bet · GP01AU6 · 2002-04-09 00:00:00 — Övrig lagstiftning mot diskriminering m.m.(punkt 2) (m)av (), (),() och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 3. bifaller därmed motion2001/02:A4 yrkande 2 samt avslår motionerna2001/02:A3 yrkande 2 samt 2001/02:A5 yrkandena 2 och3.StällningstagandeSverige är skyldigt att genomföra de bådadirektiven. Vi godtar regeringens bedömning att detinte finns förutsättningar att införliva de bådadirektiven avtalsvägen utan att detta bör ske genomlagstiftning. Vi godtar också den lagtekniskautformningen. konstaterar vi att Sverigemed den nya lagen får ytterligare en i en lång radav delvis parallella och delvis överlappande lagarmot diskriminering. Det blir en allt mer kompliceradoch oöverskådlig blandning av civilrättslig ochstraffrättslig lagstiftning med skiftandediskrimineringsgrunder och olika räckvidd. Särskiltrörig är den arbetsrättsliga lagstiftningen. Det harblivit allt svårare inte minst för de små företagenatt överblicka de olika lagarnas bestämmelser.Situationen är djupt otillfredsställande ochunderstryker vår uppfattning att all lagstiftningmot diskriminering borde sammanföras i en gemensamlag om mänskliga rättigheter. De olikaombudsmannamyndigheterna som har inrättats för attövervaka lagarna borde också läggas samman till enenda myndighet.Vi tillstyrker med hänvisning till detta motion A4yrkande 2 (m) och avstyrker motionerna A3 yrkande 2(kd) och A5 yrkandena 2 och 3 (fp) i den mån de intekan anses tillgodosedda med det anförda.4. Övrig lagstiftning mot diskriminering m.m.(punkt 2) (kd)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 4. bifaller därmed motion2001/02:A3 yrkande 2 samt avslår motionerna2001/02:A4 yrkande 2 och 2001/02:A5 yrkandena 2 och3.StällningstagandeSom framgått av vår reservation ovan anser vi attfrågan om ett skydd för deltidsarbetande ocharbetstagare med tidsbegränsad anställning börhänskjutas till den pågående utredningen om ettvidgat skydd mot diskriminering. Det är troligt atten mer samlad bedömning av diskriminerings- ochsärbehandlingsfrågor i arbetslivet kan göra en laglättare att förstå för företagarna som skallefterleva lagstiftningen. Speciellt svårt är det försmåföretagen att få nya lagar attförhålla sig till. De har varken tid eller råd attanpassa organisationen till nya lagar ochregleringar. Risken är stor för missförstånd som kanfå allvarliga följder.Utredningen om ett vidgat skydd mot diskrimineringbör komma med ett helhetsförslag avseende de fyraEG-direktiv som avser särbehandling ochdiskriminering, dvs. direktivet om likabehandling avpersoner oavsett ras eller etniskt ursprung, ominrättandet av en allmän ram för likabehandling iarbetslivet, om ramavtal om deltidsarbete resp.direktivet om ramavtal om visstidsarbete.Det anförda innebär att vi anser att motion A3yrkande 2 (kd) bör bifallas av . Övriga isammanhanget behandlade motioner avstyrks i den månde inte kan anses tillgodosedda med det anförda.5. Övrig lagstiftning mot diskriminering m.m.(punkt 2) (fp)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 5. bifaller därmed motion2001/02:A5 yrkandena 2 och 3 samt avslår motionerna2001/02:A3 yrkande 2 och 2001/02:A4 yrkande 2.StällningstagandeDet finns redan flera lagar som behandlar olikaformer av diskriminering på arbetsmarknaden. Det ärlätt att inse att lagstiftningen med det nyalagförslaget blir alltmer komplex ochsvåröverskådlig. Risken finns också att lagarnaförlorar i tyngd när de blir många. Som Folkpartietframhållit tidigare bör man överväga att samla allabestämmelser mot diskriminering i en lag. Eftersomfrågan nu är föremål för utredning anser vi att deni propositionen föreslagna lagen borde tas upp idenna utredning.Det anförda innebär att jag anser att motion A5yrkandena 2 och 3 (fp) bör bifallas av riksdagen.Motionerna A3 