bet · GP01KU18 · 2002-05-30 00:00:00 — Oaktat EU-samarbetetssärprägel både till omfattning och karaktär,framstår de regler som är särskilt inriktadepå detta samarbete närmast som undantagsreglereller särlösningar i förhållande till vad somannars gäller.Samverkan mellan och regeringen i EU-frågorUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslagtill 10 kap. 6 § första stycket RF. Därmedtillstyrker utskottet också förslaget tillföljdändring i 10 kap. 1 § RO. Förslagetinnebär att regeringens skyldighet attinformera och samråda med i EU-frågor grundlagsfästs. Närmare bestämmelserom hur skyldigheten skall fullföljas meddelassom i riksdagsordningen. Därmedavstyrker utskottet två motioner med yrkandeom att ändringen i riksdagsordningen skallavslås.Gällande bestämmelserEnligt 10 kap. 1 § RO skall regeringen fortlöpandeinformera om vad som sker inom ramen församarbetet i Europeiska unionen samt tillriksdagen lämna en skrivelse med berättelse öververksamheten i Europeiska unionen.I 10 kap. 4 § RO sägs att för samråd med regeringeni frågor som gäller Europeiska unionen skallriksdagen inom sig för varje valperiod tillsätta unionen ().Vidare föreskrivs i 10 kap. 5 § första stycket ROatt regeringen skall underrätta om frågorsom avses bli behandlade i Europeiska unionens råd.Regeringen skall också rådgöra med nämnden om hurförhandlingarna i rådet skall föras inför beslut somregeringen bedömer som betydelsefulla och i andrafrågor som nämnden bestämmer.I andra stycket sägs därutöver att nämnden skallföranstalta om att regeringen skall rådgöra mednämnden enligt första stycket om minst fem avledamöterna i begär det, såvida den intefinner att därmed förenat dröjsmål skulle leda tillavsevärt men.PropositionenBakgrundRegeringen erinrar om att frågan om huruvidaregeringens skyldighet att informera och samråda medriksdagen i EU-frågor bör regleras i grundlag harövervägts . Bland annat harkonstitutionsutskottet uttalatatt bestämmelserna om regeringens skyldighet attinformera och samråda med i EU-frågor ärav sådan vikt att en reglering i grundlag kanmotiveras (bet. 1994/95:KU22 och 1996/97:KU2).I december 1998 beslutade talmanskonferensen atttillkalla en kommitté med parlamentarisksammansättning med uppdrag att se över och utvärderavissa frågor som rör arbetsformer.Kommittén utsåg en referensgrupp rörande riksdagenshantering av EU-frågor vari samtliga partier varrepresenterade.Referensgruppen lämnade en slutrapporttill kommittén. I denna rapport anförde gruppen attbestämmelserna om samverkan mellan riksdag ochregering är av mycket stor betydelse för riksdagensmöjligheter att påverka utvecklingen inom de områdensom samarbetet i EU avser. Vidare anförde gruppenatt eftersom de EU-frågor som leder fram tillbindande normgivning inte är rent utrikespolitiskautan ofta rör inrikespolitiska förhållandenmotiverar detta att ges ett ännu starkareinflytande över EU-frågorna än över dentraditionella utrikespolitiken. Enligtreferensgruppen var ett sätt att markera den starkaställning som bör ha i dessa frågor attriksdagens roll regleras i regeringsformen. Motdenna bakgrund föreslog referensgruppen attregeringens skyldighet att informera och samråda medriksdagen i EU-frågor skulle regleras i en särskildbestämmelse i 10 kap. RF. Referensgruppen framhöllatt förslaget i sig inte innebar någon ändring avgällande regler utan var ett sätt att markerafrågans vikt. Förslaget syftade inte heller till attändra den praxis som utvecklats i förhållandetmellan riksdag och regering i , som enhälligt ställde sig bakomreferensgruppens förslag, överlämnade genomtalmannen frågan till regeringen.För att samordna referensgruppens förslag medFörfattningsutredningens arbete gav regeringenFörfattningsutredningen i uppdrag att lämna förslagtill en ny bestämmelse i regeringsformen som skullereglera regeringens skyldighet att informera ochsamråda med i EU-frågor.Regeringens förslagRegeringen föreslår att det i 10 kap. 6 § förstastycket RF föreskrivs att regeringen