bet · GP01MJU23 · 2002-05-16 00:00:00 — Kuststaten bör också gesökad möjlighet att på ett icke-diskriminerande sättreglera det traditionella fiske som bedrivs av andraländer i gemenskapen inom 12-milszonen så att ettuthålligt nyttjande av lokala bestånd kangaranteras. Principen om en zon , inomvilken kuststaten till viss del själv kan reglerafisket, ger förutsättningar för ett ökat skydd. Dekustnära områdena är ofta yngel- och uppväxtområdenför kommersiellt eller ur bevarandesynpunkt viktigafiskbestånd. Detta gäller särskilt somtill följd av speciella ekologiska förhållandenhyser ett mycket stort antal geografiskt isoleradeeller begränsade bestånd av ett flertal arter. Detfinns starka motiv för ett särskilt skydd för sådanaområden. Skyddet kan avse inrättandet avfredningsområden och begränsningar av vilka redskapsom får användas och av storleken på fartyg som fårfiska kustnära. Rätten att reglera fisket inom dennazon ger också kuststaten möjligheter att ge vissaförmåner, t.ex. avseende tillträde till resursen föratt bibehålla och utveckla ett småskaligt kustnärafiske.Fångstkvoter m.m.När det gäller fångstkvoter framhåller regeringenatt naturresursbasen och fungerande ekosystem utgörsåväl en förutsättning som en restriktion förfisket. För att undvika ett överutnyttjande måste depolitiska styrmedlen säkerställa att resursenbevaras på en hållbar nivå. Ett av medlen för attuppnå detta är bl.a. att fleråriga fångstkvoter s.k.TAC:er (total allowable catch). Vidare utnyttjasflerartsmodeller och ekosysteminriktad förvaltningav resurserna genom långsiktiga förvaltningsplanermed tillämpning av försiktighetsprincipen.Utvecklingen av selektiva redskap och införandet avtekniska regleringar prioriteras för att minimeraoönskade fångster. För att detta skall lyckas krävsen utökad forskningsverksamhet inom området. Dennuvarande mycket allvarliga situationen för flerafiskbestånd som förvaltas gemensamt av EU och andranationer innebär också att drastiska åtgärder kanbehöva vidtas. Om den vetenskapliga rådgivningen såkräver kommer regeringen att föreslå totaltfiskestopp för sådana bestånd.Fördelning av de nationella kvoterna bör fortsattvara ett nationellt ansvar. Inom ramen för dessanationella kvoter har respektive medlemsstat rättatt välja ett nationellt system för ytterligarefördelning. Geografiska och ekologiskaförutsättningar, historiska traditioner ochfiskerinäringens struktur är mycket varierandemellan olika medlemsstater. Vilketkvotförvaltningssystem som lämpar sig bäst förrespektive medlemsstat är därmed också mycketvarierande. Inom en medlemsstat bedrivs olika slagsfisken inom olika regioner, vilka inte nödvändigtvisbör bli föremål för likartade förvaltningssystem.Av skrivelsen framgår att fiskeavtalen med tredjeland är ett centralt inslag i den gemensammafiskepolitiken med möjligheter till ömsesidigtfördelaktiga överenskommelser. Bilaterala avtal kanäven ge bättre garantier för ett ansvarsfullt fiskeän privata avtal. Emellertid har flera av debilaterala avtalen med fog kritiserats för att intei tillräcklig omfattning ta hänsyn tillbeståndssituationen eller främjandet av ett hållbartfiske. [2] Det ökade trycket på bestånden kan ledatill minskade möjligheter att bedriva fiske iländernas egna kustområden där konsumtionsfiskebedrivs för lokal försörjning.Helt, eller tillfälligt stängda områdenär ett viktigt komplement till övriga instrumentinom fiskeriförvaltningen. Stängning av ett områdeskall grundas på vetenskapligt underlag,försiktighetsprincipen, och ha en tydligmålsättning. I sådana fall där förutsättningar ochbetingelser är noggrant angivna bör kommissionen,efter att ha fått ett generellt bemyndigande frånrådet, åläggas ett avgörande ansvar att med kortvarsel kunna införa stängningar.IndustrifiskeI skrivelsen konstateras att svenskt fiske efterskarpsill har utvecklats först somett flyttrålsfiske med inriktning på fiskmjöl ocholja. Det är intensivast ochsker i hela egentliga