bet · GQ01AU2 · 2002-11-26 00:00:00 — 2002/03:1)lämnar regeringen en närmare redogörelseför de insatser som harvidtagits.Den kanske viktigast punkten iprogrammet är de trepartssamtal som försmellan regeringen och arbetsmarknadensparter. Syftet med dessa samtal är attskapa samsyn och samordna insatserna istrategin för att motverka ohälsa iarbetslivet. Samtalen inleddes underhösten 2001 och vid halvårsskiftet 2002skedde en avstämning. Samtalenåterupptogs och enslutredovisning beräknas komma . Samtalen leds av AV:sgeneraldirektör, som alltså informeratutskottet i samband med beredningen avbudgetpropositionen. Den 5 novemberöversände han till parterna ett förstaskriftligt förslag till programmet Ettarbetsliv för alla. Där föreslås att defortsatta samtalen bl.a. skall omfattaföljande.- En informationssatsning i syfteatt stärka arbetsmiljö- ochfolkhälsoarbetet där goda exempel påThälsofrämjande" arbetsplatser skallredovisas och främjas. Som viktigaområden för ökad kunskap, debatt ochinformation anges t.ex. individens ansvarför sin egen hälsa, arbetsgivarens ansvarför hälsan på arbetsplatsen, sambandenmellan sjukdom och arbetsförmåga samtarbetsplatsens betydelse för individensvälbefinnande. Som nämnts ovan harregeringen föreslagit att det anslås 20miljoner kronor till detta ändamål underår 2003. En förutsättning för satsningenär dock att parterna medverkar i bådegenomförande och finansiering.-- Frågor om ledarskap,arbetsorganisation, inflytande föranställda och arbetstider. Bland annatföreslås en kraftfull stärkning av detsystematiska arbetsmiljöarbetet samt attökade satsningar görs på utbildning iarbetsmiljöfrågor. För detta ändamål harregeringen, som berörts ovan, föreslagitytterligare för år2003 för stöd till utbildning avregionala skyddsombud.-- Hur de ekonomiska drivkrafternaför arbetsgivarna att genomföra åtgärderpå arbetsplatserna för att förbättrahälsoläget skall synliggöras.-- Frågor om livsstil, t.ex. attstimulera arbetstagarna tillfriskvårdsaktiviteter, ochrehabilitering.-- Åtgärder för att öka rörlighetenpå arbetsmarknaden. Bland annat kommerman att diskutera utvecklandet av systemsom görarbetsplatsbyten/provanställningar påsåväl interna som externa arbetsmarknadermindre riskabla för den enskildeindividen.-I några motioner efterfrågas olika formerav insatser och handlingsplaner etc. somett led i arbetet för att vändahälsoutvecklingen inom arbetslivet. Blandde frågor som tas upp finnsarbetsorganisation, ledarskap samtarbetstagarinflytande och arbetstider. del av dessa frågor finns, somframgår ovan, med bland dem somdiskuteras inom ramen för de nyssredovisade trepartssamtalen. Utskottet,som inte ser någon anledning attföregripa resultaten av dessa samtal,avstyrker motionerna A217 (kd), A267 (s),A274 (s), A338 yrkandena 1-3 (mp) ochA343 (s).SlutsatsMed hänvisning till vad som anförts ovanfinner utskottet inte anledning tillnågot uttalande från sida medanledning av motionerna A217 (kd), A239yrkandena 16 och 17 (c), A267 (s), A274(s), A313 yrkande 3 (s), A318 yrkandena3, 6, 7 och 9 (kd), A326 (s), A338yrkandena 1-3 (mp), A343 (s), A344 (s),A367 yrkandena 5 och 6 (s), Sf291yrkandena 18, 20 och 21 (m) samt Sf335yrkande 2 (kd).2. Mål för politikområdetArbetslivspolitikUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas en motion somgäller målen för politikområdetArbetslivspolitik. Motionen avstyrks.Jämför reservation 4 (m).PropositionenFör politikområdet Arbetslivspolitikgäller samma mål som underinnevarande budgetår. Målet är därmed ettbra arbetsliv med väl fungerandearbetsvillkor.Enligt regeringen skallarbetslivspolitiken inom ramen för måletbidra till tillväxt, sysselsättning ochett konkurrenskraftigt näringsliv.Liksom för innevarande budgetår ärpolitikområdet arbetsliv indelat iverksamhetsområden. Målen för de olikaverksamhetsområdena är följande.- En bra och utvecklandearbetsmiljö (verksamhetsområdearbetsmiljö).-- En ökad kunskap om och iarbetslivet (verksamhetsområde kunskapoch kompetens).