bet · GP01LU16 · 2002-03-05 00:00:00 — Regeringen gavdärför, i samband med att propositionen överlämnadestill , i uppdrag att, efterdiskussioner med företrädare för näringslivet,utreda förutsättningarna för och möjligheterna medett av näringslivet upprättat och administreratspärregister. Regeringen anförde slutligen ipropositionen att man hade för avsikt att noga följautvecklingen på området. Om det därvid skulle visasig att utvecklingen gick i en riktning mot följdersom är negativa för konsumenterna eller att det ipropositionen förutskickade spärregistret bedömdessakna utsikter att bli genomfört på ett effektivtoch ändamålsenligt sätt var regeringen beredd att tainitiativ till de lagstiftningsåtgärder som kundeanses vara nödvändiga.Vid riksdagsbehandlingen av propositionen väcktesett antal motionsyrkanden med krav på ändringar iregeringens lagförslag som innebar införande av optin även vid marknadsföring via elektronisk post ochtelefon. Utskottet konstaterade därvid i sitt avriksdagen godkända betänkande 1999/2000:LU13 att detvisserligen kunde anföras skäl både för och emot denlösning som regeringen föreslagit. Vid en samladbedömning fann dock utskottet, i huvudsak medhänvisning till de skäl som regeringen åberopat, attövervägande skäl talade för regeringens förslag. Vadsärskilt gällde reklam via elektronisk postunderströk utskottet emellertid nödvändigheten avatt opt out-lösningen kompletterades med ettfunktionellt nationellt spärregister som på ettenkelt och effektivt sätt gjorde det möjligt attavstå från att ta emot fortsatt reklam. En opt out-lösning utan spärregister skulle nämligen ipraktiken innebära att frågan lämnades oreglerad,vilket enligt utskottets mening inte var förenligtmed en aktiv konsumentpolitik.Utskottet förutsatte därför att regeringen sågtill att utredningsarbetet inom Konsumentverketbedrevs skyndsamt och att ett konkret förslag tillnationellt spärregister kunde redovisas förriksdagen senast . Det varäven angeläget att regeringen i det fortsattautredningsarbetet särskilt uppmärksammademöjligheterna att på ett internationellt planutforma spärregister som gjorde det möjligt försvenska konsumenter att avstå även från sådanobeställd reklam via elektronisk post som riktas motsvenska konsumenter från företag och näringsidkare.Med det anförda tillstyrkte utskottetsammanfattningsvis regeringens lagförslag ochavstyrkte motionsyrkandena.Som redovisats i det föregående fickKonsumentverket i uppdrag att utredamöjligheterna att inrätta ett nationellaspärregister för e-postreklam. Konsumentverketredovisade sitt uppdrag i rapportenSpärregister för e-postreklam (rapport 2000:21). Irapporten konstateras sammanfattningsvis att det idagsläget inte är möjligt att inrätta ett effektivtspärregister som i längden har konsumenternasförtroende. I stället föreslår attdet bör införas ett förbud mot att sända e-postreklam till dem som inte i förväg samtyckt tillreklamen.Utskottets ställningstagandeMot bakgrund av vad som har redovisats i detföregående kan utskottet konstatera attmotionsspörsmålen har ett direkt samband med det nupågående lagstiftningsarbetet inom EU med anledningav kommissionens förslag till komdatadirektiv.Möjligheterna att lagstifta på nationell nivå påområdet är således i hög grad beroende av dettalagstiftningsarbete, ett resultat som därför böravvaktas innan utskottet är berett att överväganågon lagändring.Enligt vad utskottet erfarit har regeringen underden alltjämt pågående beredningen avdirektivförslaget inom EU:s institutioner ställt sigbakom kommissionens och rådets förslag när detgäller frågan om under vilka förutsättningar detskall vara tillåtet att sända e-postreklam.Regeringen har sålunda förordat olika varianter aven opt in-lösning och fått stöd för dennainställning vid sitt samråd med (se protokoll vid sammanträden dels den21 , prot. nr 2000/01:36 § 4, dels den 28november 2001, prot. nr 2001/02:10 § 2).Utskottet har för sin del med tillfredsställelsenoterat inriktningen på regeringens arbete i