bet · GP01KU20 · 2002-05-21 00:00:00 — Det krävs att flera händelser utvecklarsig till att omfatta flera delar av samhället. Detkrävs också att insatser från olika myndigheter ochorgan samordnas för att man skall kunna hanterasituationen. Polisens reguljära resurser skall förstha bedömts vara otillräckliga för att hanterasituationen. Bestämmelserna tar inte sikte på ensituation där får ett generellttillstånd att använda beredskapspoliser under enlängre tidsperiod om en konkret situation skulleuppstå.I promemorian anges vidare att Rikspolisstyrelsensframställan innebar en begäran om attregeringen skulle medge att få tai anspråk beredskapspolismän i den omfattning somerfordrades för uppdrag med anledning av Sverigesordförandeskap i EU. Vid tiden då framställningenbehandlades i departementet indikerade hotbildeninte på något sätt att samhället riskerade attutsättas för sådana särskilt svåra och påfrestandesituationer från ordnings- och säkerhetssynpunkt somavses i beredskapspolisförordningen. Mot dennabakgrund gjordes bedömningen att förutsättningarsaknades för att enligt 1 §beredskapspolisförordningen medge Rikspolisstyrelsentillstånd att få ta i anspråk beredskapspoliser ienlighet med framställan.Av en promemoria från , bilagaA2.15.8, som inkommit på utskottets begäran, framgårbl.a. att det aldrig har diskuterats attberedskapspolisen skall ingripa mot folkmassa, ävenom en avdelning av beredskapspolisen till del övatdessa moment i samband med deltagande i PFF-övningenNordic Peace . Däremot kan enligt promemorianberedskapspolisen stödja den ordinarie polisen medbevakningsuppgifter om den ordinarie polisen är hårtengagerad i andra uppgifter och där deltagande avberedskapspolisen kan frigöra polisresurser.I promemorian från anges vidareatt beredskapspolisen finns indelad i avdelningarinom 20 av de 21 polismyndigheterna. För denövergripande administrationen svararRikspolisstyrelsen. Polismyndigheterna har attombesörja de mera nära behoven såsom personaltjänst,tecknande av kontrakt med den enskilde civilpliktigeenligt vad som anges i förordningen etc. Det finnsregler i civilpliktslagstiftningen om med vilkenframförhållning en tjänstgöringskallelse får skickasut till den enskilde. I en situation där enavdelning vid en polismyndighet har tecknat avtaloch är välinformerad kan dock enligt promemorian eninkallelse gå fortare. Enligt en bedömning som hargjorts skulle inkallelse kunna ske , omplaneringsläget är gott. Vid en snabbförfrågan tilllandets beredskapspoliser kan antagligen ett antalav dessa inställa sig med ännu kortareförberedelsetid.Något om antal poliser m.m. vid insatser isamband med internationella mötenUtskottet har från sekretariaterhållit uppgifter om antalet polismän m.m. vidinsatser i samband med internationella mötenliknande det som ägde rum i i juni 2001.WTO:s möte i den 29 november-3 december1999Den blev det klart att Seattleerhållit uppdraget att vara värd för . Kort tid efter detta datuminleddes planeringen inför värdskapet. Från SeattlePolice Department deltog 1 164 polismän i insatsen isamband med mötet. Därutöver erhölls förstärkningarfrån andra polismyndigheter med ca 700 poliser perdag. Även nationalgarde sattes in närdet var som värst. Uppgift saknas om hur stor dennainsatsstyrka var. Demonstranternas antal uppskattastill 40 000-60 000.IMF:s och i 19/26-28september 2000I samband med IMF:s/i blev det klart att skulle stå somvärd vid det 55:e årsmötet . De tjeckiskamyndigheternas planering inleddes ,dvs. Totalt tjänstgjorde ca 12 450 poliserunder insatsen. Därutöver fanns 1 900 poliser iberedskap. Av tjänstgörande poliser tillhörde 6 000Prags polismyndighet och 5 000 andralänspolisförvaltningar. 