bet · GP01KU20 · 2002-05-21 00:00:00 — Informationsskyldighetengäller alla frågor som avses bli behandlade irådet, medan samrådsskyldigheten gäller införbeslut som regeringen bedömer som betydelsefulla.Det är ytterst en bedömningsfråga, som detankommer på regeringen att avgöra, om ett beslutom en gemensam ståndpunkt i rådet är såbetydelsefullt att regeringen behöver samråda medEU-nämnden om detta innan regeringen fattar sitteget beslut. Alternativet är att regeringen iefterhand samråder med nämnden och informerar omsitt beslut. Regeringen har dock alltid möjlighetatt fatta ett nytt beslut i ärenden omöverläggningen i skulle motivera det.Ofta förhåller det sig också så att beslut inomden gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikenkommer upp med så kort varsel att det kan varasvårt för regeringen att samråda med EU-nämndeninnan ett regeringsbeslut måste fattas inför ettmöte i allmänna rådet. I all synnerhet gällerdetta inom området för internationellasanktioner. Eftersom antagande av en gemensamståndpunkt i rådet får anses innebära att eninternationell överenskommelse ingås förutsättsenligt regeringsformen att regeringendessförinnan har fattat beslut i frågan (10 kap.1 § RF). För att regeringen i sådana fall skallkunna fullgöra sin konstitutionella skyldighetkan det av rent tidsmässiga skäl vara nödvändigtatt fatta beslutet före mötet med EU-nämnden.Till följd av detta blir det i isådana fall fråga om att informera och samråda omett redan fattat beslut.I det aktuella fallet stod mycket begränsad tidtill förfogande och detta gjorde det nödvändigtatt fatta regeringsbeslutet före behandlingen iEU-nämnden. anser attförfarandet var helt i enlighet med 10 kap. 5 §RO och med den praxis som har tillämpats sedanlänge i sanktionsärenden.Utskottets ställningstagandeSamrådet inför ministerrådsmöten i frågor inom andraoch tredje pelarna skall, liksom detta samråd ifrågor inom första pelaren, äga rum i EU-nämnden.Det nära sambandet mellan t.ex. de utrikespolitiskaövervägandena i andra pelaren och främsthandelspolitiken och utvecklingsfrågorna i förstapelaren, liksom sambandet mellan samarbetet om vadsom tidigare benämndes inrikes och rättsliga frågori tredje pelaren och främst frågor om personers friarörlighet i första pelaren har tidigareunderstrukits av utskottet.Ovan har återgivits den av godkändautgångspunkten för arbete med EU-frågoratt andra- och tredjepelarfrågor i i såstor utsträckning som möjligt behandlas somförstapelarfrågor, dvs. informations- ochsamrådsskyldigheten omfattar också dessa frågor. Attsamrådsskyldigheten för regeringen gäller för helaEU-samarbetet, alltså även beträffandeöverenskommelser i andra och tredje pelarna, påpekassom också återgivits ovan även av regeringen ipropositionen 2001/02:72.Skyldigheten att inför ministerrådsmöten samrådamed omfattar således frågor i alla de trepelarna.Vid några få tillfällen har det från regeringenssida setts som nödvändigt att regeringen fattarbeslut inför ministerrådsmöten innan det slutligasamrådet med ägt rum. Detta är givetvisinte någon lämplig ordning, även om regeringenteoretiskt sett kan ändra sitt beslut föreministerrådsmötet, om utgången av samrådet med skulle ge anledning till det. Även omförfarandet är sällsynt, understryker det betydelsenav att beslutssystemet inom EU utformas på ettsådant sätt att de nationella parlamenten geserforderligt rådrum i aktuella ärenden samt av attregeringen på ett tidigt stadium uppmärksammar vilkaärenden som planeras bli behandlade vid de olikaministerrådsmötena och som kräver regeringsbeslut.Regeringen bör kunna planera arbetet på ett sådantsätt att nödvändigt samråd med faktisktkan äga rum innan regeringen fattar beslut om attbinda vid en internationell överenskommelseinom ramen för samarbetet i EU, även om det kankomma att behöva ske på ett tidigare stadium ännormalt.Granskningen ger inte utskottet anledning tillnågot ytterligare uttalande. **FOOTNOTES**[1]: Prop. 1994/95:19, förslag 1994/95:TK1, bet.1994/95:KU22, rskr. 1994/95:65 och 66, jfr ävenförslag 1993/94:TK3, bet. 1993/94:KU18, rskr.1993/94:424-427[2]: . 