bet · GP01LU16 · 2002-03-05 00:00:00 — En annan viktig förutsättning för e-handelns utveckling är att människor känner tilltrotill de elektroniska handelssystemen och uppleveratt transaktionerna är säkra. Därutöver är det,anförs det i motionen, också viktigt att det görs enöversyn av den lagstiftning som reglerar beskattningoch affärstransaktioner så att det inte råder någonoklarhet vad som gäller vid e-handel. Regleringenfår inte heller ställa upp onödiga hinder förhandeln. I motionen begärs ett tillkännagivande ienlighet med vad som anförts om e-handel (yrkande4).I motion 2000/01:T706 av ()framhålls att e-handeln fortfarande lider avbarnsjukdomar, bl.a. vad gäller brister i säkerhetvid betalning på Internet och oklarabeskattningsregler. Motionären anser att regeringenskall ta initiativ till en fortsatt utveckling avsäkerheten inom e-handeln och till att frågan ommoms och annan beskattning på e-handelsområdet fåren rimlig lösning. I motionen begärs etttillkännagivande i enlighet med det anförda.Eva Flyborg m.fl. (fp) anför i motion 2001/02:T409att det finns en rad olika konsumentfrågor avutpräglad Internetkaraktär. Enligt motionärerna ärdet en brist att det saknas en myndighet somtar ett helhetsgrepp på dessa frågor. Motionärernaföreslår därför att regeringen skall inrätta ensådan myndighet, som kan gå upp i ochbli en del av . I motionen framhållsatt e-handeln inte fått den utveckling som manförväntat sig, vilket kan förklaras med attkonsumenterna inte litar på att allt går rätt till,exempelvis vid betalning på Internet. För attkonsumenterna skall kunna känna förtroende för e-handeln bör, anför motionärerna, Konsumentverketeller den i motionen föreslagna nya myndigheten gesi uppdrag av regeringen att se över företagens e-handelsfunktioner, stimulera till bättrenäthandelsetik och, om möjligt, utarbeta ettcertifieringssystem för näthandelsföretag. Imotionen begärs ett tillkännagivande i enlighet meddet anförda (yrkande 1).Liknande synpunkter förs fram i motion2000/01:L720 av m.fl. (s).Motionärerna framhåller att en konsument som handlarpå Internet är relativt oskyddad eftersom det ärsvårt att bedöma ett e-handelsföretags seriositet.Den oro som konsumenterna känner när det gällerfrågor som betalning och varuinformation är således,anser motionärerna, en bidragande orsak till attInternethandeln inte utvecklats så snabbt som mångatrodde att den skulle göra. Med införande avdigitala signaturer och distansavtalslagen kommerdock handeln att öka. En viktig aspekt påkonsumentskyddet vid e-handel är, menarmotionärerna, att konsumentens hemlands lagstiftningär tillämplig på handeln. I motionen begärs etttillkännagivande i enlighet med vad som anförts omlagstiftning vid Internethandel.Ett motsvarande yrkande finns i motion2001/02:L349 av m.fl. (s).I motion 2001/02:T466 av m.fl. (kd)anförs att som första land har fastställt enstandard för elektronisk identifiering som har väcktstor uppmärksamhet utomlands. Enligt vad som anförsi motionen kvarstår dock en del problem att lösa närdet gäller hanteringen av certifikat och begreppetunderskrift i lagstiftningen. Motionärerna begär etttillkännagivande som går ut på att regeringen börpåskynda arbetet med elektroniska signaturer(yrkande 6).I motion 2001/02:T465 av m.fl. (c)anser motionärerna att det utökade utbudet avoffentlig service på Internet ställer stora krav påsäkerheten. Med ett elektroniskt identitetskort,s.k. smarta kort, kan således varje medborgare påett tillförlitligt sätt sköta sina kontakter medmyndigheter och i andra sammanhang. På så sätt kan,menar motionärerna, handlingar och meddelandenundertecknas elektroniskt och handlingars äkthetstyrkas. I motionen begärs ett tillkännagivande omatt regeringen bör verka för att skallpåbörja ett arbete med elektroniska identitetskort(yrkande 9).I motion 2000/01:T717 av m.fl. (m)påpekas att det finns en mängd olikadokumentbegrepp. I vissa fall kräver lagstiftningenen fysisk handling med egenhändig namnteckning,trots att avtal, formulär och transaktioner numera imånga fall förekommer i digital form. För attsäkerställa att digitala urkunder skall kunnaanvändas, bör lagstiftningen skydda innehållet istället för bäraren av informationen. Motionärernamenar att det är viktigt att det inte skapas olikasystem för agerande i den digitala världenrespektive den fysiska världen. I motionen begärsett tillkännagivande i enlighet med vad som anförtsom digitala och fysiska dokument (yrkande 12).I motion 2001/02:L343 av m.fl.