frågan,och utskottet förutsätter att regeringen kommer attvidhålla sin inställning i frågan i det fortsattaarbetet och aktivt verka för en opt in-lösning ifråga om marknadsföring via elektronisk post. Någottillkännagivande eller annan åtgärd från riksdagenssida i saken kan enligt utskottets mening inte anseserforderligt.Med det anförda föreslår utskottet att riksdagenskall avslå motionerna 2000/01:L609, 2000/01:L702,2000/01:L709, 2000/01:L711, 2000/01:L719,2001/02:L223 och 2001/02:L275.Könsdiskriminerande reklamUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden med kravpå lagstiftning mot könsdiskriminerandereklam och andra åtgärder rörandenäringslivets egenåtgärdssystem motkönsdiskriminerande reklam.Utskottet hänvisar i huvudsak till tidigareställningstaganden från sida. Jämförreservation nr 6 (v).Allmän bakgrundMed diskriminerande reklam brukar i första handavses könsdiskriminerande reklam, varvid man skiljerpå kränkande och schabloniserande reklam. Medkränkande reklam avses i dessa sammanhangframställningar vilkas innehåll i egentlig meningdiskriminerar det ena könet, dvs. reklam somförmedlar ett budskap som på ett eller annat sättnedvärderar könet i fråga. Typiska exempel på sådanreklam är bilder där kvinnor utnyttjas som blickfångeller som utnyttjar sexuella anspelningar och gerlöften som inte har med produkten att göra.Med schabloniserande reklam brukar avsesframställningar som återspeglar ett föråldratkönstänkande och därigenom motverkar strävandena motjämlikhet mellan könen. Exempel på sådan reklam ärreklam som ger en falsk bild av kvinnans och mannensinsatser i arbetslivet eller i hemmet eller som geren schabloniserad bild av kvinnors och mänspersonlighetsdrag.Könsdiskriminerande reklam kan varadiskriminerande för både kvinnor och män. Någonlagstiftning som gör det möjligt att ingripa motkönsdiskriminerande reklam finns inte. Denlagstiftning som är inriktad på att beivrakönsdiskriminering är inte tillämplig på reklam.EgenåtgärderÅr 1988 inrättades Näringslivets Etiska råd motkönsdiskriminerande reklam (). Enligt stadgarnahar rådet till uppgift att genom normbildandeverksamhet motverka könsdiskriminering i reklam ochbidra till en hög etisk standard hos annonsörer ochreklamproducenter. Huvudmän för rådet är bl.a.Annonsörföreningen, ochSvenska Tidningsutgivareföreningen.ERK uttalar sig om en viss marknadsföringsåtgärdeller åtgärd med anknytning till marknadsföring somriktar sig till den svenska marknaden kan ansesstrida mot Internationella HandelskammarensGrundregler för reklam. I dessa föreskrivs bl.a. attreklam skall utformas med vederbörlig känsla avsocialt ansvar. Enligt artikel 4 punkt 1 igrundreglerna får reklam inte vara diskriminerande ifråga om ras, religion eller kön. Därutövertillämpar tre särskilda kriterier förkönsdiskriminerande reklam, nämligen 1. reklam somframställer kvinnor eller män som rena sexobjekt ochsom kan anses som kränkande (sexistisk reklam), 2.reklam som konserverar en otidsenlig syn påkönsrollerna och därigenom framställer kvinnor ellermän på ett nedvärderande sätt (schabloniserandereklam) och 3. reklam som på något annatnedvärderande sätt är uppenbart könsdiskriminerandeför kvinnor eller män.ERK prövar anmälningar från enskilda personer,näringsidkare, organisationer, myndigheter ellerkommunala organ. Rådet kan även pröva ärenden påeget initiativ. Förfarandet är kostnadsfritt föranmälaren. Ställningstaganden som innebär att enmarknadsföringsåtgärd anses könsdiskriminerandeoffentliggörs, bl.a. genom att underrättelse tillpressen och genom att läggas ut på ERK:s hemsida påInternet. Även vissa friande uttalandenoffentliggörs i de fall avgörandet motiverasnärmare. fick insammanlagt 2 024 anmälningar, vilket ledde till 203fällande uttalanden.MotionernaI motion 2000/01:L717 av ochElisebeht (båda s) anförs attkönsdiskriminerande reklam är ett växandesamhällsproblem och att reklamens roll för attbefästa gamla förlegade könsroller inte nog kanuppmärksammas. Enligt motionärerna blir övertrampeni