1994/95:KU22 s. 20[3]: . 1996/97:KU2 s. 35[4]: Förslag 2000/01:RS1 s. 123[5]: . 2000/01:KU23, rskr. 2000/01:273-276[6]: FEU artikel 12[7]: FEU artikel 14[8]: FEU artikel 15[9]: FEU artikel 34[10]: Prop. 1997/98:58, bet. 1997/98:UU13, rskr.1997/98:197[11]: . 1996/97:KU252. Handläggningen av vissaregeringsärenden m.m.2.1. Beredningen av ärendet om engemensam myndighet för statensskolor för vuxnaÄrendetI en anmälan, bilaga A2.1.1, har begärts attutskottet granskar beredning aven gemensam myndighet för Statens skolor för vuxna(SSV). Särskilt bör utskottet granska motiven förlokaliseringen av det nya ledningskansliet samt hurutnämningen av generaldirektör har gått till. Detmotiv, utöver generaldirektörens boende, somframkommit angående beslutet att förläggaledningskansliet till är, enligtanmälaren, regeringens omställningsarbete iHässleholm. Anmälaren finner ett sådant argumentvara svagt och hänvisar till att samma argument voreminst lika tillämpbart för . Vidare anförssom skäl till granskningsanmälan att vid utnämningenav generaldirektör har inte erfarenhet idistansutbildningsfrågor beaktats, något som bordeha gjorts.BakgrundEnligt 11 kap. 9 § första stycket regeringsformen(RF) tillsätts tjänst vid domstol eller vidförvaltningsmyndighet som lyder under regeringen avregeringen eller av myndighet som regeringenbestämmer. Av andra stycket samma paragraf framgåratt vid tillsättning av en statlig tjänst skallavseende fästas endast vid sakliga grunder såsomförtjänst och skicklighet.I 7 kap. 2 § RF föreskrivs att vid beredningen avregeringsärenden skall behövliga upplysningar ochyttranden inhämtas från berörda myndigheter. Ävensammanslutningar och enskilda skall lämnas tillfälleatt yttra sig i den omfattning som behövs.Från och med den 1 juli 2001 är Statens skola förvuxna i (SSVH) och Statens skola för vuxnai (SSVN) sammanslagna till en myndighet -Statens skolor för vuxna, SSV. Huvudkontoret ärlokaliserat till . ,, har av regeringen utnämnts tillgeneraldirektör för med sammanslagningen var att stärkasamarbetet mellan skolorna. Med anledning avregeringens förslag i budgetpropositionen (prop. 2000/01:1, utg. omr. 16, bet. 2000/01:UbU1,rskr. 2000/01:99) beslutade att ändralagen (1991:1108) om statens skolor för vuxna så attdet för skolorna skall finnas en gemensam styrelsesom utses av regeringen.Promemoria från UtbildningsdepartementetUtskottet har genom en skrivelse tillRegeringskansliet begärt ett yttrande övergranskningsanmälningen vad avser beredningen av delsbeslutet att lokalisera SSV till , delsbeslutet att utnämna har som svar på utskottetsbegäran översänt en inom Utbildningsdepartementetden upprättad promemoria, bilagaA2.1.2. I promemorian anförs bl.a. följande.I propositionen Vuxnas lärande och utvecklingenav vuxenutbildningen (prop. 2000/01:72) gjorderegeringen den bedömningen att skolorna från ochmed skall utgöra en myndighet.Med anledning härav beslutade regeringen om eninstruktion för SSV (förordningen 2001:281 medinstruktion för Statens skolor för vuxna), somträdde i kraft . Enligtinstruktionen skall SSV bestå av två skolenheter,en i och en i , samt ett förskolenheterna gemensamt kansli. Vid myndighetenskall det vidare finnas en generaldirektör som ärchef för myndigheten.Den 31 maj 2001 fick SSV i ochNorrköping i uppdrag av regeringen att vidta deåtgärder som behövdes för att upprätta den nyamyndigheten samt att inrätta ett för skolornagemensamt kansli i Hässleholm.1. Utnämning av generaldirektörÄrendet bereddes på sedvanligt sätt inomRegeringskansliet. En redogörelse för hurregeringen utövar utnämningsmakten finns ikonstitutionsutskottets betänkande1999/2000:KU20, s. 58-59 och bilaga A3.2.3,s.80-81.Hans-Inge har lång erfarenhet somskolledare och skolchef. Han var ledamotav den av regeringen tillsatta och har varit expert i Kommittén fördet europeiska skoldatanätet. Som skolchef iHässleholm var han starkt