bet · GP01KU18 · 2002-05-30 00:00:00 — Motionärerna anser att detär förvånande att regeringen ser utvecklingen motöverstatlighet och uttunning av vår demokrati somofrånkomlig. Det går enligt motionärerna att väljamodell av samarbete. De framhåller att börha ett intresse av att tillsammans med andra ländersom och verka för en annanmer flexibel utveckling av det europeiska samarbetetän vad som sker.Motion 2001/02:K50 av ()innehåller ett likalydande yrkande som i motion K49med anförande av i huvudsak samma argument som inämnda motion (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeUtskottet vill först erinra om att Europeiskaunionen utgör ett samarbete som grundar sig på avtalmellan suveräna stater. Utgångspunkten är därvid attmakten finns hos medlemsstaterna, vilka har bestämtsig för att överlämna en del av sin makt till ettgemensamt utövande inom unionen. Detta innebär attden överlåtelse av beslutanderätt som det svenskamedlemskapet i unionen hitintills har föranlett inteskall ses som att makt har överlämnats till någotför svenskt vidkommande oberoende maktorgan. Vad somi stället har skett är att i vissa avseendenhar avstått från att ensidigt utöva makt för att istället i motsvarande mån utöva makt tillsammans medövriga medlemsstater i unionen.Regeringens nu aktuella förslag till ändring av 10kap. 5 § första stycket RF innebär för det förstaatt möjligheter öppnas för att överlåtabeslutanderätt inte bara till EG, utan inom ramenför allt samarbete i EU. Utskottet delar regeringensuppfattning att utvecklingen av samarbetet inom EUhar lett till att skillnaderna mellan framför alltförsta och tredje pelaren har minskat. Att göra enstrikt uppdelning mellan en gemenskapsdel och övrigadelar av unionssamarbetet, såsom gjordes införSveriges anslutning till EU, ger enligt utskottetsmening inte längre en fullt rättvisande bild avsamarbetet i EU:s tre olika pelare. En utveckling avunionens samarbete kan väntas ske också framgent.Även om det inte i alla delar går att förutse vaddenna utveckling kommer att innebära och vilkaförändringar av samarbetet som därmed kommer attske, delar dock utskottet regeringens bedömning attdet förefaller sannolikt att den kommanderegeringskonferensen samt den föreståendeutvidgningsprocessen kommer att medföra behov avmöjlighet att överlåta beslutanderätt också inomramen för det samarbete som sker inom andra ochtredje pelarens områden. En framtida anslutning avEU till , vilket nyligenhar uttalat att regeringen med all kraft bör verkaför, kan vidare väntas att kräva fördragsändringar,bl.a. för att klargöra relationerna mellan i och iStrasbourg. Regeringen har i skrivelsen EU:sframtidsfrågor (skr. 2001/02:115) anfört att denavser att verka för att EG eller EU uttryckligen gesbehörighet att ansluta sig till (s. 16). Till detta återkommer utskottet i detföljande.Enligt utskottets mening bör kunna hamöjlighet att aktivt bidra till EU-samarbetetsframtida utformning. finns inte någrakonkreta förslag på fördragsändringar som skulleinnebära att ytterligare beslutanderätt i någon formbehöver överlåtas inom ett annat EU-sammanhang änEG-samarbetet, dvs. utanför det område som förnärvarande omfattas av bestämmelsen i 10 kap. 5 §första stycket RF. Om det inom samarbetet emellertidskulle läggas fram sådana förslag påfördragsändringar, och vill godkänna dessaändringar, skulle ett sådant godkännande kunnaförsenas av den omständigheten att ocksåmåste anta den ändring av bestämmelsen i 10 kap. 5 §första stycket RF som är i fråga. Engrundlagsändring kan ju i sådant fall antas slutligtförst efter riksdagsvalet 2006.Utskottet vill dock framhålla att en förutsättningför att skall kunna godkännaen fördragsändring med ett enda beslut är attfördragsändringen inte förutsätter att grundlagenändras. I annat fall följer av 10 kap. 2 § andrastycket RF att den beslutsordning som gäller förstiftande av grundlag skall tillämpas också vidgodkännandet av fördragsändringen.Mot bakgrund av vad som anförts delar utskottetregeringens bedömning