1 050 poliser deltog frånsäkerhetstjänsten, förstärkta med 380 poliser frånandra polisenheter. Därtill kom helikopterbesättningoch några tiotal specialtränade polismän.Demonstranternas antal uppskattas till 10 000-15000.Europeiska rådets möte i den 7-9 december2000De franska myndigheternas förberedelser avsäkerhetsåtgärderna inleddes ca föremötet. Enligt osäkra uppgifter deltog ca 4 000polismän från gendarmeriet och CRS (den franskakravallpolisen) i insatsen. Omkring 1 000 polismänkallades in när oroligheter uppstod. Totalt deltogca 70 000 demonstranter, varav 5 000-6 000 i dendemonstration där ordningsstörningar förekom.G8-mötet i den 20-22 juli 2001Förberedelserna inför inleddes i december1999 då utsågs till mötesort. Totalt deltog ca14 000 poliser från tre poliskårer(statspolisen, karabinjären och finanspolisen) iinsatsen. Därutöver hade ca 1 000 officerare frånmarinen och armén i uppgift att patrullera hamnenoch flygplatsen. Antalet demonstranter uppskattadestill 200 000-250 000.UtfrågningUtskottet har hållit offentlig utfrågning medjustitieminister , bilaga B7. Vidutfrågningen framkom bl.a. följande.Thomas har uppgett att endastRikspolisstyrelsens begäran om inkallelse avberedskapspolis varit föremål för dialog mellantjänstemän vid ochRikspolisstyrelsen. Begäran från Rikspolisstyrelsenvar allmänt formulerad och avsåg helaordförandeskapsperioden. Det har alltså inteinkommit någon begäran avseende ett speciellt möte,t.ex. i Göteborg.Vidare har uppgett att all deninformation som han fick utmynnadei samma resultat, nämligen att polisen hade kontrollöver situationen inför toppmötet i samt attpolisen skulle kunna kontrollera säkerheten vidmötet.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill inledningsvis erinra om att detoperativa ansvaret för den allmänna ordningen ochsäkerheten vid i den 14(16juni 2001 inte har legat hos regeringen, utan hospolismyndigheter som lyder under regeringen. Isammanhanget ser sig utskottet dock föranlåtet attnärmare beröra hanteringen av den skrivelse frånRikspolisstyrelsen innehållande en framställan omatt få ta i anspråk beredskapspolismän med anledningav ordförandeskap i EU, vilken sedermeraåterkallades.I promemorior från harredogjorts för handläggningen inom departementet avdenna framställan. Vidare har redogjorts för attunderhandskontakter förekommit i ärendet mellantjänstemän vid respektiveRikspolisstyrelsen. Utskottet finner inte skäl attifrågasätta den bedömning som gjorts inomJustitiedepartementet, nämligen att bestämmelserna iberedskapspolisförordningen inte medger generellatillstånd av det slag som Rikspolisstyrelsenhemställt om. Vidare noterar utskottet attRikspolisstyrelsen vid underhandskontakterna haruppmärksammats på möjligheten att komma in med enförnyad framställning i ämnet. Någon ny framställanom att få använda beredskapspoliser inför ellerunder toppmötet har emellertid därefter inteinkommit till regeringen. Utskottet noterar också isammanhanget att justitieministern underutfrågningen inför utskottet har uppgett att deninformation som han fick inte gavanledning att anta annat än att polisen ansåg sig hakontroll över situationen inför toppmötet i att den skulle kunna kontrollera säkerheten vidmötet. Slutligen konstaterar utskottet attPolismyndigheten i den 26 april 2001har gjort bedömningen att förstärkningar ur denreguljära polisstyrkan tillsammans med egetpersonaluttag skulle vara tillräckligt för att klaraordningen och säkerheten kring mötet. Vid angivnaförhållanden föranleder ärendet inget ytterligareuttalande från utskottet.2.16. Näringsminister handläggning av SASkartellsamarbete med MaerskÄrendetI en granskningsanmälan av anförAnders () att börgranska näringsminister av flygbolaget kartellsamarbete meddanska och eventuella övrigakonkurrensbegränsande åtgärder som kan haförekommit. I anmälningen anförs att staten, iegenskap av ägare med ett betydande inflytande iSAS, har haft möjlighet att påverka bl.a. styrelsenssammansättning såväl som utformningen avluftfartspolitiken, vilket har haft betydelse förflygpassagerarnas villkor och SAS samt övrigaflygbolags verksamhet.Granskningsanmälningen inriktas även på attutskottet bör granska frågor rörande starkamonopolinslag som fortfarande finns