öster om (områdena 25(28). IBSFC har utvecklat enlångtidsplan för förvaltningen av skarpsillfisket.Beståndet anses vara inom säkra biologiska gränser.Lekbeståndet har ökat och nådde sinhögsta nivå 1996(1997, men har sedan minskat.Fiskeridödligheten har fördubblats sedan början på1990-talet och är nära tröskelnivån. ICES råd för år2002 var att fiskeridödligheten bör bibehållas undertröskelvärdet. Det motsvarar en TAC 2000 på högst369 . Den fiskeridödlighet beståndet kanklara/motstå är beroende på den naturligadödlighetsnivån, som är kopplad till mängden torsk iÖstersjön. Skarpsillsbeståndet är för närvarandestort som följd av god rekrytering och låg predationfrån torsk. Ökar mängden torsk börfiskeridödligheten sänkas för skarpsill.Enligt regeringen är fortsatt utveckling avtekniska bevarandeåtgärder av stor betydelse för attanpassa uttaget av fisk till resursens storlek ochsamtidigt minimera oönskade bifångster. böri alla sammanhang aktivt bidra till att ettselektivt fiske som omfattas av ett tydligt ochkontrollerbart regelverk utvecklas.Fiskeriverket har fått regeringens uppdrag attutreda förutsättningarna för ett dumpningsförbudsamt att belysa såväl biologiska som ekonomiskaeffekter både ur ett nationellt och ett EU-perspektiv av ett sådant förbud. Problemet med ettdumpningsförbud på hänger samman med EU:smöjligheter att snabbt stänga områden med storinblandning av ungfisk. EU:s beslutsmekanismertillåter inte sådana snabba beslut för närvarande.Dessutom fordras resurskrävande insatser avforskningsfartyg för att kunna besluta om attåterigen öppna på detta sätt stängda områden.Strävandena att förbättra nuvarande fångststatistik,bl.a. genom att minimera den mängd fisk som i dagkastas överbord, är angelägna. Det är av vikt attvid en uppskattning av uppnådda effekter ävenkontrollerbarheten beaktas.MotionernaDen relativa stabiliteten och tillträdet till fisketEnligt motion 2001/02:MJ522 (kd) bör arbetainternationellt för en bevakning av tillgången tillfiskevatten i och en ökning av tillgångentill fiskevatten i och västerhavet (yrkande1). Bakgrunden är att vissa menar att , i deförhandlingar som föregick utläggandet av deekonomiska zonerna 1977, gav bort en alltför stordel av sitt Nordsjöfiske. Länders andel avtotalkvoterna för olika fiskeslag är i huvudsakfastställda utifrån infiskningen under enreferensperiod, och andelarna kvarstår sedan. relativa balans mellan länderna kan i praktikeninte rubbas eftersom det skulle innebära att om ettlands kvot ökar måste andra länders kvoter minskamed motsvarande mängd.Fångstkvoter m.m.Enligt motion 2000/01:MJ416 (s) bör bestämmelsernaför fisket i ses över och anpassas tillrådande situation vad gäller fiskbestånden. Enligtmotion 2000/01:MJ611 (s) är det viktigt attregeringen än mer aktivt hanterar forskningsfrågor iEuropeiska unionen eftersom fisket tillhör degränsöverskridande verksamheterna. Det behövs ökadkunskap om beståndsseparering, rekrytering ochvandringar för att förbättra hanteringen av fisken.I motion 2000/01:MJ796 (m) framhålls att balansmåste råda mellan produktion och uttag i Östersjönför att garantera ett uthålligt fiske (yrkande 3).Enligt motionärerna krävs bl.a. en bättreuppföljning runt hela av att uttaget avtilldelade kvoter inte överutnyttjas eftersom det ärav avgörande betydelse att samtliga ländersamarbetar när det gäller såväl fiskekvoter somregler för fiskemetoder. Enligt motion 2001/02:MJ302(v) yrkande 1 och 2001/02:MJ370 (v) yrkande 2 skall verka för att detotala fångstkvoterna inte överstiger devetenskapligt rekommenderade och bör i deinternationella förhandlingarna med större kraftdriva försiktighetsprincipen och verka för ettlångsiktigt uthålligt fiske.I motionerna 2001/02:MJ302 (v) och 2001/02:MJ370(v) yrkas att bör verka för att speciellakvoter för kustfisket införs inom EU och attkustbefolkningen regionalt och lokalt i börtillerkännas egna kvoter vid sidan av högsjöfisket(yrkandena 3 respektive 4). Enligt