att övervägande skäl talar föratt 10 kap. 5 § första stycket RF redan nu börändras så att den öppnar möjlighet för attöverlåta beslutanderätt, inte bara vad gällersamarbetet i EG, utan inom ramen för allt samarbetei EU.Utskottet vill vidare framhålla att denomständigheten att möjlighet öppnas för riksdagenatt överlämna viss beslutanderätt inom ramen förockså samarbetsområdena för andra och tredje pelareninnebär att de frågor som därmed berörs kan behållasinom ramen för den i övrigt mellanstatliga formenför samarbete som kännetecknar dessa pelare, istället för att den aktuella frågan måste föras övertill samarbetet inom första pelaren, som generelltbrukar betecknas som överstatligt. Frågorna kandärmed prövas fritt från dagens pelarstruktur.Därutöver finner utskottet anledning att påpekanågon förändring av EU-samarbetets grundläggandemellanstatliga karaktär inte skett sedan Sverigeanslöt sig som medlem , och någotönskemål från svensk sida att förändra dettaförhållande finns inte heller. Förhållandet äralltjämt det att unionens organ har den kompetenssom följer av de av medlemstaterna beslutadefördragen och de kan inte tilldela sig själva någraytterligare kompetenser. Varje nytt fördrag skallgodkännas av samtliga medlemsländer i enlighet medde konstitutionella regler som gäller i respektivemedlemsland. Detta innebär således att en framtidafördragsändring förutsätter att den svenskariksdagen godkänner denna. I den mån en sådanfördragsändring innebär att ny överlåtelse avbeslutanderätt behöver ske, skall vidare riksdagenbesluta om detta med åtminstone tre fjärdedelsmajoritet av de röstande i enlighet med detkvalificerade beslutsförfarande som föreskrivs i 10kap. 5 § första stycket RF. I detta sammanhang kanvidare påpekas att svenska ståndpunkter inför EU:skommande regeringskonferens läggs fast underregeringens ansvar i samråd med riksdagen.Betydelsen av en stark ställning för de nationellaparlamenten i arbetet inför regeringskonferensen harvidare kommit till uttryck bl.a. genom detframtidskonvent som skall debattera EU:sframtidsfrågor (jfr bet.2001/02:KUU2 s. 25 f.).Regeringens förslag till ändring av 10 kap. 5 §första stycket RF innebär också att en nybegränsning uttrycks i lagtexten, nämligen attöverlåtelse av beslutanderätt inte får röraprinciperna för statsskicket. Syftet med förslaget idenna del är enligt regeringen att de ytterligareförutsättningar för överlåtelse av beslutanderätt,utöver de som uttryckligen anges i 10 kap. 5 §första stycket RF, som tidigare endast har gått attutläsa av förarbetena nu skall komma till uttryckockså i lagtexten. I samband med att gällandeöverlåtelseregel infördes berördekonstitutionsutskottet med anledning av en motionfrågan om det område där beslutanderätt kanöverlåtas utan samtidig ändring av grundlag (bet.1993/94:KU21 s. 27 f., se vidare ovan).Inledningsvis betonade utskottet härvid att enöverlåtelse av beslutsbefogenheter med stöd av denföreslagna lydelsen av 10 kap. 5 § första stycketRF inte kan ske i sådan utsträckning attregeringsformens bestämmelser om statsskicketsgrunder upphör att vara giltiga. Utskottet nämndeatt ställning som det främstastatsorganet inte genom överlåtelse avnormgivningskompetens får urholkas i väsentlig grad.Vidare ville utskottet framhålla att det område sominte kan överlåtas med stöd av denna bestämmelseinte är inskränkt till bestämmelserna om grundernaför vårt statsskick utan också omfattar andrabestämmelser som bär upp grundläggande principer ivårt konstitutionella system. Utskottet ville idetta sammanhang särskilt peka på den friaåsiktsbildningens stora betydelse för vårtstatsskick. Härvid framhöll utskottet att det redani den inledande paragrafen i regeringsformen slåsfast att den svenska folkstyrelsen bygger på friåsiktsbildning och allmän och lika rösträtt. Enförutsättning för att den fria åsiktsbildningenskall kunna spela denna viktiga roll är enligtutskottet offentlighetsprincipen ochmeddelarfriheten. Också förbudet mot censur, skyddetav