bet · GP01BOU8 · 2002-03-21 00:00:00 — [43]Som framgår ovan var en utgångspunkt förutformningen av denna överprövningsmöjlighet att detefter kommunens antagandebeslut i normalfalletsannolikt inte skulle kvarstå några konfliktermellan staten eller flera berörda kommuner.Departementschefen utgick ifrån att de flestaproblemen blir lösta genom ett fördjupat samråd.Sannolikheten för detta förväntades även vara störrei de fall där hade tillgång tillmaktmedel i form av exempelvisupphävandemöjligheter. [44]I PBL-propositionen nämndes även exempel på vilkamellankommunala frågor som kan vara aktuella vidlänsstyrelsernas bedömning av den mellankommunalasamordningens lämplighet. Det var lokalisering avflygplatser, sträckning av vägar, banor ochledningar, läget för större täkter, anläggningar försophantering, större serviceanläggningar,småbåtshamnar och andra fritidsanläggningar.Dessutom nämndes större detaljhandelsanläggningarmed ett upptagningsområde som omfattar mer än enkommun samt betydelsefulla frilufts-, kulturmiljö-och grönområden. Regionala miljöintressen angavs somett intresse som borde få ett starkt stöd genomlänsstyrelsens prövning. Departementschefen menadeockså att den aktuella överprövningsgrunden skullekunna täcka frågor om boende, arbete och service,bl.a. för att ge möjlighet att påverkavar arbete och bostäder förläggs och se till att enrimlig kollektivtrafikförsörjning kanupprätthållas. [45] I bestämmelsens specialmotiveringangavs vidare att en prövning på denna grund normaltendast blir aktuell då de inblandade kommunerna pånågot sätt är oense. [46]Förordnanden enligt 12 kap. 4 § samtplanföreläggandeDå särskilda skäl föreligger kan länsstyrelsenförordna om att de prövningsregler som finns i 12kap. 13 §§ PBL även ska tillämpas på lov ellerförhandsbesked inom ett visst område. [47]Regeringen får förelägga kommunen att inom en visstid anta, ändra eller upphäva detaljplan ellerområdesbestämmelser om det behövs för att bl.a. setill att den mellankommunala samordningentillgodoses. [48]RegionplaneringOm frågor angående användningen av mark- ochvattenområden som angår flera kommuner behöverutredas gemensamt eller om flera kommunersöversiktliga planering behöver samordnas fårregeringen utse ett regionplaneorgan, som ska hahand om denna verksamhet. Ett regionplaneorgan fårdock inte bildas om de kommuner som berörs meraallmänt motsätter sig detta. [49] är det enda regionplaneorgan somhittills har tillkommit enligt . IStockholms län utgör regionplaneorgan.För dess verksamhet finns särskildabestämmelser. [50] Den regionala planering som iövrigt förekommer har främst skett inom andra formerän de som PBL erbjuder. Bland dessa former märkskommunalförbund, vatten- eller luftvårdsförbund,bolag eller olika typer av överenskommelser. [51]En regionplan ska tjäna till ledning för beslut omöversiktsplaner, detaljplaner ochområdesbestämmelser. Planen kan, i den mån det harbetydelse för regionen, ange grunddragen föranvändningen av mark- och vattenområden samtriktlinjer för lokalisering av bebyggelse ochanläggningar. [52]När förslag till regionplan upprättas, skakommunen samråda med samt med kommunersom berörs av förslaget. Syftet med samrådet är,liksom för översiktsplaner och detaljplaner, attförbättra beslutsunderlaget och ge möjlighet tillinsyn och påverkan. Under samrådet ska länsstyrelsenbl.a. verka för att sådana frågor om användningen avmark- och vattenområden som angår två eller flerakommuner samordnas på ett lämpligt sätt.Länsstyrelsen ska vidare under utställningstidenavge ett granskningsyttrande över planförslaget. [53]har dock ingen möjlighet att överprövaen regionplan.När det gäller länsstyrelsernas ochregionplaneorganens samverkan i översiktsplanefrågoranges i PBL-propositionens specialmotivering attlänsstyrelsen och regionplaneorganet bör kommaöverens om en lämplig uppgiftsfördelning vidsamrådet med kommunerna. Utgångspunkten bör enligtPBL-propositionen vara att svarar