bet · GP01KU23 · 2002-03-21 00:00:00 — Därför bör ordet tas borteller bytas ut mot en annan formulering.Det gäller, enligt motionärerna, bådelagen om hets mot folkgrupp och andralagar och förordningar. Denna ståndpunktstöds av det faktum att haruttalat att det inte finns någonvetenskaplig grund för att dela inmänniskor i olika raser och därför bettregeringen göra en genomgång av i vilkenomfattning begreppet ras förekommer isvensk lagstiftning i syfte att byta utordet.KommittédirektivRegeringen beslutade den 31 januari 2002att tillkalla en parlamentarisk kommittémed uppdrag bl.a. att överväga engemensam lagstiftning mot diskrimineringsom omfattar alla eller flertaletdiskrimineringsgrunder ochsamhällsområden och att överväga om och iså fall i vilken utsträckning det ärmöjligt att utmönstra termen ras ur deförfattningar där den förekommer (dir.2002:11). I direktiven anför regeringenbl.a.Enligt regeringens mening är frågan omen eventuell utmönstring av ordet rasi lagtext komplicerad. Den rymmerflera olika aspekter. I harordet ras ofta tolkats i biologiskatermer, medan det i många andraländer, framför allt anglosaxiska,haft en annan innebörd.Därför bör innebörden av ordet ras,framför allt i de konventioner ochandra internationella dokument somSverige är bundet av, klargöras innanställning kan tas till om det ärmöjligt och lämpligt att utmönstradetta ord ur olika författningar. Detbör även belysas om en utmönstring kanha några negativa konsekvenser.UppdragetKommittén skall överväga om det, bl.a.med hänsyn till internationellakonventioner och överenskommelser, ärmöjligt och lämpligt att utmönstratermen ras ur de författningar där denförekommer.Kommittén skall redovisa uppdraget senastden 1 december 2004.Utskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens bedömning attsådana kollektivt bestämda grupper somskyddas av bestämmelsen om hets motfolkgrupp även fortsättningsvis börbeskrivas genom angivande av kategoriernafolkgrupp eller annan sådan grupp avpersoner. Vidare delar utskottetregeringens bedömning att ordet ras intenu bör utmönstras ur den aktuellabestämmelsen. Utskottet vill erinra om deav regeringen den 31 januari 2002beslutade kommittédirektiven ochavstyrker motion K27 yrkande 1.Grova fall av hets mot folkgruppUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker motion 2001/02:K28yrkande 1.Utskottet delar regeringens bedömningatt det i bestämmelsen hets motfolkgrupp bör införas en särskildstraffskala för grova brott.PropositionenRegeringen föreslår att det ibestämmelsen om hets mot folkgrupp införsen särskild straffskala - fängelse ilägst och högst - förgrova brott. Vid bedömande av om brottetär grovt skall särskilt beaktas ommeddelandet haft ett särskilt hotfullteller kränkande innehåll och spritts tillett stort antal personer på ett sätt somvarit ägnat att väcka betydandeuppmärksamhet. Regeringen anser attkommitténs förslag att införastraffansvar för förberedelse ellerstämpling till grova brott inte börgenomföras.En särskild straffskala för grova brottPåföljden för hets mot folkgrupp är i dagfängelse i högst eller, om brottetär ringa, böter. Någon särskildstraffskala för grova brott finns inte.Domstolspraxis i fråga om val avpåföljd har, enligt vad kommittén harredovisat, varit ganska varierande. Tillsynes liknande gärningar bedöms iblandsom ringa brott och påföljden blir dåböter, medan det i andra fall döms förnormalgraden av hets mot folkgrupp. I detsenare fallet döms ofta till ett kortfängelsestraff, med hänvisning till attdet är fråga om brott av sådan art attfängelse bör väljas som påföljd. Iblanddöms dock till en icke frihetsberövandepåföljd, dvs. till villkorlig dom ellerskyddstillsyn.En annan aspekt är att brott avallvarligare slag inte tycks föranledanågon egentlig skärpning av straffet. Vidrasistiska möten eller konserter har dett.ex. inte alltid gjorts skillnad mellananförare eller arrangörer å ena sidan ochåhörare å andra sidan. Bara i ett fåtalfall har det dömts till längrefängelsestraff