte tillräckligt skydd mot det sexuella våldsom används som vapen för underkastelse av länderoch folk. bör i FN och andra internationellaorgan arbeta för att kvinnors utsatta situation ikrig uppmärksammas i större omfattning.Utskottets övervägandenEn internationell strategi för främjande av jämställdhet mellankvinnor och män utvecklades inför och bekräftades avvärldens regeringar vid FN:s fjärde kvinnokonferensi . Strategier och åtgärder baseras påregeringarnas och de enskilda organisationernasplaner för uppföljning av åtagandena. I arbetet medatt genomföra handlingsplanen försöker man utvecklaett partnerskap med samarbetsländerna, då man hoppasatt en dialog med det berörda landet skall främjamöjligheterna till förbättring av MR-situationen.Sverige arbetar både bilateralt och viainternationella organisationer, som exempelvis FN,för att påverka andra länder att respektera kvinnorsrättigheter. Jämställdhet mellan kvinnor och män isamarbetsländerna har även blivit ett av deövergripande målen i svenskt utvecklingssamarbete,efter ett beslut som fattades av i maj1996. Beslutet innebar en betydelsefull politisksignal vad gäller frågans vikt.Utskottet konstaterar med anledning härav attSverige fäster stor vikt vidjämställdhetsperspektivet i såväl multilaterala sombilaterala sammanhang. I FN-arbetet märks dettabl.a. i det starka stödet för FN:s kvinnokonvention.Med utgångspunkt i konventionen driver , isamarbete med EU-länder och andra likasinnadeländer, en rad frågor som syftar till attuppmärksamma kvinnors situation och diskriminering.Mot bakgrund av att jämställdheten i kommitlångt i jämförelse med utvecklingen i många andrastater har , i såväl FN som i EU-samarbetet,kunnat hålla en hög ambitionsnivå i dessa frågor.Det svenska engagemanget tar fasta på flera olikanivåer i samhället. Exempelvis stöder Sida åtgärderi en rad länder som syftar till att förbättraflickors situation, bl.a. genom att öka andelenflickor som får tillgång till grundskoleutbildning.Inom ramen för det internationellautvecklingssamarbetet verkar också förförbättrad information till flickor om sexuell ochreproduktiv hälsa.FN:s säkerhetsråd har, i resolution (2000),uppmärksammat kvinnors situation i väpnadekonflikter. Genom resolutionen har FN-sekretariatetfått i uppdrag att utarbeta en studie kring kvinnori krigssituationer och fredsbevarande arbete (Impactof armed conflict on women and girls, the role ofwomen in peace-building and the gender dimensions ofpeace processes and conflict resolution). Sverigeoch EU har välkomnat resolutionen och uttalat sigmycket positivt till att anlägga ett mersystematiskt angreppssätt vad gäller dessa frågor.EU har också påpekat vikten av att få fler kvinnorengagerade i arbetet med konflikthantering och ifredsförebyggande verksamhet. EU understrykerbetydelsen av att säkerhetsrådet fortsätter attuppmärksamma att kvinnor kan delta, på samma villkorsom män, i återuppbyggnaden av civila samhällenefter väpnade konflikter.Utskottet har i tidigare betänkande (bet.2000701:UU10 Mänskliga rättigheter m.m. länder,områden och enskilda folkgrupper) konstaterat attvåldtäkt och andra former av sexuella övergreppvanligt förekommande. Inga former av tortyr ellergrym förnedrande behandling kan någonsin accepteras.I varje land skall finnas såväl nationelllagstiftning som förbjuder bruket av tortyr someffektiva mekanismer i rättssystemet som förhindrarsådana övergrepp.Med vad som ovan anförts anser utskottet attmotionerna 2001/02:U209 (c) yrkandena ,2001/02:U277 (s) samt 2001/02:U349 (kd) yrkande 21kan besvaras.Kvinnlig könsstympningEnligt , , har 130 miljoner kvinnorrunt om i världen utsatts för könsstympning. Trotsatt 15 lagstiftat mot bruket avkönsstympning rapporteras 2 miljoner nyafall. Kvinnlig könsstympning är en fråga som rörmänskliga och framför allt kvinnors och flickorsrättigheter. Könsstympningen är ett trauma sompåverkar flickan och senare kvinnan både psykisktoch fysiskt under hela livet och vars enda syfte äratt ge mannen full kontroll över kvinnan.I motion 2001/02:U204 (m) yrkande 2 framhålls attSverige lämnar bistånd till flera av de länder därkönsstympning förekommer. Det är viktigt att medstor tydlighet inom utrikes- och biståndspolitikenmarkera att denna typ av övergrepp mot kvinnor inteaccepteras. måste göra denna fråga till ettständigt inslag i bistånds- och utrikespolitiken,för att få fler länder att i lag förbjuda och ipraktisk handling hindra att flickor stympas. I