bet · GP01UFÖU1 · 2002-01-01 00:00:00 — Ibetänkandet slås bl.a. fast, vilkethar framgått tidigare i dettabetänkande, följande:Utskottet vill avslutningsvis i dennadel understryka betydelsen av attsvensk utrikespolitik, EU:s gemensammautrikes- och säkerhetspolitik samtFN:s politik genomsyras av ett vidgatsäkerhetspolitiskt synsätt och ettperspektiv av konfliktförebyggande.Utskottet ser mycket positivt på attarbetet med att förebygga väpnadekonflikter har fått ökad nationell ochinternationell uppmärksamhet samt attsynsättet på säkerhetspolitikenalltmer präglas av en bred ansats.I betänkandet behandlas detkonfliktförebyggande arbetet utförligt(avsnitt 5.1.3). Utrikesutskottetanför i betänkandet bl.a. följande närdet gäller arbetet med att förebyggaväpnade konflikter:Utskottet ser mycket positivt på attarbetet med att förebygga väpnadekonflikter har fått ökadinternationell uppmärksamhet. Syftetmed att förebygga väpnade konflikterär enligt utskottets uppfattning attförsvara den enskilda människansvärdighet, frihet och trygghet. Demänskliga och materiella kostnader somföljer av väpnade konflikterframträder tydligare närmerparten av de väpnade konflikternaär inomnationella eller saknar englobal dimension. Denna trendförstärks av att konflikterna ofta fåruppmärksamhet av massmedier runt om ivärlden. kan utskottetkonstatera att tyngdpunkten i politikoch folkrätt har förflyttats frånnationell säkerhet och suveränitettill människors säkerhet, de mänskligarättigheterna och demokratiska fri-och rättigheter. Denna utveckling, somutskottet uttryckt sittstöd för, innebär att dekonfliktorsaker som ettkonfliktförebyggande arbete måsteinbegripa omfattar ett mycket bredarefält än mellanstatliga motsättningar.Utskottet menar att centrala orsakertill konflikter är ekonomisk ochsocial diskriminering och fattigdomoch skev resursfördelning, ofta ikombination med etnisk och religiösförföljelse samt politiskt förtryckoch konstaterar att insikten häromunder senare år har spridit sig i alltvidare kretsar av det internationellasamfundet.Det internationella samfundetsbristande förmåga att förhindravåldsutbrott, krig och folkmord som iRwanda och på har lett tillförluster av människoliv, livslångafysiska och psykiska skador på bådeoffer och våldsverkare och krossadesociala strukturer. De ekonomiskakostnaderna i de drabbade länderna förförluster av socialt kapital,förstörda materiella värden ochekonomisk stagnation är omfattande.Därtill kommer kostnader för detinternationella samfundets politiskastrukturer, för civila och militärafredsinsatser, för omhändertagande avflyktingar och för återuppbyggnad.Även konflikterna i det fornaJugoslavien - ochKosovo - visar att det internationellasamfundet saknat entillräcklig förmåga att ingripa innankatastrofen är ett faktum. Utskottetkonstaterar att kostnaderna både imänskliga och ekonomiska resurser förvåld och krig är avsevärt mycket högreän kostnaderna för förebyggande avkonflikt och krig.Även /2001 pågårflera konflikter som med tidigarediplomatiska och civilakrishanteringsinsatser kunde ha tagiten annan vändning. De pågåendeinbördeskrigen i synnerhet i -i , i och iDemokratiska Republiken -illustrerar på ett tydligt sätt dehöga kostnaderna som en öppen konfliktfår i mänskliga och ekonomiska termer.Det som gör denna utveckling i Afrikaän mer tragisk är, enligt utskottetsuppfattning, att det drabbarutvecklingsländer där en majoritet avden inhemska befolkningen är fattigamänniskor som lever på en lågvälfärdsnivå. Det kommer att ta mångaår innan samhällena är återuppbyggdaefter krigen och människornasvälfärdsutveckling kan ta fart.Det som är hoppfullt enligtutskottets mening är att det finnsexempel där man framgångsrikt lyckatsförebygga konflikter och där civilaoch militära förebyggande insatserfrån det internationella samfundetssida givit resultat. Ofta har dettaskett med hjälp av diplomatiskainsatser, ekonomiskautvecklingsprogram och stöd förstärkande av demokratin ochrättssamhället. Sådana