yrkande 2 (kd) och A4 yrkande 2 (m)bör avslås i den mån de inte kan anses tillgodoseddamed det anförda.6. Information och lagstiftning (punkt 3) (fp)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 3 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 6. bifaller därmed motion2001/02:A5 yrkande 4.StällningstagandeEnligt min mening är det olyckligt om regeringentror att alla problem med diskriminering påarbetsmarknaden enbart löses genom lagstiftning. Imånga fall kan delar av ett problem lösas genominformation. Lagarna borde därför kompletteras medinformationskampanjer för att också på denna vägkomma åt diskrimineringsproblemen. Detta bör gesregeringen tillkänna.Det anförda innebär att motion A5 yrkande 4(fp) bör bifallas av riksdagen.7. Godkännande av omdeltidsarbete (punkt 5) (m)av (), (),() och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 5 bordeha följande lydelse:Riksdagen avslår förslaget i proposition 2001/02:97om godkännande av () konvention (nr 175) omdeltidsarbete. bifaller därmed motion2001/02:A4 yrkande 1.StällningstagandeRegeringen anser att de hinder som tidigareförelegat för en svensk ratificering av om deltidsarbete nu är undanröjda ochföreslår att godkänner konventionen.Enligt vår uppfattning är det tillfyllest attSverige införlivar de två EG-direktiven genom denföreslagna lagstiftningen. tillföringet ytterligare i frågan. Vi förordar att Sverigeäven framgent avstår från att tillträdakonventionen.Vi anser alltså att propositionen skall avslås idenna del, vilket innebär att vi tillstyrker motionA4 yrkande 1 (m).8. Ändringar i fråga om deltidsarbete ochtidsbegränsade anställningar (punkt 6) (v)av () och Carlinge Wisberg (v).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 6 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 8. bifaller därmed motion2001/02:A316 yrkandena 57 samt avslår motionerna2000/01:A810 yrkande 3, 2001/02:A220 yrkandena 4 och5, 2001/02:A232, 2001/02:A233, 2001/02:A252,2001/02:A262, 2001/02:A264, 2001/02:A273,2001/02:A290, 2001/02:A328, 2001/02:A338,2001/02:A365, 2001/02:A372, 2001/02:A373,2001/02:A374 och 2001/02:So503 yrkande 2.StällningstagandeUnder har antalet fasta jobb ökat.Sett ur ett längre perspektiv har dock detillfälliga jobben blivit fler, och många människorhar en otrygg anställningssituation. Värst utsattaär de behovs- eller timanställda. Det är oftastkvinnor i den offentliga sektorn men även i privatsektor.Det finns en mängd beskrivningar av hur människormed tillfälliga anställningar drabbas: få bostad och liten möjlighet att ta lån och attvara kreditvärdig. De timanställda har än svårareatt klara vardagliga saker som de flesta anser somnaturliga, t.ex. att gå till tandläkaren på bokadtid.Utredningen som gör skallvisserligen kartlägga förekomsten av tidsbegränsadeanställningar, men utredningen har inget uttalatuppdrag att komma med förslag hur dessaanställningar skall begränsas.Vänsterpartiet anser att grunden måste vara fastaheltidsjobb. Undantag skall sedan kunna göras genomkollektivavtal, men enbart om det finns sakligaskäl.De förändringar som genomfördes för attangripa missbruket av vikarier har, vilketVänsterpartiet befarade, visat sig otillräckliga.Utvecklingen har visat att lagen inte är tillräckligför att komma åt missbruket medvisstidsanställningar.Trots att många har haft en otrygganställningssituation infördes ytterligareen osäker anställningsform, , överenskommenvisstidsanställning. Skillnaden mellan ÖVA och andraformer av visstidsanställningar är att det intebehövs några sakliga skäl för att inrätta enöverenskommen visstidsanställning. Den tillgodoserinte någon särskild person eller något särskiltbehov. Grunden för att införa ÖVA var att gearbetsgivaren större makt över anställningsformen.Den motiverades med sysselsättningsskäl. Av deutvärderingar