än en månad.Enligt regeringens mening kan intesådana fall där någon t.ex. i stor skalaoch till en vid krets sprider cd-skivor,videogram, tryckta skrifter m.m. medrasistiskt och liknande innehåll istraffvärdehänseende jämställas med attnågon i en trängre krets och vid någotenstaka tillfälle uttalar sig kränkandeeller hotfullt på ett straffbart sätt.Såsom Lagrådet påpekar i sitt yttrandeger den nuvarande straffskalan i och försig möjligheter att nyanserastraffmätningen, men så tycks hittillsinte ha skett i någon större utsträckningi rättspraxis.Regeringen delar kommitténs ochremissinstansernas bedömning att det ,mot bakgrund av det stora antalrasistiska sammanslutningar som vuxitfram i och denökande propagandaverksamhet som dessabedriver, finns ett behov av att införaen särskild straffskala för grova brott.De flesta av dessa sammanslutningar ärvisserligen små, men de riskerar att blien grogrund för en växande rasism. Ivissa fall bedrivs en systematisk ochnoga planlagd verksamhet av uttaladpropagandakaraktär. Sådan brottsligpropagandaverksamhet kan, enligtregeringen, vara av så allvarligbeskaffenhet att nu gällandestraffmaximum ter sig otillräckligt. Mankan t.ex. tänka sig fall där spridningenhar avsett många framställningar avosedvanligt kränkande karaktär somdessutom systematiskt har spritts i ettstort antal exemplar. Mot denna bakgrundframstår det som motiverat att införa enmöjlighet till strängare påföljder än vadsom är möjligt. Regeringen anseratt detta bör ske genom införande av enbestämmelse med en särskild straffskalaför grova brott, i vilken sådanaomständigheter som bör beaktas vidbedömningen av om brottet skall anses somgrovt också anges.Utformningen bör, enligt regeringensmening, spegla det förhållandet atttillämpningen av den stränga straffskalanär tänkt att präglas av de skäl sommotiverar att den införs, nämligenbehovet av att motverka de rasistiskasammanslutningar som vuxit fram i Sverigeunder och deras ökandepropagandaverksamhet på området. Enligtregeringens uppfattning är det i dettasammanhang viktigt att en samladbedömning av brottets svårhetsgrad, medhänsyn tagen till samtliga relevanta omständigheter, kan göras vidtillämpningen. Lagtexten bör därför angesådana omständigheter som normalt settbör beaktas i sammanhanget, men samtidigtlämna utrymme för hänsynstagande - isåväl förmildrande som försvåranderiktning - också till andraomständigheter.Att ett uttalande varit av särskiltkränkande eller hotfull karaktär bör,enligt regeringens mening, normalt sessom en försvårande omständighet vidbedömningen av gärningar som utgör hetsmot folkgrupp. bör i regel inteden omständigheten att uttalandet haft ensådan karaktär ensam medföra attgärningen skall bedömas som grovt brott iexempelvis ett sådant fall där gärningenhar avsett ett enstaka uttalande inför enbegränsad krets personer. Det bör ocksåtillmätas stor betydelse om meddelandethar fått omfattande spridning, särskiltom spridningen har skett som ett led i enverksamhet av propagandakaraktär.Enbart det förhållandet att ettstraffbart meddelande har fått stor spridning bör dock inte alltid medföra attbrottet skall bedömas som grovt. I såfall skulle straffbara meddelanden somspritts genom en TV-sändning eller endagstidning med större upplaga i principregelmässigt, enbart på denna grund,bedömas som grova brott. Detta är interegeringens avsikt. Omständigheterna isådana fall behöver nämligen inte alltidvara så försvårande att de motiverar attgärningarna bedöms som grova brott. Somexempel kan nämnas meddelanden i form avsatir eller "tittarröster" ellerinsändare, som kanske dessutom endast medsnäv marginal överskridit gränsen för dettillåtna.För att en gärning skall bedömas somgrov bör det normalt i stället krävasbåde att meddelandets innehåll på angivetsätt klart överskridit gränsen för dettillåtna och att meddelandet spritts istor omfattning som ett led i enverksamhet av propagandakaraktär.Lagrådet förordar i sitt yttrande attbestämmelsen utformas i enlighet med