motion 2001/02:MJ302 (v) bör vid behov kunna använda delarav den egna kvoten till att skydda den biologiskamångfalden (yrkande 2). Försiktighetsprincipen ochekologiskt uthålligt fiske måste vara engrundläggande utgångspunkt och skulle därförkunna använda en del av kvoterna till att bevara ochåterskapa den biologiska mångfalden i marinamiljöer.I motion 2001/02:MJ513 (mp) yrkas på ettmoratorium för torskfisket i öster omBornholm och längs hela (yrkande 11).Motionärerna anser att de gjordaansträngningarna inte har lyckats att stoppafortsatt utarmning av exempelvis de viktigatorskbestånden och att det därför är starktmotiverat att stoppa fisket och inte fortsätta attta det sista av en tynande stam.Enligt motion 2001/02:MJ235 (m) bör utbytet avtorsk med länder utanför EU upphöra (yrkande 1).Utbytet av torsk mellan tredje land och EU är numeraganska litet, men avtalen har en sådan konstruktionatt man har rätt att fiska en del av den egna kvoteni motpartens fiskevatten. I detta fall koncentrerattill de traditionella svenska fiskeplatserna i södraÖstersjön. Dessutom bör antalet båtar fråntredjeland som tillåts fiska på svenskt vattenkraftigt reduceras (yrkande 2). Med stöd av s.k.accessavtal kan ca 60 fiskefartyg från dessa staterfiska på traditionellt svenskt vatten på en ochsamma gång.Enligt motion 2001/02:MJ370 (v) bör i EUverka för bättre möjligheter att kortvarigt avlysafiske i vissa fiskezoner. Möjligheterna att i samrådmed fiskarna snabbt kunna avlysa ett område förfiske måste underlättas (yrkande 5). Vidareframhålls att behovet av fredade områden inom EU:sfiskeområde tillgodoses (yrkande 10) eftersomskyddsområden förmodligen är en förutsättning föratt bevara dagens kvarvarande biologiska mångfald.Skyddet måste utformas så att olika former avvattenmiljöer bevaras.Industrifiske m.m.Enligt motionerna 2000/01:MJ403 (m) och2001/02:MJ333 (m) yrkande 1 bör riktat fiske efterfoderfisk förbjudas i hela inklusiveBottniska viken. Foderfiskets andel av det totalaÖstersjöfisket måste minskas. Industrifisket medfartyg över 20 meters längd måste som ett förstasteg flyttas längre ut från kusten och bör inteförekomma innanför från baslinjen.Enligt i motion 2000/01:MJ413 (mp) bör en kraftigbegränsning av foderfiske ske. Motionärerna anseratt det måste klargöras hur fisket skall kunna blilångsiktigt hållbart och att den negativautvecklingen som såväl torsk som strömming ochskarpsill har i måste vändas(yrkande 4). Enligt motionerna 2000/01:MJ421 (s) och2001/02:MJ293 (s) bör det kustnära foderfisketskonsekvenser för fiskbestånden utredas och åtgärdervidtas för att förbättra villkoren för det kustnärayrkesfisket. Enligt motionärerna är det inte enbartriskerna för yrkesfisket som utgör ett problem utanockså hotet mot det småskaliga kustnära fisket ochallmänhetens möjligheter till sportfiske. I motion2001/02:MJ467 (mp) yrkas att foderfisket skallbegränsas kraftigt (yrkande 2). Enligt motionärernavar för sedan av den totalafångsten matfisk. är av fångstenfoderfisk, som i sin tur blir till fiskmjöl ochanvänds som djurfoder, bl.a. till fiskodlingar.Enligt motioner, 2000/01:MJ404,2001/02:MJ277 och 2001/02:MJ513 yrkande 13 börSverige verka för att förbjuda drivgarn i ,så att samma regler för drivgarnsfiske gäller iÖstersjön som i resten av EU. har varitaktivt för att i få behålla drivgarn medupp längd per båt under förutsättning attdet inte utgör något ekologiskt hot. Enligtmotionärerna kan bifångsterna utgöra allvarlig riskför sillgrisslor som fångas och drunknar liksom attdet kan utgöra hot mot tumlare och gråsäl. Mot denbakgrunden kan det inte hävdas att garnen inte utgörett ekologiskt hot.Enligt motion 2001/02:MJ370 (v) bör i EUverka för ett förbud mot dumpning av fisk i havet(yrkande 3). All dumpning av fisk måste förbjudasdå den starkt bidrar till en felaktig uppfattning omfiskets och fiskdödlighetens verkliga omfattning ochger ett felaktigt beslutsunderlag för bådebeståndsutveckling och