som gjorts framgår att de äldreformerna av tidsbegränsade anställningar är fullttillräckliga. anser att ÖVA måsteavskaffas.Enligt uppfattning bör alla formerav visstidsanställningar inom ramenav en treårsperiod övergå i entillsvidareanställning. Detta är nödvändigt för attfånga in den sämsta formen av anställning, nämligenbehovs- och timanställning. Många kvinnor inomkommunsektorn har denna anställningsform, ochytterligare exempel är objektsanställda personligaassistenter. Diskrimineringen av kvinnor är myckettydlig på denna punkt. får inte varaoverksam.Det anförda innebär att vi anser att motion A316yrkandena 57 (v) bör bifallas. De övriga isammanhanget berörda motionerna bör avslås.9. Allmänna frågor om arbetsrätten (punkt 7)(m)av (), (),() och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 7 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 9. bifaller därmed motionerna2001/02:A349 yrkandena 1, 2, 3, 4 och 7 samt2001/02:Kr425 yrkande 3 samt avslår motionerna2001/02:A236 yrkandena 1 och 2, 2001/02:A237yrkandena 1 och 2, 2001/02:A314 yrkandena 2 och 3,2001/02:A389 yrkande 25 och 2001/02:N267 yrkande 17i denna del.StällningstagandeDen traditionella, storskaliga produktionen ersättsi snabb takt av en mer individanpassadföretagsamhet. Synen på anställning förändras ochnya relationer suddar ut invanda gränser mellananställda, uppdragstagare och ägare. Medarbetarnages större ansvar och befogenheter somkraven på kunskap och kompetens ökar. Den svenskaarbetsrättsliga lagstiftningen har inte utvecklats isamma takt utan är anpassad till gårdagensarbetsmarknad som var präglad av industrisamhället.Den blir därmed ett ökande hinder för tillkomsten avnya jobb. Lagstiftningen måste moderniseras.Utgångspunkten skall vara att det är den enskildesom är bärare av arbetets rättigheter. De fackligaorganisationerna skall företräda arbetstagarna pågrundval av deras uppdrag, inte till följd avtvingande regler. Dagens lagstiftning tar ställningför organisationerna, vilket innebär att individernakommer i kläm. Bestämmelser om avtalsområden, rättför centrala organisationer att bestämma vilketkollektivavtal som skall gälla på arbetsplatsen ochden fackliga vetorätten mot entreprenader är exempelpå hur lagen bestämmer över företagens och deanställdas huvuden hur de skall bedrivaverksamheten.Vi vänder oss mot påståendena att våra förslagskulle försämra för arbetstagarna. Självklart skalldet arbetsrättsliga regelverket syfta till atttrygga den enskildes ställning på arbetsmarknaden. Idetta behövs en bättre balans mellan fackligaprivilegier och den enskildes förenings- ochavtalsfrihet än i den nu gällande lagstiftningen.Dagens lagstiftning skyddar genom t.ex.turordningsregler och tillsvidarekontrakt dem somhar lyckats ta sig in på arbetsmarknaden påbekostnad av dem som inte ännu lyckats göra det.Turordningsreglerna blir ett särskilt problem förungdomar. Vid en konjunkturnedgång blir muren mellande fast anställda och de andra än större. De icke-etablerade kastas ut i arbetslöshet, trots att deraskompetens kanske hade behövts för viktigaarbetsuppgifter.En fungerande arbetsmarknad skall stå på två ben:Avtalsfrihet och rättstrygghet. Fria avtal skallutgå från individer och företag. En arbetsgivareskall inte vara skyldig att tillämpakollektivavtalet på andra arbetstagare än dem somomfattas av avtalet, dvs. medlemmarna iorganisationen.En verklig föreningsfrihet måste vara både positivoch negativ. Båda måste stärkas. I den positivaföreningsfriheten måste ingå rätten att organiserasig och förhandla lokalt. Människor måste gesmöjlighet att välja mellan olika avtal, ävenindividuella sådana. Den negativa föreningsfrihetenavser rätten att slippa vara med i en förening.Medlemskap skall krävas i den fackliga organisationsom vill att den enskilde skall omfattas av