denteknik som brukar användas för grovabrott. Lagrådet lämnar också ett exempelpå hur en sådan utformning skulle kunnase ut. Som Lagrådet påpekar är detregeringens avsikt att meddelandets innehåll och dess spridning skall utgörasådana omständigheter som skall särskiltbeaktas vid bedömningen av om brottet ärgrovt. Regeringen delar Lagrådetsuppfattning när det gäller utformningenav bestämmelsen. På Lagrådets inrådanföreslår regeringen därför att det vidbedömande av om brottet är grovt skallsärskilt beaktas om meddelandet haft ettsärskilt hotfullt eller kränkandeinnehåll och spritts till ett stort antalpersoner på ett sätt som varit ägnat attväcka betydande uppmärksamhet.Förberedelse och stämplingHets mot folkgrupp är intekriminaliserat på förberedelse- ellerstämplingsstadiet. Inte heller försöktill hets mot folkgrupp är kriminaliserat.En del sådana gärningar som enligtregeringens förslag skall anses som grovafall av hets mot folkgrupp kan tänkasvara straffvärda redan på planerings- ochförsöksstadierna. Detta skulle i och försig kunna tala för en kriminalisering avförberedelse och stämpling liksom även avförsök till sådana brott. För att enkriminalisering av handlingar som intetidigare har varit straffbara skallgenomföras, måste emellertid kriminaliseringen framstå som en metod som är ägnadatt någorlunda effektivt motverka destraffvärda handlingarna. I kravet påeffektivitet ligger bl.a. att det skallvara möjligt att i praktiken upprätthållakriminaliseringen, något som också ärviktigt för förtroendet förstraffsystemet som sådant. Enstraffbestämmelse måste sålunda kunna gesen sådan utformning att polis ochåklagare har rimliga möjligheter attingripa mot och utreda överträdelser.I fråga om sådana framställningar somomfattas av tryckfrihetsförordningens(TF) och yttrandefrihetsgrundlagens (YGL)tillämpningsområden måste dock i dettasammanhang beaktas det s.k.censurförbudet. Förbudet innebär attingripanden inom TF:s och YGL:stillämpningsområden, enligt dessagrundlagar, inte får ske före den s.k.utgivningstidpunkten, dvs. den tidpunktvid vilken spridningen av ett yttrandeanses påbörjad. Inom grundlagarnastillämpningsområden skulle det därförinte vara tillåtet att ingripa motgärningar på planeringsstadiet i andrafall än då dessa stämplings- ellerförberedelsegärningar i sig begåtts genomyttranden som spritts. Det skulle alltsåinte vara tillåtet att i andra fall, avpreventiva skäl, ingripa mot planering avtryck- eller yttrandefrihetsbrottet hetsmot folkgrupp. Med hänsyn härtill harkommittén gjort bedömningen attförberedelse och stämpling inte skallkriminaliseras inom TF:s och YGL:stillämpningsområden. Värdet av enkriminalisering av förberedelse ochstämpling som är begränsad till att gällaenbart utanför tillämpningsområdena förTF och YGL kan emellertid ifrågasättas.Sammanfattningsvis gör regeringen denbedömningen att kommitténs förslag kriminalisering av förberedelse ochstämpling möter beaktansvärdainvändningar med bäring pågrundlagsreglerade fri- och rättigheter.Förslaget bör därför inte genomföras.Motion som väckts med anledning avpropositionenI motion 2001/02:K28 av . (m) föreslås att beslutaravslå propositionen (yrkande 1).Motionärerna delar uppfattningen att detfinns ett behov av att skydda människormot hot eller andra uttryck förmissaktning på grund av deras sexuellaläggning. Skyddet för människor mot hetsmed anledning av deras sexuella läggningbör utformas på annat sätt, t.ex. genomatt införa brottet olaga hot i TF:sbrottskatalog. Lagstiftningen skall varaeffektiv mot alla sorters kränkningar,men bör inte göra undantag iyttrandefriheten för alla grupper.Utskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens bedömning attdet i bestämmelsen hets mot folkgrupp börinföras en särskild straffskala, fängelsei lägst och högst ,för grova brott. Utskottet avstyrkerdärför motion K28 yrk-ande 1.Utskottet har således inget att erinramot regeringens förslag till 16 kap.8 § andra stycket . Ändringeni tryckfrihetsförordningen föreslås