(m) anförs att det behövs ett regelverk som ger godförutsebarhet och rättssäkerhet på marknaden för attden potential som finns i e-handeln skall kunna tastill vara. Det är enligt motionärerna av stor viktatt de regler som införs i inte är meromfattande eller strängare än i övrigamedlemsländer, eftersom detta skulle inverka menligtpå konkurrensen. I motionen begärs etttillkännagivande i enlighet härmed (yrkande 1).Som nämnts i det föregående överlämnade regeringen ijuli 1998 skrivelse 1997/98:190 Elektronisk handeltill . Avsikten med skrivelsen var attlämna en sammanhållen översikt över de olika frågorsom berörs av den snabba utvecklingen av elektroniskhandel och att redogöra för regeringens principiellainställning i dessa frågor. I skrivelsen framhöllsbl.a. behovet av ett effektivt regelverk som en avde främsta förutsättningarna för att främjautvecklingen och utbredningen av elektronisk handel.Det ansågs viktigt att relevanta författningar sågsöver och ändrades för att bättre passa till den nyautvecklingen. Målet skulle vara att undanröjaeventuella oklarheter samt att se till attbefintliga regler inte onödigtvis hindrarmöjligheterna att bedriva elektroniskaffärsverksamhet. Vidare underströk regeringen iskrivelsen att de regler som gäller för traditionellhandel i huvudsak torde kunna användas även videlektronisk handel och att regelverket i störstamöjliga utsträckning skulle förhålla sig neutralttill den teknik som används. Regeringen poängteradeockså att hög säkerhet var av största vikt förhandeln samt att det är viktigt att det klartframgår vilka regler som gäller, inge minst inom denglobala handeln. Utvecklingen av den elektroniskahandeln borde, ansåg regeringen, primärt drivas avmarknadens aktörer och reglering skall endasttillgripas när branschstandarder och avtal inte ärtillräckligt. Statens uppgift bordesammanfattningsvis vara att verka för ett effektivtregelverk, en samordning av offentliga aktiviteteroch en tillgänglig och säker infrastruktur.Riksdagen hade inget att erinra mot vad regeringenanfört i skrivelsen (bet. 1998/99:TU4, rskr. 149).Regeringen lade i proposition1999/2000:86 Ett informationssamhälle för alla framförslag till mål, inriktning och prioritering förIT-politiken. I propositionen föreslogs att det IT-politiska målet skulle vara att som förstaland blir ett informationssamhälle tillgängligt föralla. I propositionen lades även fram etthandlingsprogram i vilket regeringen, underrubrikerna Tillit till IT, Kompetens att använda IToch Tillgänglighet till informationssamhälletstjänster, redovisade ett antal insatser och konkretahandlingslinjer för det fortsatta arbetet påområdet. Vad gäller tillit till IT angavs ipropositionen att regeringen prioriterat tre olikaområden, nämligen skydd mot informationsoperationer,ett säkrare Internet samt elektroniska signatureroch annan säkerhetsteknik.Vad särskilt gäller elektronisk handel anfördes ipropositionen att de mål som angetts i 1998 årsskrivelse om elektronisk handel alltjämt varaktuella. Enligt regeringens bedömning varelektronisk handel således ett viktigt medel för attöka tillväxten. Statens roll borde vara att följautvecklingen samt att vid behov införa lagregleringdär det visar sig behövas. I fall där lagregleringär nödvändig borde denna, enligt regeringensbedömning, vara internationellt baserad ochteknikneutral. I propositionen anfördes vidare attregeringen avsåg att verka för att informationenkring och förtroendet för elektronisk handel ökadebland konsumenter samt små och medelstora