-- En arbetsrätt som skapartrygghet, flexibilitet och delaktighet(verksamhetsområde arbetsrätt).-- Diskriminering i arbetslivet ochi samhället i övrigt skall ej förekomma(verksamhetsområde icke-diskriminering).-- Arbetsfred och en lönebildning isamhällsekonomisk balans(verksamhetsområde medling ochlönebildning).-Regeringen konstaterar att den negativautvecklingen av hälsan i arbetslivetfortsätter. Även om denna utveckling inteenbart kan förklaras av förhållandena iarbetslivet anser regeringen att mycketåterstår att göra för att villkoren iarbetslivet skall anses varatillfredsställande. Åtgärderna inom ramenför elvapunktsprogrammet för hälsa iarbetslivet kräver för sitt genomförandeytterligare beslut och uppföljning.Grunden för det fortsatta arbetet påohälsoområdet är enligt regeringen enutveckling på de lokala arbetsplatserna.Arbetsmiljöarbetet och organisationen avarbetet måste utvecklas och anpassas tillde äldres förutsättningar. För att uppnådetta krävs såväl utvecklings- ochforskningsinsatser som förbättraduppföljning och utvärdering av vidtagnaåtgärder och insatser. Regeringen pekarvidare bl.a. på betydelsen avArbetsmiljöverkets tillsynsarbete och denviktiga roll som de lokala skyddsombudenspelar.I propositionen lämnas en redovisningför de insatser som genomförts påpolitikområdet Arbetsliv och inom andrapolitikområden.MotionenModeraterna anser i kommittémotionen A364(yrk. 24) att regeringens mål förpolitikområdet Arbetsliv bör avvisas medhänvisning till partiets politik sompresenteras i motionerna A314Arbetsmarknaden och A315 Jämställdhet.Utskottets ställningstagandeSom framgår av vad utskottet anfört ovani avsnitt 1. Allmänt omarbetslivspolitiken och av denredovisning som lämnas i propositionenhar det vidtagits och kommer att vidtasen rad åtgärder inom de olikaverksamhetsområdena under politikområdet.Utskottet ställer sig positivt till dessainsatser och välkomnar särskilt det storaantalet åtgärder inom en rad olikaområden för att öka hälsan i arbetslivet.Utskottet har ovan varit inne på denkomplexa bakgrunden till ohälsan.Utskottet kan därför inte se att denkritik som framför motregeringens mål är berättigad.Moderaternas politik har i och för sigandra utgångspunkter än den politik somregeringen förespråkar och som utskottetbiträder. Enligt utskottet anläggerModeraterna ett alltför snävt synsätt påvilka åtgärder som krävs för att kommatill rätta med ohälsan i arbetslivet. Medhänsyn till det anförda anser utskottetatt det inte finns skäl att föreslå någonförändring av målet för politikområdet.Utskottet avstyrker därför motion A364yrkande 24 (m).Avslutningsvis noterar utskottet attregeringen, med anledning av vadutskottet påpekade i förra åretsbudgetbetänkande (2001/02:AU1) om attverksamhetsmålet icke-diskriminering harstörre räckvidd än målet förpolitikområdet och att regeringen sålångt som möjligt bör eftersträva mät-och uppföljningsbara mål, avser attgenomföra en samlad översyn avverksamhetsområden, mål ochresultatindikatorer för utgiftsområdetför att sedan återkomma till ibudgetpropositionen för 2004.3. Allmänt om jämställdhetspolitikenUtskottets förslag i korthetUtskottet ställer sig bakom denallmänna inriktning av politiken somregeringen redovisar ibudgetpropositionen. Riksdagenavstyrker de förslag som förs fram imotionerna. Jämför reservation 5 (m).PropositionenJämställdhetspolitikens inriktning påutvecklings- och förändringsarbete liggerfast. Arbetet med att vidareutvecklametoder och strategier för att stärkajämställdhetsintegreringen fortsätterunder . Arbetsmarknaden ocharbetslivet är centrala områden förjämställdhetspolitiken. Arbetsmarknadensparter har ett stort ansvar för attbekämpa löneskillnader mellan kvinnor ochmän, motverka den könsuppdeladearbetsmarknaden och skapa förutsättningarför människor att kombinera arbete ochfamiljeliv.Förutom att arbeta för förändring inomdet statliga området, har regeringen enviktig roll i att stimulera aktörer äveninom andra samhällssektorer. Den