fortlöpandeskall informera och samråda med organ somutses av om vad som sker inom ramen församarbetet i Europeiska unionen. Enligt regeringensförslag skall vidare föreskrivas att närmarebestämmelser om hur informations- ochsamrådsskyldigheten skall fullgöras meddelas iriksdagsordningen.Som en följd av detta föreslår regeringen att 10kap. 1 § RO ändras, eftersom regeringens skyldighetatt informera och samråda med i EU-frågornu i stället föreslås regleras i regeringsformen.MotionernaI motion 2001/02:K49 av m.fl. (m, kd,c) yrkas att beslutar att avslå deändringar i riksdagsordningen som föreslås ipropositionen (yrkande 3).Motion 2001/02:K50 av ()innehåller ett liknande yrkande (yrkande 3).Utskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar att regeringens förslag tilländring i 10 kap. 6 § RF inte är avsett att innebäranågon ändring i den skyldighet för regeringen attinformera och samråda med som redan gälleri dag, utan syftet är att markera frågans vikt genomatt regeringens skyldighet gentemot riksdagengrundlagsfästs. Mot denna bakgrund tillstyrkerutskottet regeringens förslag både såvitt avser ettnytt stycke i 10 kap. 6 § RF som följdändringen i 10kap. 1 § RO och avstyrker motionerna 2001/02:K49(yrkande 3) och 2001/02:K50 (yrkande 3).Eftersom ändringen i 10 kap. 1 § RO förutsätteratt antar förslaget till ändring av 10kap. 6 § RF, bör anta den förstnämndaändringen i enlighet med huvudregeln i 8 kap. 16 §RF.LagrådetUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslagtill 8 kap. 18 § RF. Förslaget innebär attpensionerade domare i ochRegeringsrätten i princip skall likställasmed aktiva domare i de båda högstadomstolarna när det gäller tjänstgöring iLagrådet. Utgångspunkten skall dockfortfarande vara att det i största möjligautsträckning skall vara aktiva justitierådoch regeringsråd som arbetar i Lagrådet.Därutöver avstyrker utskottet en motion medyrkande om mer tvingande krav pålagrådsgranskning.BakgrundReglerna om Lagrådet finns i 8 kap. 18 § RF och ilagen (1979:368) om lagrådet.För att avge yttrande över lagförslag skall enligt8 kap. 18 § första stycket RF finnas ett lagråd,vari ingår domare i ochRegeringsrätten. Yttrande från Lagrådet inhämtas avregeringen, eller, enligt vad som närmare anges iriksdagsordningen, av riksdagsutskott.I andra stycket anges vilka lagförslag som börgranskas av Lagrådet och vad granskningen skall avse(se vidare nedan).Därutöver sägs i tredje stycket att närmarebestämmelser om Lagrådets sammansättning ochtjänstgöring meddelas i lag.I 1 § lagen (1979:368) om lagrådet föreskrivs attLagrådet består av högst fyra avdelningar. Det ärregeringen som bestämmer om Lagrådet skall bestå avmer än en avdelning.Vidare framgår av 2 § första stycket attjustitieråd och regeringsråd tjänstgör i Lagrådet,sammanlagt högst nio vid ett och samma tillfälle.Enligt andra stycket kan annan lagfaren person vidbehov förordnas att tjänstgöra som ledamot avLagrådet.Enligt 3 § består en avdelning av tre ledamöter.Om särskilda skäl föreligger, får regeringenbestämma att en avdelning skall bestå av fyraledamöter. Vidare sägs att i en avdelning skall ingåsåväl justitieråd som regeringsråd.Det är regeringen som, med beaktande av 2 och 3§§, bestämmer hur många justitieråd och regeringsrådsom skall tjänstgöra i Lagrådet och hur ledamöternaskall fördelas på avdelningar (4 §).I 5 § föreskrivs att utser dejustitieråd och Regeringsrätten de regeringsråd somskall vara ledamöter i Lagrådet och bestämmer vilkenavdelning de skall tillhöra.Lagrådets sammansättning i framtidenRegeringens förslagRegeringen föreslår att pensionerade domare i Högstadomstolen och Regeringsrätten i princip skalllikställas med aktiva domare i de båda högstadomstolarna när det gäller tjänstgöring i Lagrådet.Utgångspunkten skall enligt regeringen fortfarandevara att det i största möjliga utsträckning skallvara aktiva justitieråd och regeringsråd som arbetari Lagrådet. Det är först om platserna inte kanfyllas och det finns behov av att gå utanför