bet · GP01JUU9 · 2002-05-16 00:00:00 — SammanfattningI detta betänkande behandlar utskottet en radmotioner från allmänna motionstiden . Imotionerna tas upp olika frågor om ungalagöverträdare. Det handlar bl.a. ombrottsförebyggande åtgärder i vid bemärkelse, t.ex.genom åtgärder som stärker familjen, om ett nyttpåföljdssystem för unga och om den slutnaungdomsvården. Utskottet avstyrker samtliga yrkandenoch hänvisar därvid till pågående utredningsarbeteoch aviserade propositioner.I ärendet finns fem reservationer och tresärskilda yttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Familjens brottsförebyggande betydelsem.m.Riksdagen avslår motionerna 2001/02:Ju213,2001/02:Ju237 yrkandena 8-10, 2001/02:Ju266yrkandena 1 och 12, 2001/02:Ju285 yrkande 11,2001/02:Ju290, 2001/02:Ju389 yrkande 1,2001/02:Ju425 yrkandena 2, 3 och 7 samt2001/02:Ju450 yrkande 1.Reservation 1 (m, kd, c, fp)2. Neuropsykiatriska funktionshinderRiksdagen avslår motionerna 2001/02:Ju292,2001/02:Ju334 och 2001/02:Ju367 yrkande 2.Reservation 2 (kd, mp, c, fp)3. Nytt påföljdssystem, m.m.Riksdagen avslår motionerna 2001/02:Ju266yrkandena 8 och 10, 2001/02:Ju275, 2001/02:Ju285yrkandena 1, 5-8 och 10, 2001/02:Ju325 yrkande 1,2001/02:Ju425 yrkandena 1 och 4 samt2001/02:Ju449 yrkandena 6, 13 och 15.Reservation 3 (m)Reservation 4 (kd)4. Dimensioneringen av den slutnaungdomsvårdenRiksdagen avslår motion 2001/02:Ju425 yrkandena5 och 6 och 2001/02:So374 yrkande 1.Reservation 5 (kd, c)5. MedlingRiksdagen avslår motionerna 2001/02:Ju425yrkandena 8-11 samt 2001/02:Ju450 yrkande 23.6. StraffmyndighetsåldernRiksdagen avslår motion 2001/02:Ju285 yrkande9.7. Registrering av barn under 15 årRiksdagen avslår motion 2001/02:Ju285 yrkande3.8. Föräldrastöd från polisenRiksdagen avslår motion 2001/02:Ju285 yrkande2.9. HäktningsutredningRiksdagen avslår motion 2001/02:Ju340 yrkande 3.Stockholm den 16 maj 2002På justitieutskottets vägnarIngvar JohnssonFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: IngvarJohnsson (s), (), MargaretaSandgren (s), (), (), (), (), HelenaZakariasén (s), (), (), (), (c), JohanPehrson (fp), (), () och ().2001/02JuU9Utskottets övervägandenI detta ärende behandlar utskottet ett antalmotionsyrkanden som väckts och som rör ungalagöverträdare. Merparten av de nu aktuella frågornabehandlades även i förra årets betänkande om ungalagöverträdare (bet. 2000/01:JuU13). I betänkandettas upp frågor om bl.a. familjens brottsförebyggandebetydelse, ett nytt påföljdssystem för unga,dimensioneringen av den slutna ungdomsvården ochmedling. Utskottet avstyrker bifall till samtligamotionsyrkanden och hänvisar därvid bl.a. tillpågående utredningsarbete och aviseradepropositioner. Jämför reservationerna 1-5.Tidiga åtgärder m.m.MotionernaI motionerna Ju266 (m), Ju285 (m), Ju213 (kd), Ju290(kd), Ju389 (kd), Ju425 (kd), Ju237 (c) och Ju450(fp) understryks vikten av tidiga och snabbainsatser, t.ex. vid ungdomsrån, när det gäller attförebygga brott av barn och ungdomar. Åtgärder somsyftar till en snabbare handläggning, t.ex.jourdomstolar, och en starkare värdeöverföringbegärs, familjens och skolans betydelse framhållsoch vikten av att lever upp tillbarnkonventionen understryks.I motionerna Ju292 (kd), Ju334 (mp) och Ju367 (kd)tas särskilt sikte på att barn med neuropsykiatriskafunktionshinder tidigt uppmärksammas och attåtgärder sätts in i brottsförebyggande syfte.UtskottetI lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser omunga lagöverträdare (LUL) finns bl.a. bestämmelserom handläggningen av ungdomsmål. Dessa genomgick engenomgripande översyn . De nya bestämmelsernaträdde i kraft (prop. 1994/95:12,bet. 1994/95:JuU1, rskr. 1994/95:39, SFS 1994:1760).Nyheterna rörde i första hand arbetet hos polis,åklagare och i domstol men gällde ävensocialtjänsten. De nya reglerna syftade till enbättre och snabbare handläggning av mål och ärendendär personer misstänks för brott.Avsikten var att förkorta tiden mellan brott ochreaktion samt att skapa förutsättningar för ettbättre samarbete