engagerad i projekt i skolan i kommunen. Hanhar vidare varit näringslivschef i Hässleholmskommun, och han har dessutom - i egenskap avordförande i de båda styrelserna för SSV iHärnösand och - skaffat sig erfarenhetav verksamheten.2. LokaliseringsbeslutetDet aktuella lokaliseringsbeslutet avser en förde båda skolenheterna ny gemensamledningsfunktion bestående av tre till fyrapersoner. De cirka 170 anställda i ochNorrköping berördes inte av beslutet.En utgångspunkt för regeringens beslut om attuppdra åt SSV att inrätta ett kansli i Hässleholmvar att en för skolorna gemensamledningsfunktion, i syfte att vinna legitimitetoch förtroende inom hela myndigheten, inte kundeknytas till någon av skolorna eller placeras pånågon av de berörda orterna. I början av april2001 inhämtade Utbildningsdepartementetupplysningar i fråga om lokaliseringen avkansliet. Reaktionerna på tanken om att förläggadet gemensamma kansliet till en annan ort änHärnösand och var entydigt positivavid SSV i och delade vid SSV iHärnösand.Det huvudsakliga underlaget för regeringensställningstagande i lokaliseringsfrågan var detomfattande beredningsarbetet rörande kompensationi form av statliga arbetstillfällen till ortersom berörts av omställningen av försvaret. En avdessa orter var . förbeslutet hade Omställningsgruppen inomNäringsdepartementet inte nått det mål som sattsupp för nya statliga arbetstillfällen iHässleholm.Möjligheten att till lokaliseringsortenrekrytera en väl kompetent chef för verksamhetenbeaktades självfallet inför beslutet, liksommöjligheten till samverkan med den blivandeMyndigheten för kvalificerad yrkesutbildning, somockså lokaliserats till Hässleholm.Utskottets ställningstagandeSom framgår av 11 kap. 9 § regeringsformen tillsättstjänst vid förvaltningsmyndighet som lyder underregeringen av regeringen eller av myndighet somregeringen bestämmer. Enligt 7 kap. 2 §regeringsformen skall vid beredningen avregeringsärenden behövliga upplysningar ochyttranden inhämtas av berörda myndigheter.Utskottets granskning har inte lett till annanslutsats än att regeringen berett utnämningsärendetoch lokaliseringsärendet i enlighet medregeringsformens krav. Granskningen föranleder intenågot uttalande i övrigt från utskottets sida.2.2. Näringsminister utfästelser om statliggaranti till flygbolagÄrendetI en granskningsanmälan, bilaga A2.2.1, har begärtsatt granskar näringsministerBjörn hantering av utfästelser omstatliga garantier till flygbolag.Anmälaren hävdar att hanteringen av utfästelser omstatliga garantier till flygbolag kantas av en radoklarheter vad gäller ärendets handläggning. Ianslutning härtill anför anmälaren att en tjänstemanfrån höll en föredragning iämnet inför trafikutskott vid ettsammanträde . Den endaskriftliga handling som förelades utskottet viddetta tillfälle var en översättning av enöverenskommelse i frågan mellan EU:sfinansministrar. Som bilagor hade dock fogatsgenomarbetade promemorior från och Finland.Enligt anmälan kritiserades vid detta tillfälleregeringens beredning av ärendet, bl.a. därför attNäringsdepartementet hade börjat förhandla med SASinnan frågan togs upp med trafikutskottet.Anmälaren hänvisar även till uppgifter om attRiksgäldskontoret den19 beslutade att den statliga garantinskulle upphöra att gälla den 22oktober såvitt avsåg skadebelopp om upptill , eftersom detdå fanns marknadslösningar för flygbolagen m.fl.Några timmar efter det att besluthade trätt i kraft gjordes emellertid enligt anmälanett uttalande till TT från näringsministerns kansli.I uttalandet meddelades att regeringen tänkte lösafrågan retroaktivt den 23 oktobergenom att inkalla ett extra regeringssammanträde.Vid det extra regeringssammanträdet beslutadesenligt anmälan att skulle ställaut garantier i oförändrad omfattning. I anmälananges att regeringsbeslutet dessutom gällderetroaktivt från t.o.m. den24 oktober 2001.Anmälaren anför också att regeringen, sex timmarinnan den av medgivna garantitiden löpteut, meddelade att den avsåg att tillriksdagen