påflygmarknaden, trots avregleringen, och hurnäringsminister har hanterat frågornarörande konkurrensbegränsning mellan flygbolag.Anmälaren menar att en granskning endast av den ifallet med SAS och upptäcktakartellbildningen inte är tillräcklig urkonkurrenssynpunkt, utan utskottet bör därtillgranska hur regeringen och näringsminister verksamheten inom flygsektorn rörande fallav konkurrensbegränsande åtgärder.Granskningsanmälningen finns i bilaga A 2.16.1.BakgrundSAS och dess ägarstrukturFlygbolaget () drivssom ett konsortium med delägare från svenska, norskaoch danska staten. Bolaget bildades ochägarstrukturen fördelades till tre sjundedelar påSAS , två sjundedelar på SAS A/Soch två sjundedelar på . Vart och ettav de tre moderbolagen ägdes till av respektivestat och till av privata intressen.Den legala strukturen har sedermera ändrats genomatt ett nybildat svenskt bolag, , i juni 2001förvärvade av aktierna i de tre moderbolagen iutbyte mot aktier i . Det nya moderbolaget somskapats genom denna omvandling ägs till avden danska staten, av den , 21,av den svenska staten och till resterande avprivata intressen. Den svenska staten har såledesett ägande i som motsvarar drygt en tredjedelav bolaget.SAS högsta beslutande organ var vid tillfället församarbetet med det s.k. representantskapet,som bestod av 30 personer, varav samtliga varutsedda av de tre moderbolagen till lika delar ochför åt gången. Vidare utsågs avkonsortiets anställda nio personer, som hade rättatt närvara vid och delta i representantskapetssammanträden, men utan ansvar för dess beslut ochutan rätt att rösta.Representantskapet i SAS hade i stort sammauppgifter som åläggs en bolagsstämma i ettaktiebolag. Bland uppgifterna hörde fastställandetoch konsoliderandet av årsbokslut, beslutandet omdisposition av konsortiets vinster eller förluster,beslutandet om ansvarsfrihet gentemotrepresentantskapet för ledamöterna av styrelse ochverkställande direktören samt beslutandet om vilkarevisorer som skulle utses till representantskapetsviktigaste funktioner.Till representantskapets uppgifter, och i enlighetmed konsortialavtalet, hörde inte att utsestyrelsen, däremot beslutade representantskapet omstyrelsens arbetsordning. Styrelsen beslutade i sintur instruktionen för den verkställande direktören.Genom övergången till den nya legala strukturen ijuni 2001 har representantskapet försvunnit ur SASorganisation.StyrelsenStyrelsen inom bolaget bestod av nio ledamöter.Sex ledamöter och sex suppleanter representerade detre moderbolagen, medan övriga tre ledamöter ochytterligare sex suppleanter representerade deanställda i bolagen. Moderbolagens representanterskulle enligt avtalet bestå av ordföranden och viceordföranden i deras styrelser.Styrelsen i SAS utsåg inom sig en ordförande, enförsta vice ordförande och en andre vice ordförande.Befattningarna skulle rotera mellan ledamöternavarje år, vilket i praktiken innebar att ordförandenoch de två vice ordförandena utgjordes avstyrelseordförandena i de tre moderbolagen.Styrelsens ansvar enligt konsortialavtalet liknardet som tillkommer en styrelse i ett publiktaktiebolag, i och med att styrelsens ansvar var attsvara för organisationen och förvaltningen avbolagets angelägenheter. Den verkställandedirektören ålades uppgifter rörande den löpandeförvaltningen.KonkurrensfrågorTillsammans med /S, som ägs av detdanska företaget A. P. Møller-gruppen, har SASstörst marknadsandelar på flygrutter till och frånDanmark. Även inom har bolaget haftstora marknadsandelar på vissa rutter, vilketförändrades , när tre flygbolag - ,och - började beflygaskandinaviska linjer. SAS började beflyga ruttertill och från flygplatsen i i ,vilken var viktigaste hub, navet för Maersksflygtrafik i Danmark.Den 8 oktober slöts ett samarbetsavtalmellan SAS och , vilket trädde i kraft den28 . Avtalet innebar att SAS ochMaersk skulle samarbeta genom införandet av codesharing, s.k. gemensam linjebeteckning, dvs. att tvåeller flera