dennakrets som möjligheten att anlita före detta domare ide högsta domstolarna skall finnas. Regeringenföreslår att 8 kap. 18 § första stycket RF ändras ienlighet härmed.I skälen för sitt förslag anför regeringen bl.a. närdet gäller utformningen av bestämmelsen att det ärangeläget att markera att huvudregeln om minst enaktiv ledamot av vardera domstolen skall delta ilaggranskningsarbetet bibehålls oförändrad.Regeringen anser därför, i enlighet medFörfattningsutredningen, att undantag från denprincipen bara skall kunna göras när det finns behovav detta. Skrivningen i regeringsformen bör enligtregeringen spegla detta.Vidare bedömer regeringen att en regel omrepresentation för minst en aktiv domare på varjelagrådsavdelning är en sådan fråga om Lagrådetssammansättning som enligt vad som anges i 8 kap. 18§ RF hör hemma i vanlig lag.Det bör enligt regeringen också övervägas om enformell övre åldersgräns skall införas förtjänstgöring i Lagrådet. Regeringen anför att ensådan eventuell bestämmelse hör hemma i vanlig lag.Till dessa och andra frågor om Lagrådetstjänstgöring återkommer regeringen vid behandlingenav lagrådsutrednings slutbetänkande.Utskottets ställningstagandeUtskottet tillstyrker regeringens förslag.Mer tvingande krav på lagrådsgranskningMotionerI motion 2001/02:K371 av m.fl. (c)yrkas att ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att kravet på en prövning iLagrådet bör göras mer tvingande (yrkande 36).Enligt motionärerna är det inte ovanligt attregeringar avstår från en prövning i Lagrådet elleri andra sammanhang bortser från Lagrådets yttranden.Motionärerna anser att en ordning där kraven påprövning i Lagrådet görs mer tvingande är värd attpröva, och därmed bör Lagrådets roll stärkas.BakgrundGällande ordningEnligt 8 kap. 18 § andra stycket RF bör yttrande avLagrådet inhämtas innan beslutar omgrundlag om tryckfriheten eller motsvarande frihetatt yttra sig i ljudradio, television och vissaliknande överföringar samt tekniska upptagningar,lag om begränsning av rätt att ta del av allmännahandlingar, lag som avses i 2 kap. 3 § andrastycket, 12 § första stycket, 17-19 §§ eller22 § andra stycket eller lag som ändrar ellerupphäver sådan lag, lag om beskattning, lagsom avses i 2 eller 3 § eller lag som avses i11 kap., om lagen är viktig för enskilda eller frånallmänna synpunkt. Vad som har sagts gäller dockinte om Lagrådets hörande skulle sakna betydelse pågrund av frågans beskaffenhet eller skulle fördröjalagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt menskulle uppkomma. Om regeringen föreslår riksdagenatt stifta lag i något av de ämnen som avses iförsta meningen och har Lagrådets yttrandedessförinnan inte inhämtats, skall regeringensamtidigt för redovisa skälen härtill. AttLagrådet inte har hörts över ett lagförslag utgöremellertid aldrig hinder mot lagens tillämpning.Lagrådets uppgifter består i att undersöka hur ettlagförslag förhåller sig till grundlagarna och tillrättsordningen i övrigt samt hur förslagetsföreskrifter förhåller sig till varandra och tillrättssäkerhetens krav. Lagrådet skall vidareöverväga om förslaget är så utformat att det kanantas tillgodose angivna syften och vilka problemsom kan uppstå vid tillämpningen (8 kap. 18 § tredjestycket RF).Sådana lagbestämmelser om grunderna för kommunernasorganisation och verksamhetsformer och för denkommunala beskattningen eller föreskrifter omkommunernas befogenheter och åligganden i övrigt somavses i 8 kap. 5 § regeringsformen omfattas däremotinte av Lagrådets granskningsområde. Enligtförarbetena till regeringsformen kan regeringen utanlagstöd inom ramen för sin restkompetens som villkorför statsbidrag föreskriva att verksamhet som kommunbedriver med stöd av statsbidrag skall administreraspå visst sätt. Föredragande statsrådet förutsatteatt regeringen iakttar den återhållsamhet i frågaom reglering av den kommunala verksamheten sompåkallas av hänsyn till den kommunala självstyrelsen(prop. 1973:90 s. 306).I (Ds1997:1) understryks att