ipropositionen träda i kraft den 1 januari2003. Den ändringen avser brottet hetsmot folkgrupp. För att undvika diskrepansföreslår regeringen att även ändringarnai 16 kap. 8 § skall träda ikraft . bör därför förslaget tilländring i 16 kap. 8 § andra stycket antasi samband med att antargrundlagsändringen.Hets mot homosexuellaUtskottets förslag i korthetUtskottet delar regeringens bedömningatt hets mot homosexuella börkriminaliseras i samt attmotsvarande kriminalisering bör införasinom tryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagenstillämpningsområden. Utskottetavstyrker motionerna 2001/02:K29yrkande 2 och 2001/02:K28 yrkandena 2och 3.Gällande bestämmelserDet finns inte någon bestämmelse omhets mot homosexuella som motsvarar denom hets mot folkgrupp. Kränkande ellerhotfulla uttalanden med anspelning påenskilda personers homosexuella läggningkan dock i en del fall vara straffbaraenligt bestämmelserna i omförolämpning, förtal eller olaga hot.Att bland allmänheten uppmana till våldeller andra brottsliga gärningar mothomosexuella kan också vara straffbartsom uppvigling enligt 16 kap. 5 §brottsbalken. Uppvigling är, liksomförtal och förolämpning, straffbart ocksåsom tryckfrihets- respektiveyttrandefrihetsbrott.Enligt 29 kap. 2 § 7 skalldomstolarna såsom en försvårandeomständighet vid bedömningen avstraffvärdet, vid sidan av vad som gällerför varje särskild brottstyp, särskiltbeakta om ett motiv för brottet varit attkränka en person, en folkgrupp ellerannan sådan grupp av personer på grund avras, hudfärg, nationellt eller etnisktursprung, trosbekännelse eller annanliknande omständighet. Enligt förarbetenaomfattar bestämmelsen sådana fall där ettmotiv för brottet varit att kränka någonpå grund av dennes sexuella läggning.PropositionenRegeringen föreslår att hets mothomosexuella som grupp skall kriminaliseras i . Motsvarandekriminalisering skall också införas inomtryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområden.Behovet av att nu införa enkriminalisering av hets mot homosexuellaDet är inte straffbart att uttryckahot eller missaktning mot homosexuellasom grupp.För att en kriminalisering avhandlingar som inte tidigare varitstraffbara skall genomföras, måste detföreligga ett påtagligt behov av detta.Det måste röra sig om handlingar somtypiskt sett framstår som straffvärda.Införandet av en straffsanktion måste,enligt regeringen, också framstå som enåtgärd genom vilket det oönskadebeteendet någorlunda effektivt kanmotverkas. Dessa överväganden gör signaturligtvis gällande också inom detgrundlagsskyddade området. Det krävsmycket starka skäl för att en grundlagsändring skall företas, och en sådan börgenomföras endast om den är påkallad avett påtagligt behov.Enligt regeringens uppfattning råderdet ingen tvekan om att homosexuella ären utsatt grupp i vårt samhälle. Det kanvisserligen sägas att det antal brott sombegås mot homosexuella, såvitt kanutläsas av statistiken, är relativt settlitet och utgör en begränsad del av dentotala brottsligheten. Brottsstatistikenomfattar inte hets mot homosexuella somgrupp eftersom sådana handlingar inte ärstraffbara . Att sådanauttalanden som innebär hets - ofta mycketobehagliga och våldsamma - utgör en inteoväsentlig beståndsdel i de skrifter ochandra meddelanden som sprids avnationalsocialistiska och andrarasideologiska grupper är dock obestridligt. Agitationen mot homosexuella ochhomosexualitet utgör en del i dessagruppers propaganda och är invävd i denrasistiska och antisemitiska agitationeni övrigt. Det finns många exempel på atthomosexuella som grupp har fått utgöramåltavla för hat och hot, bl.a. iskrifter, på Internet och i vit makt-musiken. En del exempel härpå redovisas irapporten ochfrämlingsfientligt våld (Ds 1998:35).Sådan propaganda är relativt vanligtförekommande. Det bör också nämnas attden har gjort sig gällande kontinuerligtunder lång tid.Det finns goda skäl att anta att denhomofobiska inställning som legat bakomvissa gärningsmäns angrepp på enskildamänniskor