bet · GP01FÖU3 · 2002-03-19 00:00:00 — Går det inte att fastställa någonsjukpenninggrundande inkomst får även för livräntan reglerna i 12 § förstastycket lagen om statligt personskadeskydd när det gäller dem som fullgörlängre grundutbildning och reglerna i 4 kap. 10 § andra stycket lagen omarbetsskadeförsäkring om vissa minimibelopp kopplade till den skadadesålder tillämpas.De grundläggande ersättningsbestämmelsernas omfattningUnder grund- och repetitionsutbildningen utsätts de totalförsvarspliktigaför risker som de i annat fall inte skulle ha utsatts för. Detta gälleroavsett om det är fråga om kort eller lång grundutbildning ellerrepetitionsutbildning. Enligt regeringen motiverar dessa risker etttrygghetssystem som är lika för alla.Bestämmelserna i lagen om statligt personskadeskydd är tänkta att utgöraett grundskydd. Bestämmelserna innebär att den totalförsvarspliktigegaranteras en viss miniminivå på ersättningen vid skada. Denna garantinivåkommer som regel inte att tillämpas på en totalförsvarspliktig som skadasom han eller hon redan är etablerad på arbetsmarknaden. Det kan därförtyckas onödigt med en reglering som omfattar personer som normalt sett intekommer att kunna dra nytta av systemet. Regeringen anser emellertid, ilikhet med utredningen, att det skulle vara stötande om det i något enskiltfall av en eller annan anledning skulle kunna innebära attsjukpenningunderlaget sätts lägre för en totalförsvarspliktig vidfullgörande av kort grundutbildning eller repetitionsutbildning än vid långgrundutbildning.Den som ådragit sig en skada som omfattas av lagen om statligtpersonskadeskydd har även rätt till ersättning av staten enligt lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m.m. Rätten till ersättningför skada som den totalförsvarspliktige har ådragit sig under ledigheteller annan fritid m.m. är förmånligare för den som fullgör längregrundutbildning än än för den som fullgör kort grundutbildningeller repetitionsutbildning. Regeringen är av den uppfattningen att detinte heller här finns någon anledning att göra skillnad mellan dem somfullgör kortare eller längre grundutbildning eller repetitionsutbildning.Bestämmelserna om ersättning vid ideell skada m.m. bör således ändras såatt rätten till ersättning är lika oberoende av utbildningen.Enligt regeringens mening bör alltså grundprincipen vara att degrundläggande bestämmelserna om ersättning vid skada och sjukdom förtotalförsvarspliktiga skall vara lika oavsett utbildningstidens längd.Denna princip bör självfallet också gälla när garanterat livränteunderlagoch ersättning för sjukvårdskostnader fastställs.Livränteunderlagets storlekI redogörelsen för nuvarande bestämmelser pekade regeringen på attlivränteunderlaget för totalförsvarspliktiga enligt 12 § första stycketlagen om statligt personskadeskydd bestäms med hjälp av vissa minimibeloppkopplade till den skadades ålder. Dessa nivåer, som gäller för den somfullgör längre grundutbildning än , motsvarade år 1997genomsnittsinkomsten för respektive ålderskategori.Socialförsäkringssystemet, i fråga om ersättning vid arbetsoförmåga, utgårfrån att den skadade har ett visst arbete som ger en viss inkomst. Det ärinkomstbortfallet som den skadade skall kompenseras för.Livränteunderlagets storlek har betydelse för det fall den skadade får enbestående invaliditet till följd av en skada. Livränteunderlaget är såledesunikt för varje enskild person och avhängigt av personens egnaförutsättningar. Eftersom totalförsvarspliktiga som fullgör grundutbildningoftast inte har etablerat sig på arbetsmarknaden har de inte någotlivränteunderlag eller i vart fall ett mycket lågt sådant. För de personersom inte har etablerat sig på arbetsmarknaden är det svårt att individuelltberäkna ett livränteunderlag utan någon typ av schabloner. Användningen avschablonbelopp skapar förutsättningar för en rättvis och lika behandlingsamt förutsägbarhet av bestämmelsens tillämpning. Den s.k. ålderstrappan ärett sådant schablonsystem. För att ytterligare förenkla