regeringen, om dentillämpar någon av undantagsreglerna för attunderlåta lagrådsremiss, måste motivera sittställningstagande i propositionen. Det är intetillräckligt att bara återge den lagtext somåberopas för undantaget. Under den särskildaunderrubriken i avsnittet Ärendet och dessberedning bör enligt handboken redogöras kortfattatför hur Lagrådets synpunkter påverkat propositionensinnehåll. Det måste tydligt framgå av propositionenvilka synpunkter som accepterats. Likaså måste detföras en tydlig argumentation i de delar därLagrådets synpunkter inte följs.Tidigare behandling i konstitutionsutskottetKonstitutionsutskottet har återkommande granskatremitteringen av lagförslag till Lagrådet inom ramenför sin mer administrativt inriktade granskning, somnumera brukar redovisas i ett särskilt betänkandevid årets slut. Utskottet har därvid vid upprepadetillfällen understrukit att skälen för att underlåtalagrådsremiss måste redovisas i de fall lagförslagenligger inom ramen för Lagrådets granskningsområde.Det är enligt utskottet inte tillräckligt att baraåterge den lagtext som åberopas för att inte höraLagrådet. Om regeringen menar att Lagrådets hörandeskulle sakna betydelse på grund av frågansbeskaffenhet, skall regeringen motivera dennabedömning om den inte framstår som självklar. Vidarehar utskottet pekat på att det inte finns utrymmeatt avstå från lagrådsremiss enbart av det skäletatt en tilltänkt lagstiftning har motsvarighet itidigare lagstiftning. Allmänna hänvisningar tillbehovet av skyndsamhet får t.ex. inte urholkatillämpningen av huvudregeln. Uppgift om vilket mensom skulle uppstå om lagstiftningen fördröjdes börenligt utskottet redovisas i propositionen.I samband med sin senaste granskning av nu angivetslag under /2000 framhöll utskottetbl.a. att Lagrådets roll enligt regeringsformen ärrådgivande (bet. 1999/2000:KU10 s. 37). Regeringenbehöver således inte följa Lagrådets förslag.Utskottet konstaterade att regeringen tillövervägande del har valt att följa Lagrådetsförslag. När förslagen inte följts har regeringengenomgående argumenterat för sitt ställningstagande.Utskottet saknade därför anledning att ifrågasättaregeringens beslut att lägga fram förslagen.Utskottet ville dock liksom vid granskningen hösten1997 (bet. 1997/98:KU10) rent allmänt understrykaatt det är angeläget att Lagrådets centrala roll ilagstiftningsarbetet inte urholkas.Utskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar att det som efterfrågas imotion 2001/02:K371 (yrkande 36) innebär attLagrådet skulle få en ställning som i hög gradliknar en författningsdomstols. Härvid villutskottet erinra om att utskottet ibetänkande 2001/02:KU13 har tagit ställning tillmotioner som behandlat frågor om lagprövning ochförfattningsdomstol. I detta sammanhang avstyrkteutskottet motionerna med hänvisning till riksdagenstillkännagivande till regeringen under föregåenderiksmöte om att regeringen borde låta utreda nämndafrågor, varvid som ett exempel nämndes övervägandenkring Lagrådets ställning. Mot denna bakgrund anserutskottet att vad som efterfrågas i motionen är tillviss del tillgodosett och att motionen därför böravslås i berörd del.Normgivningsfrågor påkulturmiljöområdetUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslagtill ändring i 8 kap. 7 § RF. Förslageninnebär att ett nytt ämnesområde -kulturmiljö - förs till det område inomvilket regeringen, efter bemyndigande i lag,genom förordning kan meddela föreskrifter.Vidare tillstyrker utskottet i sakregeringens förslag till ändringar i lagen(1988:950) om kulturminnen m.m., men anseratt bör skjuta upp behandlingen avförslagen till dess att harbeslutat om grundlagsändringen.Regeringens förslagRegeringen föreslår att området inom vilketregeringen enligt 8 kap. 7 § RF, efter bemyndigandei lag, genom förordning kan meddela föreskrifterändras genom att ett nytt ämnesområde, kulturmiljö,tillförs. Därutöver föreslår regeringen att vissaändringar görs i 2 kap. lagen (1988:950) omkulturminnen m.m. Förslaget