enFN-deklaration uppmanas alla ländersregeringar att förbjuda könsstympning. Motionärernamenar att måste verka för att FN-deklarationen förverkligas. Även i motion2001/02:U209 (c) yrkande 18 framhålls att Sverigebör intensifiera arbetet för att få till stånd ettförbud mot könsstympning i alla länder. I motion2001/02:U222 (m) yrkande 6 anförs att inomutrikes- och biståndspolitiken måste markera attkönsstympning inte kan accepteras. Liknande kravframförs i motion 2001/02:U327 (kd) yrkande 11 därmotionärerna menar att inom EU och FN skallarbeta mot kvinnlig könsstympning i vårt eget landoch i världen. I motion 2001/02:U349 (kd) yrkande 11framhålls vikten av att på alla sätt och med allamedel stödja de människor och organisationer som iu-länder kämpar mot den gamla, skadliga ochbarbariska sedvänjan kvinnlig könsstympning. Iyrkande 12 krävs att via biståndet verkarför utbildning av inhemska barnmorskor så att deinser skadligheten med könsstympning. I yrkande 13krävs att bör ta initiativ till att fråganom prenatal könsdiskriminering förs upp pådagordningen för och iyrkande 14 att i EU skall verka för attkvinnlig könsstympning erkänns som ett brott motmänskliga rättigheter.Utskottets övervägandenKvinnlig könsstympning är en skadlig traditionell sedvänja somorsakar kvinnor och flickor fysiskt och psykisktlidande och som det enligt åliggerregeringar att avskaffa. Frågan är föremål förbehandling i olika internationella organ, bl.a. FN:sövervakningskommittéer av olika , iUnicef, WHO och UNFPA. Särskilda insatser görs ochprogram läggs fast för att sprida kunskap omsedvänjans skadliga effekter och medverka till attkvinnlig könsstympning avskaffas. Kvinnligkönsstympning behandlas även i FN:sgeneralförsamlingsresolution Traditionella skadligasedvänjor där stater uppmanas att förbjuda kvinnligkönsstympning och att lagföra de personer som utförkönsstympning. I resolutionen i FN:s kommission förmänskliga rättigheter om Avskaffande av våld motkvinnor fastslås att kvinnlig könsstympning skallses som en form av våld mot kvinnor och att våld motkvinnor är ett brott mot de mänskliga rättigheternaoch grundläggande friheterna.Sverige har inte bara stött utan i flera fallockså tagit initiativ till att FN aktivt skall verkaför att eliminera kvinnlig könsstympning. Sverigehar också tagit upp frågan vid en rad tillfällen iFN. Stöd har också givits av tillInternationella familjeplaneringsfederationen (IPPF)för insatser mot könsstympning. ser medintresse på en rad initiativ som tagits i ländersom t.ex. och samt delar av Nord- ochVästafrika och där bl.a. lokalakvinnoorganisationer, ofta med aktiv medverkan avmän, arbetar med att ersätta könsstympningen medandra mer symboliska riter för att markera att ungaflickor upptas i samhällets gemenskaper.Det mest effektiva sättet att bekämpa selektivaaborter är att i ett brett perspektiv arbeta för attmotverka föreställningen om att flickor och kvinnorär underordnade män. har under en rad olikaFN-konferenser framfört att det är nödvändigt attsäkerställa kvinnors reproduktiva rättigheter ochsexuell rådgivning och service. Särskilt gällerdetta unga kvinnor och för att därmed minska antaletoönskade graviditeter.Utskottet har i tidigare betänkande (bet.2000/01:UU4 En säkerhetsordning för 2000-talet)framhållit att prenatal könsdiskriminering bottnar ivanföreställningen att män har ett högre värde änkvinnor. I det svenska agerandet i internationellaorganisationer och i det bilaterala biståndet är deten målsättning att stärka kvinnors ställning.I vissa , främst i och ,är abort av flickfoster vanligt, och utskottet anseratt denna företeelse måste bekämpas där denförekommer. FN:s konvention för utrotandet av alldiskriminering av kvinnor utgör det främstainstrumentet för att få upp frågan på FN:s agendaeftersom de länder som undertecknat konventionen haråtagit sig att bekämpa sådan diskriminering.Utskottet kan konstatera att i betecknades som enframgång i strävandet att föra upp tidigaretabubelagda ämnen på agendan. från , som hölls ijuni 2000, fanns en allmän rädsla över att detskulle ske en tillbakagång i förhållande till vadsom uppnåtts 1995. Utskottet kan emellertidkonstatera att man på samtliga områden lyckats hållaställningarna och i vissa fall även kunnat avancera.Inga reservationer lades mot uppföljningsdokumentet,trots att det citerar några av de mestkontroversiella paragraferna ur handlingsplanen från1995. Detta gäller framför allt de paragrafer sombehandlar frågor