förde löpande kontakterna i mindre betydelsefullaärenden och då en regionplan finns. I merbetydelsefulla ärenden och då regionplan saknas börsamråd ske med regionplaneorganet, som börunderrätta om sina synpunkter påplanförslagen. Särskilt betonades att synpunkterfrån regionplaneorganet bör vara av stor betydelse ifrågor som rör mellankommunal samordning. [54]Fysisk regionplanering har en mycket starkareställning internationellt än i . [55]förre generaldirektör konstaterade attmånga anser att den regionala planeringen bara ärett diskussionsforum utan makt att genomföra det somplaneras. En orsak till att vi har en så svagregional planering är utformningen av PBL. [56]haruttryckt sig på detta sätt: Stockholmsregionenlever i ett samspel med en omvärld som i mångaavseenden dikterar villkoren för dess utveckling.Frihetsgraderna i den regionala planeringen ärdärför i hög grad begränsade. [57]Förslag till reformerad regionplaneringI Plan- och byggutredningens betänkande Miljö ochfysisk planering framfördes bl.a. synpunkter på denregionala samordningen. [58] Enligt utredningen hadede första årens översiktsplanearbete visat att det iområden med stora samordningsbehov (bl.a. de trestorstadsområdena) inte hade tillkommit någontillfredsställande samordning. En slutsats var atten utveckling av den mellankommunala och regionalasamordningen var nödvändig för att den fysiskaplaneringen skulle ha möjlighet att medverka till enändamålsenlig samhällsstruktur frånhushållningssynpunkt. I sammanhanget refereradesbl.a. iakttagelser att det regionala ochmellankommunala perspektivet var allmänt sett svagtutvecklat i den första generationen översiktsplaner.Även en förväntat kraftig utbyggnad av tekniskinfrastruktur anfördes som motiv för en förstärktregional samordning. [59]iakttagelser mynnade ut i ettförslag som innebar att regionplaneorgan skullekunna utses av regeringen om synnerliga skäl förelågoch om en frivillig mellankommunal samordning intetillkom. De frågor som avsågs var viktiga regionalaintressen där en mellankommunal samordning ansågsvara en förutsättning för en ändamålsenligsamhällsstruktur, exempelvis infrastruktursatsningareller allvarliga miljöproblem. [60]Regeringen avvisade dock utredningens förslag.Bakgrunden var bl.a. ett splittrat remissutfall därmajoriteten av de statliga myndigheterna var förutredningens förslag medan de kommunala var emot. Enkommun menade att besvärliga konflikter intehanteras bättre genom att kommunerna tvingas in i ensärskild organisationsform. Mellankommunalsamordning skall bygga på frivillig samverkan utanstatlig inblandning. ansågatt PBL redan innehöll ett fungerande system för atthantera frågor som berör flera kommuner eller frågorsom är av nationellt intresse. Regeringen menade attdet krävdes en förstärkning av det regionalaperspektivet i den fysiska planeringen men att dennakunde ske inom ramen för PBL:s system förregionplanering och annan samverkan mellankommuner. [61]Även den s.k. Regionberedningen konstaterade attlänsstyrelsen tycks ha haft svårt att hävdariksintressen och mellankommunala intressen iförhållande till starka kommuner och centralasektorsmyndigheter. [62] Regionberedningen föreslogdärför att det regionala perspektivet skulle tasbättre till vara genom en intensifierad frivilligsamverkan mellan kommuner och landsting. Någonförändring av PBL i detta avseende föreslogsemellertid inte. Däremot framhöll Regionberedningenbehovet av regionplanering i de trestorstadsområdena. Man föreslog attlandstingen/självstyrelseorganen i och VästraGötaland skulle få samma regionplaneringsuppgiftersom i . [63] Regeringenmotsatte sig dock detta förslag och menade att det ipraktiken skulle innebära att det kommunalaplanmonopolet till viss del upphävdes. [64]InfrastrukturplaneringenPlaneringen av vägar och järnvägar skiljer sig ivissa avseenden från annan fysisk planering.Länsstyrelsens roll är också något annorlunda.Infrastrukturplaneringen innebär