marknadsföringen allt grövre och grövre, varförregeringen bör låta utreda förutsättningarna för attinföra lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam.I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighetmed det anförda.Carina och (båda s) anser imotion 2001/02:L350 att arbetet med att uppnåjämställdhet och jämlikhet mellan könen påverkasmycket negativt av att konsumenterna ständigt matasmed schablonbilder som framställer kvinnor och mänsom objekt. Det är, anförs det i motionen, heltoacceptabelt att kränkande sexuella anspelningaranvänds i reklam. Motionärerna förutsätter attregeringen noga följer frågan och vidtar de åtgärdersom visar sig vara nödvändiga, exempelvislagstiftning mot könsdiskriminerande reklam. Imotionen begärs ett tillkännagivande i enlighet medvad som anförts om könsdiskriminerande reklam.I motion 2001/02:L227 av m.fl.(v) tas upp frågor rörande Näringslivets Etiska rådmot könsdiskriminerande reklam (). Mot bakgrundav att det, enligt vad som anförs i motionen,alltjämt förekommer könsdiskriminerande reklam istor omfattning ifrågasätter motionärerna om ERKverkligen tar sin uppgift på allvar. Regeringen bör,menar motionärerna, ta initiativ till en dialog medrådet i syfte att åstadkomma en förändring av desssammansättning och verksamhet som innebär dels attrepresentanter för kvinno- ellerkonsumentorganisationer bereds plats i rådet, delsatt rådets samtliga avgöranden, inklusive friandeavgöranden, offentliggörs. Om de begärdaförändringarna inte kan komma till stånd finns,anförs det i motionen, starka skäl som talar för attdet bör införas lagstiftning mot könsdiskriminerandereklam även i . I motionen begärs etttillkännagivande om att regeringen bör initiera endialog med Näringslivets Etiska råd motkönsdiskriminerande reklam.Tidigare ställningstagandenFrågor rörande lagstiftning mot könsdiskriminerandereklam har varit föremål för överväganden ochförslag i en rad olika sammanhang sedan mitten av1970-talet. Vad som därvid har diskuterats har gälltdels om sådana regler över huvud taget behövs, delsom en sådan lagstiftning kräver grundlagsändringar.De som har motsatt sig lagstiftning har bl.a. gjortgällande att de egenåtgärder som företas frånnäringslivets sida är mer verkningsfulla än vad somkan åstadkommas med stöd av en lagstiftning.Spörsmål rörande könsdiskriminerande reklambehandlades ingående av utskottet isamband med att antog nu gällandemarknadsföringslag (prop. 1994/95:12, bet. LU16).Konstitutionsutskottet ansåg i sitt yttrande tilllagutskottet över propositionen, i likhet medregeringen, att lagstiftning mot könsdiskriminerandereklam, som begärts i då aktuella motioner, inte kaninföras utan grundlagsändring. delademotionärernas uppfattning att reklam med inslag avdiskriminering i olika former var oacceptabel.Eftersom en laglig möjlighet att ingripa motkönsdiskriminerande reklam kräver engrundlagsändring som innebär inskränkningar itryckfrihetens och yttrandefrihetens grundvalarborde dock, anförde utskottet, lagstiftning komma ifråga endast om detta framstår som det endaalternativet att komma till rätta med problemet.Förutom att lagstiftningsbehovet sålunda måste varaklarlagt borde vidare, enligt utskottet, krävas attden diskriminerande reklamen förekommer i sådanomfattning och är av sådan art att inskränkningar itryckfriheten och yttrandefriheten oundgängligen ärpåkallade. Utskottet, som konstaterade attregeringen, enligt vad som anförts i propositionen,avsåg att följa utvecklingen på området, avstyrktemed det anförda bifall till de aktuella motionerna.Riksdagen följde utskottet.Utskottet har därefter, i huvudsak med hänvisningtill tidigare ställningstaganden och tillnäringslivets egenåtgärder på området, vid ettflertal tillfällen avstyrkt motionsyrkanden med kravpå införande av lagstiftning mot könsdiskriminerandereklam (se bl.a. bet. 1994/95:LU32, 1995/96: LU26,1996/97:LU13, 1997/98:LU21, 1998/99:LU10 och1999/2000:LU13).Utskottets ställningstagandeVad först gäller frågan om införande