mellan de myndigheter som berörsnär ungdomar misstänks för brott. Ytterligare enviktig ambition var att skapa förutsättningar förbättre kontakter mellan den unge och hans föräldrareller andra fostrare. Det övergripande syftet varatt den nya ordningen skulle ha enbrottsförebyggande effekt. En utvärdering avreformen (se Handläggning av ungdomsmål - enutvärdering av ungdomsmålsreform, SOU1999:108) visade enligt utredningen ett i huvudsakpositivt resultat. Ytterligare förbättringar kundedock göras vilket föranledde regeringen att läggafram ännu en proposition i ämnet (prop. 2000/01:56, bet. 2000/01:JuU18).Den nuvarande regleringen ställer sålunda krav påett nära samarbete mellan , polisen,åklagarna och domstolarna. Regleringen är utformadför att åstadkomma en snabb handläggning genomtidiga kontakter mellan berörda myndighetersamtidigt som behovet av specialisering inomrättsväsendet i fråga om barns och ungdomarsbrottslighet tillgodoses. Föräldrarnas medverkangaranteras på flera sätt. Till exempel skallföräldrar eller andra vårdnadshavare normalt kallastill förhör som äger rum med barnet eller den unge,och de skall också underrättas om tidpunkten för endomstolsförhandling. Härtill kommer att det åliggersocialtjänsten att utforma åtgärder som rör barn ochunga i samråd med vårdnadshavaren och, i tillämpligafall, med den unge själv.Det kan tilläggas att fattatbeslut om lagändringar som går ut på att vidgakretsen av vuxna som kan vara ett stöd för den ungeunder brottsmålsförfarandet (prop. 2001/02:111, bet.2001/02:JuU23).Utskottet har för sin del ofta gjort uttalanden omfamiljens och skolans brottsförebyggande betydelseoch i olika sammanhang understrukit vikten av ensnabb och ändamålsenlig reaktion när barn ochungdomar begår brott (senast bet. 2000/01:JuU19).Utskottet har naturligtvis ingen annan inställningnu. Utskottet vill alltså i linje med vad som anförsi här aktuella motionsyrkanden återigen understrykaden stora betydelse som föräldrarna har för att barnoch ungdomar skall få goda uppväxtvillkor.Självklart ifrågasätter utskottet inte hellerföräldrarnas ansvar för barns och ungdomars fostran.Föräldrarna har en nyckelroll när det gäller att fåbarn och ungdomar att avstå från att begå brott. Detsagda innebär emellertid inte att det inte vilar ettansvar också på t.ex. skolan, fritidsförvaltningenoch . Detta gäller inte minst i frågaom att tidigt uppmärksamma problem bland barn ochunga och att i samråd med föräldrarna och andranärstående sätta in insatser till nytta för barneteller den unge. I situationer när ett barn eller enung person har svårigheter som manifesteras ibrottslighet är det extra viktigt med ett närasamarbete mellan familjen och berörda myndigheter.Sammanfattningsvis har utskottet alltså ingen annanuppfattning om vikten av normöverföring och godauppväxtvillkor för barn och unga samt snabbainsatser när det behövs än den som kommer tilluttryck i motionerna. Utskottet kan också konstateraatt arbetet på området har den inriktning somefterfrågas i motionerna och att ytterligarelagändringar just har genomförts. Det finns alltsåingen anledning för att nu ta någotinitiativ. Utskottet avstyrker bifall tillmotionerna Ju213, Ju237, Ju266, Ju285, Ju290, Ju389,Ju425 och Ju450 i här behandlade delar.När det gäller den särskilda frågan om barn medneuropsykiatriska funktionshinder vill utskottetförst nämna att socialutskottet i ett av riksdagengodkänt betänkande avstyrkte yrkanden liknande dehär aktuella (bet. 2000/01:SoU12 s. 14f), bl.a. med hänvisning till det pågående arbetetinom den parlamentariska kommittén om ansvar ochpåföljder för psykiskt störda lagöverträdare (dir.1999:39).Sedan dess har BRÅ i rapporten - tidiga riskfaktorer och förebyggandeinsatser (2001:15) gett en översiktligbild av nationell och internationell kunskap omtidiga individ- och familjefaktorer som medför ökadrisk för att utveckla allvarlig och långvarigkriminalitet. I rapporten granskas också befintligkunskap om tidiga insatser för att minska risken förkriminell