en långsiktigprocess där tar ställning tillövergripande prioriteringar och hur mycket medel somberäknas kunna användas för infrastrukturåtgärderunder en kommande planeringsperiod(inriktningsplaneringen). , ochlänsstyrelser eller regionala självstyrelseorganupprättar sedan förslag till långtidsplaner, somskickas på remiss till berörda organisationer ochmyndigheter, däribland kommuner(åtgärdsplaneringen). Medel för genomförande avdessa planer förmedlas via anslagen till Banverketoch . gällande planer avser åren19982007 och fastställdes av regeringen(och planer) och avlänsstyrelser, eller i några försökslän av regionalasjälvstyrelseorgan (länsplaner för regionaltransportinfrastruktur). De fastställdatioårsplanerna utgör sedan grund för enkortsiktigare och mer detaljerad planering av deinvesteringar som ska genomföras. [65]Länsstyrelserna medverkar i den strategiskaanalysen i inriktningsplaneringen och genom attsamordna och förankra länsplanen för regionaltransportinfrastruktur. Regeringen betonade viktenav att och planeringsresurserinriktas mot att ge länsstyrelserna ett kvalificeratstöd. transportpolitiska propositionbetonade regeringen vikten av att samspelet mellanolika regionala och lokala aktörer utvecklas för attöka samordningen vid planeringen av bebyggelse,infrastruktur och trafik. Regeringen menade attlänsstyrelserna och de regionalasjälvstyrelseorganen har en central roll för dennasamordning. I remissyttranden efterlyste dock bl.a.Boverket en genomtänkt strategi för att förbättrasamordningen av planering av bebyggelse,infrastruktur och trafik. [66]I infrastrukturpropositionen hösten 2001konstaterade regeringen att planeringen förinfrastrukturinvesteringar förutsätter omfattandesamråd i de olika planeringsskedena. [67]Samrådsparter är bl.a. berörda markägare, kommuner,länsstyrelse och andra myndigheter samt allmänheten.Samtidigt noterade regeringen att kommunerna genomplanmonopolet har ett högst betydande inflytande påinfrastrukturplaneringen.Regeringen hänvisade också till att PBL ska sesöver i syfte att bättre främja en långsiktigthållbar utveckling (se nedan). Regeringen betonadeockså att då infrastrukturplaneringen och denkommunala planeringen är kopplade till varandrafinns ett grundläggande behov av samordning ochsamsyn. För att åstadkomma en ändamålsenlig strukturför hållbar utveckling krävs det, enligt regeringen,en växelverkan mellan de olika parternas planeringoch mellan olika planeringsnivåer. Regeringenkonstaterade att formerna för detta inte kan sägasha funnit sin slutliga form. [68] Denna fråga blirsannolikt föremål för fortsatta överväganden inomramen för den aviserade PBL-utredningen.I sin behandling av propositionen betonadetrafikutskottet att länen även fortsättningsviskommer att ha ett stort inflytande i planeringen.Utskottet förutsatte också att såväl somBanverket fördjupar sitt samrådsarbete och ökarinsynen i sin interna beslutsprocess i syfte att påbästa sätt ta hänsyn till lokala och regionalastrategier och program. Länen och de regionalasjälvstyrelseorganen har, enligt utskottet, ävenfortsättningsvis en viktig roll när det gällerframtagande av underlag i planeringsprocessen. [69]ESDP, länsstyrelserna och PBLNationell ESDP-strategi?Genom medlemskapet i EU kom på allvar ikontakt med den europeiska rumsliga och funktionellautvecklingsplanering som utvecklats inom ramen förESDP (European Spatial Development Perspective).Syftet med detta perspektiv, som antogs avministerrådet , är att åstadkomma enbalanserad och hållbar utveckling för EU:sterritorium. [70] ESDP är dock inte något formelltplaneringsdokument av bindande karaktär. Det kanalltså användas av medlemsländerna och derasregioner på det sätt som passar dem bäst.Regeringen har givit i uppdrag att tillsammansmed skapa ett sekretariat för att biträdaRegeringskansliet vid medverkan i ESDP.Sekretariatet har även spridit information ochskapat diskussion kring ESDP och det synsätt somESDP