flygbolag anger sitt flygnummer itidtabellen på en och samma flygning, medan endastett av bolagen utför själva flygningen. Dettasamarbete berörde de flyglinjer där parterna intekonkurrerade med varandra. Utöver detta fanns isamarbetsavtalet även överenskommelser kring SASEuroBonus-system.Avtalet undertecknades för SAS räkning av VagnSørensen, f.d. senior vice president i SAS ochansvarig för , och BjarneHansen, styrelseordförande i bolaget artikel 81.1 i EG-fördraget förbjuds såsomoförenliga med den gemensamma marknaden alla avtalmellan företag och samordnade förfaranden som kanpåverka handeln mellan medlemsstater och som hartill syfte eller resultat att hindra, begränsa ellersnedvrida konkurrensen inom den gemensammamarknaden, särskilt sådana som innebär att marknaderdelas upp. I artikel 53.1 i förbjudssåsom oförenliga med avtalet alla avtal mellanföretag och samordnade förfaranden som kan påverkahandeln mellan medlemsstater och som har till syfteeller resultat att hindra, begränsa eller snedvridakonkurrensen inom det territorium som omfattas avavtalet.Samarbetsavtalet mellan SAS och innehöll entidplan, i vilken bolagens gemensammalinjebeteckning skulle införas i olika intervaller.I april 1999 skulle gemensam linjebeteckning införaspå linjer som inte överlappades av de båda bolagen,som EuroBonus-systemet skulle införas påsamtliga flygningar. skullegemensam linjebeteckning införas på vissa speciellaflyglinjer, vilket i sin tur förutsatte att Maersksade upp sina avtal med flygbolagen , KLM ochAir . skulle samarbetetutvidgas för att även avse prissamordning ochkommersiella villkor.I enlighet med artiklarna 3.2 och 5 i rådetsförordning 3975/87 anmäldes samarbetsavtalet och defem implementeringsavtalen av SAS och den 9mars 1999 till . Hemställan syftadetill att begära ett s.k. icke-ingripandebesked,vilket i allt väsentligt är ett förhandsbeslut avEU-kommissionen om att ett visst avtal, beslut ellerförfarande inte strider mot EU:skonkurrenslagstiftning. Även undantag frånkonkurrenslagstiftningen kan begäras, om detföreslagna förfarandet strider mot denna. SAS ochMaersk ansökte om undantag församarbetsavtalet enligt artikel 5 i sammaförordning.När inledde sin preliminäraundersökning av samarbetsavtalet, visade sig avtaletinnehålla delar som inte anmälts till kommissionen.I en sidolöpare till avtalet fanns en tidplan förett mer vittgående samarbete än vad som reglerades idet offentliga samarbetsavtalet, såsom det anmältstill för förhandsbeslut.Kommissionens undersökning visade att hadelagt ned trafiken på två flyglinjer,Köpenhamn-Stockholm-Köpenhamn samtKöpenhamn-Genève-Köpenhamn, vilka inte varinkluderade i samarbetsavtalet. Trafiken på dessatvå linjer hade lagts ned innansamarbetsavtalet trädde i kraft. Kommissionenanförde följande i sitt beslut (2001/716/EG) avden i Europeiska gemenskapernasofficiella tidning :Det övergripande avtalet om marknadsdelningbegränsar den potentiella konkurrensen mellan . Begränsningen består för detförsta i åtagande att inte börjatrafikera nya linjer till eller från omSAS har intresse av att trafikera dem, och fördetandra i garantin för att SAS inte kommer atttrafikera linjer till eller från , och fördet tredje i att den befintliga fördelningen avinrikeslinjerna respekteras.Kommissionen anförde även följande:Scandinavian Airlines System () och /S () har överträtt artikel 81 ifördraget och artikel 53 i genom attkomma överens oma) ett övergripande avtal om marknadsuppdelning,enligt vilket SAS inte skulle trafikera MaerskAirs linjer från och inteskulle få börja trafikera linjer från Köpenhamnsom SAS trafikerar eller önskar trafikera, ochett avtal om att respektera den befintligafördelningen av inrikeslinjerna,b) särskilda avtal om marknadsuppdelning rörandeenskilda internationella flyglinjer, och i synnerheti) avtalet enligt vilket från och med den28 skulle sluta flyga mellan ochStockholm och kompenseras för detta, ii) avtalet, iförbindelse med den ovan nämnda