fall är detkonfliktförebyggande ochkonflikthanterande arbete som harutförts från det internationellasamfundets sida vad gällerUngern-Slovakien, ochCentralamerika.Utskottet konstaterar att konflikterär en naturlig och ofrånkomlig del avden politiska vardagen i allasamhällen, även i demokratier, och attde ofta kan driva samhällsutvecklingenframåt. Utmaningen för detinternationella samfundet i detkonfliktförebyggande arbetet är attbidra till att konflikterna hanterasså att våldsanvändning och mänskligtlidande kan undvikas.Konfliktförebyggande syftar enligtutskottets mening till att på ettkonstruktivt sätt kanaliserakonflikter, i betydelsensamhällsmotsättningar, genom fredligaprocedurer och strukturer ochförhindra att de tar sig väpnadeuttryck. Här bör även, enligtutskottets mening, de störstaansträngningarna göras för attförbättra det internationellasamfundets krishanteringsförmåga.Skulle det misslyckas att hindra eneskalering av en konflikt och en öppenvåldsanvändning utbryta skall detinternationella samfundet ha tillgångtill både civila och militärakrishanteringsresurser samt kapacitetför återuppbyggnadsinsatser efter detatt omfattande våldshandlingar harupphört.Utskottet välkomnar därför denutveckling som sker inom FN, EU, OSSEoch i när det gäller attutveckla förmågan till förebyggande avväpnade konflikter, att förstärkakapaciteten för civilakrishanteringsinsatser samt att förändamålet lämpliga militära resurserkan ställas till det internationellasamfundets förfogande för militärkrishantering.Utskottet välkomnar även de analyseroch diskussioner i dessa frågor somäger rum både nationellt och i derelevanta internationellaorganisationerna. Utskottet menar attdet sker en utveckling mot tydligaremål för det konfliktförebyggandearbetet. Dessa relateras till bättrehandlingsalternativ än väpnadeinsatser och till organiserandet avlämpliga resurser på den civila sidan.Det sker även en utveckling vad gällerbättre målstyrning liksom vadbeträffar den politiska viljan ochförmågan att agera tidigt, genomtänktoch samordnat vid potentiella kriser.Ännu återstår mycket att göra, menutvecklingen går enligt utskottetsmening i rätt riktning inom FN, EU ochOSSE.Utskottet vill framhålla vikten avatt mänsklig säkerhet lyfts fram somen huvuduppgift i det bredaresäkerhetspolitiska arbetet. Mänskligsäkerhet tar fasta på individens behovav och rätt till fysisk trygghet ochkroppslig hälsa, tillgång till livetsmateriella förnödenheter, rätt tilladekvat social och ekonomisk bas samt,inte minst, respekt för hennes ellerhans personliga integritet och frihet.Mänsklig säkerhet är enligt utskottetsuppfattning en förutsättning församhällelig stabilitet, vilket i sintur främjar regional ochinternationell fred och säkerhet.- - -Sedan tillträdde somgeneralsekreterare 1997 har enomfattande reformering av genomförts. En centralsträvan har varit att integrera ochkoordinera arbetet inom olikaavdelningar, som byråkratinhar minskats. Generalsekreteraren hardock inte gjort bedömningen att detvore önskvärt att inrätta ett separatdepartement för konfliktförebyggande,vars undergeneralsekreterare skullelyda direkt under säkerhetsrådet.Enligt vad utskottet kan bedöma skulleförslaget riskera att separera arbetetför tidig förvarning frånsekretariatets övriga verksamhet.Utskottet menar att ävenfortsatt bör ge FN:sgeneralsekreterare fullt stöd i denreformprocess som han håller på attföra framåt.Utskottet kan icke desto mindrekonstatera att inom FN har under desenaste åren skapats en rad mekanismerför att förbättra kapaciteten attagera effektivt och integrerat påtidiga signaler om potentiellakonflikter. Bland annat har det isekretariatets politiska avdelninginrättats ett särskilt forum somanalyserar risksituationer ochhandlingsalternativ. Utskottet harvidare erfarit att det pågår ettkontinuerligt arbete inom FN med attytterligare förbättra kapaciteten pådetta område, framför allt vad gällersekretariatets analyskapacitet.Utskottet kan vidare konstatera