reglerna, menarregeringen, bör ålderstrappan ersättas med ett minsta livränteunderlagoavsett ålder. Anknytningen till inkomstläget i olika åldersgrupper kan istället beaktas vid fastställandet av schablonen för livränteunderlag.Den största gruppen av totalförsvarspliktiga som genomgår utbildning är iåldern . Enligt regeringen är det rimligt att den genomsnittligalönen för denna åldersgrupp utgör riktmärke för schablonen. Förändringenkommer att medföra att några kan komma att bli något överkompenserade.Såväl över- som underkompensation ligger dock i systemet med att användasig av schabloner. Det viktiga är dock, enligt regeringens förmenande, attså få enskilda individer som möjligt kommer att få ett livränteunderlag sominte motsvarar den inkomst som de skulle ha haft om de inte hade fullgjortutbildningen. Regeringen delar således utredningens förslag om attålderstrappan inte skall tillämpas vid bestämmande av livränteunderlaget.Som jämförelse nämner regeringen att för den som skadas i sin anställning iutlandsstyrkan bestäms livränteunderlaget till minst sju prisbasbeloppoberoende av dennes ålder vid skadetillfället. Livränteunderlaget harhärvid bestämts med utgångspunkt från vad som är lägsta lön iutlandsstyrkan. Därmed säkerställs att den som skadas under tjänstgöringeni utlandsstyrkan har ett garanterat försäkringsskydd även om han eller honvid skadetillfället ännu inte genom tjänstgöringen har kvalificerat sig fördetta livränteunderlag.Om man går ifrån den så kallade ålderstrappan och bestämmerlivränteunderlaget till ett gemensamt högre belopp kan det enligt få en rehabiliteringshämmande effekt. Risken uppstår närlivräntan kan komma att bli högre än arbetsinkomsten som den skadade skullekunna uppnå. Även Försvarsmakten har påtalat denna risk. Regeringen förstårnämndens tveksamhet men anser att risken för dessa negativa effekter ipraktiken ofta kommer att vara mycket liten. Den kan delvis motverkas avvilken nivå som det minsta garanterade livränteunderlaget läggs på.Medellönen på hela arbetsmarknaden för personer ärenligt tillgänglig statistik ca . Det motsvarar i detnärmaste ett livränteunderlag om fem prisbasbelopp. Regeringen menar därföratt ett minsta garanterat livränteunderlag om fem prisbasbelopp förtotalförsvarspliktiga är väl avvägt.Ett livränteunderlag om fem prisbasbelopp innebär också atttotalförsvarspliktiga och anställda inom Försvarsmakten som tjänstgör sidavid sida har i princip samma socialförsäkringsmässiga skyddsnivå.Regeringen vill i detta sammanhang peka på att bestämmelsen om ettgaranterat minsta livränteunderlag för totalförsvarspliktiga är till föratt garantera den skadade ersättning för det inkomstbortfall som skadanmedför i form av nedsatt eller bristande arbetsförmåga. Denna regleringavser således inte att kompensera den totalförsvarspliktige för deltagandei en verksamhet som han eller hon inte själv kan påverka. Regeringen kommeri stället att i förordning införa ett system med en statlig riskgaranti somavser att ekonomiskt kompensera totalförsvarspliktiga som skadas under sinutbildning. Denna riskgaranti kan till skillnad från sjukpenning ochlivränta betraktas som en skadeersättning som tar hänsyn till de inslag avtvång och merrisk som finns i totalförsvarsverksamheten.RehabiliteringsansvaretRegeringen föreslår ändringar i lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt medföljande innebörd:· Utbildningsansvarig myndighet skall utreda och planera insatser samtstödja och hjälpa en totalförsvarspliktig som skadas under utbildning såatt han eller hon får lämplig arbetsträning eller utbildning.·· Utbildningsansvarig myndighet skall ekonomiskt bidra till en utbildningsom motiveras av, eller förlängs, till följd av skadan. skall även ekonomiskt bidra till andra särskildarehabiliteringsinsatser.·· Rehabiliteringsansvaret skall bestå . Tiden skall kunna förlängasmed ytterligare två år.