kompensationen,enligt vilket SAS eller början avapril 1999 skulle sluta flyga mellan ochVenedig och skulle börjatrafikera denna linje, iii) avtalet enligt vilketSAS skulle sluta trafikera linjenBillund - Frankfurt.Kommissionen menade att det var möjligt att beslutetav att lägga ned dessa två linjer var ettbeslut som inte hade fattats på ett från SASsjälvständigt sätt. Enligt kommissionensundersökning tydde beslutets förläggning i tiden,samt det faktum att SAS var den part som vunnit mestpå nedläggningen av linjerna, på att antingendragit sig tillbaka från flyglinjerna som ettresultat av att SAS och samordnat sittbeteende, eller på att SAS som ett villkor för attingå samarbetsavtalet krävt att skulle lägganed verksamheten på linjerna.Om undersökningen kunde bekräfta att dragitsig tillbaka som ett resultat av ett samordnatbeteende med SAS, skulle bolagen ha brutit motartikel 81 i EG-fördraget. Om SAS hade krävt attMaersk skulle lägga ned flyglinjerna, skulle bolagenha brutit mot artikel 82 i samma fördrag.Kommissionen ansåg att det framgick att parterna medstor sannolikhet känt till att handlingar av de slagsom detta avtal reglerade innebar attgemenskapsrätten åsidosattes och lagbrott begicks.Den 15 och 16 juni genomförde oanmälda undersökningar, s.k.gryningsräder, hos SAS kontor i ochKöpenhamn, kontor i samt hosMaersks ägare A. P. i . Kopior togsav över 1 400 sidor material hos SAS och ännu flerhos . överlämnade Maerskfrivilligt och på eget initiativ ytterligarematerial till kommissionens undersökning.Som ett resultat av kommissionens undersökningdelgavs SAS en anklagelseskrift,Statement of Objections, i vilken framgår vadkommissionen kommit fram till. Kommissionen framhöllatt båda bolagen vetat om att deras avtal varolagligt, och även att SAS velat hindra frånallt samarbete med andra flygbolag. Därtill hadeMaersk velat att SAS skulle lämna all trafik frånflygplatsen i och låta överta alladanska inrikeslinjer. Kommissionen fann även attbåda bolagen haft långt framskridna planer på attfördjupa samarbetet genom att fördela ytterligareflyglinjer mellan sig.Kommissionen meddelade i sitt beslut (2001/716/EG)av i Europeiska gemenskapernasofficiella tidning att SAS skulle åläggas böter på43 för sitt brott motkonkurrenslagstiftningen, medan skulle böta17 500 000 euro.SAS styrelse tillsatte efter kommissionensbötfällning en utredning som skulle undersöka vadstyrelsen känt till gällande det olagliga samarbetetmed . Utredningen kom fram till att styrelseninte haft kännedom om det olagliga samarbetet ochatt den hade saknat tillräcklig information för attkunna agera kraftfullt. Däremot riktas kritik motstyrelsen för bristande agerande, samt för attstyrelsen inte, efter det att kommissionensanklagelse blev känd valt att omnämna samarbetet iårsredovisningen för samt intevalt att inte överklaga kommissionens beslut ombötesstraff. SAS hade, på grund av det olagligasamarbetets vidd, inte kunnat frikännas - menbötesstraffet hade kunnat minskas påtagligt med ettöverklagande av beloppet. Styrelsen avgick sedermerapå grund av kritiken för passiviteten efter det attkartellsamarbetet med blivit känt.Promemoria från NäringsdepartementetGenom en skrivelse till harutskottet begärt svar på vissa frågor. I enpromemoria från av den 27februari 2002 besvaras utskottets frågor.Promemorian redogör bl.a. för statens ägarroll i SASvia representantskapet och den nuvarandeägarstrukturen i bolaget. Av promemorian framgårdärutöver följande.Departementet har inte haft kännedom om detolagliga kartellsamarbetet mellan SAS och ,och statsrådet har inte haft någoninformation om situationen utöver den informationsom varit allmänt känd. bidrogdärtill aktivt med att sammankalla övriga aktieägarenär SAS nya styrelse skulle sammankallas.Regeringen har ända sedan avregleringen avflygtrafiken i arbetat för att stimulerakonkurrensen inom flygsektorn, vilket lett till attbåde den parlamentariska Stockholmsberedningen ochLuftfartsverket