av lagstiftningmot könsdiskriminerande reklam vidhåller utskottettidigare ställningstaganden. Motionerna 2000/01:L717 och 2001/02:L350 bör därför avslås.När det sedan gäller de synpunkter på verksamheteninom som förs fram i motion 2001/02:L227 börerinras om att utskottet, vid behandlingen avregeringens proposition med förslag till nymarknadsföringslag , uttalade att rådetsverksamhet var förtjänstfull (bet. 1994/95:LU16 s.27). Utskottet kan för sin del inte finna att detframkommit någon omständighet som motiverar enannan syn på verksamheten än den som utskottet gavuttryck . Utskottet delar alltså intemotionärernas uppfattning att det finns anledningatt ifrågasätta om rådet tar sin uppgift på allvar.I fråga om ERK:s sammansättning bör påpekas attdet i stadgarna för rådet föreskrivs att en avledamöterna bör vara konsumentrepresentant. Enligtvad utskottet har erfarit har också en av landetsstörre konsumentorganisationer erbjudits plats irådet. Mot denna bakgrund saknas enligt utskottetsmening skäl för att vidta någon åtgärd medanledning av motionen i denna del. Utskottet är inteheller berett att förorda något initiativ frånriksdagens sida när det gäller frågan i vilkenutsträckning även friande avgöranden böroffentliggöras eller ej.Med det anförda föreslår utskottet att motion2001/02:L227 skall avslås.Reklam riktad till barn, m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden med kravpå åtgärder mot marknadsföring riktad motbarn och marknadsföring av krigs- ochvåldsleksaker. Utskottet hänvisar i huvudsaktill tidigare ställningstagande. Jämförreservation nr 7 (v).Gällande rättMarknadsföringslagen (1995:450) innehåller intenågra särskilda bestämmelser om reklam riktad tillbarn. I stället gäller lagens allmänna krav i 4 §att marknadsföring skall stämma överens med godmarknadsföringssed och även i övrigt vara tillbörligmot konsumenter och näringsidkare. Med godmarknadsföringssed avses, enligt 3 §, god affärssedeller andra vedertagna normer som syftar till attskydda konsumenter och näringsidkare vidmarknadsföring av produkter.En viktig källa för uttolkningen av innebörden av3 § marknadsföringslagen är InternationellaHandelskammarens Grundregler för reklam. Enligtdessa får reklam inte utnyttja barns naturligagodtrogenhet eller ungdomars bristande erfarenhetoch får inte utsätta deras lojalitetskänsla förpåfrestning. Reklam som riktas till eller är ägnadatt påverka barn eller ungdomar får inte hellerinnehålla framställning i ord eller bild som kanmedföra fysiska skadeverkningar eller påverka demnegativt i psykiskt eller moraliskt avseende.Grundreglerna innehåller även råd om reklam tillbarn. Syftet med råden är att ge vägledning tillannonsörer och utgöra utfyllnad vid tolkningen avvissa av artiklarna. I råden sägs bl.a. att reklaminte får innehålla direkta uppmaningar till barn attövertala andra att köpa den annonserade produkten åtdem. Särskild försiktighet skall visas så attreklamen inte vilseleder om storlek, värde,hållbarhet eller förmåga. Reklamen får inte geuttryck för att barn som använder en viss vara fårett socialt, fysiskt eller psykiskt övertag överandra barn i samma ålder som inte har eller användersamma vara eller att den som inte äger elleranvänder en produkt kommer i underläge.Särskilda bestämmelser om reklam riktad till barni TV-sändningar finns i 7 kap. radio- och TV-lagen(1996:844). Bestämmelserna bygger på det s.k. TV-direktivet (89/552/EEG). Enligt 7 kap. 4 § fårreklam i en TV-sändning inte syfta till att fångauppmärksamheten hos barn . I sådanreklam får inte heller uppträda personer ellerfigurer som spelar en framträdande roll i programsom huvudsakligen vänder sig till barn under tolvår. En handling som strider mot denna bestämmelseskall, enligt 10 kap. 7 § samma lag, anses varaotillbörlig vid tillämpningen avmarknadsföringslagen. Av 7 kap. 7 § följer vidareatt reklam inte får förekomma under eller omedelbartföre eller efter ett program som huvudsakligenriktar sig till barn . Förbudet ärgenerellt och gäller för all TV-reklam oberoende avvilken produkt som marknadsförs.Konsumentverket utfärdade isamarbete med Näringslivets Delegation förMarknadsrätt tolkningsråd som hjälp vidtillämpningen av barnreklamförbudet.Vad gäller marknadsföring av tobak får, enligt 14§ tobakslagen (1993:581), sådan inte varapåträngande, uppsökande eller uppmana till bruk avtobak. Av riktlinjer förmarknadsföring av tobak, (KOVFS 1998:7) framgårvidare att tobaksreklam inte får förekomma i skoloroch andra utbildningsanstalter eller på platser somhuvudsakligen besöks av personer under 20 år.