·I skälen för sitt förslag anför regeringen bl.a. följande.Det är viktigt med ett bra ersättningssystem för totalförsvarspliktiga somskadar sig. En annan viktig fråga, som nära hänger samman med ersättningen,är det stöd som kan lämnas i samband med den skadades rehabilitering.Allmänna bestämmelser om rehabilitering finns i 22 kap. lagen (1962:381) omallmän försäkring. Rehabiliteringsinsatserna enligt lagen om allmänförsäkring begränsas i princip till med hänsyn till reglerna omrehabiliteringspenning. Vissa möjligheter till förlängning finns dock. Enarbetsgivares rehabiliteringsansvar gäller dock så länge en anställningfortgår.För den som är anställd i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten och skadasunder sin tjänstgöring har Försvarsmakten ett särskiltrehabiliteringsansvar som gäller oavsett om anställningen i Försvarsmaktenhar upphört eller inte. Ansvaret gäller men kan förlängas . Utgångspunkten är att den skadade i vart fall inte skall försättasi en sämre ekonomisk situation än om han eller hon hade kunnat fullföljasina ursprungliga utbildnings- eller yrkesplaner. Försvarsmakten skallockså ge stöd till andra åtgärder som främjar den skadades återgång tillarbetslivet samt till anskaffande av hjälpmedel som den skadade behöver (jfr prop. 1998/99:68 s. 19-20).Regeringen delar utredningens mening att i sak samma rehabiliteringsprocessbör gälla också för den som skadas under fullgörande av värnplikt ellercivilplikt vid grund- och repetitionsutbildning. Det är rimligt att den somansvarar för utbildningen också skall ha ett ansvar för personer som skadasunder sådan verksamhet trots att något arbetsgivar-/arbetstagarförhållandeinte föreligger. Regeringen anser att samhället har ett långtgående ansvarför de totalförsvarspliktiga som skadas under utbildningen eftersom dennasker med plikt. Regeringen föreslår därför att totalförsvarspliktiga skallomfattas av ett mer långtgående rehabiliteringsansvar.Rehabiliteringsansvaret är en del av personskadeskyddet. Skyddstidenregleras i 4 § lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd.De totalförsvarspliktiga som fullgör grundutbildning är unga personer somofta inte har etablerat sig på arbetsmarknaden. Den utbildningsansvarigamyndighetens rehabiliteringsstöd kommer därför till stor del innebära attstöd lämnas för att den skadade skall kunna fullfölja sina ursprungligautbildnings- eller yrkesplaner. Den enskildes önskemål bör härvid vägatungt. Ekonomiskt stöd till en utbildning som föranleds av eller förlängstill följd av en skada bör ges om det framstår som skäligt med hänsyn tillskadan och omständigheterna i övrigt.Målet med rehabiliteringen bör vara att den skadades kompetens höjs så atthan eller hon kan få ett tillfredsställande arbete på den öppnaarbetsmarknaden.Rehabiliteringsansvaret bör bestå . Regeringen anser är en rimlig gräns. I vissa fall kan det dock vara befogat med ännulängre tid. Vid vissa svårare skador kan arbetsträning m.m. ta särskiltlång tid i anspråk. Det bör därför finnas möjlighet att utsträcka ansvaretytterligare om det finns särskilda skäl.Den utbildningsansvariga myndighetens stöd bör enligt regeringen ses somett komplement till annat stöd som lämnas den skadade. Det skall alltsåförstärka det system som gäller i dag.Ersättning till anhörigaRegeringen föreslår en ändring i lagen (1994:1809) om totalförsvarspliktmed följande innebörd:· Anhöriga till totalförsvarspliktiga som fullgör grund- ellerrepetitionsutbildning och skadas skall få ersättning för vissa kostnaderfrån den utbildningsansvariga myndigheten.