innebär att regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmerbemyndigas att utfärda föreskrifter till skydd förfasta fornlämningar och fornfynd. Överträdelser avföreskrifter eller bestämmelser till skydd för fastafornlämningar och fornfynd sanktioneras enligtförslaget genom straff.Utskottets ställningstagandeUtskottet tillstyrker regeringens förslag tilländring i 8 kap. 7 § RF. När det gäller förslagettill ändringar i 2 kap. lagen (1988:950) omkulturminnen, som förutsätter att ändringen i 8 kap.7 § RF görs, tillstyrker utskottet nu förslaget isak, men anser att ändringarna bör beslutas avriksdagen först sedan grundlagsändringen harbeslutats.ÖvrigtUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker regeringens förslag tilländring av 1 kap. 7 § RF, enligt vilket ordet"primärkommuner" i första stycket förstameningen byts ut mot ordet "kommuner".Eftersom ordet "kom-muner" i detta sammanhangdärmed skulle syfta på den lokala kommunalanivån, men i regeringsformen i övrigt åsyftasåväl den lokala som den regionala nivån, kanförslaget enligt utskottets mening leda tilloklarheter.Gällande bestämmelseEnligt 1 kap. 7 § första stycket RF finnsprimärkommuner och landstingskommuner.Beslutanderätten i kommunerna utövas av valdaförsamlingar.Vidare sägs i andra stycket att kommunerna får taut skatt för skötseln av sina uppgifter.PropositionenI propositionen föreslås att ordet "primärkommuner"i första stycket byts ut mot "kommuner".I författningskommentaren (prop. s. 50) anförs attbeteckningen primärkommun - som inte har någonmotsvarighet i annan författningstext - har ersattsmed beteckningen kommun.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill först erinra om att bestämmelsen i 1kap. 7 § första meningen RF syftar till att igrundlag lägga fast uppdelningen mellan en lokal ochen regional nivå. Vid bestämmelsenstillkomst konstaterades att den kommunalaverksamheten alltsedan kommunreformen 1862 hadevarit förlagd till en lokal och regional nivå, ochhade utövats av vad man brukade kalla primärkommuneroch sekundärkommuner (prop. Redanvid detta tillfälle noterades dock att för delokala, primära kommunerna hade kommit att användasden enhetliga beteckningen kommun samt att somsekundärkommuner fungerade landstingskommuner. Föratt i grundlagen lägga fast den grundläggandestrukturen i den kommunala indelningen valdedepartementschefen att i propositionens förslaganvända beteckningarna primärkommuner ochsekundärkommuner. Vid riksdagsbehandlingen ändradesdet sistnämnda dock till landstingskommuner (KU1973:26 s. 39).Som utskottet uppfattat det är regeringens enda skältill förslaget att byta ut ordet "primärkommuner"mot "kommuner" att det förstnämnda inte återfinns iannan författningstext. Utskottet kan instämma i attdet i och för sig vore fördelaktigt att också iregeringsformen använda en term för den lokalakommunala nivån som är gängse i annanförfattningstext. I regeringsformen används dockorden "kommuner" och "" med åsyftning påsåväl den lokala som den regionala kommunala nivån.Om nu beteckningen "kommuner" införs i 1 kap. 7 §första meningen innebär det att denna beteckningkommer att i regeringsformen i ett visst sammanhangåsyfta den lokala kommunala nivån men i andrasammanhang såväl den lokala som den regionala nivån.Enligt utskottets mening är detta inte entillfredsställande lösning, då den kan leda tilloklarheter. Mot denna bakgrund avstyrker utskottetregeringens förslag i denna del.