privatasektorns medverkan i jämställdhetsarbetetär av stor betydelse. Regeringenfortsätter dialogen med näringslivet omjämställdhetsfrågor. Regeringenfortsätter det långsiktiga arbetet föratt representationen i beslutsfattandeorgan skall vara jämnt fördelad mellankvinnor och män.MotionernaModeraterna betonar i motion A315 (yrk.1) att politikernas roll måste vara attinspirera och skapa möjligheter tillfritt val för den enskilde och förfamiljer, inte att dirigera. Det måstebli möjligt att räcka till i vardagen.Familjepolitiken skall läggas om så attden skapar förutsättningar för individeroch familjer att välja sina egnalösningar. Den främsta formen avoberoende är att kunna leva på sin lön;därför behövs en skattereform. Den sombetalar skatt borde inte behöva varaberoende av bidrag.En förutsättning för jämställdhet äratt det finns alternativa former avbarnomsorg. Om kvinnor skall kunna blifullt ut konkurrenskraftiga påarbetsmarknaden krävs också individuella,flexibla arbetstider och individuella,flexibla barnomsorgstider. Mot denbakgrunden motsätter sig Moderaternamaxtaxa i barnomsorgen.Vänsterpartiet tar upp allmänna frågor omjämställdhetspolitiken i tre motioner,A299, A323 och A365. I motion A299 anserVänsterpartiet att målsättningarna förjämställdhetspolitiken måste förändras ifeministisk riktning och attkönsmaktsordningen, alltså den ordningsom innebär att kvinnor underordnas män,utmanas. Den svenskajämställdhetspolitiken har inte på någotavgörande sätt förmått motverka rådandemaktstrukturer.Trots jämställdhetspolitikens ambitiösamålsättningar visar utvärderingar påfortsatt ojämlikhet och en djup klyftamellan mål och verklighet. Jämställdhetmåste handla om mer än att lyfta framkvinnor eller ge dem samma rättighetersom män. Det är dags att utmana mäns maktoch privilegier. Därför krävs att mänsintresse som grupp ställs mot kvinnorsgemensamma intressen. Hållningen måsteförändras så att medvetenheten omkönsmotsättningarna ökar möjligheternaför kvinnors kollektiva erfarenheter attfå utrymme på den politiska arenan (yrk.1).För att skapa en reell förändring krävsdärför att det skapas en konkrethandlingsplan för att förändrajämställdhetspolitiken. Handlingsplanenbör ta sin utgångspunkt i vad som nyssanförts om inriktningen avjämställdhetsarbetet (yrk. 2).I motion A365 anför attskillnaderna mellan män och kvinnor påarbetsmarknaden har sin grund ilönediskriminering, könsarbetsdelning ocholika grader av betalt arbete. Dessaorsaker förstärker och upprätthållervarandra. För att arbetet med attmotverka skillnaderna mellan könen skallvara framgångsrikt måste analys ochåtgärder utgå från denna komplexitet(yrk. 2).I motion A323 (yrk. 7) pekarVänsterpartiet på attjämställdhetspolitikens mål är allakvinnor och mäns lika rättigheter. I sinnuvarande form har den emellertid orsakatutökade klyftor mellan invandrade kvinnoroch män i förhållande tillmajoritetssamhällets kvinnor och män ochförstärkt underordningen generellt avkvinnor i Sverige.Utskottets ställningstagandeNär utskottet i årbehandlade ett yrkande liknande detModeraterna framför i motion A315anfördes bl.a. att utskottet tillskillnad från inte serskattesänkningar som någon självklar vägtill ökad jämställdhet. Utskottet ville istället varna för de negativafördelningseffekter som skulle kunnauppstå till följd av kraftigt sänktaskatter. Det fanns enligt utskottet litesom talar för att jämställdheten skulleöka genom sänkta skatter ochtransfereringar.Vad gällde uppfattningen attindividuella och flexibla arbetstider kanstärka jämställdheten, kunde utskottetinstämma i syn.Förutsättningen var dock enligt utskottetatt den enskilda individens rätt attstyra över sin arbetstid stärks. Detpågående arbetet inom och semesterregler (Knas,dir. 2000:97) borde dock avvaktas.Avslutningsvis påpekade utskottet, medanledning av uppfattning attalternativa barnomsorgsformer är enförutsättning för jämställdhet, att olikareformer på förskoleområdet somgenomförts av regeringen har ökatföräldrarnas