TAC.Utskottets ställningstagandeDen relativa stabiliteten och tillträdet till fisketUtskottet delar motionärernas synpunkter att det ärangeläget att svenska fiskeintressen bevakasinternationellt. Utskottet anser även i likhet medregeringen att skall verka för att bibehålladen relativa stabiliteten som utgångspunkt inom EU.Genom att det begränsade tillträdet upphör att gällai och med utgången av anser utskottet ilikhet med vad regeringen anför att börverka för att principen om en zon , inomvilken kuststaten till viss del själv kan reglerafisket, bibehålls. En 12-mils-zon gerförutsättningar för ett ökat skydd av de kustnäraområdena. Vad gäller internationella förhandlingarär, som utskottet anfört ovan, den gemensammafiskepolitiken en fullt utvecklad gemenskapspolitikdär EU har exklusiv kompetens.Med det anförda föreslår utskottet att motion2001/02:MJ522 (kd) yrkande 1 lämnas utan någonriksdagens vidare åtgärd.Fångstkvoter m.m.Utskottet har vid tidigare tillfällen (se bl.a. bet.1999/2000:MJU8) fastslagit att man utgår från attregeringen i fråga om fastställande av kvoter agerari enlighet med målsättningen för den gemensammafiskepolitiken och att den därmed verkar för att dengemensamma fiskepolitiken bedrivs på ett långsiktigthållbart sätt i fråga om utnyttjandet avfiskeresurserna. Vidare har utskottet betonat attförsiktighetsprincipen skall tillämpas liksom attmiljöaspekterna beaktas. Om beståndssituationen förtorsken i inte förbättras för det östrabeståndet anser utskottet, i likhet med regeringen,att vid de kommande förhandlingarna iseptember bör verka för att EU skall förespråkaingående begränsningar i fisket. Om denvetenskapliga rådgivningen visar på att det ärnödvändigt bör ett gemensamt stopp för fisket pådetta bestånd förespråkas. Såvitt utskottet förstårär det etablerad svensk politik att såväl inom EUsom i regionala fiskeorganisationer verka för att devetenskapliga rekommendationerna från ICES skallföljas. Utskottet förutsätter att regeringen i defortsatta förhandlingarna upprätthåller dennapolitik. Vid en interpellationsdebatt nyligensvarade ansvarigt statsråd att regeringen redan harförsökt att förmå andra länder till ett fiskestopp,inte minst öster om , men att det inte harfunnits något stöd för det i något annat land.Regeringen har därför sett till andra lösningar ochpå svenskt initiativ har det kommit till stånd enförvaltningsplan för torsken i Östersjön.Förvaltningsplanen avser bl.a. trålstorlek, högreselektivitet och storleken på fångad fisk (prot.2001/02:88). Vid för (IBSFC) möte i den 3-7 september 2001rekommenderade den biologiska rådgivningennedskärningar i fisket efter sill och torsk.Resultatet av förhandlingarna blev att de för år2001 rekommenderade totala uttagen (TAC) av sillsänktes i norra och iövriga delar av . Skarpsillen ökades medan torsken sänktes och kvoterna förlax förblev oförändrade. Övriga beslut vid mötet varbl.a. att maskstorleken i torskgarn höjdes och dennya maskstorleken införs fr.o.m. den 1 september2002 och att en maximal sammanlagd längd torskgarnper fartyg infördes fr.o.m. den 1 januari 2002.Vidare beslutades att sommarstoppet för riktattorskfiske förlängdes och gäller under2002 t.o.m. ,samt att det totala fiskeförbudet i Bornholmsdjupetfrån t.o.m. den 31augusti gäller ävenunder . Beslut om att minska fisket eftersmåtorsk, som ännu inte haft möjlighet att leka,genom att införa förbättrad selektion i trålfisket(BACOMA-modellen), beslutades vid IBSFC:sextrasession och gäller fr.o.m. den 1januari 2002. har ministerrådet i EUarbetat med en integrering av miljöhänsyn ochhållbar utveckling i fiskepolitiken. Under våren2001 beslutade ministerrådet (fiske) enhälligt omslutsatser om integrering av miljöhänsyn och hållbarutveckling. Slutsatserna avrapporterades i . Islutsatserna lyfts fram resursfrågor, behov av ettminskat fisketryck, tekniska regleringar och en ökadanvändning av selektiva redskap, förbättratvetenskapligt beslutsunderlag, förbättrat