Även i alkohollagen (1994:1738) finns förbud motmarknadsföring riktad till barn.Konsumentverket träffade en överenskommelsemed olika branschorganisationer som innebär attkrigsleksaker och krigsspel inte får marknadsföras.Regeln gäller dock inte produkter som hänför sigtill krig eftersom sådana produkter iförsta hand kan betraktas som samlarobjekt.Modellbyggsatser i form av soldater och krigsmiljöerfår inte heller marknadsföras.MotionernaI motion 2001/02:L362 av och (båda s) anförs att marknadsföringen somvänder sig till barn blir allt aggressivare och meromfattande, exempelvis genom utdelning av leksaker,gratiserbjudanden, tidningsutskick ochpysselaktiviteter. I motionen konstateras attmarknadsföringslagen, till skillnad från radio- ochTV-lagen, saknar särskilda bestämmelser somförbjuder marknadsföring riktad till barn. Imotionen begärs ett tillkännagivande som går ut påatt regeringen skall ges i uppdrag att ta initiativtill en översyn av marknadsföringslagen i syfte attlagen skall ge barn och unga konsumenter ett bättreskydd vid marknadsföring.Monica och (båda s) anföri motion 2001/02:K370 att undersökningar visar attdet svenska folket har en mycket negativ inställningtill barnreklam. Motionärerna begär därför etttillkännagivande om att regeringen noga skall följautvecklingen av hur barn utsätts för och påverkas avriktad reklam (yrkande 2). I motionen begärs ocksåett tillkännagivande om behovet av en ökadmedvetenhet om reklamens inverkan, nya regler ochlagar som ser till barnets bästa (yrkande 3).I motion 2001/02:So495 av m.fl.(mp) anser motionärerna att mycket av den reklam somriktar sig till barn och ungdomar tänjer gränsernaför vad som är utnyttjande och innebär ettexploaterande av barnen. Detta måste, enligtmotionärerna, uppmärksammas och åtgärder vidtas föratt vuxenvärlden skall bli trovärdig i sin kamp motexploatering av barn. I motionen begärs etttillkännagivande i enlighet med det anförda (yrkande20). Ett motsvarande motionsyrkande framförs imotion 2000/01:Sf274 av m.fl. (mp)(yrkande 38).I motion 2000/01:L716 av m.fl. (s)anförs att den överenskommelse om marknadsföring avkrigsleksaker som träffats mellan Konsumentverketoch leksaksbranschen inte längre efterlevs och attdet därför behövs åtgärder för att komma till rättamed den krigshysteri som, enligt motionärerna, råderi leksaksbutikerna. I motionen begärs etttillkännagivande om vad som anförts omkrigsleksaker.Utskottets ställningstagandeUtskottet erinrar att marknadsföringslagen hargenerell räckvidd och att lagen är tillämplig påalla former av kommersiella marknadsföringsåtgärderoch oavsett målgrupp för marknadsföringen. Vidlagens tillkomst uttalade utskottet isitt av godkända betänkande 1994/95:LU16,med anledning av några motionsyrkanden, att detinte borde komma i fråga att i marknadsföringslagenta in regler med särskilda krav på marknadsföringenav vissa närmare angivna varor och tjänster.Enligt utskottets mening kan ett liknande synsättanläggas när det gäller kravet i motion 2001/02:L362på införande av särskilda regler imarknadsföringslagen om marknadsföring riktad viss grupp konsumenter, nämligen barn. Därtillkommer att det kan diskuteras om sådana regler, ivart fall om de utformas som ett förbud motsvarande7 kap. 4 § radio- och TV-lagen, skulle varaförenliga med gemenskapsrätten. Till saken hör ocksåatt motionsspörsmålet har ett nära samband med denpågående beredningen av grönboken om det framtidakonsumentskyddet