desskollektivavtal.Det är viktigt att en fri arbetsmarknad intehämmas på EU-nivå, till exempel i form avunionsomfattande kollektivavtal eller fackligaregler. Detta står i strid inte bara med deprinciper som vi framfört ovan, utan även med denviktiga subsidiaritetsprincipen. Svenska företrädarei EU:s instanser måste verka för att besluten fattasså nära medborgarna som möjligt.Vi tillstyrker med det anförda motionerna A349yrkandena 1, 2, 3, 4 och 7 (m) och Kr425 yrkande 3(m). Motionerna A389 yrkande 25 (fp), A236 yrkandena1 och 2 (m), A237 yrkandena 1 och 2 (m) avstyrks iden mån de inte får anses tillgodosedda med detanförda. Motionerna A314 yrkandena 2 och 3 (v) ochN267 yrkande 17 i denna del avstyrks.10. Allmänna frågor om arbetsrätten (punkt 7)(v)av () och Carlinge Wisberg (v).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 7 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 10. bifaller därmed motion2001/02:A314 yrkandena 2 och 3 samt avslårmotionerna 2001/02:A349 yrkandena 1, 2, 3, 4 och 7,2001/02:A236 yrkandena 1 och 2, 2001/02:A237yrkandena 1 och 2, 2001/02:A389 yrkande 25,2001/02:Kr425 yrkande 3 samt 2001/02:N267 yrkande 17i denna del.StällningstagandeVänsterpartiet har krävt attarbetsrätten förbättras och föreslagit att de nyaförutsättningarna i arbetslivet skall utredas. Dettahar hörsammats av . Arbetslivsinstitutethar fått i uppdrag att utreda detta. Syftet meduppdraget är att försäkra sig om att lagstiftningenuppfyller kraven på trygghet och inflytande för deanställda inom ramen för en flexibel och effektivarbetsmarknad.Frågor om anställningsform och anställningsvillkorgäller makt och maktlöshet med en tydligkönsdimension. Enligt mening är detanmärkningsvärt att det i uppdraget inte nämns någotom att översynen skall belysa situationen utifrånett könsperspektiv. anser attuppdraget bör kompletteras dels i detta hänseende,dels med en uppmaning om att de förändradeturordningsreglerna skall utredas särskilt.Detta innebär att vi anser att motion A314yrkandena 2 och 3 (v) bör bifallas av riksdagen.Övriga i sammanhanget behandlade motioner böravslås.11. Allmänna frågor om arbetsrätten (punkt 7)(fp)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 7 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 11. bifaller därmed motion2001/02:A389 yrkande 25 och 2001/02:N267 yrkande 17i denna del samt avslår motionerna 2001/02:A236yrkandena 1 och 2, 2001/02:A237 yrkandena 1 och 2,2001/02:A314 yrkandena 2 och 3, 2001/02:A349yrkandena 1, 2, 3, 4 och 7 samt 2001/02:Kr425yrkande 3.StällningstagandeFör som går blir det allt mer nödvändigtoch uppenbart att lagarna måste förändras ochmoderniseras. Det är inte möjligt att ha enlagstiftning som är anpassad behovoch arbetsmarknad eftersom utgångspunkten var att en anställd arbetade hos sammaarbetsgivare genom hela sitt yrkesverksamma liv.Dagens arbetsrättsliga lagstiftning bidrar tillatt cementera arbetslösheten på en högre nivå ännödvändigt och den skapar problem medlönebildningen. Lagstiftningen skall ses som ettinstrument för att skapa balans mellan arbetsgivareoch arbetstagare på arbetsmarknaden. Den nuvarandelagstiftningen kom till därför att man ansåg att denanställde hade en svag position i förhållande tillarbetsgivaren. Det var riktigt då, och gällerfortfarande. Vad som har gått snett är attorganisationerna både på arbetstagar- ocharbetsgivarsidan inte sökt eller faktiskt nått enbättre ordning för lönebildningen och ett störreinflytande för den enskilde arbetstagaren ocharbetsgivaren.Det är ändå viktigt att påpeka att det i huvudsakär i avtal mellan arbetsmarknadens parter somfrågorna skall lösas. Lagstiftning skall användasendast i de fall som det är uppenbart att nuvaranderegler inte fungerar som tänkt.De förändringar som fyrpartiregeringen genomfördeoch som gällde var