representerar.ESDP-sekretariatet presenterade sin slutrapport idecember 2001. I rapporten föreslår man bl.a. att ennationell strategi för regional utvecklingsplaneringtas fram med ESDP som vägledande perspektiv.Sekretariatet ansåg att mottagningskapaciteten i deregionala organisationerna måste säkerställas föratt den nationella strategin ska komma tillanvändning och få betydelse på regional nivå. Dethandlar inte bara om en allmän resursfråga utan ävenom kompetensutveckling för att arbeta integrerat medregional utveckling och fysisk planering.ESDP-sekretariatet konstaterade att ett vidgatplaneringsperspektiv ställer krav på en dialogmellan stat och kommun samt mellan aktörer somsysslar med fysisk planering, miljö, regionaltutvecklingsarbete och kommunikationer. menade att ett sådant fördjupat ochbreddat samverkansarbete även kan bli en möjligförnyelsekraft för regional planering.ESDP-sekretariatet menade att vissa regionalaplaneringsfrågor är av nationellt intresse. Detgäller t.ex. större investeringar i infrastruktur.Samtidigt behöver ett regionalt perspektiv utvecklasvad gäller exempelvis boende och handel. Dennationella strategin skulle här spela en roll föratt hitta de rätta nationella och regionalaprioriteringarna utifrån ett tvärsektorielltsynsätt. En utveckling av mellankommunal samverkanpågår för övrigt utifrån . Med dettaåsyftas bl.a. de fall där två eller flera kommunerhar skapat gemensamma fördjupningar av sinaöversiktsplaner inom områden som sträcker sig överkommungränserna. [71]Det är även väsentligt att regionerna beaktar hurde regionala utvecklingsprogrammen relaterar sigtill kommunernas strategiska översiktsplanering,särskilt vad gäller mellankommunala frågor.Länens syn på ESDPI presenterade ESDP-sekretariatetrapporten betydelse för samhällsplaneringen iSverige. Som underlag för rapporten ingick bl.a.redovisningar från länen om deras syn på ESDP. Blandannat skulle länen ange var det fanns brister isamordningen i planeringen.Den tydligaste slutsatsen utifrån länensredovisningar var att ESDP inte bör lanseras som enny övergripande planeringsform. Flera län ansåg attsynsätten i ESDP inte innebär något radikalt nyttför svensk regional utvecklingsplanering, men attidéer och inspiration till redan pågående planeringoch utvecklingsverksamhet kan hämtas från ESDP. Detstora flertalet län betonar också att det ärönskvärt att ESDP verkligen kommer till användningpå detta sätt.Så gott som samtliga län anser att bristen påtvärsektoriellt samarbete är den största svagheten idagens regionala utvecklingsplanering. Särskiltkritiseras de statliga aktörerna, t.ex.infrastrukturverken i detta avseende. Samarbetetmellan olika utvecklingsaktörer på det regionala ochlokala planet nämns också av många län som ettområde med stora brister.I flera av länsredovisningarna konstateras att denkommunala översiktsplaneringen hargått mot en ökad integration mellan traditionellfysisk planering och utvecklingsplanering.Översiktsplaneringen utvecklas i många kommuner form av strategisk utvecklingsplanering. Entydlig skillnad mot tidigare är att mångaöversiktsplaner bygger på visioner och strategier omkommunernas samlade utveckling. En delremissinstanser ansåg dock att översiktsplaneringenspotential i ett breddat utvecklingsperspektiv intehar utnyttjats till fullo.Flera län, inte minst i , pekade pånödvändigheten av att planerings- ochutvecklingsfrågor hanteras i ett mer storregionaltperspektiv än . Nyckelfrågor i sammanhangetblir kommunikationer, trafik, bostadsplanering ochmiljö, alltså en tvärsektoriell ochgränsöverskridande planering som tar upp de flestaav ESDP:s metodmässiga aspekter.Några län pekade på att stora ochinternationellt sett starka kommuner ger speciellaförutsättningar i ett ESDP-perspektiv. Exempelvisblir de i ESDP framhållna stadland-relationernanågot som till stor del måste hanteras på kommunalnivå. De starka kommunerna kan också vålla problem isamarbetssituationer. Viljan att kompromissa medgrannkommuner när man befinner sig i enkonkurrenssituation om arbetsplatser och befolkningär inte alltid den bästa. Det blir därför extraviktigt att låta arbete i partnerskapsgrupper få tatid, så att samsyn och samarbetsvilja hinnerutvecklas. **FOOTNOTES**[15]: , Boken om översiktsplan Del IIÖversiktsplanen i lagstiftningen, 1996, s. [16]: Prop. 1985/86:1, s. 77 och 139. 