utveckling bland särskilt utsatta barn.Rapporten belyser också vad som görs i pådetta område. I rapporten anförs bl.a. attmödravården, barnavården, barnomsorgen, barn- ochungdomspsykiatrin, skolan och ärcentrala instanser i arbetet med att tidigtförebygga kriminell utveckling. Kritik riktas irapporten mot hur dessa instanser arbetar för attminska risken härför. Det påpekas bl.a. attvetenskapligt förankrade metoder sällan tillämpasoch att det ofta saknas systematisk dokumentationvad gäller insatser, metoder och resultat.Socialstyrelsen bedriver ett arbete som syftartill att sammanställa den kunskap som finns omneuropsykiatriska störningar. En expertgrupp hartillkallats för ändamålet, och andra forskare hargetts i uppdrag att komma med en "second opinion" iämnet. Arbetet kommer att redovisas i en rapportunder våren.Från har utskottet inhämtatatt det bedrivs forskning rörande sambanden mellanneuropsykiatriska störningar och kriminalitet vidverkets avdelningar i och Göteborg.Inom ramen för de riskbedömningar som görs vidriksmottagningen i Kumla har man uppmärksammatproblemet med att flera intagna har denna typ avstörning.Vissa frågor som aktualiseras i motionernabehandlas också i betänkande(SOU 2002:3) Psykisk störning, brott och ansvar, därremisstiden löper.Utskottet har i denna fråga också inhämtatyttrande från socialutskottet (2001/02:SoU4y, sebilaga 2) som i sin tur inhämtat yttrande frånSocialstyrelsen, vilket återfinns i detta betänkandesom en bilaga till socialutskottets yttrande.Socialutskottet konstaterar, efter att haredovisat synpunkter och tidigareriksdagsbehandling av hithörande frågor, m.m., attett omfattande arbete pågår på flera fronter för attsåväl identifiera som stödja personer med bl.a.neuropsykiatriska funktionsstörningar.Socialutskottet finner sammanfattningsvis inte skälatt frångå den i yttrandet redovisade principiellainställningen att inte bör prioriteravissa sjukdomar framför andra och anser därför attde här aktuella motionerna bör avslås.Det kan tilläggas att i sittyttrande till socialutskottet bl.a. understryker attbetydelsen av tidig upptäckt av barn medneurologiska utvecklingsavvikelser/neropsykiatriskafunktionsstörningar för att förhindra sekundäraproblem har betonats i såväl internationella somnationella studier. I detta har barnhälsovården ennyckelroll men även barnläkare, BUP-personal,logopeder m.fl. måste involveras. Socialstyrelsenhar i allmänna råd 1991:8 föreslagit attbarnhälsovårdens hälsoundersökning skall utformas såatt dessa barn blir igenkända och remitterade förutredning åtminstone före skolstart. Socialstyrelsenanför vidare att den enda rimliga strategin för attbistå barnet och familjens vardag är att genomskolhälsovård och elevvård fånga upp och basutredabarns svårigheter och resurser och därefter skapaanpassade pedagogiska arbetsmodeller.Socialstyrelsen anser också att samhällets endamöjlighet att kunna ge alla barn och specifiktgruppen barn med s.k. neurologiskautvecklingsavvikelser/neuropsykiatriskafunktionsstörningar en god och sundutvecklingssituation vore att upprusta hälsovårdenoch elevvården inom förskola och skola med kompetensatt förstå, basutreda och pedagogiskt stödja barnmed funktionssvårigheter och därmed också bättreuppmärksamma barn med svårigheter av annat slag.Socialstyrelsen anmärker, som framgått ovan, att denföre kommer att presentera enKunskapsöversikt - utredning, diagnostik ochbehandling - om ADHD hos barn och vuxna.Slutligen bör här också nämnas attutbildningsutskottet under innevarande vår behandlattvå motioner om barn med hyperaktivitet, m.m. (bet.2001/02:UbU13). I motionerna betonades bl.a. att barn medhyperaktivitet måste få hjälp tidigt, att skolanskunskaper är bristfälliga och att det behövs bådebehandlingsmetoder och behandlingsprogram.Utbildningsutskottet avstyrkte motionerna ochhänvisade därvid till det arbete som bedrivs inomSpecialpedagogiska institutet (instruktion se SFS2001:286, ändr. 2001:873).Utskottet konstaterar att det i här aktuellamotioner