om abort och rätten till sexuellsjälvbestämmanderätt. Samtliga länder som dåreserverade sig avstod från att göra det iuppföljningsprocessen. Handlingsplanerna från 1995samt 2000 utgör således en solid bas för detfortsatta arbetet.Från svensk sida utförs insatser för att bekämpakvinnlig könsstympning, bl.a. inom ramen förhälsovårdsinsatser, som totalt utgör avbiståndet. Ett annat prioriterat område, som berörkönsstympning och svarar för en fjärdedel av detbilaterala hälsobiståndet, är rätten till sexuelloch reproduktiv hälsa. Inom ramen förutvecklingssamarbetet ges även stöd till WHO ocholika enskilda organisationer för att informera omoch bekämpa kvinnlig könsstympning samt övergreppoch våld mot kvinnor och barn. Sida verkar aktivtför insatser som syftar till ökad jämställdhet ochser det som ett sätt att bekämpa förekomsten avkvinnodiskriminerande övergrepp. Utskottet serpositivt på detta och menar att denna typ avinsatser är angelägna.Med vad ovan anförts anser utskottet att motionerna2001/02:U204 (m) yrkande 2, 2001/02:U209 (c) yrkande18, 2001/02:U222 (m) yrkande 6, 2001/02:U327 (kd)yrkande 11 samt 2001/02:U349 (kd) yrkandena 1114kan besvaras.CEDAW:s tilläggsprotokollI motion 2001/02:U242 (v) framhålls att konventionen omavskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor,CEDAW, är en internationell människorättskonventionsom antogs av 1979 och träddei kraft . Den har ratificerats av168 stater, däribland Sverige.Den 10 december 1999 öppnades ett tilläggsprotokoll(the Optional Protocol) till konventionen förundertecknande. De stater som undertecknat ochratificerat protokollet godkänner en individuellklagorätt till den kommitté som övervakarkonventionens tillämpning. En sådan individuellklagorätt, som accepterat beträffandeexempelvis den internationella konventionen ommedborgerliga och politiska rättigheter, mot tortyr och den europeiskakonventionen om mänskliga rättigheter, gör enkonvention till ett betydligt mer levande ochanvändbart redskap för att effektivt genomföra desssyften. undertecknade omgåendetilläggsprotokollet, men har ännu inte ratificeratdet. Motionärerna kräver att börförelägga förslag om ratificering avtilläggsprotokollet.I motion 2001/02:U345 (fp) konstateras att efterFN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna haren rad olika internationella deklarationer omkvinnors rättigheter skrivits. Över 160 länder harskrivit under konventionen om avskaffande av allslags diskriminering av kvinnor (CEDAW). Trots dettahar inte deklarationen implementerats i alla berördaländer. I yrkande 15 krävs att bör verka föratt så sker. Detta gäller också den deklaration ochhandlingsplan som undertecknades vid den fjärdekvinnokonferensen i . En del framsteghar gjorts för att förbättra kvinnors rättigheter,men fortfarande utsätts kvinnor försystematiska övergrepp.I motion 2001/02:U252 (v, kd, c, fp, mp) framhållsatt ratificerades FN:s konventionom avskaffande av diskriminering av kvinnor. Blandannat reserverade sig mot allabestämmelser som stod i strid mot islamisk rätt.Motionärerna anser att kultur och religion inte kanutgöra skäl för undantag från mänskliga rättigheter.I yrkande 5 krävs att skall verka för attalla länder som ratificerat FN:s konvention omkvinnans rättigheter också lever upp till den. Iyrkande 6 krävs att skall verka för att deländer som på olika punkter reserverat sig mot FN:skonvention om kvinnans rättigheter förmås att avståfrån dessa reservationer.I motion 2001/02:U349 (kd) yrkande 22 framhålls attkvinnor över hela världen på många olika sätt ärutsatta för könsdiskriminering. Behandlingen avflickor/kvinnor i , och många andra avvärldens länder är att anse som grova brott motmänskliga rättigheter och jämställdhet. Andraexempel på brott mot mänskliga rättigheter ochkvinnoförakt är de systematiska våldtäkterna somkvinnor och barn utsätts för vid krigssituationer isåväl som andra världsdelar. börverka för att traditionella lagar som diskriminerarkvinnor skall avskaffas.Utskottets övervägandenUtskottet delar i hög grad åsikterna som förs fram i fleramotioner i vilka krävs att aktivt skallverka för att de relevanta deklarationerna kringkvinnors rättigheter, och däribland CEDAW och desstilläggsprotokoll, ratificeras. Utskottet menarockså att det är viktigt att tillse att de ländersom ratificerat konventionen även lever upp tillden.CEDAW antogs av 1979.Sverige hörde till de första länderna somundertecknade och ratificerade konventionen 1980.