företag.Trafikutskottet ställde sig i sitt av riksdagengodkända betänkande 1999/2000:TU9 bakom regeringensförslag (rskr. 256).I sammanhanget kan även nämnas att regeringen iapril 2001 tillkallat en särskild utredare meduppgift att se över de politiska målen inom områdetför elektronisk kommunikation. Utredaren skallanalysera lagstiftningen inom området och föreslåsådan ny lagstiftning som behövs, med inriktning påen horisontell och samordnad reglering avelektronisk kommunikationsinfrastruktur ochelektroniska kommunikationstjänster (dir. 2001:32).Utredningen, som antagit namnet Utredningen avseendeny lagstiftning och myndighetsorganisation inomområdet för elektronisk kommunikation, skallredovisa sitt uppdrag senast den 1 april 2002.Därutöver kan erinras om att regeringen den 24januari 2002 tillsatt en arbetsgrupp med uppdrag attse över de formkrav i lagar och förordningar somförhindrar elektronisk dokument- ochärendehantering. Syftet med arbetsgruppens arbete äratt göra det möjligt för medborgarna i sinamyndighetskontakter använda sig av digitalasignaturer som fullgod ersättning för namn-underskrifter.Mot bakgrund av vad som har redovisats kanutskottet inte finna att det föreligger någonavgörande motsättning mellan motionsönskemålen ochregeringens synsätt på de aktuella frågorna.Motionsspörsmålen knyter också nära an till frågorsom kan förväntas bli föremål för närmare behandlingi den aviserade propositionen med förslag tilllagstiftning i syfte att genomföra e-handelsdirektivet. Inte heller i nu aktuellaavseenden bör den kommande behandlingen avpropositionen föregripas av några uttalanden frånriksdagens sida.Med det anförda föreslår utskottetatt motionerna 2000/01:L720,2000/01: U623 yrkande 4,2000/01:T706, 2000/01:T717 yrkande12, 2001/02:L343 yrkande 1,2001/02:L349, 2001/02:T409 yrkande1, 2001/02:T465 yrkande 9 och2001/02:T466 yrkande 6 skall avslås.Obeställd reklamUtskottets förslag i korthetMotionsyrkanden med krav på införande av s.k.opt in vid marknadsföring via elektroniskpost bör avslås. Utskottet hänvisar tillpågående lagstiftningsarbete inom EU. Därtillkommer att inriktningen på regeringens arbetepå området ligger väl i linje medmotionsönskemålen, och att utskottetförutsätter att regeringen vidhåller deninslagna linjen. Jämför reservation nr 5 (v,c).Allmän bakgrundMed obeställd reklam avses reklam som förs vidaretill mottagaren utan att denne varit aktiv för attfå reklamen eller utan att genom sitt tidigareuppträdande får anses ha visat något intresse förden.Det finns i huvudsak två olika modeller när detgäller att reglera under vilka förutsättningarobeställd reklam är tillåten. Den ena modellen, s.k.opt in, innebär att obeställd reklam är förbjuden ominte mottagaren i förväg har begärt att få reklameneller i vart fall accepterat den. Den andramodellen, opt out, innebär motsatsen. Enligt opt outär det alltså tillåtet att sända reklamen så längemottagaren inte uttryckligen har motsatt sig det. Enopt out-reglering brukar ofta vara förenad med ettregister dit mottagaren i förväg kan anmäla att haneller hon inte vill ha viss reklam i fortsättningen.Gällande rättBestämmelser på EU-nivå som gäller obeställd reklamfinns i bl.a. direktiv /46/EG av den 24 oktober1995 om skydd för enskilda personer med avseende påbehandling av personuppgifter och om det fria flödetav sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet), direktiv97/66/EG av om behandling avpersonuppgifter och skydd för privatlivet inomtelekommunikationsområdet(teledataskyddsdirektivet), direktiv /7/EG av den20 om konsumentskydd vid distansavtal(distansavtalsdirektivet) och direktiv /31/EGav om vissa rättsliga aspekter påinformationssamhällets tjänster, särskiltelektronisk handel, på den inre marknaden (e-handelsdirektivet).I teledataskyddsdirektivets artikel 12 föreskrivsi punkt 1 att användning av automatiskauppringningssystem utan mänsklig medverkan ochtelefax för direktmarknadsföring endast får tillåtasi fråga om abonnenter som i förväg har gett sittsamtycke, dvs. När