uppgiftslämnare, ansvarighetssystemet och andraviktiga tryckfrihetsrättsliga principer itryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen har stor betydelse för denfria åsiktsbildningen. Utskottet framhöll att denföreslagna lydelsen av 10 kap. 5 § RF inte kundeanses öppna möjlighet att överlåta beslutanderättsom väsentligen rubbar dessa principer utan samtidigändring av grundlag.Utskottet vill med anledning av det nu aktuellaförslaget först erinra om det förhållandet attbestämmelserna om statsskickets grunder i 1 kap. RF,där bl.a. de fem grundläggande principerna förstatsskicket slås fast redan i första paragrafen -principerna om demokratin, om det representativastatsskicket, om parlamentarismen, om den kommunalasjälvstyrelsen och om maktutövningens lagbundenhet-, är att se som utgångspunkter ochupphängningspunkter för flertalet av de följandekapitlen i regeringsformen. Avsikten medinledningskapitlet är enligt förarbetena att detskall ge en bild i stort av de grundstenar på vilkaförfattningen vilar (prop. 1973:90 s, 227). Reglersom har till syfte att och är nödvändiga för attförverkliga de principer på vilka vårt statsskickvilar återfinns således inte enbart iregeringsformens första kapitel, utan finns också iregeringsformens övriga kapitel. Dit hör ävenbestämmelser i de andra tre grundlagarna -successionsordningen, tryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen. Mot denna bakgrund täckerden föreslagna formuleringen "som inte rörprinciperna för statsskicket" de grunder somSveriges förhållande till EU under allaomständigheter måste bäras upp av. Som utskottet iannat sammanhang understryker kan dock ingenmaktöverlåtelse ske av sådant som omfattas avgrundlagarna förrän dessa har ändrats.En konsekvens av anslutning till EU ochden överlåtelse av beslutanderätt som därmed skettdels i samband med anslutningen, dels med anledningav Amsterdam- och Nicefördragen, är att det finnsnormer som gäller i vårt land som inte kan härledasur de överordnade normerna i regeringsformen - utomsåvitt avser dess regler om överlåtelse avbeslutanderätt - utan vilka i stället har sin grundi EG-rättens principer. Detta förhållandeklargjordes genom överlåtelseregeln i 10 kap. 5 §första stycket RF (prop. 1993/94:114 s. 23). Dettanya rättsläge medför dock ingen förändring i detallmänna krav som får anses gälla att grundlagensbestämmelser skall spegla verkligheten. Som exempelkan nämnas att det i samband med anslutningtill EU gjordes vissa ändringar itryckfrihetsförordningen i syfte att bringa dessa iöverensstämmelse med vissa EG-direktiv sominförlivades med den svenska rätten i samband medanslutningen. I förarbetena anfördes att det inteberedde några principiella svårigheter att vidtadessa ändringar, vilka konstaterades inte beröratryckfrihetens egentliga kärnområde (jfr prop.1993/94:114 s. 29).Frågan om grundlagen behöver ändras kan såledesaktualiseras i samband med en fördragsändring sominnebär att ny överlåtelse av beslutanderätt behöverske. Hur långt EU-samarbetets räckvidd kan sträckasig utan att grundlagen behöver ändras går enligtutskottets mening inte att ange i några entydigatermer. Det är inte minst därför betydelsefullt att,såsom varit fallet, en fördragsändringseventuella krav på ny överlåtelse avbeslutsbefogenheter blir föremål för analys ochdebatt innan fördragsändringen godkänns avriksdagen.I vilka fall en grundlagsändring behöver ske pågrund av en ny överlåtelse av beslutanderätt bestämsi varje enskilt fall med utgångspunkt igrundlagsbestämmelsernas innehåll. Detta gälleroavsett om det rör en principiellt viktig frågaeller inte. uttalanden frångrundlagsärendet 1993/94 kan alltså inte uppfattassyfta till att i några mer precisa termer avgränsavilken överlåtelse av beslutanderätt som kan skeutan respektive inte utan samtidig ändring avgrundlag. Uttalandena kan i stället ses som enerinran till framtida riksdagar att i samband medöverlåtelse av ny beslutanderätt i synnerhet bevakaden typ av principiellt viktiga grundlagsområden