möjligheter att efterfrågaden barnomsorg de önskar (bet.2001/02:AU3).Utskottet är inte berett att intanågon annan ståndpunkt och vill särskiltvad avser frågan om arbetstid påminna omatt den nämnda kommittén kommer medsitt slutbetänkande . MotionA315 yrkande 1 (m) avstyrks.Vänsterpartiet tar i sina motioner uppstrukturella frågor och pläderar där fören förändring av målsättningarna förjämställdhetspolitiken i feministiskriktning och för en samordnad strategi,innefattande flera politikområden, och enhandlingsplan för att brytakönssegregeringen.Från att tidigare ha varit koncentreradpå särskilda åtgärder för att undanröjakönsdiskriminering harjämställdhetspolitiken sedan mitten av1990-talet genomgått en förändring.Numera har alla ministrar ett ansvar förjämställdheten inom sina respektivepolitikområden. Ansvaret för samordningenav jämställdhetsfrågorna ligger påJämställdhetsministern. Denna strategikallas i förjämställdhetsintegrering (mainstreaming).Utskottet har vid flera tidigaretillfällen uttalat sin övertygelse attjämställdhetsintegrering är enförutsättning för att man skall kunnakomma till rätta med de strukturellaproblem som hindrar måluppfyllelsenpå jämställdhetsområdet (se t.ex. bet.2001/02:AU3).Här bör också nämnas attRegeringskansliet i slutet av 1997tillsatte en arbetsgrupp med uppdrag attse över frågor för metodutveckling ijämställdhetsarbetet. Arbetsgruppenpresenterade i december 2001slutrapporten ordning - strategiskutveckling för jämställdhet (Ds 2001:64).I rapporten lämnas slutsatser och förslagtill hur arbetsformerna kan stärkas iRegeringskansliet och den statligasektorn, där bl.a. en ny förordning förjämställdhet i den statliga sektornföreslås. Vidare har, ,ett projekt startats inomRegeringskansliet som syftar till attstärka förutsättningarna förjämställdhetsintegrering. Målet är att tafram en strategi med förslag tillförbättringar av styrningen,utbildningsinsatser, metoder ochstödfunktioner. övervägshur ett köns- och jämställdhetsperspektivmera strukturerat skall integreras iregeringens samlade politik och hur denbör redovisas inom ramen förbudgetprocessen.Det finns även anledning att framhållaatt jämställdhetsarbetet under senare årvarit föremål för en kontinuerligutveckling. I det arbetet har en fortsattutveckling av den feministiska analysenoch metoder för ökad samverkan mellanolika politikområden sin givna plats.Såväl framsteg som kvarstående problem påjämställdhetsområdet har redovisats i ettantal propositioner ochregeringsskrivelser, senast i skrivelse1999/2000:24 Jämställdhetspolitiken inför2000-talet respektive i proposition1999/2000:143 Ändringar ijämställdhetslagen m.m. (bet.1999/2000:AU6 och bet. 2000/01:AU3).Utskottet noterar också att regeringeni årets budgetproposition aviserar attden återkommer tillriksdagen med en skrivelse där det kommeratt lämnas en redovisning av de insatsersom gjorts för ökadjämställdhet och en handlingsplan för detfortsatta arbetet medjämställdhetspolitiken.Utskottet, som inte ser någon anledningför att föregripa detta arbete,avstyrker motionerna A299 yrkandena 1 och2 (v), A323 yrkande 7 (v) och A365yrkande 2 (v).4. Mål för politikområdetJämställdhetspolitikUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas en motion somgäller mål för politikområdetJämställdhetspolitik. Jämför reservation 6 (m).PropositionenFör politikområdet Jämställdhetspolitikär det övergripande målet att kvinnor ochmän skall ha samma möjligheter,rättigheter och skyldigheter inom livetsalla områden. Jämställdhet är ettsektorsövergripande politikområde, vilketinnebär att jämställdhet även är ett måli andra politikområden. Målet förpolitikområdet är oförändrat iförhållande till innevarande år.Jämställdhetspolitikens mål innebär enjämn fördelning mellan kvinnor och män avmakt och inflytande, samma möjlighetertill ekonomiskt oberoende, lika villkoroch förutsättningar i fråga omföretagande, arbete, arbetsvillkor samtutvecklingsmöjligheter i arbetet. Detinnebär också lika