inom EU, vars resultat böravvaktas.I fråga om övriga motioner rörande marknadsföringoch barn kan utskottet inte finna att det skulleföreligga någon avgörande motsättning mellanmotionärerna och inriktningen på regeringens arbetei frågan. Inte minst gäller detta frågan om TV-reklam till barn, en fråga som gavs storuppmärksamhet under det svenska ordförandeskapet iEU våren 2001.Med det anförda föreslår utskottet att motionerna2000/01:Sf274 yrkande 38, 2001/02:L362, 2001/02:K370yrkandena 2 och 3, och 2001/02:So495 yrkande 20skall avslås.När det sedan gäller frågan om marknadsföring avkrigs- och våldsleksaker som tas upp i motion2000/01:L716 påminner utskottet om att ettmotsvarande motionsyrkande avstyrktes idet av godkända betänkandet1999/2000:LU5. Utskottet uttalade därvid att det ärangeläget att barn och ungdom inte tillhandahållsleksaker, spel och liknande produkter som på olikasätt förhärligar krig och annat våld. Det är vidare,anförde utskottet, av stor vikt attmarknadsföringsåtgärder som riktas mot barn ochungdom inte utformas så att åtgärderna för tankarnatill våld. Utskottet förutsatte att regeringen ochberörda myndigheter noga följer utvecklingen påområdet och återkommer med konkreta åtgärder omdetta skulle visa sig erforderligt.De uttalanden som utskottet gjorde ägeralltjämt giltighet. Utskottet finner därför inteskäl att förorda någon åtgärd från sidamed anledning av motion 2000/01:L716, som böravslås.Marknadsföring av lotterUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå ett motionsyrkande somrör abonnemangssystem avseende lotter.Utskottet hänvisar till pågåendeutredningsarbete.MotionenI motion 2000/01:L718 av m.fl. (v)påpekas att det numera förekommer att lotter säljsgenom abonnemang. Marknadsföringen av sådanaabonnemangssystem är ofta, menar motionärerna,mycket lockande och intensiv, vilket har visat sigmedföra problem för många människor som har svårtatt tacka nej och än mindre avbryta ett sådantåtagande. Motionärerna begär ett tillkännagivande omatt regeringen skall ge i uppdragatt utreda omfattningen av skadeverkningarna avabonnemangssystem avseende lotter.Pågående arbeteRegeringen gav iuppdrag att utarbeta ett förslag tillhandlingsprogram för att motverka spelberoende samtatt minska de skadliga effekterna av överdrivetspelande. Till grund för handlingsprogrammet skallFolkhälsoinstitutet, enligt uppdraget, analysera ochbeskriva behovet av vård, behandling och annat stödtill spelberoende samt analysera olika faktorer somkan bidra till överdrivet spelande och utvecklandeav spelberoende.I uppdraget ingår också att analysera vilkenbetydelse spelbolagens marknadsföring kan ha förrisken att spelberoende utvecklas.Folkhälsoinstitutet skall i sitt arbete samråda medLotteriinspektionen, , företrädareför kommun och landsting samt annan sakkunskap påområdet. Uppdraget skall redovisas för regeringensenast den 1 januari 2003.Utskottets ställningstagandeUtskottet kan konstatera att det pågår ettutredningsarbete som ligger väl i linje medmotionsönskemålet. Det pågående arbetet bör inteföregripas genom något uttalande eller annan åtgärdfrån sida. Utskottet föreslår därför attmotion 2000/01:L718 skall avslås.ResegarantilagenUtskottets förslag i korthetEtt motionsyrkande med önskemål om en översynav resegarantilagen bör avslås. Utskottethänvisar till en aviserad proposition medförslag till ändringar i resegarantilagen.Gällande rättDen första resegarantilagstiftningen, lagen d. 9juni 1967 om ställande av säkerhet vidsällskapsresa till utlandet, trädde i kraft den 1juli 1967 (prop. 1967:106, 3LU42, rskr. Lagenersattes av den nu gällanderesegarantilagen (1972:204) (prop. 1972:92, bet. NU30, rskr. 193).Resegarantilagen har som syfte att ge konsumenterpå reseområdet ett skydd mot förluster som enresearrangörs betalningsinställelse ellerbetalningsoförmåga kan medföra. För att åstadkommadetta skydd skall de företag som anordnar ellerförmedlar resor som omfattas av resegarantilagenställa säkerhet för sin verksamhet.