somuttalandena tar sikte på. Inte heller i denna delkan uttalandena dock uppfattas som uttömmande, utanutskottet valde i detta sammanhang att särskilt pekapå principer som enligt utskottet hade betydelse förden fria åsiktsbildningen (jfr bet. 1993/9:KU21 s.27 f.).Att i sista hand avgöra om en grundlagsändringbehöver göras på grund av en ny överlåtelse avbeslutanderätt ankommer på den svenska riksdagen.Utskottet delar således regeringens uppfattning attförslaget om att utskottets principiella erinranfrån grundlagsärendet 1993/94 nu skall komma tilluttryck i lagtexten i 10 kap. 5 § första stycket RFinte skall ha till syfte att ändra dettaförhållande. Som regeringen framhåller är detriksdagen som i samband med ett beslut omöverlåtelse skall göra bedömningen om denbeslutanderätt som därvid avses rör principerna förstatsskicket. Vad som föreskrivs i 10 kap. 5 §första stycket RF är alltså en anvisning som riktarsig till lagstiftaren och inte till derättstillämpande organen.Utskottet vill vidare framhålla att haröverlåtit de beslutsbefogenheter som krävs enligtgällande . En framtida överlåtelse avbeslutanderätt kommer därför att aktualiseras försti samband med en fördragsändring som förutsätter attsådan överlåtelse sker. Som framhållits ovan skallen fördragsändring godkännas av den svenskariksdagen - och av övriga medlemsstater - för attbli gällande. Ett godkännande av en fördragsändringbeslutas av i enlighet med bestämmelsernai 10 kap. 2 § RF. Om fördragsändringen förutsätteratt överlåter beslutanderätt, följer av 10kap. 2 § andra stycket att den särskildabeslutsordningen som föreskrivs i 10 kap. 5 § förstastycket RF skall tillämpas också i fråga omgodkännandet av fördraget (se t.ex. bet.2001/02:KUU1 s. 28 ang. ). Enfördragsändring som förutsätter överlåtelse avbeslutsbefogenheter skall alltså godkännas avriksdagen med åtminstone tre fjärdedels majoritet avde röstande. Om fördragsändringen förutsätter att enändring av grundlagen görs, följer dock av 10 kap. 2§ andra stycket RF att den särskildabeslutsordningen för stiftande av grundlag somföreskrivs i 8 kap. 15 § RF skall tillämpas också ifråga om godkännandet av fördraget, dvs. med tvålikalydande beslut med mellanliggande riksdagsval.Av bestämmelserna i 10 kap. 2 § RF följer såledesatt senast i samband med att den godkänneren fördragsändring har att pröva omfördragsändringen förutsätter att grundlagen ändras.Riksdagen har därmed att ta ställning till omfördragsändringen förutsätter överlåtelse avbeslutsbefogenheter som innebär att grundlagen tillnågon del behöver ändras, dvs. om överlåtelsen rörprinciperna för statsskicket eller av annat skälpåkallar en grundlagsändring. En fördragsändring kanockså i något annat avseende förutsätta att enändring av grundlagen görs. Om konstateraratt fördragsändringen förutsätter att grundlagenändras, skall alltså fördragsändringen godkännas avriksdagen i samma ordning som gäller för stiftandeav grundlag.Riksdagen skall, förutom att godkännafördragsändringen, besluta om själva överlåtelsen avbeslutanderätt genom ett särskilt beslut (jfr prop.1994/95:19 s. 502 f.). I propositionen om grundlagsändringarinför ett svenskt medlemskap i (prop. 1993/94:114s. 17) uttalades att ett riksdagsbeslut omytterligare överlåtelse i den ordning som föreskrivsi 10 kap. 5 § RF kan fattas först sedan ett nyttgemenskapsfördrags eventuella krav på nyakompetensöverföringar analyserats och offentligtdebatterats och godkännande av fördragetföreligger. Vid tillkomsten av 10 kap. 5 § förstastycket RF var således en allmän utgångspunkt attriksdagens godkännande av det aktuella fördragetskulle föreligga då beslutade omöverlåtelse av beslutanderätt.Som påpekats ovan följer av 10 kap. 2 § andrastycket RF att en fördragsändring skall godkännas avriksdagen enligt den ordning som gäller förstiftande av grundlag i en situation därfördragsändringen förutsätter en grundlagsändring.Utgångspunkten att en överlåtelse inte kan beslutasav förrän godkännande avfördragsändringen föreligger