attförebyggande av väpnade konfliktersuccessivt har kommit att inta enalltmer framträdande plats på FN:sagenda. har fleraöppna möten i säkerhetsrådet ägnats åtförebyggande av väpnade konflikter.Vid dessa möten rådde bred enighet omvikten av ökat fokus på förebyggandeåtgärder i vid bemärkelse. Vid ettmöte i säkerhetsrådet i juli år 2000underströk rådet vikten av ensamordnad internationell respons tillekonomiska, sociala, kulturella ochhumanitära problem, som ofta utgörbakomliggande orsaker till enkonflikt.Generalsekreterare har vidupprepade tillfällen betonat vikten avatt preventionstänkandet genomsyrarFN:s verksamhet. Han förespråkar bl.a.en permanent "fact-finding mission"samt en förstärkt tidig varnings- ochanalyskapacitet inom sekretariatet.Utskottet stöder dessa tankar somskulle stärka generalsekreterarensauktoritet. På uppmaning avsäkerhetsrådet kommergeneralsekreteraren attpresentera en rapport omkonfliktförebyggande.När det gäller det bredare anslagetbeträffande fredsbevarande operationersom efterlyses i motionerna ... villutskottet framhålla att det utmärkandeför den internationella fredsfrämjandeverksamheten är attmandaten har breddats till att äveninbegripa civila komponenter, s.k.multifunktionella fredsfrämjandeinsatser. De FN-insatser som under1999 inleddes i Kosovo och Östtimorhar omfattande mandat, vilket harinneburit ett flertal nya ochutmanande arbetsuppgifter för FN påden civila sidan. Behovet avdeltagande med civil personal hardärmed kraftigt ökat, något sommedlemsländerna ännu inte itillräcklig grad har kunnat leva upptill. förfredsbevarande insatser är heller inteanpassad efter de nya kraven.Utskottet menar att mot denna bakgrundär det angeläget att stärka FN:skapacitet för planering ochgenomförande av fredsfrämjandeinsatser med stora civila komponenter,något som och EU också verkatför. har också givit särskildafinansiella bidrag till civilakomponenter i den fredsfrämjandeverksamheten.För närvarande pågår ett intensivtarbete med syfte att reformera ochstärka FN inom det fredsfrämjandeområdet. I augusti år 2000offentliggjordes en rapport -Brahimirapporten - som togs fram av ensärskilt tillsatt panel medgeneralsekreterarens uppdrag att seöver fredsbevarande operationer i alladess aspekter. Utskottet villframhålla att rapporten utmynnar i ettstort antal mycket konkretarekommendationer som, när degenomförs, kan bidra till attväsentligt stärka FN:s kapacitet inomområdet fred och säkerhet. En radåtgärder som kan bidra till att stärkaFN:s fredsoperationer och anpassa FN-systemet efter dagensmultidimensionella fredsoperationerföreslås. Hit hör bl.a.rekommendationer som kan bidra tillett mer integrerat arbetssätt, som påett bättre sätt kan ta tillvaratillgängliga resurser inom hela FN-systemet. Vidare föreslåsomstruktureringar ochresursförstärkningar av sekretariatet.I slutdeklarationen från FN:smillennietoppmöte görs enhänvisning till Brahimirapporten, ochstats- och regeringscheferna begär attgeneralförsamlingen snabbt övervägerdessa rekommendationer. Uppföljningenav rapporten inleddes undergeneralförsamlingens möte , ochkommer att fortsätta under år 2001.Som EU-ordförande under det leder EU:saktiva arbete med den fortsattauppföljningsprocessen.Utskottet vill även framhålla attinom EU pågår arbetet medatt stärka medlemsstaternas förmågainom militär och civil krishanteringför att på så vis också bättre kunnasvara på de ökande behov som finnsinom främst FN och . harsedan länge verkat för att EU:suppgraderade krishanteringsförmågaskall inbegripa både civila ochmilitära instrument, med kapacitetsmålpå båda sidor och med särskild tonviktpå snabbinsatsförmåga. var medoch författade den civilakrishanteringsplan som kunde antas vidEuropeiska rådets möte i Helsingfors.Polisområdet har inledningsvisprioriterats i detta arbete, och vidEuropeiska rådets möte i Feira kundeett kapacitetsmål antas om att till år2003 kunna bidra med 5 000 poliser förinternationella fredsfrämjandeuppdrag, varav 1 000 skall