tillgång tillutbildning och möjligheter tillutveckling av personliga ambitioner,intressen och talanger, delat ansvar förhem och barn samt frihet frånkönsrelaterat våld.Resultatet av jämställdhetspolitikenmäts bl.a. genom att följa de ekonomiskaresursernas fördelning mellan kvinnor ochmän samt kvinnors och mäns representationi kommittéer och statligalekmannastyrelser.Jämställdhetspolitikens resultatframkommer även i övriga politikområdensresultatredovisning.I propositionen lämnas en redovisningför de insatser som genomförts påpolitikområdet Jämställdhet och inomandra politikområden.Under rubriken och slutsatserkonstaterar regeringen att målet om attkvinnor och män skall ha sammamöjligheter till ekonomiskt oberoendeinte är uppnått. Kvinnor har generelltsämre villkor än män. Regeringensinsatser bör fortsättningsvis varainriktade på att skapa möjligheter förkvinnor att arbeta heltid, att få män attdelta i det obetalda arbetet, attföräldraförsäkringen delas lika och attbekämpa den könsuppdelade arbetsmarknadenoch osakliga löneskillnader mellankvinnor och män.För att ta de sista stegen mot en jämnkönsfördelning i statliga styrelserkrävs, enligt regeringen, fortsattuppmärksamhet vid tillsättning av nyaledamöter.MotionenModeraterna anser i kommittémotionen A364(yrk. 25) att regeringens mål förpolitikområdet Jämställdhetspolitik böravvisas med hänvisning till partietspolitik som presenteras i motionerna A314Arbetsmarknaden och A315 Jämställdhet.Utskottets ställningstagandeUtskottet kan konstatera att den kritikModeraterna framför mot regeringens målutgår från en politik med andrautgångspunkter än den politik somregeringen förespråkar och som utskottetbiträder. Med hänsyn till det anfördaanser utskottet att det inte finns skälatt föreslå någon förändring av målet förpolitikområdet. Utskottet avstyrkerdärför motion A364 yrkande 25 (m).5. Kompetenssparande ochkompetensutvecklingUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas motioner somgäller kompetenssparande ochkompetensutveckling. Jämför reservation 7 (m, fp,kd, c).BakgrundEfter en överenskommelse mellanregeringen, ochMiljöpartiet föreslogs ibudgetpropositionen för (prop.1999/2000:1) att det skulle avsättasmedel för att stimulera individuellkompetensutveckling. Enligt förslagetskulle det avsättas 1,35 miljarder kronorför och därefter 1,15 miljarderkronor . Efter utredningsarbeteoch efter en lagrådsremiss som möttekritik valde regeringen att lägga framett förslag (prop. 2001/02:175) sominnebar att i ett första stegendast skull ta ställning till grundernai systemet. godkände dettaförslag (bet. 2001/02:AU10, rskr.2001/02:322). Regeringen avser attåterkomma med en kompletterandeproposition där systemet närmareutvecklas och ett fullständigt lagförslagpresenteras.En utgångspunkt för det av riksdagengodkända systemet skall vara attindividen deltar med eget sparande påkompetenssparkonto. Denkompetensutveckling som systemet skallstimulera ges en vid definition. Denenskilde individen ges möjlighet att medvissa begränsningar göra skattemässigtavdragsgilla insättningar påkompetenssparkonton (maximalt av ettprisbasbelopp ). En stimulans förarbetsgivare att göra inbetalningar på enanställds kompetenssparkonto införs.Räntan på kompetenssparkonton beskattassom vanlig kapitalinkomst. Inledningsvisförvaltas kompetenssparkonton av enstatlig myndighet. Uttag frånkompetenssparkonto beskattas som inkomstav tjänst. Vid uttag i anslutning tillkompetensutveckling skall det ges enstimulans i form av en kompetenspremievars storlek bl.a. beror på längden påkompetensutvecklingen. Premien skall gesi form av en skattereduktion.MotionernaI den gemensamma motionen A297presenterar , ettförslag om hur ett system för individuellkompetensutveckling bör utformas.Enligt partierna är det viktigt attSverige återfår sin forna ställning itoppen av den s.k. välståndsligan. Dagenssituation är bekymmersam. I mångakommuner är en tredjedel av denarbetsföra befolkningen antingenarbetslös, föremål