innebär i detta fallatt överlåtelsen kan beslutas först sedan riksdagenhar godkänt fördragsändringen genom ett andrabeslut. kan i detta fall enligt gällandebeslutsregel i 10 kap. 5 § första stycket RF alltsåvälja att besluta om överlåtelsen i samma ordningsom gäller för stiftande av grundlag, varvid detandra beslutet kan fattas först efter att riksdagensandra beslut om godkännande av fördragsändringenföreligger, eller med ett enda beslut med trefjärdedels majoritet av de röstande. Inte hellerdetta beslut kan fattas förrän andrabeslut om godkännande av fördragsändringenföreligger. Enligt utskottets mening bör iklargörande syfte utgångspunkten att överlåtelse avbeslutanderätt kan beslutas av först efterdet att godkännande av den aktuellafördragsändringen föreligger komma till uttryck i 10kap. 5 § första stycket RF. Till denna bestämmelsebör därför fogas en föreskrift om att överlåtelsekan beslutas först sedan godkännandeenligt 10 kap. 2 § RF föreligger. En sådanbestämmelse hindrar givetvis inte att riksdagensbeslut om att godkänna en fördragsändring respektiveom överlåtelse av beslutanderätt fattas vid sammatillfälle.Härvid kan erinras om att man vid Sverigesanslutning till EU tillämpade den ordningen attriksdagen först genom två likalydande beslut antogerforderliga grundlagsändringar, varefter riksdagenvid ett senare tillfälle beslutade om godkännande avanslutningsfördraget och om överlåtelse avbeslutanderätt till EG. Eftersom erforderligagrundlagsändringar således redan var beslutade,kunde de sistnämnda besluten fattas genom ett endariksdagsbeslut (se vidare den allmännabakgrundsredovisningen ovan).Förutom att utgöra en erinran till framtidariksdagar i fråga om vilken överlåtelse avbeslutanderätt som kan ske utan samtidig ändring avgrundlag har utskottets uttalanden igrundlagsärendet 1993/94 betydelse också i ett annatavseende. Som redovisats ovan gjorde utskottet viddetta tillfälle också bedömningen att gemenskapernasbeslutsbefogenheter på de områden där grundläggandeprinciper i vårt konstitutionella system berörs varutomordentligt begränsade i de fördrag som Sverigehade att tillträda vid ett medlemskap (a. bet. 28f.). Utskottet framhöll härvid att tryck- ochyttrandefrihetslagstiftningen liksomoffentlighetsreglerna är nationella angelägenheter.Gemenskapens institutioner kunde inte på fördragengrunda någon befogenhet att harmonisera reglerna pådessa lagstiftningsområden. Utskottet påpekade atten annan sak var att det inom de områden därinstitutionerna hade befogenhet att fatta beslut detnågon gång kan beslutas regler som berör t.ex.offentlighets- och sekretessregler. Som exempelpekade utskottet på de då aktuella förslagen tillvissa ändringar i tryckfrihetsförordningen (seovan). Enligt utskottets bedömning kunde dock deregler som gemenskapens institutioner får besluta ominte ges en sådan räckvidd att de rubbar deprinciper på vilka svensk tryck- ochyttrandefrihetslagstiftning och svenskaoffentlighetsregler bygger. En ändring av dettaförhållande skulle enligt utskottet förutsättafördragsändringar.Därefter gjorde utskottet vid sin behandling avförslaget till en särskild anslutningslagbedömningen, som framgått ovan, attanslutningslagens bestämmelse om överlåtelse avbeslutsbefogenheter låg inom det område somgrundlagen anger (bet. 1994/95:KU17 s. 16).I samband med godkännandet av såväl Amsterdam- somNicefördraget har prövat de nya fördragensinnehåll utifrån de uttalanden som utskottet gjordei fråga om gemenskapernas beslutsbefogenheter på deområden där grundläggande principer i vårtkonstitutionella system berörs. har därvidfunnit att några förändringar i gemenskapernasbefogenheter i detta avseende inte har skett, varförnågra grundlagsändringar på dessa områden inte harvarit erforderliga (jfr bet. 1997/98:UU13 s. 24 f.,bet. 2001/02:KUU1 s. 27).Enligt utskottets mening är det särskiltbetydelsefullt att den svenska uppfattningen omgemenskapernas befogenheter på för Sverigekonstitutionellt viktiga områden genom det nuföreslagna