kunnasättas in med kort varsel. EU harockså inrättat en civilkommitté och enkoordineringsmekanism för det civilaarbetet vid rådssekretariatet. EU:smedlemsländer är ense om att man måstefinna vägar för att bistå inte baranär det gäller poliser, utan inom helarättsväsendet, bl.a. med domare ochåklagare. Ett annat prioriterat områdeär civil förvaltning ochräddningstjänst. Arbetet med attutveckla de konkreta kapacitetsmålenkommer att fortsätta under det svenskaordförandeskapet.Vidare vill utskottet betona attSverige under ett flertal år hardrivit frågan om en utökadsnabbinsatskapacitet förfredsbevarande operationer, samt ökadeledningsresurser för dessa.Tillsammans med övriga EU-medlemmararbetar vi också för att förstärkaFN:s förmåga att snabbt upprättahögkvarter i konfliktregioner. Underdet svenska ordförandeskapet iShirbrig gjordes stora ansträngningarför att förbättra samverkan mellanmedlemsländer och FN när det gälleratt snabbt ställa trupper till FN:sförfogande. Utskottet anser att detbör vara en prioritet att ytterligarestärka Shirbrigs förmåga att ställafredsfrämjande styrkor till FN:sförfogande.OSSE skapade, genom beslut vidtoppmötet i ,en civil snabbinsatsberedskap (REACT).I samband med utformningen av dennahar bl.a. från svenskt hållframhållits vikten av att somkomplement till snabbrekrytering avpersonal öka beredskapen på detlogistiska området.Utskottet kan sammanfattningsviskonstatera att mycket återstår att görainom området. Som framgått ovan äremellertid utvecklingen på väg i rättriktning. Detta bl.a. till följd avaktivt svenskt agerande.Det sammansatta utrikes- ochförsvarsutskottet menar att meddessa uttalanden har markerat sitt stödför regeringens arbete med att, både pådet nationella och det internationellaplanet, förstärka förmågan ochkapaciteten att förebygga väpnadekonflikter.Utskottet noterar vidare att det sketten utveckling sedan senastbehandlade dessa frågor i betänkande2000/01:UU4.FN:s generalsekreterare presenterade ijuni sin rapport omkonfliktförebyggande. Den utarbetades inära samverkan med medlemsstater somSverige. I rapporten betonas bl.a. attkonfliktförebyggande är en huvuduppgiftför FN och dess medlemsländer, attförebyggandet bör sättas in så tidigt sommöjligt, samt att olika aktörer måstesamverka för att konfliktförebyggandeskall fungera. Utskottet ser positivt pådetta steg och utgår från att regeringenaktivt verkar för genomförande avrapporten och dess rekommendationer.Utskottet ser även positivt på attunder det svenska EU-ordförandeskapetstod stärkande av det tredje elementet avESDP - konfliktförebyggande - högt på densvenska agendan, vilket resulterade i vid sitt möte i Göteborgkunde anta ett EU-program förförebyggande av väpnade konflikter.Programmet tar sin utgångspunkt i att EUmed sin breda uppsättning instrument, sinomfattande internationella närvaro ochsitt globala ansvar måste förbättra sinkapacitet att förebygga väpnadekonflikter.Utskottet kan konstatera att EU:spolitik för konfliktförebyggande liggerväl i linje med den svenska politikensåsom den formulerades i betänkande2000/01:UU4. Grundläggandekonfliktorsaker som brist på demokratioch mänskliga rättigheter, avsaknad av enrättvis och hållbar ekonomisk och socialutveckling och kampen om knappanaturresurser måste enligt EU:s programtas itu med i ett tidigt skede och på ettstrategiskt sätt med en bred uppsättninginstrument. Programmet uppmärksammarockså möjligheten att stärka EU:skapacitet inom områden som tidigförvarning, preventiv diplomati,avväpning, demobilisering ochåterintegrering samt minröjning. Därtillskall unionen och dess lämpliga organundersöka hur instrument för nedrustningoch icke-spridning på ett mer effektivtsätt kan användas i preventivt syfte.Utskottet ser positivt på denna tydligaviljeyttring från unionens och dessmedlemsländers sida.Utskottet vill vidare framhålla attsamarbetet med andra internationella ochregionala organisationer står i centrumför såväl krishantering somkonfliktförebyggande. FN är EU:sviktigaste partner, och utskottet noterarmed tillfredsställelse att under detsvenska EU-ordförandeskapet har konkretasteg tagits för att förbättra samarbetetinom områden som förvarning, utbildningoch informationsutbyte och praktisksamverkan i fält. Även inomutvecklingssamarbetet har samarbetet medoch stärkandet av FN stått i fokus ochbistånds- och utvecklingsministrarnaantog vid sitt möte ettdokument till stöd för detta. På deneuropeiska arenan är Organisationen försäkerhet och samarbete i ()och av särskilt intresse.