aktualiseras frågor om en grupp barn ochungdomar med mycket stora behov av stöd frånföräldrar och andra närstående och från samhället.När det gäller tidiga förebyggande insatser måsteutskottet emellertid också konstatera att dessa börske inom ramen för , hälso- ochsjukvårdens och skolans arbete. Inom dessamyndighetsområden pågår också en hel del arbete sombl.a. kommer att resultera i att en kunskapsöversiktpubliceras . Också inom kriminalvårdenhar problematiken uppmärksammats när det gällervuxna och visst arbete pågår. Härtill kommer attberedning pågår av betänkande.Utskottet, som har stor förståelse för syftet medmotionerna, instämmer i att tidiga insatser härliksom i andra fall med stor sannolikhet ocksåverkar brottsförebyggande. Utskottet är emellertidinte berett att göra några mer detaljeradeuttalanden i saken; det ankommer inte på utskottetatt avgöra frågor om t.ex. prioriteringar inombarnhälsovården eller skolan. Utskottet avstyrkermotionerna Ju292, Ju334 och Ju367 i här behandladedelar.PåföljdssystemetMotionernaI motionerna Ju266, Ju285, Ju325 och Ju449 (alla m)begärs med olika grad av precisering ett nyttpåföljdssystem för unga lagöverträdare.Sammanfattningsvis innebär motionskraven attpåföljden överlämnande till vård inom socialtjänstenavskaffas och ersätts med en ny påföljd -ungdomsstraff - som skall verkställas på särskildakriminalvårdshem i kriminalvårdens regi. Samtidigtskall en ordning med villkorligt fängelse för ungainföras och möjligheterna att anhålla och häkta ungases över - ett yrkande som motionärerna i motionJu275 (m) instämmer i. Vidare föreslås särskilda,mer förmånliga, regler för villkorlig frigivning(halvtidsfrigivning) och en i lag preciseradreglering av hur stor strafflindringen skall varaför unga lagöverträdare. Slutligen bör reglerna omsärbehandling i påföljdshänseende av unga som fyllt18 men inte tas bort.I motion Ju285 (m) begärs att en ordning medweekendstraff införs och förespråkas eninformationskampanj om föräldrars skadeståndsansvar.I motion Ju425 (kd) efterfrågas en översyn avinsatserna mot de unga lagöverträdarna i första handi syfte att få till stånd effektivare åtgärder inomsocialtjänsten, och vikten av att socialnämndernaverkligen upprättar de vårdplaner lagstiftningenställer krav på understryks.UtskottetVåren 1998 beslutade om nya påföljder förunga lagöverträdare (prop. 1997/98:96, bet.1997/98:JuU21). De nya reglerna trädde i kraft den 1januari 1999.Regleringen innebär en uppstramning av åtgärdernanär ungdomar begår brott. Möjligheten att överlämnaden unge till vård inom finns kvar,men en förutsättning för denna påföljd är attsocialnämnden lämnat in en vårdplan till rätten ochatt de planerade åtgärderna kan anses tillräckligtingripande med hänsyn till brottslighetensstraffvärde och art och den unges tidigarebrottslighet. Ett överlämnande till socialtjänstenkan förenas med böter eller en föreskrift omungdomstjänst. Den sistnämnda påföljden liknarsamhällstjänst och skall fullgöras i socialtjänstensregi. Vid allvarlig brottslighet, där påföljdenannars måste bli fängelse, kan den unge i ställetöverlämnas till sluten ungdomsvård. Detta är entidsbestämd påföljd med ett maximum somverkställs på institutioner som drivs av Statensinstitutionsstyrelse (SiS). Verkställighetenregleras i en särskild lag om verkställighet avsluten ungdomsvård.I finns regler om särbehandling avunga lagöverträdare. Av 30 kap. 5 § följer att detkrävs synnerliga skäl för att en person skall kunnadömas till fängelse för brott han begått . Vidare gäller att för brott som någon begåttefter det att han fyllt men innan han fyllt 21år fängelse endast får dömas ut om det med hänsyntill gärningens straffvärde eller annars finnssärskilda skäl för det. Den unges ålder skalldessutom enligt 29 kap. 7 § beaktas vidstraffmätningen.Frågan om ålderns inverkan vid straffmätning harprövats i (domden i mål nr B 3066-00). Enutförlig redogörelse för Högsta domstolens dom finnsi förra årets betänkande (2000/01:JuU13).Sammanfattningsvis uttalade i denhär