tillägget i 10 kap. 5 § första stycket RFkommer till uttryck också i själva grundlagstexten.Utskottet vill därutöver erinra om sina uttalanden isamband med att det s.k. dataskyddsdirektivetgenomfördes i svensk lagstiftning genompersonuppgiftslagen (1998:204). I detta sammanhangbetonades återigen den stora betydelsen somoffentlighetsreglerna samt bestämmelserna om tryck-och yttrandefrihet i tryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsrundlagen har för vårtkonstitutionella system (bet. 1997/98:KU18 s. 26 f.och s. 34 f.).Därutöver vill utskottet framhålla att regeringeninte nu föreslår någon ändring i anslutningslagen,utan där anges i 3 § alltjämt Europeiskagemenskaperna som mottagare av den beslutanderättsom överlåtit i enlighet med vad som följerav de fördrag och andra instrument som anges i 4 §.Utskottet utgår från att, den dagen det bliraktuellt att överlämna ny beslutanderätt i enlighetmed den nu föreslagna lydelsen av 10 kap. 5 § förstastycket RF, får ta ställning till ettförslag om ändring i anslutningslagen enligt vilketmottagaren av den överlåtna beslutanderättenuttrycks på ett mer preciserat sätt än det igrundlagsbestämmelsen föreslagna uttrycket "inomramen för samarbete i Europeiska unionen".Sammanfattningsvis tillstyrker utskottet motbakgrund av vad som anförts regeringens förslagtill ändring av överlåtelseregeln i 10 kap. 5 §första stycket RF, dock med det tillägg enligt vadutskottet anfört ovan. Därmed avstyrker utskottetmotionerna /02:K47 (yrkande 2), 2001/02:K49(yrkande 2) och 2001/02:K50 (yrkande 2).Utskottet vill avslutningsvis framhålla följande.Som påpekats i det föregående har de grundlägganderättsliga dragen av EU-samarbetets karaktär inteförändrats, även om samarbetet har utvecklats påolika områden. Utgångspunkten är alltjämt att maktenfinns hos de suveräna medlemsstaterna som genommellanstatliga överenskommelser bestämmer ramarnaför och inriktningen av samarbetet. Ändock kankonstateras att EU-samarbetet har vuxit fram tillnågot som kvalitativt skiljer sig från annatinternationellt samarbete och som delvis uppvisarunika rättsliga drag. Framtidsfrågorna intar sedannågra år en central plats i debatten kring EU-samarbetet, vilket till en del torde ha sin grund iden förestående utvidgningsprocessen.I debatten om EU:s framtida utveckling är degrundläggande, konstitutionella frågornaframträdande. Vid regeringskonferensen avsessålunda att diskuteras frågor kringkompetensfördelningen mellan EU och medlemsstaterna,maktbalansen mellan EU:s institutioner, denationella parlamentens roll, en förenkling avfördragen samt den framtida ställningen av EU:sstadga om grundläggande rättigheter. Ett konvent omEU:s framtid, bestående av bl.a. företrädare förmedlemsstaternas och kandidatländernas regeringarsamt de nationella parlamenten, har inlett sittarbete med att förbereda regeringskonferensen. Detsammansatta konstitutions- och utrikesutskottet harvidare avslutat sin behandling avregeringens skrivelse 2001/02:115 EU:sframtidsfrågor (bet. 2001/02:KUU2), vilken berör defrågor som skall diskuteras vid regeringskonferensen2004 och det förberedande konventet.Ännu går det dock inte att uttala sig om vadframtidsdebatten inom EU kan komma attresultera i. Emellertid kan det förväntas attdet förberedande konventet ochregeringskonferensen kommer att leda framtill förslag om förändringar av EU-samarbetet.Detta kan i sin tur medföra behov avöverväganden med bl.a. konstitutionella inslagi medlemsländerna i samband med derasgodkännanden av en eventuell fördragsrevision.För svenskt vidkommande kan det enligtutskottets mening vara lämpligt att i etteventuellt sådant sammanhang skapa utrymme förmer allmänna överväganden kring t.ex. hur visjälva beskriver vårt deltagande i EU-samarbetet, inte minst när det gälleruppgiftsfördelningen mellan EU och enskildamedlemsstater. Härvid kan bl.a. konstateras attde svenska grundlagsreglerna kring EU-samarbetet återfinns i 10 kap.regeringsformen, som allmänt rör förhållandettill andra stater.