Även här står informationsutbyte ochpraktiskt fältsamarbete i fokus. Därtillkonstateras i EU:s program förförebyggande av väpnade konflikter,liksom i den reviderade gemensammaståndpunkten för konfliktförebyggande,konflikthantering och -lösning i Afrikaatt regionala och subregionalaorganisationer är centrala aktörer inomkonfliktförebyggande. Bland annatuppmanas kommissionen att genomföra sinarekommendationer om stöd till regionaloch subregional integration med betoningpå organisationer med ett explicitförebyggande mandat.Utskottet noterar att som ett led istärkande av samarbete och koordineringinom det internationella samfundet kommerSverige att stå som värdför en för organisationerinvolverade i konfliktförebyggande iEuropa.Sammanfattningsvis vill utskottetbetona att konfliktförebyggande ärprioriterat i svensk utrikespolitik, ochatt ett konfliktförebyggande perspektivskall genomsyra svenskt internationelltagerande. Detta är en naturligutveckling av traditionellafredsfrämjande solidaritetspolitik, somden uttrycks bl.a. inomutvecklingssamarbetet. Utskottet menaratt den roll som kan och bör tapå sig är att vara konstruktivtpådrivande för att konfliktförebyggandesuccessivt skall genomsyra politiken iinternationella organisationer och i detmellanstatliga samarbetet. Sverigesstarka engagemang i FN och vår aktivamedverkan i EU:s gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik ger oss här särskildamöjligheter.Med vad som ovan anförts anser utskottetatt motionerna U332 (kd) yrkandena 11, 12och 20 samt U315 (mp) yrkande 8 ärbesvarade.I några motioner pekar motionärerna på deproblem vetorätten i FN:s säkerhetsrådmedfört när det gäller detinternationella samfundets möjlighet atthantera kriser. I partimotion U300 (m)yrkande 22 anför motionärerna att FN:ssäkerhetsråds förmåga att fatta beslutmåste stärkas. De menar att vetorätten ärdet stora problemet. I den enskildamotionen U238 (m) yrkande 2 anförs att behöver anpassas för en ny tidskonflikter, inte minst vad gällervetorätten. En sådan möjlig förändring äratt förtydliga och vetorättenså att den bara kan komma i fråga närvitala nationella säkerhetsintressenhotas. I kommittémotion U345 (fp) yrkande3 menar motionärerna att FN-systemetsbrister måste erkännas och hanteras. FNförmådde inte leva upp till den egenstadgan vid folkmordet i eller isamband med den etniska rensningen iKosovo, betonar motionärerna.Motionärerna bakom kommittémotion U332(kd) yrkande 13 anser att de permanentastormaktsmedlemmarna i säkerhetsrådetgenom att lägga in veton alltför mångagånger har låtit maktpolitik försvåraeller t.o.m. omöjliggöra säkerhetsrådetsfunktion.Denna fråga har behandlats avriksdagen på grundval av betänkande2000/01:UU4. anför ibetänkandet följande:Utskottet kan konstatera att underlång tid kunde inte FN:s stadgaanvändas som det var tänkt. Man börhålla i minnet att låsningar mellanstormakterna i hög grad prägladerådets arbete under det kalla kriget.Efter det slut haremellertid förhållandena förändrats.Utskottet anser att FN nu har storamöjligheter att agera om stadgan ochdet befintliga regelverket används pårätt sätt. Det som krävs är i förstahand att politisk vilja manifesterasfrån medlemsländernas sida och att depermanenta medlemmarna isäkerhetsrådet är villiga att axlasitt ansvar.Utskottet är väl medvetet om att FN:ssäkerhetsråd vid många tillfällen harhämmats av de permanenta medlemmarnasvetorätt. Endast det faktum att enstormakt hotar