12 § är länsstyrelserna ocksåskyldiga att sammanställa utredningar, programoch annat planeringsunderlag som har betydelseför hushållningen med mark och vatten i länet. [17]: i län, En regionalöverblick Kartläggning och analys av regionalafrågor, 2001, s. 9 ff.[18]: Om regionplanering enligt PBL förekommerhar rollen som granskare och interollen som mellankommunal samordnare. Den rollenövertas av regionplaneorganet. [19]: Behovet av tydlighet underströks bl.a. avatt när i arbetade med attsammanställa den här refererade rapportenframförde några kommuner synpunkter påarbetsfördelningen mellan ochRegion . Man menade bl.a. att analyser avregional karaktär mer är ett arbete för RegionSkåne. konstaterade att det äroklart vilka frågor som är länsstyrelsensrespektive ansvar. [20]: 4 kap. 1 § och 2 kap. 2 § första styckettredje meningen PBL. [21]: 2 kap. 8 § PBL. [22]: Prop. 1985/86:1, s. [23]: Prop. 1985/86:1, s. 138 och 140 f.[24]: 4 kap. 3 och 4 §§ PBL. [25]: 4 kap. 5 § 2 PBL. [26]: Prop. 1985/86:1, s. [27]: 4 kap. 5 § 1 PBL. [28]: Prop. 1985/86:1, s. [29]: i , samråd omförslag till översiktsplan för kommun , , . [30]: i ,Program för kollektivtrafikprojektet ,delen , Samrådshandling , . [31]: 4 kap. 9 § PBL. [32]: , Erfarenheter avöversiktsplanearbetet Huvudrapport juni 92,1992, s. 10 ff.[33]: , Erfarenheter avöversiktsplanearbetet Huvudrapport juni 92,1992, s. 14 f.[34]: , Mellankommunala frågor i kommunalplanering redovisning av exempel ochkommentarer, PBL/NRL-underlag nr 38, 1992. [35]: i län, En regionalöverblick Kartläggning och analys av regionalafrågor, 2001, s. [36]: , Mellankommunala frågor i kommunalplanering redovisning av exempel ochkommentarer, PBL/NRL-underlag nr 38, 1992, s. [37]: 4 kap. 14 § PBL. [38]: 5 kap. 1 § och 2 kap. 2 § första styckettredje meningen PBL. [39]: 5 kap. 16 § PBL. [40]: 5 kap. 20 och 21 §§ PBL. [41]: 5 kap. 22 och 33 §§ PBL. [42]: Prop. 1985/86:1, s. 345 f.[43]: 12 kap. 3 § och 13 kap. 4 § PBL. [44]: Prop. 1985/86:1, s. [45]: Prop. 1985/86:1, s. 337 f.[46]: Prop. 1985/86:1, s. [47]: 12 kap. 4 § PBL. [48]: 12 kap. 6 § PBL. [49]: 7 kap. 1 och 2 §§ PBL. [50]: Lag (1987:147) om regionplanering förkommunerna i . [51]: , Boken om översiktsplan Del IIIAllmänna intressens behandling i översiktsplanen,1996, s. [52]: 7 kap. 4 § PBL. [53]: 4 kap. 35 och 9 §§ jämfört med 7 kap. 5 §PBL. [54]: Prop. 1985/86:1, s. [55]: SOU 2000:85, s. [56]: , Planering i tiden Översiktsplanering , och ,broschyr, 2001. [57]: ,Planera med miljömål! Miljöbedömning av regionplan2000, 2000. [58]: SOU 1994:36. [59]: SOU 1994:36, s. 189 f.[60]: SOU 1994:36, s. [61]: Prop. 1994/95:230, s. 103 f.[62]: SOU 1995:27, s. [63]: SOU 1995:27, s. 245 ff.[64]: Prop. 1996/97:36, s. [65]: Prop. 2001/02:4. [66]: Prop. 1997/98:56. [67]: Prop. 2001/02:20. [68]: Prop. 2001/02:20, s. [69]: . 2001/02:TU2. [70]: En närmare beskrivning av ESDP finns iEuropeiska kommissionen, Det regionalautvecklingsperspektivet inom Europeiska unionen Mot balanserad och hållbar utveckling av EU:sterritorium, publikationer, 2000. [71]: Ett sådant exempel är den fördjupadeöversiktsplanen för som tagits fram isamarbete mellan Bjuvs, Klippans, ochÅstorps kommuner. Ett annat avser denkommungemensamma översiktsplan som har upprättatsi gränsområdet mellan och Borlängekommuner.4 Ytterligare utredningar m.m. som berörmellankommunala förvaltningsrevision 1992Riksrevisionsverket (RRV) granskade i början av1990-talet länsstyrelsernas tillämpning av PBL.Fokus låg på länsstyrelsernas förutsättningar attkunna företräda statliga