aktuella frågan att en schematisk regel om en pålevnadsålder grundad procentuell straffnedsättning iförhållande till straffvärdet skulle behöva försesmed så många undantag och förbehåll att den inteskulle tjäna till verklig vägledning.Frågan om villkorligt fängelse är aktuell inomJustitiedepartementet. Regeringen avser att tainitiativ till en fortsatt analys av frågor som rörpåföljdssystemet, bl.a. möjligheterna att skapa ettsystem med villkorligt fängelse. Frågan är dockkomplicerad och kräver noggranna överväganden.Också frågan om weekendfängelse var aktuell förraåret. Frågan behandlades utförligt avUngdomsbrottskommittén. I betänkandet Reaktion motungdomsbrott (SOU 1993:35 del A s. 454 f) togkommittén avstånd från tanken på veckoslutsfängelse.Regler om häktning och anhållande finns i 24 kap.rättegångsbalken. De innebär i huvudsak attbrottsmisstanken skall avse ett brott som har enstraffskala som innefattar fängelse och attdet skall finnas sannolika skäl för misstanken.Vidare krävs att det finns risk för att denmisstänkte undandrar sig lagföring, försvårarutredningen eller återfaller i brott. Av 23 § LULföljer dessutom att den som inte fyllt fårhäktas endast om det finns synnerliga skäl. Beslutom häktning fattas av rätten. Om det finns skäl atthäkta någon får han anhållas i avvaktan på rättensprövning av häktningsfrågan. Anhållande får vidareske om det finns skälig misstanke och det är avsynnerlig vikt att den misstänkte tas i förvar iavvaktan på ytterligare utredning. Beslut omanhållande fattas av åklagaren. Polisen kan alltsåinte anhålla någon. Däremot kan en polisman gripa enperson som det finns skäl att anhålla.I frågan om föräldrars skadeståndsskyldighetgäller, som framgår av förra årets betänkande, attvårdnadshavaren kan bli skadeståndsskyldig enligtskadeståndslagens bestämmelser om han eller honuppsåtligen eller av vårdslöshet försummat sittansvar för tillsyn av barnet.Utskottet såg vid sin behandling av hithörandefrågor inget behov av att införa enmöjlighet till halvtidsfrigivning för unga.Utskottet hänvisade i stället till attsärbehandling av de unga lagöverträdarna bör ske iform av straffnedsättning. I den delen ansågutskottet regelsystemet ändamålsenligt och avvisadetanken på en i lag fastslagen, på den tilltaladesålder grundad, skala för straffnedsättning.Utskottet avvisade också förslaget om att avskaffakravet på särskilda skäl för att döma personer iåldern till fängelse. Inte heller fannutskottet anledning att föreslå en utvidgning avmöjligheterna att anhålla ungdomar . Iavvaktan på resultatet av den översyn avpåföljdssystemet för unga lagöverträdare somregeringen då hade aviserat såg utskottet helleringen anledning att ändra uppfattning i fråga omsocialtjänstens respektive kriminalvårdens ansvarför de unga. Utskottet ansåg också alltjämt attriksdagen med hänvisning till beredningsläget inteborde uttala sig om villkorligt fängelse, och närdet gällde weekendfängelse intog utskottet sammaavvisande inställning som . Utskottet varinte heller berett att stödja förslaget om eninformationskampanj om föräldrarsskadeståndsskyldighet.Efter riksdagsbehandlingen harregeringen givit BRÅ, och SiS iuppdrag att följa upp och utvärdera påföljdsreformenför unga lagöverträdare. Bland annat skall BRÅ ochSocialstyrelsen gemensamt följa upp och utvärderapåföljden överlämnande till vård inom socialtjänstensåvitt avser dess användning och innehåll. Uppdragetomfattar bl.a. att belysa huruvida syftet medreformen - att ge de straffrättsliga principerna omförutsebarhet, proportionalitet och konsekvensstörre utrymme - har uppnåtts. Vidare skall bl.a.följas upp vilka insatser som vidtagits frånsocialtjänstens sida beträffande unga efter domen påöverlämnande. Därvid skall redovisas vilkaöverväganden som legat till grund för beslut omolika insatser och vilka åtgärder som vidtagits omde planerade insatserna inte kommit till stånd.Uppdraget skall redovisas senast den 29 november2002.Slutligen bör här nämnas att regeringen har föravsikt att under