det gäller användning avandra teletjänster för direktmarknadsföring,exempelvis telefon och elektronisk post, gesmedlemsländerna i punkt 2 en möjlighet av väljamellan opt in och opt out.Motsvarande bestämmelser i distansavtalsdirektivetfinns i artikel 10. Enligt punkt 1 förutsätter enleverantörs användning av automatiskauppringningssystem utan mänsklig betjäning ochtelefax att konsumenten har givit sitt samtycke iförväg medan det i punkt 2 föreskrivs attmedlemsstaterna skall säkerställa att andra teknikerför distanskommunikation än de som anges i punkt 1och som möjliggör individuell kommunikation endastfår användas när konsumenten inte klart motsättersig det. Enligt artikel 14 får medlemsländerna dock,för att säkerställa en högre skyddsnivå förkonsumenten på det område som omfattas avdirektivet, anta eller behålla strängarebestämmelser än vad som följer av direktivet, underförutsättning att dessa bestämmelser är förenligamed gemenskapsrätten.Artikel 12 teledataskyddsdirektivet och artikel 10distansavtalsdirektivet är genomförda i svensk rättgenom 13 a § marknadsföringslagen (1995:450), somträdde i kraft (prop. 1999/2000:40,bet. LU13, rskr. Enligt paragrafens förstastycke får en näringsidkare vid marknadsföring tillfysiska personer använda telefax eller sådanauppringningsautomater eller andra liknandeautomatiska system för individuell kommunikation sominte betjänas av någon enskild bara om den fysiskapersonen samtyckt till det på förhand, dvs. opt in.Av andra stycket följer att näringsidkaren fåranvända andra metoder för individuell kommunikationpå distans om inte den fysiska personen tydligtmotsatt sig att metoden används, således opt out.I dataskyddsdirektivet finns i artiklarna 6, 7,10, 11 och 14 regler om insamling och behandling avpersonuppgifter, exempelvis e-postadresser i sambandmed direktmarknadsföring med e-post. Direktivet är idessa delar genomfört i svensk rätt genom bl.a. 10och 11 §§ personuppgiftslagen (1998:204). Av 11 §följer att personuppgifter inte får behandlas förändamål som rör direkt marknadsföring, om denregistrerade hos den personuppgiftsansvarigeskriftligen har anmält att han eller hon motsättersig sådan behandling.I e-handelsdirektivet finns inga bestämmelser somreglerar under vilka förutsättningar e-postreklam ärtillåten. I stället framgår av en bilaga tilldirektivet att den s.k. ursprungslandsprincipen ärtillämplig på frågan. Däremot föreskrivs i artikel 7att de medlemsländer som tillåter icke begärdakommersiella meddelanden via elektronisk post skallsäkerställa att sådana meddelanden är klart ochtydligt identifierbara som sådana så snartmottagaren tar emot dem. Vidare följer av artikelnatt medlemsstaterna skall vidta åtgärder för att setill att tjänsteleverantörer som sänder icke begärdakommersiella meddelanden per elektronisk postregelbundet kontrollerar och respekterar de registerdär fysiska personer som inte önskar erhålla sådanameddelanden kan registrera sig.EgenåtgärderInom näringslivets egenåtgärdssystem har genomförtsen rad åtgärder som rör obeställd reklam. Somexempel på sådana åtgärder kan nämnas attInternationella Handelskammaren antagitregler för direktmarknadsföring, som bl.a. innebäratt annonsörer och marknadsförare skall respekterakonsumenters önskan att inte utsättas för viss typav direktmarknadsföring genom att använda befintligaspärregister.Internationella Handelskammaren har också utfärdatregler för marknadsföring via Internet. Enligt dessaregler skall annonsörer och marknadsförare intesända obeställd reklam till mottagare som har angettatt de inte önskar ta emot sådan reklam. Det skalltydligt framgå av ej begärt reklam- ochmarknadsföringsmaterial att materialet är avkommersiell natur och vem annonsören ellermarknadsföraren är. Mottagaren skall ocksåtillhandahållas en s.k. pånätsfunktion som gör detmöjligt för denne att meddela att han eller honfortsättningsvis inte vill bli kontaktad. Motsvarande gäller enligt den uppförandekod somFEDMA () har antagit.Som nämnts i det