överlämna en proposition i vilkenriksdagen föreslogs besluta att den statligagarantin skulle förlängas med ytterligare en månad.Enligt anmälan föreslog regeringen att detta beslutav skulle gälla retroaktivt fr.o.m. den 25oktober. I sammanhanget anför anmälaren attregeringen redan en månad tidigare varit välmedveten om att en förlängning av garantifristenkunde bli ofrånkomlig och att i en sådansituation ställt bestämda krav på beslutsunderlaget.Hanteringen försatte därför i en situationdär en seriös behandling av ärendet avsevärt hadeförsvårats.BakgrundTrafikutskottet tog på eget initiativ upp frågan omstatliga garantier på grund av ändradeförutsättningar för företag inom flygbranschen efterterroraktionerna i . Dettaskedde i ett betänkande . Utskottetföreslog därvid att skulle bemyndigaregeringen att ikläda staten ekonomiskaförpliktelser i form av garantier tillförsäkringsbolag för att återställa detförsäkringsskydd för svenska licensierade flygbolag,för flygplatser och för vissa s.k. handlingagentersom marknaden inte längre tillhandahöll vid skadorpå tredje man till följd av krig, terrorism ochliknande om , räknatretroaktivt fr.o.m. (bet.2001/02:TU5). biföll den 27 septemberutskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr.2001/02:1).Av det nämnda utskottsbetänkandet framgår attstatssekreteraren ,, vid trafikutskottetssammanträde redovisade vilkavägledande principer som EU:s ekonomi- ochfinansministrar hade enats om skulle ligga tillgrund för nationella lösningar av det aktuellaproblemet. De vägledande principerna hade beslutatsvid ett informellt ministerrådsmöte den 22 september2001. Statssekreteraren redovisade också vidutskottssammanträdet vilka åtgärder som vissa EU-länder hade vidtagit eller planerade att vidta i detaktuella sammanhanget.För den händelse att en lösning påförsäkringsfrågorna inte hade uppnåtts inom en månaduttalade trafikutskottet i detta betänkande attutskottet då förutsatte att regeringen återkom tillriksdagen och redovisade läget påförsäkringsmarknaden. Vidare förutsatte utskottetatt regeringen därvid lade fram förslag tillåtgärder för hur problemen skulle kunna lösaslångsiktigt.Samma dag som biföll trafikutskottetsförslag, dvs. , beslutade regeringenatt ge i uppdrag att ställa utgarantier för flygbranschen längst t.o.m. den 24oktober 2001, bilaga A2.2.2. I beslutet angavs attgaranti fick ställas ut endast om enförsäkringslösning helt eller delvis saknades påmarknaden. Om det inträffadeatt en försäkringslösning kunde erhållas påmarknaden, skulle garantibeloppet i motsvarande månminskas.Vid ett ministerrådsmöte antogtransportministrarna inom EU en gemensam ståndpunktav innebörden att statliga garantier till flygbolag,flygplatser och tjänsteleverantörer fick utfärdasför att täcka kostnader gentemot tredje man vidkrig, terrorattacker och liknande händelser.Garantierna skulle gälla under maximalt en månadstid med möjlighet till förlängning för enskildamedlemsstater under slutet av året. Villkoret varatt flygbolagen inte fick komma i en ekonomiskt merfördelaktig situation än före den 11 september.Den 18 oktober 2001 beslutade regeringen attöverlämna en proposition till om attförlänga tiden för statliga garantier för attåterställa försäkringsskyddet för flygbranschent.o.m. 2001/02:23).Förslaget innebar alltså att tiden för statligagarantier, som enligt beslut annarsskulle löpa ut , förlängdes meden månad. Enligt uppgift från riksdagenskammarkansli inkom denna proposition tillkammarkansliet den 25 oktober.Regeringen angav i propositionen att den ienlighet med bemyndigande hade uppdragitåt att utfärda garantier för attåterställa flygbranschens försäkringsskydd. Degarantiavtal som därvid hade slutits mellan svenskastaten och flygförsäkringsbranschen gällde enligtregeringen endast till den del erforderligtförsäkringsskydd inte fanns att tillgå på marknaden.Av avtalen framgick att det ankom på den enskildaförsäkringstagaren att bevaka försäkringsmarknadenoch att tillse att det egna behovet