innevarande år tillsätta enutredning som skall göra en total översyn avpåföljdssystemet för unga lagöverträdare.Utskottet konstaterar att det med hänsyn till detuppföljnings- och utredningsarbete som pågårrespektive planeras inte finns någon anledning förriksdagen att nu göra några uttalanden med anledningav här behandlade yrkanden i motionerna Ju266,Ju275, Ju285, Ju325, Ju425 och Ju449.Sluten ungdomsvårdMotionernaI motion Ju425 (kd) begärs att fler platser försluten ungdomsvård inrättas och att personalen inomden slutna ungdomsvården skall få handledning. Imotion So374 (c) framhålls att antalet platser inomden slutna ungdomsvården måste vara så stort attverkställigheten kan inledas så snart en dom på vårdvunnit laga kraft.UtskottetSom framgått ovan infördes en ny påföljd 1998, sluten ungdomsvård.Påföljden är tidsbestämd med ett maximum ,och den verkställs på institutioner som drivs avSiS. Regler för verkställigheten finns i lagen(1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård(LSU). Verkställigheten sker på sådana särskildaungdomshem som avses i 12 § lagen (1990:52) medsärskilda bestämmelser om vård av unga (LVU).Avsikten var att domstolarna i de fall ettfängelsestraff inte kunde undvikas i stället skullekunna döma till sluten ungdomsvård. Platsbehovetberäknades till 10 årsplatser för hela landet. Dennya påföljden har emellertid kommit att användas ibetydligt större omfattning med platsbrist somföljd. Ytterligare platser har därför successivtöppnats. () finns enligt SiS74 platser. Av dessa är 72 platser utnyttjade och7-8 ungdomar skall placeras så snart respektive domvunnit laga kraft. En plats på en låstbehandlingsavdelning kostar normalt perdygn men kostnaden kan vid vissa specialenheteröverstiga . Personaltätheten påinstitutionerna är hög; på en avdelning finnsvanligen 5-8 ungdomar och minst 3-4 vårdare, flerdagtid. Det normala är att personalen fårhandledning av en extern handledare en gång i veckaneller en gång . Detta är en frågasom avgörs av den enskilda institutionen inom ramenför dygnskostnaden, uppger SiS.Verkställigheten av den slutna ungdomsvården skallutformas så att den dömdes anpassning i samhälletfrämjas och de skadliga följderna avfrihetsberövandet motverkas. SiS ansvarar förverkställigheten, men den skall bedrivas i närasamarbete med socialnämnden i den dömdes hemort.Enligt 5 § förordningen (1998:641) om verkställighetav sluten ungdomsvård skall en behandlingsplanupprättas för den som blir föremål för sådan vård.Behandlingsplanen skall avse vistelsen vid ochutslussningen från det särskilda ungdomshemmet.Planen skall, med hänsyn till verkställighetenslängd och övriga omständigheter, inriktas pååtgärder som kan främja den dömdes anpassning isamhället och förbereda den dömde för tillvaronutanför det särskilda ungdomshemmet.Behandlingsplanen skall upprättas av SiS i samrådmed berörd socialnämnd, och den skall omprövas såsnart det finns anledning till det.Enligt lagen (1998:603) om verkställighet avsluten ungdomsvård får verkställigheten inledas såsnart domen vunnit laga kraft i påföljdsdelen. Dettasker antingen genom att överklagandetiden löpt uteller genom att den dömde avger nöjdförklaring. Iavvaktan på att domen får verkställas kan den dömdevara häktad enligt de regler som gäller härför elleromhändertagen enligt LVU och intagen på eninstitution med stöd av de bestämmelserna, men dendömde kan också vara på fri fot. Någon regel omomedelbar verkställighet oavsett om domen vunnitlaga kraft finns således inte. Regelsystemet försluten ungdomsvård motsvarar i detta hänseende iprincip det som gäller vid dom på fängelse.Vid intagning för vård på de särskildaungdomshemmen prioriteras enligt SiS de ungdomar somdömts till sluten ungdomsvård. Verkställighetenbörjar därför normalt så snart regelsystemettillåter det. Detta har dock medfört att väntetideruppstått för LVU-vård på ungdomshemmen.Utskottet behandlade frågor om tillgången påplatser för sluten ungdomsvård både och2001 (1999/2000:JuU16 respektive 2000/01:JuU19).