föregående är en opt out-reglering ofta kombinerad med ett spärregister ellernågon liknande funktion som möjliggör för enmottagare att i förväg kunna avböja obeställdreklam. träffades en överenskommelse mellanKonsumentverket, Posten och SWEDMA () som innebär att konsumentersom så önskar skall slippa få oadresserad reklam isina brevlådor under förutsättning att detta angespå brevlådan. Den som inte önskar direktadresseradreklam med post kan, enligt samma överenskommelse,anmäla detta till Statens personadressregister(SPAR), som gör en anmärkning om detta i registret.Efter en överenskommelse mellan bl.a. Posten,och Annonsörföreningeninrättades ytterligare två spärregister,NIX-tele och NIX-reklam, dit konsumenter kan anmälaatt det inte vill ha direktadresserad reklam ellerreklamerbjudanden per telefon.För närvarande finns, såvitt utskottet är bekant,i inte något fungerande spärregister förobeställd reklam via elektronisk post. Enligt vadutskottet har erfarit har man emellertid inom SWEDMAnyligen byggt upp ett sådant register som skall varaanslutet till ett spärregister i som drivs avDMA-USA (). Det svenskaregistret är, enligt uppgift från SWEDMA, färdigtatt sättas i drift. Så har dock ännu inte skett iavvaktan på resultatet av pågåendelagstiftningsarbete på området.Pågående lagstiftningsarbete inom EUÅr 1998 inledde kommissionen en översyn av densamlade gemenskapslagstiftningen på teleområdet.Översynen omfattade inte bara den renodladetelemarknaden utan även annan elektroniskkommunikation. Kommissionen redovisade översynenhösten 1999 i ett meddelande, KOM (1999) 539.Meddelandet innehöll även förslag till huvudpunkteri ett nytt regelverk för infrastruktur förelektronisk kommunikation och tillhörande tjänster.På grundval av översynen lade kommissionen den 12juli 2000 fram ett paket med förslag till nyttregelverk för elektroniska kommunikationer.Lagstiftningspaketet innehöll bl.a. ett förslag tilldirektiv om behandling av personuppgifter och skyddför privatlivet inom sektorn för elektroniskkommunikation, KOM (2000) 385, det s.k.komdatadirektivet.Syftet med komdatadirektivet är att det skallersätta teledataskyddsdirektivet och att regelverketskall bli mer teknikneutralt. Integritetsskyddet föranvändare av allmänt tillgängliga elektroniskatelekommunikationstjänster skall också förbättras.När det gäller obeställd reklam och annan ickebegärd kommunikation till fysiska personer innebärkommissionens förslag opt in vid användning avelektronisk post, telefax och automatiskauppringningssystem utan mänsklig medverkan. I frågaom andra kommunikationsmetoder, exempelvis telefon,föreslås en möjlighet för medlemsländerna att väljamellan opt in och opt out (artikel 13).Vid den första läsningen i Europaparlamentetantogs vid plenarsammanträdet den 13 november 2001ett betänkande från utskottet för medborgerliga fri-och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor ivilket föreslås opt in vid användning av automatiskauppringningssystem utan mänsklig medverkan, telefaxoch s.k. SMS, dvs. mobiltelefonitjänster för kortatextmeddelanden. Vad gäller övriga metoder förkommunikation, bl.a. e-post, innebär parlamentetsställningstagande en valmöjlighet mellan opt in ochopt out.Rådet kom överens om engemensam ståndpunkt som innebär opt in vidanvändning av automatiska uppringningssystem utanmänsklig medverkan, elektronisk post (inklusive SMS)och telefax. I övrigt innebär förslaget envalmöjlighet för medlemsländerna. Vad gällerelektronisk post innebär förslaget därutöver s.k.soft opt in, som innebär att det är tillåtet attsända obeställd reklam även utan medgivande iförväg, under förutsättning att näringsidkaren fåttmottagarens e-postadress direkt från denne i sambandmed ett tidigare köp av en produkt eller tjänst.I ett yttrande harkommissionen ställt sig bakom rådets gemensammaståndpunkt.Direktivförslaget är föremål förden andra läsningen i . Det gårinte att säga när ett färdigt direktiv kanföreligga.MotionernaI ett tiotal motionsyrkanden begärstillkännagivanden