välbehövliga.Beslutet av den socialdemokratiska regeringen attupphäva dem var förödande för företagsamheten.Dessbättre har en del hänt med lagstiftningenunder senare år genom initiativ från de borgerligapartierna. Vi syftar på förbudet mot blockader motenmans- och familjeföretag ochturordningsundantaget för småföretag avseende högsttvå arbetstagare.En fortsatt reformering brådskar dock, inte minstmot bakgrund av att arbetsmarknaden hela tidenförändras och att fler får andra anställningsformerän fast anställning. Konkret anser vi bl.a.vetomöjligheterna vid entreprenader bör tas bort ochatt den s.k. lex bör slopas.En parlamentarisk utredning bör tillsättasskyndsamt för att lägga fram förslag om enarbetsrätt som är anpassad till 2000-taletsarbetsmarknad. Bland det som bör studeras är hur mankan få in de nya anställningsformerna i detarbetsrättsliga systemet.Det anförda innebär att vi anser att motion A389yrkande 25 (fp) bör tillstyrkas. Övriga isammanhanget behandlade motioner avstyrks i den månde inte kan anses tillgodosedda med det anförda.12. Lönebildningen (punkt 8) (m)av (), (),() och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 8 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 12. bifaller därmed motion2001/02:A219 yrkandena 15 samt avslår motionerna2001/02:A234 och 2001/02:A367 yrkandena 2224.StällningstagandeAlla som arbetar heltid skall kunna leva på sin lönoch alla arbetstagare skall kunna känna att de kanpåverka sin lön. Så är inte fallet i . Detfinns ett utbrett missnöje med den nuvarandelönebildningen.Lönebildningen måste bli friare. Den nödvändigaflexibiliteten och anpassningsförmågan saknas. Ialltför liten utsträckning bidrar lönebildningentill att skapa balans på arbetsmarknaden och tillatt underlätta företagens rekrytering.Trots relativt sett höga arbetskraftskostnaderbetalar sig långa studier dåligt i . Samtligaundersökta akademiska yrken hade en lägre ekonomiskstandard än industriarbetarna när skatt, nödvändigafasta utgifter och studiemedelsavgiften betalats.Lönebildningen skall bestämmas genom lokalaförhandlingar så nära den enskildes verklighet sommöjligt eftersom individuella löner mera direktbelönar de anställdas kunskaper ocharbetsresultatet. Detta motverkar också lön efterkön.Det går dock inte lägga hela ansvaret förlönebildningen på parterna. En mängd faktorerpåverkar löneutvecklingen. I alla avgörandehänseenden bestämmer staten förutsättningarna genomsin ekonomiska politik i stort och genom bl.a.skatte-, närings-, utbildnings- ocharbetsmarknadspolitiken och genom utformningen avlagar och regler.Vi anser att politiken bör läggas om i följanderiktning.· En inkomstskattereform genom successivt avveckladinkomstskatt och höjt grundavdrag i två steg·· En successiv avveckling av statsskatten, som äratt betrakta som en skatt på utbildning ochkunskap·· Införande av en allmän arbetslöshetsförsäkringsom innebär att alla som uppfyllerarbetsvillkoret omfattas; ersättning utges underhögst med återkvalificering endastgenom arbete.·Det anförda innebär att vi tillstyrker motion A219yrkandena 15 (m) samt avslår motionerna A234 (m)och A367 yrkandena (kd) i den mån de inteanses tillgodosedda med det anförda.13. Lönebildningen (punkt 8) (kd)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 8 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 13. bifaller därmed motion2001/02:A367 yrkandena samt avslår motionerna2001/02:A219 yrkandena 15 och 2001/02:A234.StällningstagandeUnder har den svenskalönebildningen inte fungerat tillfredsställande.Lönerna i har ökat snabbare än i våraviktigaste konkurrentländer. har dettadolts genom ständigt återkommande devalveringar. Nuär den vägen stängd och låginflationspolitikenetablerad. Därför måste också lönebildningen fungerabättre och leda till avtal i paritet medkonkurrentländernas om vi skall få nedarbetslösheten.Enligt vår uppfattning finns det fyra tillväxtfällorpå den svenska arbetsmarknaden.