intressen iplaneringen. [72] Även om RRV inte specifikt belystelänsstyrelsernas arbete med mellankommunalsamordning kan några av iakttagelserna i studienvara av intresse för denna uppföljning.RRV konstaterade bl.a. att länsstyrelsernassamordnande funktioner i många fall var knutna tillden formella planeringsprocessen. Andra inblandade,såväl statliga som kommunala aktörer, kunde då varalåsta till ett i det närmaste färdigt planförslag.RRV konstaterade också att den formellaplaneringsprocessen bl.a. är till för att hanterasådana större planfrågor som inte sällan förknippasmed intressemotsättningar. fanns det,enligt RRV, en tendens till att dessa frågor lösesutanför den formella planeringsprocessen. RRVnoterade också att hänvisningar tillöverprövningsmöjligheterna i 12 kap. PBL inte alltidsker i den formella processens tidiga skeden eller isamband med de informationsträffar som ligger ianslutning till den formella planeringsprocessensinitialskede.Plan- och byggutredningen och PBL-arbetsgruppenFörändrad instansordning m.m.PBL-utredningen gjorde en översyn av reglerna föröverprövning av beslut i PBL-ärenden. Inom ramen fördenna översyn sammanställdes bl.a. statistik överlänsstyrelsernas beslut enligt 12 kap. PBL underperioden 19921993. I tabell 4.1 sammanfattas delarav resultatet.Tabell 4.1 Prövningar och upphävanden enligt 12kap. 1 och 3 §§ PBL---------------------------------------------------**FOOTNOTES**[72]: , Staten och den fysiskaplaneringen, Rapport 1992:32.---------------------------------------------------|Antalet fall där | 61||fattade beslut om prövning | ||enligt 12 kap. 2 § PBL | |---------------------------------------------------|Antalet av dessa där kommunens beslut helt | 27||eller delvis upphävdes | |---------------------------------------------------|Antalet av dessa där prövningsgrunden helt | 0||eller delvis var brister i den kommunala | ||samordningen (12 kap. 1 § 2) | |---------------------------------------------------|Antalet fall där beslutade om | 52||prövning av lov eller förhandsbesked enligt | ||12 kap. 4 § | |---------------------------------------------------Som framgår av tabellen förekom det inte vid något tillfälleunder den aktuella perioden att prövade kommunalabeslut med hänvisning till brister i den mellankommunalasamordningen. Av utredningen framgick också att antalet ärendenhos regeringen rörande besvär över länsstyrelsebeslut enligt 12kap. PBL var mycket begränsat. [73] Utredaren konstaterade attdet är viktigt att verkligen använder sig avingripandemöjligheterna enligt 12 kap. PBL när detta ärnödvändigt. Vidare kan noteras att utredaren ansåg att antaletlov eller förhandsbesked som prövades var anmärkningsvärtlågt. [74]Utredarens sammanfattande bedömning var emellertid attbestämmelserna i avseende statlig kontroll (12 kap.) var välägnade att tillvarata väsentliga statliga intressen. [75] Däremotmenade utredaren att instansordningen kunde ändras. Förslagetinnebar att skulle svara för prövningen av detkommunala beslutet, men att regeringen skulle stå för beslutetom prövningen exempelvis skulle leda till ett upphävande avplanen. Det skulle då bli möjligt för regeringen att väga ineventuella politiska beslut i prövningen samt bidra till attstärka roll och göra den mer renodlad.Utredningens förslag i detta avseende ledde emellertid inte tillatt regeringen föreslog några lagändringar.Frågan om överprövning och instansordningen i besvärsärendenär emellertid aktuell på nytt. Regeringen tillsatte i januari2001 en arbetsgrupp som fick i uppgift att se över vissa frågorrörande PBL. Utgångspunkten var att avlasta regeringenprövningen av överklagade . Enligt arbetsgruppensdirektiv skulle emellertid beslut med stöd av12 kap. PBL även fortsättningsvis prövas av regeringen. [76]Den s.k. PBL-arbetsgruppen fick även ett mer öppet mandat attredovisa förslag som hänger samman med prövningssystemet och somkan bidra till att beslutsprocessen förenklas.