att använda sitt vetokan beröva rådet handlingskraft. Underde har detta förhållandeinskränkt rådets möjligheter att agerabl.a. under kriserna i och detforna Jugoslavien.Samtidigt är det inte en realistiskmöjlighet att avskaffa vetorätten.Nationernas förbunds misslyckandeunder mellankrigstiden hade sin grundbl.a. i att några av de viktigastestormakterna inte ansåg attorganisationen tog tillvara på derasintressen, och övergav därför NF. FNär beroende av stormakternasengagemang för att vara relevant ochhandlingskraftigt.FN:s säkerhetsråd avspeglar depolitiska förhållanden som rådde efterdet . Förvisso hardessa förändrats . Det pågår också sedan en tidtillbaka ett arbete inom FN för attreformera säkerhetsrådet. harspelat en aktiv roll i den särskildaarbetsgruppen för reform av rådet.Under de senaste åren har en tydligmajoritet av FN:s medlemsländer börjatifrågasätta vetorättens utformning ochtillämpning. som trycket påde permanenta medlemmarna har ökatskall man inte underskatta svårighetenatt förmå dessa att gå med påbegränsningar av användningen avvetorätten. Utskottet fäster stor viktvid att fortsätta ansträngningarna föratt försöka etablera en ny praxis isäkerhetsrådet. Bärande i en sådanpraxis skulle vara att de permanentamedlemmarna endast använder vetorättensåsom den från början var tänkt, dvs.vid de tillfällen då deras egnanationella säkerhet är berörd. Det ärdock oundvikligt att de länder som harvetomakt i säkerhetsrådet själva stårbakom en reformerad användning avvetorätten.En annan viktig fråga är att utvidgasäkerhetsrådet så att det bättreavspeglar dagens värld. Utskottet villinstämma i den av regeringen framfördauppfattningen att rådet bör utvidgasoch eftersträva en bättre geografiskbalans. Detta skulle också geutvecklingsländerna en störrerepresentation. Ett säkerhetsråd somär mer representativt för detinternationella samfundet skulleutgöra en solidare grund för ettreformerat och mer handlingskraftigtFN. Utskottet vill dock betona attvetorätten ej bör utsträckas tilleventuella nya permanenta medlemmar avFN:s säkerhetsråd.I rapporten de två ordförandena iarbetsgruppen, och . reformer av säkerhetsrådet. Demenar att det bör ske i två steg. Detförsta steget är att säkerhetsrådetutvidgas med ytterligare fem permanentamedlemsländer. Dessa skall vara tvåindustrialiserade länder samt ett landvardera från de tre regioner som främstbestår av utvecklingsländer - ,och . Förslagetinnefattar inte att vetorätten skallutsträckas till dessa nya länder isäkerhetsrådet. I ett andra steg bör deländer som innehar vetorätt inbördeskomma överens om en begränsning avanvändningen av denna. Utskottet serpositivt på dessa förslag på hur FN:ssäkerhetsråd skulle kunna reformeras.Det sammansatta utrikes- ochförsvarsutskottet ser inte att några nyaelement har tillkommit som skulle kunnaföranleda en ändring av riksdagensställningstaganden i dessa frågor.Med vad som ovan anförts anser utskottetatt motionerna U300 (m) yrkande 22, U238(m) yrkande 2, U345 (fp) yrkande 3 samtU332 (kd) yrkande 13 är besvarade.Försoningsarbetet vid konflikter betonasi kommittémotion U305 (kd) yrkande 7.Motionärerna menar att detta arbetespelar en avgörande roll för att byggafred vid sidan av förebyggande ochfredsskapande insatser. I samma motionyrkande 9 betonar motionärerna att det ärviktigt att det humanitära biståndet fårökat utrymme i det fredsskapande arbetet.Utskottet konstaterar inledningsvis attåteruppbyggnad i postkonfliktsituationerdr mycket komplicerade processer, somhandlar om mycket mer än fysiskinfrastruktur. Första prioritet är oftastatt återupprätta säkerhet, lag ochordning och bidra till attåterupprätta/skapa legitima ochfungerande samhällsinstitutioner.Erfarenheten visar, menar utskottet,att sanningskommissioner kan fylla enviktig funktion för att rättvisa skallkunna utkrävas av dem som gjort sigskyldiga till brott, framför allt som endel i det arbete där sannings-, rätts-och försoningsprocesser verkar somintegrerade delar.