på grund av deras sexuellaläggning hämtar näring ur den hat-, hot-och hetspropaganda mot homosexuella somgrupp som bedrivs av flertalet nazistiskaoch i övrigt högerextremistiskagrupperingar och nätverk i vårt land.Homosexuella har alltså - och har underen haft - en särskilt utsattposition jämfört med andra grupper isamhället. De utsätts för enhetspropaganda av ett slag som det i daginte finns något egentligt skydd mot.Mot denna bakgrund anser regeringen attdet finns mycket starka skäl för att nukriminalisera också hets mot homosexuellasom grupp.Behovet av att införa motsvarandekriminalisering också inom tryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagenstillämpningsområdenBrottet hets mot folkgrupp är inte baraett brott enligt , utan ocksåett tryckfrihets- ochyttrandefrihetsbrott. Med hänsyn till delikheter som finns mellan brottet hetsmot folkgrupp och de gärningar som skullekunna straffbeläggas som hets mothomosexuella, måste man överväga vilkaskäl som talar för respektive emot attinföra en sådan kriminalisering ibrottsbalken utan att göra någonmotsvarande ändring itryckfrihetsförordningen (TF) ochyttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Därvidmåste de starka skäl som finns för enkriminalisering av hets mot homosexuellasom grupp vägas mot intresset av attbibehålla vidast möjliga yttrandefrihetoch tryckfrihet.Regeringen delar den uppfattning somframförts av flera remissinstanser,nämligen att begränsningarna avyttrandefriheten, särskilt i trycktskrift och andra grundlagsskyddadeframställningar, skall minimeras och varaså få och tydliga som möjligt.Tryckfriheten och yttrandefriheten ärgrundpelare i ett demokratiskt samhälleoch gränserna för dessa intressen skallinte vara påverkade av olika tillfälligaopinionsströmningar i samhället. Medhänsyn till den stabilitet som bör präglagrundlagarna måste det alltså finnasstarka skäl för att införakriminaliseringen även i TF och YGL.För en kriminalisering av hets mothomosexuella också i TF och YGL talar,enligt regeringen, särskilt denomständigheten att de uttalanden ochandra meddelanden som skulle omfattas avkriminaliseringen i stor omfattningsprids just i skrift eller andragrundlagsskyddade medier. Det kan konstateras att de befintligastraffbestämmelserna om förolämpning,förtal och uppvigling etc., som samtligakan utgöra såväl tryckfrihets- som yttrandefrihetsbrott, inte erbjudertillräckligt skydd mot den hetspropagandasom riktas mot homosexuella som grupp.Behovet av en kriminalisering gör sigalltså särskilt gällande på det tryck-och yttrandefrihetsrättsliga området. Föratt en bestämmelse om hets mothomosexuella skall vara effektiv måste enmotsvarighet till denna bestämmelsefinnas i tryckfrihetsförordningensbrottskatalog.Det är givetvis inte uteslutet att deti framtiden kommer att resas anspråk påatt ytterligare grupper skall skyddasgenom en motsvarande kriminalisering igrundlag och att den nu föreslagnaregleringen kommer att anföras som stödför sådana anspråk. Enligt regeringensmening bör emellertid farhågor av dettaslag inte ensamma utgöra hinder för enändring av TF och YGL, om en sådanändring, som i detta fall, är angelägen.Bedömningen måste i stället i varje fallgrundas på de faktiska omständigheter somtalar för respektive emot att ge en vissgrupp sådant skydd. Härvid måste beaktasatt, såsom Lagrådet anför, storrestriktivitet bör iakttas när det gälleratt föra in nya grupper under det skyddsom straffbestämmelsen om hets motfolkgrupp ger.Mot den ovan angivna bakgrunden börutgångspunkten, enligt regeringen, varaatt en kriminalisering av hets mothomosexuella skall införas också i TF:sbrottskatalog.Förutsättningarna för begränsningen avyttrandefriheten och avvägning mot andraintressenI 2 kap. regeringsformen (RF) finnsbestämmelser om de grundläggande fri- ochrättigheterna, bl.a. yttrandefriheten,informationsfriheten, mötesfriheten,demonstrationsfriheten, föreningsfrihetenoch religionsfriheten. Yttrandefrihetenbeskrivs som en frihet att i tal, skrifteller