avförsäkringsskydd vartillgodosett. hade enligtregeringen i detta sammanhang, mot bakgrund avkontorets egen marknadsbevakning, informeratflygbranschen genom skrivelser till de enskildaförsäkringstagarna om de förändringar imarknadsbilden som kontoret hade observerat.Regeringen uttalade därvid att den utgick från attde enskilda försäkringstagarna anpassade sittförsäkringsskydd så att deras behov tillgodosågs.Vidare uppgav regeringen att det sedan den 3 oktober2001 fanns en möjlighet för flygbolag att teckna enförsäkring upp till ett belopp om . Premien för denna försäkring uppgick till ca32 kr per passagerare. Regeringen konstaterade ocksåatt var det enda av Sverigelicensierade flygbolag som tidigare hade haft enhögsta försäkringsnivå överstigande per skadetillfälle. För andra aktörer iflygbranschen såsom flygplatser och företag somtillhandahåller olika former av marktjänster fannsdock enligt regeringen ännu inte någotförsäkringsalternativ tillgängligt.Riksgäldskontoret meddelade deflygbolag som erhållit garantier att de utfärdadegarantierna skulle upphöra att gälla måndagen den 22oktober kl. 17.00.Regeringen beslutade attRiksgäldskontoret skulle fortsätta att ställa utgarantier till flygbranschen fr.o.m. den 22 oktober2001 t.o.m. , bilagaA2.2.3.Riksdagen biföll proposition 2001/02:23 den 31oktober 2001 (bet. 2001/02:TU6, rskr. 2001/02:12).Promemorior från NäringsdepartementetGenom en skrivelse till harutskottet begärt vissa redogörelser m.m. I en inomNäringsdepartementet upprättad promemoria, bilagaA2.2.4, som överlämnats som svar på utskottetsbegäran, lämnas bl.a. följande redogörelse förhändelseförloppet den 21 september- den25 oktober 2001.Förändringar i flygförsäkringarna såvitt avserskador på tredje man orsakade av krig, terrorism ochliknande trädde i kraft natten mellanden 24 och . Uppsägningstidenför försäkringsbolagen för denna del av försäkringenvar sju dagar.Fredagen den 21 september 2001 inkomtill en hemställan från SAS omatt staten skulle ställa ut garantier förflygbranschen för det försäkringsskydd som skullebortfalla natten mellan den 24 och den 25 september.Britannia Airways AB inkom strax därefter medmotsvarande hemställan. Om statliga garantier inteställdes ut riskerades enligt skrivelsen ett mereller mindre totalt stopp för svensk flygtrafik.Under dagarna närmast före den 25 septemberbereddes frågan inom . Det stodtidigt klart att det inte skulle vara möjligt atthinna med att fatta något beslut om statligagarantier före , eftersom riksdagensbemyndigande var erforderligt.EU:s ekonomi- och finansministrar antog slutsatserom vissa principer för frågans hantering vid ettinformellt möte den 21-22 september.Under helgen diskuteradesfrågan i . I inledningsskedetbedömdes det vara helt nödvändigt att få branschenssyn på situationen. Representanter för flygbolagendeltog i ett möte på söndagenden . Kontakter togs också med ,och för att få information om hurfrågan hanterades där, somefterforskningar gjordes om situationen i övriga EU-länder.Företrädare för ochFinansdepartementet bistod trafikutskottet medupplysningar vid utskottets sammanträde den 25september.Inom EU har skapats en tillfälligt sammansattarbetsgrupp, ad hoc-gruppen för flygförsäkringar,som har sammanträtt ungefär en gång . Vidett möte framgick att de flestamedlemsstaterna kände till att det fanns en endaförsäkringslösning för tredjemansskador upp till ettbelopp om för en premie omca per passagerare och resa. De flestamedlemsstater och kommissionens företrädare var dockav den uppfattningen att detta inte var enmarknadslösning som kunde eller borde accepteras,huvudsakligen på grund av att det knappast kan sägasvara en marknadslösning när det bara finns ettalternativ. Därtill var premien påtagligt myckethögre än före den 11 september.När regeringen tog beslutet omproposition 2001/02:23 om en förlängning av garantinvar texten inte granskad och avstämd i alladetaljer. Tryckning av propositionen skulle dessutomske. Därför dröjde avlämnandet till