· Den första tillväxtfällan är den i internationelljämförelse låga andelen anställda inom denprivata sektorn. Detta leder till en låg dynamikpå arbetsmarknaden som den undergrävermöjligheten till nya sysselsättningstillfällen.·1 Den andra tillväxtfällan är den lågarörligheten på arbetsmarknaden somresulterar i flaskhalseffekter. Orsakentill detta är bl.a. de höga skattekilarnasamt den sammanpressade lönestrukturen.Exempelvis har många offentligt anställdaakademiker lägre livslöner än personerinom den privata sektorn som hargymnasieutbildning som högstautbildningsnivå. För en fungerandearbetsmarknad och ett branäringslivsklimat krävs att lönebildningenbättre avspeglar tillgång och efterfråganpå arbetskraften.2· Den tredje tillväxtfällan är det faktum attutbildning lönar sig dåligt i , vilket ärförödande för vår framtida konkurrenskraft.Svenska akademiker har internationellt settbetydligt lägre löner än motsvarande grupper iVästeuropa. Det gäller för akademiker både iprivat och offentlig tjänst. Lönebildningen börpå ett bättre sätt än ta hänsyn tilllöntagarens kompetens och kunnande, denprestation som utförs och det ansvararbetsuppgiften innebär. Lönebildningen bör ocksåstimulera den enskilde till lärande,ansvarstagande och goda arbetsprestationer. Ipraktiken innebär dessa hänsynstaganden attlönebildningen i större utsträckning bör ske pådet lokala planet och vara mera individuelltinriktad. bör man i en mer individuelltinriktad lönebildning vara ytterst observant påden ojämlika situation som kan uppstå vid enlöneförhandling mellan en arbetsgivare och enenskild individ. Arbetstagarorganisationer hardärför en viktig stödjande och rådgivande roll.·· Den fjärde tillväxtfällan är de högaanställningströsklarna, både för företag ochindivider. Detta gäller inte minst rekrytering avlågutbildade som oftast saknar yrkeserfarenhet.För individen gör ersättningar frånarbetslöshetsförsäkringen samt marginaleffekteratt arbete vid låga inkomster ofta inte lönar sigjämfört med alternativet att inte arbeta. Förföretagen innebär relativt höga ingångslöner ochhög skatt på arbete tillsammans med vissaarbetsrättsliga regler att företagen drar sig föratt anställa personer med låg utbildning ochliten erfarenhet i relation till det somefterfrågas.·Enligt vår uppfattning kan man inte bara titta påden totala lönenivåns utveckling utan man måste ävenbeakta lönebildningens roll för att skapa dynamikoch flexibilitet och därmed sysselsättning ochtillväxt.För att få till stånd en ekonomisk-politisk miljösom främjar en god lönebildning krävs det enstrategi i vilken följande punkter måste ingå.· De ekonomisk-politiska ramarna för lönebildningenskall vara stabila och främja ett ansvarsfulltbeteende hos parterna på arbetsmarknaden, deenskilda företagen och de anställda. Statliginkomstpolitik avvisas.·- För att uppmuntra arbete, utbildning,kompetensutveckling och ökat ansvarstagande måsteskatten på arbete sänkas för alla, exempelvisgenom höjt grundavdrag och/eller förvärvsavdrag.Maximal marginalskatt skall vara i enlighetmed skattereformen 1990/91.-· Arbetslöshetsförsäkringen betalas genomrelativt blygsamma medlemsavgifter,arbetsgivarnas arbetsmarknadsavgifter men framförallt över statsbudgeten. Försäkringen bör varaobligatorisk och i större utsträckning än i dagfinansieras genom avgifter från de försäkrade.När arbetslösheten stiger ökar avgifterna, närden sjunker minskar de. En sådan modell gerincitament för en bättre fungerande lönebildning.Löntagarna kompenseras genom sänktainkomstskatter.·· Ett vinstdelningssystem för de anställda börinföras. Ett sådant system skapar en god ochflexibel koppling mellan företagens vinster ochde anställdas ersättningar.