·I skälen för sitt förslag anför regeringen bl.a. följande.Försvarsmakten har enligt 11 § lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inomFörsvarsmakten möjlighet att ekonomiskt stödja anhöriga till skadade iutlandsstyrkan genom att ge den anhörige skälig ersättning för de kostnadersom uppstår. Det kan t.ex. röra sig om ökade boendekostnader, kostnader förbarntillsyn, kostnader för resor till en plats där arbetsträning ellerandra rehabiliteringsinsatser äger rum eller dylikt.Syftet med denna bestämmelse om ersättning är att underlätta för anhörigaatt engagera sig i rehabiliteringen av den som skadats. Medverkan irehabilitering kan ibland bli omfattande eller på annat sätt mycketekonomiskt kännbart för den anhörige, somrehabiliteringssynpunkter starkt talar för att den anhöriges insatser börfortsätta.Regeringen anser att den här typen av ersättningsbestämmelse också börinföras till förmån för anhöriga till totalförsvarspliktiga som skadas.MotionerFörebyggande åtgärderKommittémotion 2000/01:Fö802 (v) av m.fl. behandlarsäkerheten för värnpliktiga. Motionärerna menar att Försvarsmakten är en avSveriges farligaste arbetsplatser och att det är ett riskfyllt uppdrag attvara värnpliktig. Dessutom har en 25-procentig ökning av arbetsolyckornaför värnpliktiga konstaterats . En noggrann incidentrapporteringoch uppföljning är en förutsättning för att förebygga skador och olyckor.Därför bör regeringen ge Försvarsmakten i uppdrag att se överincidentrapporterings- och uppföljningsrutiner (yrkande 1), vilketriksdagen som sin mening bör tillkännage för regeringen. En nollvision förskador bör vara målet.Efter förfrysningsskadorna på dåvarande KA 4 i isamband med ett så kallat baskerprov har man där börjat ifrågasätta detsäkerhetsmedvetande som uppenbarligen saknas vid denna typ avövningstillfällen. Detta sägs vara bra. Försvarsmakten bör emellertid få iuppdrag att utvärdera de nuvarande reglerna för de så kallade baskerproveni syfte att göra proven säkrare, vilket som sin mening börtillkännage för regeringen (yrkande 2).Motionärerna menar att samhällets lagar och regler för trafiksäkerhet ocharbetarskydd sätts åt sidan inom den militära verksamheten.Försvarsmaktens trafikbestämmelser bör därför revideras. Bland annat bördet bli förbjudet att åka på lastbilsflak. Enligt motionärerna måste civilaregler också gälla under militär verksamhet, såvida det inte finns starkautbildningsmotiv för att göra undantag. Regeringen bör således geFörsvarsmakten i uppdrag att se över de militära trafikbestämmelserna såatt de överensstämmer med motsvarande regler för det civila samhället (yrkande 3).Motionärerna konstaterar att man från Försvarsmaktens sida ofta agerar föratt förbättra säkerheten när någon olycka har hänt. Men så är nästa olyckaolik den förra, vilket ånyo visar på ytterligare brister. Motionärernaföreslår att som sin mening ger regeringen till känna att den börge Försvars-makten i uppdrag att omarbeta säkerhetsrutiner ochsäkerhetsinformation i syfte att eliminera skadorna bland de värnpliktiga (yrkande 4).I en annan av kommittémotioner, motion 2001/02:Fö14 (v) avStig m.fl., hävdas att säkerhetstänkandet måste styra över varjeövningsmoment, även i händelse av incidenter och skarpa operationer vidkriser i samhället under fredstid. Eftersom insatser för att stödjasamhället vid svåra påfrestningar och kriser troligen kommer att bli fler,borde även utbildningen på detta område ökas. Motionärerna föreslår attriksdagen tillkännager för regeringen som sin mening att tillse vad som imotionen anförs om att värnpliktiga skall ges erforderlig utbildning förtjänst i händelse av incidenter, kriser och skarpa operationer i fredstid (yrkande 4).Ersättning vid skadaI kommittémotion 2001/02:Fö1 (m) av m.fl. hävdas attfrågorna om säkerhet under grundutbildning och tjänstgöring i försvaretmåste uppmärksammas ytterligare. Värnpliktstjänstgöring och tjänstgöring iutlandsstyrkan är högriskuppdrag, och ett fullgott försäkringsskydd måstefinnas till skydd för den enskilde som drabbas av en olycka. Det måsteockså göras tydligt och förståeligt för den enskilde så att han/hon gesmöjlighet att täcka eventuella luckor i skyddet. Det är fråga om mångaolika lagar, avtal och försäkringar som är mycket svåra att överblicka ochsom lämnat oacceptabla luckor för värnpliktiga och soldater iutlandsstyrkan.Motionärerna menar att det svenska systemet för arbetsskadeförsäkring äravpassat för tillsvidareanställda med normal lön. Det erbjuder inte skyddnär den som skadas saknar kontinuerlig inkomst och stabil