den 25 oktober.Björn pressekreterare informerade den 22oktober per telefon bl.a. TT om att regeringenförberedde ett beslut om att förlängaförsäkringsgarantin. Något pressmeddelande ellerannat skriftligt uttalande gjordes dock inte.I en kompletterande promemoria som upprättatsinom , bilaga A2.2.5, och sominkommit på utskottets begäran anförs att tiden förberedning inför det första riksdagsbeslutet den 27september 2001 knappast hade kunnat kortas nedytterligare. Skälet till att ett svensktställningstagande inte kom till stånd tidigare varalltså enligt skrivelsen att flygbolagen anmäldefrågan senare än i andra länder. I den mån detförekommit att ett beslut kunnat fattas kortare tidefter anmälan i något annat land, torde detta enligtskrivelsen hänga samman med beslutsordningen i detlandet.Promemoria från trafikutskottets kansliI en inom trafikutskottets kansli upprättadpromemoria, bilaga A2.2.6, som inkommit påutskottets begäran, lämnas en redogörelse förtrafikutskottets hantering av frågan om statligagarantier för att återställa försäkringsskyddet förflygbolag.Av promemorian framgår att utskottets kanslichefden blev kontaktad per telefon avstatssekreteraren ,. redogjorde viddetta tillfälle för att flygförsäkringsbolagen motbakgrund av terroraktionerna i den 11 septembersamma år hade reducerat sin täckning av skador påtredje man som förorsakats av terrorattacker ochliknande. Det fanns en risk för att flygtrafikeninte kunde upprätthållas. bordedärför enligt statssekreteraren ta ett initiativ ochföreslå att bemyndigade regeringen attikläda staten ekonomiska förpliktelser i form avgarantier till försäkringsbolag för att återställaförsäkringsskyddet för svenska licensieradeflygbolag. Vid ett telefonsamtal medexpeditionschefen efterfrågadekanslichefen vid trafikutskottet någon form avskriftlig dokumentation rörande bakgrunden samtregeringens uppfattning i frågan. Någon sådan fannsemellertid inte att tillgå.Vid trafikutskottets sammanträde den 25 september2001 redovisade regeringensuppfattning, vilken innebar att det var nödvändigtatt återställa försäkringsskyddet och atttrafikutskottet borde ta ett initiativ i frågan. Detvar emellertid regeringens uppfattning att stödetborde avvecklas så fort som möjligt. att de riktlinjer som EU:s ekonomi- ochfinansministrar enats om bordeföljas. Dessa riktlinjer innebar bl.a. att entidsbegränsning på en månad skulle gälla och attstaterna skulle ta ut en rimlig och så långt möjligtriskavspeglande premie. framhöllockså att det var angeläget att de skandinaviskaländerna, som har ägarintressen i SAS, och övrigaEU-länder kunde finna gemensamma lösningar.Vid sammanträdet beslutadetrafikutskottet också att bereda finansutskottettillfälle att yttra sig i frågan. Finansutskottetavlämnade ett yttrande den 26 september 2001.Trafikutskottet sammanträdde åter den 26 september2001. Då svarade på ytterligarefrågor. Därefter justerade utskottet sitt betänkande2001/02:TU5.Regeringens proposition 2001/02:23 Förlängd tidför statliga garantier för att återställaförsäkringsskyddet för flygbranschen bordlades ikammaren . Motionstiden, somförkortades, gick ut den 29 oktober 2001.Trafikutskottet sammanträdde den 30oktober 2001. Då beslutade trafikutskottet attbereda finansutskottet tillfälle att yttra sig överpropositionen och de motioner som väckts.Finansutskottet avlämnade ett yttrande samma dag.Vid trafikutskottets sammanträde påeftermiddagen gav också statssekreteraren , , ochriksgäldsdirektören sina synpunkterpå saken. Vid sammanträdet den 30oktober justerade trafikutskottet sitt betänkande2001/02:TU6, vari utskottet föreslog att riksdagenskulle bifalla propositionen.Regeringens proposition 2001/02:66 Ytterligareförlängd tid för statliga garantier för attåterställa försäkringsskyddet för flygbranschenbordlades i kammaren den 27 november 2001.Motionstiden, som förkortades, gick ut den 3december 2001. Regeringen föreslog att det avriksdagen tidigare beslutade bemyndigandet skulleförlängas att gälla t.o.m. .