för någonarbetsmarknadspolitisk insats ellerförtidspensionerad.Arbetslivet genomgår en snabbförändring. Globalisering ochteknikintensifiering leder till ökadrörlighet på arbetsmarknaden. Det blirallt vanligare att en person har varitanställd hos flera olika arbetsgivare ochatt man växlar mellan utbildning ocharbete. Utbildningen är en färskvara, ochmånga gamla yrken är på tillbakagångsamtidigt som nya tillkommer.Det är viktigt att man understöder detlivslånga lärandet och ökar människorsmöjligheter att förkovra sig ochutvecklas. Utbildning och kompetens ärnyckelord för framtidens arbetsmarknad.Därför skall ett system införas försparande till kompetensutveckling.Systemet skall vara individuellt ochfrivilligt. Kompetenssparande främjarmöjligheterna för individen att utbildasig vidare. När kompetensen stärks ökarden enskildes trygghet på arbetsmarknadenliksom benägenheten att pröva utmaningari arbetslivet. Ökade möjligheter tillkompetenssparande är därför en viktigkomponent i en strategi för långsiktigtillväxt.Kompetenssparande är inte bara positivtur ett individperspektiv. Sådant sparandebidrar till kompetenshöjning och därmedtill att begränsa arbetslösheten. Landetsförmåga att stå emot ekonomiska kriserförstärks (yrk. 1).Systemet skall bygga på en möjlighetför fysiska personer att med skattemässigverkan göra insättningar på individuellakompetenssparkonton. Det skall inte baragälla för anställda, utan det är ocksåviktigt att egenföretagare ges möjlighetatt kompetensspara.Medlen på kompetenssparkontot ärindividens egna och skall kunna användastill sådan kompetensutveckling som denenskilde själv bestämmer.Kompetensutveckling bör ges en viddefinition. Om sparmedlen inte kommertill användning för kompetensutvecklingbör de kunna användas för att förstärkapensionen (yrk. 2).Den föreslagna avdragsrätten ärotillräcklig för att nå reformens syfte.Avdragsrätten bör gälla för insättningarupp till ett prisbasbelopp per år.För låginkomsttagare bör det införasnågon form av extra skattekredit ellerbidrag.Arbetsgivarnas medverkan är viktig föratt stödja och utveckla individernaskontinuerliga vidareutbildning. Det ärangeläget att få deras medverkan bl.a.därför att kapitalet i systemet då kanbyggas upp i en snabbare takt. I syfteatt stimulera arbetsgivare att bidra tillden anställdes eget utbildningssparandebör det införas en rätt till avdrag försociala avgifter vid avsättningar tillden anställdes kompetenssparkonto (yrk.3).Partierna avvisar förslaget att medlenskall förvaltas av en myndighet. Istället anser de att medlen bör förvaltasav banker och andra finansiella institut.Kostnaderna minskar eftersom det redanfinns en "infrastruktur". Det är viktigtatt kompetenssparandet blir attraktivtgenom att det råder stor valfrihet förspararna vad gäller både olika typer avsparande och sparinstitut.Avkastningen skall inte beskattas somkapitalinkomst. I stället skallavkastningen beskattas på samma sätt somgäller för det individuellapensionssparandet. Det innebär attavkastningen bör beskattas (yrk.4).De fyra partierna lägger dessutom iegna parti- och kommittémotioner framförslag av motsvarande eller liknandeinnehåll, i A314 (yrk. 13),i Ub338 (yrk. 10), A241 (yrk.7) och A332 (yrk. 10), Kristdemokraternai A224 (yrk. 6), A318 (yrk. 5) och A320(yrk. 16) samt i A239 (yrk.3).I motion A233 anför () att den offentliga sektorn, i ställetför att säga upp personal, bör satsa påkompetensutveckling av personalen.Anders Ygeman och (båda s)anför i motion A357 att det bör ges ettstörre ansvar till arbetsmarknadensparter för kompetensutveckling inomarbetslivet. Genom att parterna fåransvaret för fortbildningen avarbetstagarna skulle fler ta del av olikautbildningsinsatser.Utskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar att de synpunktersom framförs i bl.a. motion A297 avModeraterna, iallt väsentligt motsvarar dem somutskottet behandlade i det ovan nämndaärendet 2001/02:AU10. Utskottet avstyrktede synpunkter som framfördes imotionerna.