anställning. Fåunga människor i värnpliktsåldern har hunnit ha anställning och lön.Livränteunderlaget i arbetsskadeförsäkringen är den inkomstförsäkring somskall ge ett skydd vid en kanske livslångt nedsatt arbetsförmåga till följdav bestående invaliditet. Dessa brister har uppmärksammats och villkorenhar förbättrats för tjänstgöring i utlandsstyrkan. Förslag finns nu omförbättrade villkor i personskadeskyddet också för värnpliktiga, vilketsägs vara utmärkt. Motionärerna föreslår emellertid att tillregeringen som sin mening tillkännager att livränteunderlaget skallbestämmas till minst sju och ett halvt prisbasbelopp förtotalförsvarspliktiga (yrkande 3).I motionen poängteras att tjänstgöring inom främst det militära försvaretinnebär högre risker för olyckor än på arbetsplatser inom de farligastecivila verksamheterna. Denna risk bör enligt motionärerna kompenseras medgeneröst skadestånd i form av den statliga riskgarantin som bör höjas,åtminstone i enlighet med förslag. Riskgarantin motsvararett ideellt skadestånd som inte beskattas. Ett riktmärke kan vara att densom drabbats av invaliditet till och har svårt att förflytta sig,åtminstone skall kunna skaffa sig fyra invalidanpassade fordon underresterande livstid. Med en generös riskgaranti skall staten se till att detinte är nödvändigt med egna försäkringar. Motionärerna föreslår attriksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförsom höjning av statlig riskgaranti för totalförsvarspliktiga ochtjänstgörande i utlandsstyrkan (yrkande 2).I motion 2001/02:Fö17 (m) av sägs det vara högst rimligt attstaten har en generös inställning i fråga om ersättning när entotalförsvarspliktig skadas under sin tjänstgöring. Med den utgångspunktenborde då det högre av de ersättningsbelopp som diskuteras i propositionenutgöra ersättningsgrund. Motionären föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad i motionen anförs om storleken påersättningen vid skada (yrkande 2).Det svenska systemet för arbetsskadeförsäkringar är avpassat efter s.k.normala anställningsförhållanden säger i motion 2001/02:Fö235(m). För de unga människor som inte hunnit eller inte velat anpassa sigtill normalförhållandet och som med plikt kallats till tjänstgöring saknassåledes fullgott skydd.De värnpliktiga utsätts under sin tjänstgöring för olycksrisker som vidaöverstiger riskerna på de mest farliga civila arbetsplatserna. Även omdessa förhållanden numera uppmärksammats och villkoren för t.ex.utlandsstyrkan förbättrats, så anser motionären att skadeståndsreglernainte är tillräckligt omfattande. Han menar att den situation som uppstodefter en kustjägares tragiska död i samband med en övning inte får upprepas. Att befäl frias från misstanken att ha begått fel som lett till envärnpliktigs död får enligt motionären inte innebära att Försvarsmaktenfråntar sig ansvaret. Oavsett skuldfrågan måste sålunda staten alltidgarantera den som tas ut med plikt eller hans/hennes efterlevande ettfullgott försäkringsskydd. föreslås därför tillkännage förregeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av förändraderegler avseende skadestånd vid invaliditet och dödsfall vidplikttjänstgöring. En lex bör stiftas som innebär ett helt ochodelat ansvar för staten att lämna ersättning för skador och dödsfall isamband med plikttjänstgöring.RehabiliteringI kommittémotion 2001/02:Fö1 (m) av m.fl. uttalar sigmotionärerna positivt om regeringens förslag att utvidga och förtydligaFörsvarsmaktens ansvar för rehabilitering efter olyckor. De anser att detär bra att Försvarsmakten får ansvar för rehabilitering som annars fördelaspå arbetsgivare, försäkringskassa, landsting och kommun men äroklart och svårt att kräva ut. förtotalförsvarspliktiga föreslås få en ny huvuduppgift med att följa uppFörsvarsmaktens rehabiliteringsansvar i syfte att säkerställa att de somskadas under sin militärtjänst ges rimliga förutsättningar till ett värdigtliv (yrkande 4).Likalydande synpunkter och förslag framförs i Moderata samlingspartietspartimotion 2001/02:Fö9 (m) (yrkande 11 i denna del).I kommittémotion 2001/02:Fö1 (m) av m.fl. efterlysesockså tydliga regler för att det inte skall ta åratal att reda utförsäkringsersättningar. Det behövs bl.a. klargöras hur den enskildesintressen skall tas tillvara när Försvarsmakten både står för kostnaden ochföreträder den enskilde. Ett första steg för att minska konflikten sägsvara att Försvarsmakten tillförs och garanteras resurser för att kunnauppfylla sitt ansvar. Enligt motionärerna bör det övervägas om det ärlämpligt att det inrättas en särskild funktion inom Försvarsdepartementetsverksamhetsområde för stöd och hjälp till olycksdrabbadetotalförsvarspliktiga (yrkande 5).Likalydande synpunkter och förslag om att inrätta en särskild funktion förstöd åt olycksdrabbade totalförsvarspliktiga framförs i Moderata samlings-partiets partimotion 2001/02:Fö9 (m) (yrkande 11 i denna del).I motion 2001/02:Fö17 (m) av sägs att det är bra attrehabiliteringsansvaret tydliggörs och att rehabiliteringsinsatser skallgöras av utpekad myndighet. Motionären anser även att det är rimligt attsom riktlinje fastställa en tidsperiod , med möjlighet tillförlängning . Emellertid måste det införas regler sommöjliggör en förlängning utöver . Motionärens slutsats är att detär nödvändigt att det utöver reger-ingens förslag införs en regel som styrhur det skall säkerställas att alla som skadas får erforderligrehabilitering, oavsett hur som krävs (yrkande 3).Utskottets ställningstagandeFörebyggande åtgärderI kommittémotion 2000/01:Fö802 (v) betonar motionärerna särskilt vikten avförebyggande åtgärder för att förhindra olyckor. Utskottet instämmer helt idetta. Förebyggande åtgärder, främst utbildningsinsatser ochattitydpåverkan, ett aktuellt regelverk som är tillgängligt och känt, ennoggrann rapportering av tillbud och av inträffade olyckor medefterföljande analys och erfarenhetsspridning, är sålunda förutsättningarför att kunna förhindra eller i varje fall minimera antalet skador ocholyckor.Utskottet genomförde en offentlig utfrågning på tematsäkerheten under plikttjänstgöring. Samtalsuppteckningen från utfrågningenbifogas som bilaga till detta betänkande. Utskottet har som ett led iberedningen av den nu aktuella propositionen med tillhörande motioner fåtten föredragning av representanter från Försvarsmaktens högkvarter om hursäkerhetsarbetet utvecklats sedan utfrågningen. Utskottet har härviderfarit att Försvarsmakten från tillämpar ett nyttsystem för rapportering av olyckor och olycksincidenter. Syftet med detta s.k. avvikelserapporteringssystem är att mer systematiskt än tidigare kunnautveckla Försvarsmaktens förmåga att identifiera och eliminera risker i allslags verksamhet. Redovisningen visar en 25-procentig nedgång av antaletanmälda olyckor . Även utbetaldaskadeersättningar har minskat.Försvarsmakten har vidare låtit en särskild utredare granska om utbildningoch övningar samt om de särskilda proven inom jägarutbildningen genomförs ienlighet med de pedagogiska anvisningar som Försvarsmakten har utfärdat.Resultatet av utredningen har sedan tillgodogjorts i arbetet med attutveckla och förbättra säkerheten under plikttjänstgöringen.Utskottet har även erfarit att Försvarsmakten fortlöpande reviderar sinsäkerhetsinstruktion med särskilda trafikbestämmelser (SäkI Trafik). Demilitära trafikbestämmelserna utformas så långt möjligt i överensstämmelsemed civila trafikförfattningar. Försvarsmakten genomför också i samarbetemed NTF ett omfattande trafiksäkerhetsprojekt, kallat Noll Noll.Utskottet kan konstatera att utvecklingen , då nämndamotion skrevs och utskottsutfrågningen genomfördes, i flera viktigaavseenden har varit positiv när det gäller det skadeförebyggande arbetet iförsvaret. Enligt utskottets mening kan motionens yrkanden om förbättradincidentrapportering (yrkande 1), översyn av de s.k. baskerproven (yrkande2), översyn av de militära trafikbestämmelserna (yrkande 3) och omarbetadesäkerhetsrutiner (yrkande 4) i väsentliga delar redan anses ha blivittillgodosedda.