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inom parentes vilkenpunkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut sombehandlas i avsnittet.1. godkännande av internationellaöverenskommelser inom ramen för EU-samarbetet (punkt 3)av Per (), (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 3 bordeha följande lydelse:Riksdagen avslår regeringens förslag till lag omändring i regeringsformen såvitt avser 10 kap. 2 §och godkänner vad som anförs i reservation 1. Därmedbifaller motionerna 2001/02:K47 yrkande 1,2001/02:K49 yrkande 1 och 2001/02:K50 yrkande 1.StällningstagandeRambeslut infördes som en ny form av rättsligtinstrument inom den tredje pelaren genomAmsterdamfördraget. Rambesluten är speciella tillsin karaktär såtillvida att de är bindande förmedlemsstaterna när det gäller det resultat somskall uppnås, men överlåter åt nationellamyndigheter att bestämma form och tillvägagångssätt.De saknar emellertid rättslig effekt innanmotsvarande nationell lagstiftning introducerats menär folkrättsligt bindande för medlemsstaterna när deantagits. Någon ratificering efter det att rambeslutfattats krävs inte eftersom själva beslutet inte kanfrångås.Regeringen ingår enligt 10 kap. 1 §regeringsformen (RF) överenskommelser med annan stateller med mellanfolklig organisation. Av 10 kap. 2 §första stycket RF följer att regeringen emellertidinte får ingå för riket bindande internationellöverenskommelse utan att har godkäntdenna, om överenskommelsen förutsätter att lagändras eller upphävs eller att ny lag stiftas ellerom den i övrigt gäller ämne som skallbesluta.Enligt vår mening bör inflytande vidantagande av rambeslut säkras antingen genom att detredan finns en lag som reglerar det som rambeslutetsyftar till att uppnå, eller genom att fårta ställning till ett rambeslut kring vilket detuppnåtts enighet inom EU och således ärslutförhandlat, men som ännu inte antagits avministerrådet, som nödvändig nationellföljdlagstiftning presenteras. De förstnämnda fallenär okomplicerade eftersom regeringen då är fri atttillträda ett rambeslut utan att först inhämtariksdagens godkännande.Vad gäller den andra situationen föreslås ipropositionen att skall kunna godkännasådan internationell överenskommelse som ingås inomramen för samarbetet inom Europeiska unionen även omöverenskommelsen inte föreligger i slutligt skick.Den ordning som propositionen föreslår gör detsvårare för att ställa krav pånationell följdlagstiftning. Propositionen öppnardärmed för en osäkerhet som vi inte kan acceptera.Endast om ett rambeslut presenteras i slutförhandlatskick och nödvändig följdlagstiftning samtidigtläggs fram kan de fulla konsekvenserna av detilltänkta besluten överblickas. Att så kan ske ärav avgörande betydelse för rättssäkerheten.I detta sammanhang bör även påpekas att Lagrådet1997, i samband med ratificeringen avAmsterdamfördraget, särskilt framhöll när det gällderambeslut att regeringen inte skulle kunna delta iett sådant rambeslut om det behandladeriksdagsbundna frågor annat än om det redan finnssvensk lag som täcker beslutet.Den ovan angivna hållningen är en viktigförutsättning för skapandet av ett på en gång starktoch rättssäkert EU. Mot bakgrund av vad som anförtsbör, med bifall till motionerna 2001/02:K47 yrkande1, 2001/02:K49 yrkande 1 och 2001/02:K50 yrkande 1,regeringens förslag avslås.2. godkännande av internationellaöverenskommelser inom ramen för EU-samarbetet (punkt 3)av Per ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 3 bordeha följande lydelse:Riksdagen avslår regeringens förslag till lag omändring i regeringsformen såvitt avser 10 kap. 2 §och godkänner vad som anförs i reservation 2. Därmedbifaller motionerna 2001/02:K47 yrkande 1,2001/02:K49 yrkande 1 och 2001/02:K50 yrkande 1.StällningstagandeJag vill inledningsvis framhålla att Miljöpartietredan inför godkännandet av Amsterdamfördragethävdade att därigenom förband sig att ingåbeslut inom andra och tredje pelaren på ett sätt somstrider mot vår grundlag. På bekostnad av detpåstått mellanstatliga samarbetet frånhändeshärigenom de nationella parlamenten ytterligaremakt. Som framhålls i motion 2001/02:K47 verkarregeringen sent omsider ha kommit till insikt om attAmsterdamfördraget kräver grundlagsändringar. 2 § RF framgår att godkännande måstelämnas innan regeringen t.ex. deltar i ett rambeslutinom tredje pelarens område, eftersom regeringenannars ställer inför fullbordat faktum.Enligt uppfattning strider den nuföreslagna ändringen i 10 kap. 2 § RF motgrundläggande demokratiska principer.