skydd förden biologiska mångfalden och utveckling moten förvaltning som grundas på ekosystemensförutsättningar. Dessa ställningstaganden skallbeaktas i samband med revisionen av den gemensammafiskepolitiken.Mot bakgrund av vad som anförts ovan finnerutskottet att de krav som framförts i motionerna2000/01:MJ416 (s), 2000/01:MJ611 (s), 2000/01:MJ796 (m) yrkande 3, 2001/02:MJ302 (v) yrkande 1 och2001/02:MJ370 (v) yrkande 2 om att verka för enanpassning till rådande beståndssituation,upprätthålla balans mellan produktion och uttag, attsörja för och följa den vetenskapliga forskningenliksom att verka för att försiktighetsprincipenföljs i allt väsentligt är tillgodosedda. Motionernabör därför lämnas utan någon vidareåtgärd.Vad gäller speciella kvoter för kustfisket sådelar utskottet motionärernas bedömning att det ärav vikt att bibehålla och utveckla ett småskaligtkustnära fiske. Utskottet delar emellertid ocksåregeringens bedömning att fördelningen av denationella kvoterna fortsatt bör vara ett nationelltansvar. Regeringen har anfört att den har för avsiktatt återkomma med en översyn av det nuvarandenationella systemet. Enligt vad utskottet harerfarit avser regeringen att lägga fram eventuellaförslag till ändring i en proposition om detnationella fisket som lämnas till underhösten 2002. I avvaktan härpå anser utskottet attmotionerna 2001/02:MJ302 (v) yrkande 3 och2001/02:MJ370 (v) yrkande 4 nu kan lämnas utanvidare åtgärd.När det gäller att vidta åtgärder för bevarandeoch förvaltning av resurserna i vatten underrespektive medlemsstats jurisdiktion är artikel 10 igrundförordningen 3760/92 tillämplig. Enligtartikeln får medlemsstaterna vidta åtgärder,förutsatt att dessa uteslutande avser lokala beståndsom bara är av intresse för landets egna fiskareeller är tillämpliga endast på fiskare från denberörda medlemsstaten. Dessa åtgärder får inte varamindre stränga än de åtgärder som vidtagits pågemenskapsbasis. Utskottet konstaterar mot dennabakgrund att det, om de nämnda förutsättningarna äruppfyllda, är juridiskt möjligt att använda delar avden nationella kvoten till bevarandeåtgärder.Utskottet finner emellertid att eftersomfiskbeståndet förvaltas gemensamt med andra parter,är sådana nationella åtgärder inte att förorda.Utskottet anser att i stället skall verkainom ramen för det internationella samarbetet.Utskottet avstyrker därmed det i motion2001/02:MJ302 (v) yrkande 2 framförda kravet attSverige vid behov skall kunna använda delar av dennationella kvoten för bevarandeåtgärder.När det gäller att införa ett moratorium förtorskfisket öster om och längs helavästkusten har utskottet ovan konstaterat att försökhar gjorts för att införa fiskestopp men att dethittills inte har lyckats. Utskottet konstateraratt, om ICES bedömningar visar attbeståndssituationen inte förbättrats eller t.o.m.försämrats, måste drastiska åtgärder vidtas, t.ex.ett totalstopp för fisket på detta bestånd under dekommande åren. bör således verka för att EU,om den vetenskapliga rådgivningen visar att det ärnödvändigt, inför ett gemensamt stopp förtorskfisket på beståndet i . Mot bakgrundav vad som anförts ovan finner utskottet att syftetmed motion 2001/02:MJ513 (mp) yrkande 11 i huvudsakär tillgodosett och motionen bör därför inteföranleda någon vidare åtgärd.Enligt vad utskottet erfarit är det inte aktuelltmed något utbyte av torsk med och Estlandår 2002. Utbytet med och grundarsig på gemenskapspolitik och är inget som Sverigeensamt råder över. I samband med förhandlingarna omutbyte av torsk med och har dockantalet fartyg och antalet torskgarn begränsats.Vidare regleras bl.a. tid och utökadrapporteringsskyldighet. Utskottet delar regeringensuppfattning att de bilaterala fiskeriavtalen med debaltiska staterna är av stor betydelse för denfortsatta integreringen av ländernas administrationinför anslutningen till EU. Utskottet finner motbakgrund av vad som anförts ovan att syftet medmotion 2001/02:MJ235 (m) yrkandena 1 och 2 ihuvudsak är tillgodosett. Berörda motionsyrkandenbör därför inte föranleda någon riksdagensytterligare åtgärd.Utskottet har tidigare konstaterat att denbekymmersamma situationen när det gällerfiskeresurserna i havet tydliggör behovet av detarbete som redan är påbörjat med att skapa marinaskyddsområden, och att detta arbete bör prioriterasoch genomföras skyndsamt (bet. 2001/02:MJU3 s. 73).Den rådande situationen vad gäller fisket visar attbehovet av skydds- och uppväxtområden för fisk ärmest akut att åtgärda. Att inrätta marinaskyddsområden är nödvändigt både med hänsyn tillbevarandet av de miljöerna och för att säkrafiskenäringens ekonomiska förutsättningar. Andelenskyddade områden i kust- och havsmiljön är mycketliten. Utskottet anser därför att det är angelägetatt denna andel ökar och att regler ochförvaltningsplaner tillskapas i samarbete medberörda parter. Utskottet finner att ett brettsamarbete mellan myndigheter, intresseorganisationeroch berörda näringar är nödvändigt för att uppnådelmålen. Eftersom arbetet med den miljön istor utsträckning bygger på internationell samverkanfinner utskottet att , genom att delta i dengemensamma fiskepolitiken inom EU och annatinternationellt samarbete, aktivt kan verka för attfisket bedrivs på ett hållbart sätt.Enligt vad utskottet erfarit diskuteras förnärvarande frågan om att kortvarigt kunna avlysafisket inom EU i samband med utarbetandet avåterhämtningsplaner för torsk- och kummelbestånden iNordsjön. Det finns dock vissa tekniska problemavseende bl.a. EU:s beslutsmekanismer ochbevakningsfrågor som måste lösas innan ett sådantsystem kan etableras. Som nämnts ovan har Sverigeockså verkat för att införa generella, tidsmässigtfastlagda, fredningstider (sommarfredning) runtlekområden (Bornholmdjupet) i . Utskottetfinner mot bakgrund av det anförda att syftet medmotion 2001/02:MJ370 (v) yrkandena 5 och 10 i alltväsentligt är uppfyllt. Utskottet förslår attyrkandena lämnas utan vidare åtgärd.Industrifiske m.m.Enligt vad utskottet erfarit är riktat småmaskigtsillfiske för industri inte tillåtet, utan det fårendast förekomma som bifångster. Det industrifiskesom bedrivs i ligger inom ramen för detotala tillåtna fångstmängder som fastställs för . Som framgår avskrivelsen föregås besluten om den tillåtnafångstmängden av rådgivning från (). Utskottet konstaterarvidare att det är efterfrågan på marknaden som avgörom fångsterna går till humankonsumtion. analys Småskaligt kustfiske ochinsjöfiske framgår att efterfrågan på sill ochströmming för konsumtion sjunkit drastiskt sedan1970-talet. Sill och skarpsill som inte fåravsättning för direkt konsumtion säljs i stället somhögvärdigt proteinfoder. Detta används bl.a. tilluppfödning av lax och andra djur. Enligt vadutskottet erfarit så har regeringen inte för avsiktatt vidta några åtgärder för att begränsaindustrifisket så länge fisket sker inom biologisktsäkra gränser (se även bet. 1999/2000:MJU8).Utskottet förutsätter emellertid att regeringenkommer att behandla frågan om industrifisketseventuella påverkan på det småskaliga kustfisket isamband med att regeringen hanterar dessa frågorhösten 2002. När det gäller industrifisket finnsbestämmelser (se bl.a. FIFS 1993:31 4 kap. 20-23 §§)om fiskemetoder som skall minimera eller eliminerarisken för att sådan fisk som är eftersökt matfiskskall infångas. har också fått iuppdrag att göra en översyn av de nationella reglersom medför bifångst av småtorsk. Mot denna bakgrundfinner utskottet att det inte nu finns anledning attvidta några ytterligare åtgärder med anledning avframförda yrkanden och avstyrker därmed yrkandena imotionerna 2000/01:MJ403 (m), 2000/01:MJ413 (mp)yrkande 4, 2000/01:MJ421 (s), 2001/02:MJ293 (s),2001/02:MJ333 (m) yrkande 1 och 2001/02:MJ467 (mp)yrkande 2.Utskottet har tidigare gjort bedömningen attdrivgarnsfisket så som det bedrivs i kanutgöra ett hot mot den biologiska mångfalden (bet.1999/2000:MJU8 s. 13 och bet.