som alla i huvudsak går ut på att13 a § marknadsföringslagen skall ändras på så sättatt nu gällande opt out ersätts med opt in när detgäller obeställd reklam via elektronisk post.Majléne () anför i motion2000/01:L609 att det bör vara förbjudet att sändareklam med hjälp av elektronisk post till andramottagare än de som skriftligen har godkäntmottagandet av denna typ av meddelanden. Motionärenbegär ett tillkännagivande i enlighet härmed.Barbro Feltzing (mp) begär i motion 2000/01:L702ett tillkännagivande om att regeringen skall ges iuppdrag att tillkalla en utredning med uppdrag attföreslå en lagändring som innebär att all oönskadreklam som sänds på mottagarens bekostnad skall varaförbjuden (yrkande 1). Motionären begär också etttillkännagivande om att regeringen skall ges iuppdrag att lägga fram ett förslag till ändring imarknadsföringslagen som innebär att nu gällande optout ersätts med opt in (yrkande 2). För det fallyrkandena 1 och 2 inte vinner bifall yrkarmotionären att regeringen skall se till att ettnationellt spärregister upprättas (yrkande3).Motsvarande yrkanden framförs i motion2001/02:L223 av ().Carina () anser i motion 2000/01:L709 attkonsumenter som är intresserade av såvälpappersreklam som e-postreklam borde få reklamengenom ett aktivt val medan övriga hushåll borde fåslippa reklam. Ett alternativ vore, enligtmotionären, att man inrättar ett register dit mankan anmäla att man inte önskar e-postreklam. Imotionen begärs ett tillkännagivande i enlighet meddet anförda.I motion 2000/01:L711 av m.fl.(v) argumenteras för en opt in-lösning, ochmotionärerna begär ett tillkännagivande om attregeringen skall återkomma till med ettlagförslag som innebär förbud mot oönskad reklam iform av elektroniska massutskick.Även () begär i motion2000/01:L719 ett tillkännagivande om lagändringarsom innebär att opt in införs i fråga om elektroniskpost.Kjell Eldensjö m.fl. (kd) yrkar i motion2001/02:L275 att skall ompröva sitt beslutfrån och ändra marknadsföringslagen på såsätt att opt in införs i stället för opt out förobeställd reklam via elektronisk post.Tidigare ställningstagandenI departementspromemorian (Ds 1999:35) Ändringar imarknadsföringslagen (1995:450) föreslogs enbestämmelse om obeställd reklam som innebar att ennäringsidkare vid marknadsföring till en konsumentinte fick använda telefax, elektronisk post ellerautomatiska uppringningsautomater om intekonsumenten medgett detta på förhand, dvs. Ifråga om övriga metoder för distanskommunikationföreslogs opt out.I proposition 1999/2000:40 Obeställd reklam, m.m.frångick regeringen förslaget idepartementspromemorian såvitt gäller elektroniskpost. I stället för opt in föreslogs således optout. Som skäl för sitt ställningstagande i fråga omelektronisk post hänvisade regeringen bl.a. till attden internationella prägeln på denna typ av reklam,till skillnad från vad som gällde telefonreklam,gjorde det svårare att finna fungerande system somverkligen gav mottagaren ett erforderligt skydd. Enopt in-lösning skulle således, menade regeringen,inte vara särskilt verkningsfull och dessutomsannolikt innebära konkurrensfördelar för utländskaföretag gentemot svenska företag och riskera att dentekniska utvecklingen på ett expansivt områdehämmades. Det kunde visserligen inte, anfördes det ipropositionen, anses förenligt med en aktivkonsumentpolitik att lämna frågan oreglerad, vilketi praktiken skulle bli följden av en opt out-lösningutan spärregister. Problemen med obeställd reklamvar dock, enligt regeringens uppfattning, inte såpåtagliga i att det kunde anses varanödvändigt att ta till mer ingripandelagstiftningsåtgärder. Inte heller kunde sådanaallvarliga problem förutses som krävde en opt in-lösning i preventivt syfte.Mot denna bakgrund fann regeringen att övervägandeskäl talade för opt out såvitt gällde marknadsföringvia elektronisk post. Denna lösning borde dock,anfördes det vidare i propositionen, i praktikenvara villkorad av att ett nationellt spärregisterkunde byggas upp och etableras.