givits uppdrag att analysera hursituationen i flygsektorn ser ut, både regionalt ochnationellt. Ett nordiskt samarbete pågår även föratt avhjälpa den bristande konkurrensen inomflygsektorn i . Regeringen har därtill ageratbåde i EU och genom förslag till lagstiftning föratt förbättra konkurrensen och begränsa samarbetesom syftar till att minska konkurrensen mellanflygbolag.Promemorian återfinns i bilaga A 2.16.2.UtfrågningUtskottet har hållit en offentlig utfrågning iärendet med näringsminister . Underutfrågningen framhöll näringsministern följande.Staten i egenskap av ägare i SAS reagerade starktpå dom efter det olagligakartellsamarbetet. Den svenska staten varsammanhållande i den grupp av stora aktieägare somtillsammans tog fram utredningsdirektiv till denutredning som skulle undersöka styrelsens roll i detsamarbetet som SAS och fällts för samtutgjorde nomineringskommittén inför valet av nystyrelse i SAS den 6 november 2001.Björn anförde också att SAS inte undernågot tillfälle före eller efter gryningsrädenöverlämnat information till ,som kunde ha givit staten en möjlighet att fåkunskap om den hemliga delen av avtalet mellan SASoch . Det aktiva ägarskap som staten utövar iSAS hade, enligt näringsministern, inte givit någraindikationer på att SAS var inblandat i en olagligverksamhet. fick informationenom anklagelser via detpressmeddelande som gick ut till massmedierna.Varken näringsministern personligen ellerNäringsdepartementet hade fått någon informationföre offentliggörandet.Regeringen har lagt fram en proposition omkartellfrågor med förslag om generella åtgärder föratt förstärka konkurrensen på flygmarknaden.Luftfartsverket har fått i uppdrag att utredakonkurrensen inom inrikesflyget.På frågan om kunde kommentera detfaktum att styrelsen i SAS byttes ut efterkommissionens bötfällning, anförde näringsministernatt styrelsen självmant valt att avgå därför att denansåg att den saknade förtroende från aktieägarnaatt driva verksamheten vidare. Dettaställningstagande stod alla de nordiska ländernagemensamt bakom.En utskrift av utfrågningen finns ibilaga B14 .Utskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar att det sominträffat i form av det otillåtnasamarbetet mellan SAS och ärallvarligt och djupt beklagligt.Björn kan dock inte hållasansvarig för den aktuellasituationen, då ägarskapet i SASvarit delat mellan flera storaaktieägare och utredningen intevisat annat än att han saknattillräcklig information för attagera på ett tidigt stadium.2.17. Regeringens utnämningspolitikÄrendetI en anmälan har begärts att utskottet skall granskahur regeringens utnämningspolitik, i första hand närdet gäller chefer för statliga ämbetsverk, står iöverensstämmelse med regeringsformens krav påförtjänst och skicklighet. Enligt anmälaren är detanmärkningsvärt att den nuvarande socialdemokratiskaregeringen i stor utsträckning tycks användautnämningsmakten som ett belöningssystem för detegna partiets eller närstående partiers företrädare.Påfallande ofta har regeringen utnämnt personer medsamma politiska hemvist som regeringen tillinnehavare av statliga topptjänster. Genom sittförfarande vid utnämningar av främstgeneraldirektörer hotar, enligt anmälaren,regeringen att urholka det svenska systemet medsjälvständiga ämbetsverk. Anmälan, se bilagaA2.17.1.BakgrundEnligt 11 kap. 9 § regeringsformen tillsätts tjänstvid bl.a. förvaltningsmyndighet som lyder underregeringen av regeringen eller av myndighet somregeringen bestämmer. Vid tillsättning av statligtjänst skall avseende fästas endast vid sakligagrunder, såsom förtjänst och skicklighet.Studieförbundets Näringsliv och Samhälle skriftVem styr?I en skrift Vem styr? - och myndigheterna utgiven avStudieförbundet och Samhälle (SNS)2002 skriver författarna i ett avsnitt omStatsförvaltningens bemanning och organisationunder rubriken (s. 48-49)följande.Verksförordningen fastställer regeringens rättatt utse generaldirektörer och styrelseledamöteri myndigheterna.