bild eller på annat sätt meddelaupplysningar samt uttrycka tankar,åsikter och känslor.Vissa av de grundläggande fri- ochrättigheterna kan begränsas genom lag.Begränsningar får dock inte göras förvilka ändamål eller i vilken omfattningsom helst. I 2 kap. 12 § andra stycket RFanges att begränsning får göras endastför att tillgodose ändamål som ärgodtagbart i ett demokratiskt samhälleoch att begränsningen aldrig får gåutöver vad som är nödvändigt med hänsyntill det ändamål som har föranlett denoch att den inte heller får sträcka sigså långt att den utgör ett hot mot denfria åsiktsbildningen som en avfolkstyrelsens grundvalar. I 2 kap. 13 §RF anges därutöver att yttrandefrihetenoch informationsfriheten får begränsasmed hänsyn till rikets säkerhet,folkförsörjningen, allmän ordning ochsäkerhet, enskilds anseende, privatlivetshelgd eller förebyggande och beivrande avbrott. I övrigt får begränsningar avyttrandefriheten och informationsfrihetensåvitt nu är i fråga endast ske omsärskilt viktiga skäl föranleder det. Vidbedömningen av vilka begränsningar somfår ske skall särskilt beaktas vikten avvidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet i politiska, religiösa,fackliga, vetenskapliga och kulturellaangelägenheter.Sedan den 1 januari 1995 gäller deneuropeiska konventionen angående skyddför de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna(), med de ändringaroch tillägg som gjorts genomtilläggsprotokoll, som lag i Sverige.Enligt 2 kap. 23 § RF får lag eller annanföreskrift inte meddelas i strid medSveriges åtaganden på grund avkonventionen.Europakonventionen innehåller i artikel10 regler till skydd för yttrandefriheten. Enligt artikeln skall envaräga rätt till yttrandefrihet. Denna rättsägs innefatta åsiktsfrihet samt frihetatt ta emot och sprida uppgifter ochtankar utan offentlig myndighetsinblandning och oberoende av territoriella gränser. Av artikeln framgårdock också att denna frihet får underkastas vissa inskränkningar. Det angesatt utövandet av rätten till yttrandefrihet må underkastas sådanaformföreskrifter, villkor, inskränkningareller straffpåföljder som är föreskrivnai lag och som i ett demokratiskt samhälleär nödvändiga med hänsyn till bl.a. denallmänna säkerheten, förebyggandet avoordning eller brott eller till skydd förhälsa eller moral eller annans goda namnoch rykte eller rättigheter.Regeringen anförde i lagrådsremissenatt det är uppenbart att intresset av attskydda gruppen homosexuella mot hot ochandra uttryck för missaktning är ettsådant ändamål som är tillåtet för attbegränsa yttrandefriheten enligt såvälregeringsformen som Europakonventionen.Lagrådet anför i sitt yttrande att detytterst är en värderingsfråga huruvidadetta intresse är tillräckligt som skälför att begränsa yttrandefriheten ochuttrycker förståelse för lagrådsremissensbedömning. Lagrådet finner dock anledningatt framhålla att liknande skäl på godagrunder kan åberopas även i förhållandetill en rad andra utsatta grupper och attstor restriktivitet bör iakttas medhänsyn till yttrandefriheten när detgäller att föra in nya grupper under detskydd som straffbestämmelsen om hets motfolkgrupp ger, särskilt med hänsyn tilldet vidsträckta tillämpningsområde sombestämmelsen har fått. Regeringen görinte någon annan bedömning.Regeringen anser att en sådankriminalisering av hets mot homosexuellasom föreslås inte går utöver vad som ärnödvändigt med hänsyn till det ändamålsom föranleder begränsningen ellersträcker sig så långt att den utgör etthot mot den fria åsiktsbildningen. Detkan också tilläggas att denstraffrättsliga lagstiftningen i fleraeuropeiska länder, däribland ochNorge, innehåller förbud mot hets mothomosexuella som grupp.Enligt regeringens uppfattning utgörden föreslagna kriminaliseringen inteheller något hot mot vetenskapens frihet,den fria åsiktsbildningen,religionsfriheten eller den fria debattenoch opinionsbildningen eller människorsfrihet att sluta sig samman för att hävdauppfattningar som inte stämmer medmajoritetens.