bet · GP01FIU20 · 2002-05-30 00:00:00 — Till den arbetssökande skall enomställningspeng utgå vars nivåfastställs av servicekontoren.Med sitt nuvarande kontorsnät kan AMSpå lika villkor erbjuda arbetslösa överhela landet kvalificerad hjälp att finnanya arbeten eller få del av olikaarbetsmarknadspolitiska åtgärder liksomhjälp med individuellt utformadehandlingsplaner och aktivitetsgarantier.Arbetsförmedlingar finns i alla delar avlandet. Om denna verksamhet privatiserasoch läggs ut på olika entreprenörerskulle, som utskottet ser det, en förhela landet enhetlig tillämpning av olikainsatser försvåras som det äruppenbart att privata förmedlingsinstitutinte i första hand skulle söka sig tillglesbygdsområden eller områden medbegränsad efterfrågan på arbetskraft.Arbetslösa i dessa områden skulle då intelängre få tillgång till samma service ochstöd som . Dessutom finns, inomnuvarande lokala kontorsorganisation,uppbyggt en stor kunskapsbank om lokaltverksamma företag och de lokalaarbetsmarknaderna vilken riskerar att gåförlorad vid en privatisering.Folkpartiet vill genomföra enbrett upplagd socialförsäkringsreform ochredovisar i motionen några utgångspunkterför denna. Reformen skall omfatta treobligatoriska försäkringssystem -ålderspension, sjukförsäkring ocharbetslöshetsförsäkring - som lyfts utfrån statsbudgeten och finansieras medegenavgifter. Det skall vara raka rörmellan förmåner och avgifter, ochbeträffande sjukförsäkringen sägs att dentill största delen skall finansieras medegenavgifter och att premierna inte skallkunna variera med hänsyn till deförsäkrades ålder, sjukdomsrisk ellerannat. Premierna skall däremot sättasförsäkringsmässigt i den meningen attförsäkringen i sin helhet blirfinansiellt stabil, inte går medlångsiktiga underskott och inte hellerfår användas för att täcka brister istatsbudgeten. Försäkringarnas oberoendefrån statsbudgeten skall tryggas genombl.a. fonder.Som motionärerna själva framhåller harålderspensionssystemet reformerats ochdärigenom blivit mer robust ochlångsiktigt självbärande. Av den imotionen redovisade idéskissen framgårinte hur de båda andraförsäkringssystemen är tänkta attutformas för att frikopplade frånstatsbudgeten kunna klara storavariationer i belastningen. I motsatstill ålderspensionssystemet, varsutgifter kan beräknas med tämligen godsäkerhet i förväg, är denframtida belastningen på sjukförsäkringenoch arbetslöshetsförsäkringen betydligtsvårare att förutse. Det visar inte minstde senaste årens explosionsartadeutveckling av kostnaderna försjukskrivningar liksom de kraftigt ökadekostnaderna för arbetslösheten i börjanav . Knappast någonförsäkringsmässigt uppbyggd fond skulleha kunnat klara av de snabbt ökadesjukskrivningskostnaderna på det sätt somnu sker inom ramen för helastatsbudgeten. Alternativen hade därförvarit att antingen snabbt genomförakraftiga premiehöjningar för att kunnamöta de ökade utgifterna, eller attförsämra ersättningsvillkoren så attinkomster och utgifter långsiktigtbalanserar varandra. Detta visar enligtutskottets mening att sjukförsäkringenoch arbetslöshetsförsäkringen inte harsamma förutsättningar somålderspensionssystemet att fungeralångsiktigt stabilt vid sidan avstatsbudgeten. Motionärernas förslag kandärför svårligen förenas med målen för enallmän trygghetsförsäkring medsolidariska finansieringsprinciper.I motionen förordas att merparten avsjukförsäkringens kostnader skallfinansieras med egenavgifter. Men med ensådan inriktning kommer enligt utskottetsmening arbetsgivarnas bidrag tillfinansieringen att begränsas, och mansäkerställer då inte att arbetsgivarnatar sitt ansvar för aktiva satsningar pårehabilitering.Barnfamiljernas marginaleffekter börenligt begränsas genom attdelar av det inkomstprövadebostadsbidraget växlas mot ett generelltbarnstöd i form av en skattereduktion somär tänkt att utgå per barn och månad. Försmåbarnsföräldrar vill Folkpartietdessutom införa ett barnkonto på 40 000kr per barn, vilket skall få användasunder en tvåårsperiod. Den nyligengenomförda förlängningen avföräldraförsäkringen med en månad avvisasav som för egen delförespråkar en höjning av såväl taket iföräldraförsäkringen som ersättningsnivåni den s.k. mamma/pappamånaden. Enligtmotionärerna blir de ekonomiskamarginalerna för barnfamiljerna därmedstörre.Finansutskottet anser i likhet medmotionärerna att barnfamiljernasekonomiska situation är en angelägenfråga, och på initiativ av regeringen harockså en rad reformer genomförts somförbättrat barnfamiljernas situation. har barnbidragen höjts successivtoch en maxtaxa införts iförskoleverksamheten ochskolbarnsomsorgen.Utskottet noterar medtillfredsställelse att numeragodtar regeringens maxtaxereform som etteffektivt medel att begränsamarginaleffekterna för barnfamiljer. Deti motionen föreslagna barnkontot riskeraratt skapa negativa ekonomiska effekterför barnfamiljerna när barnen uppnår 4-5-årsåldern.Utskottet anser för egen del attföräldraförsäkringen med tidigarebeslutade och av regeringen aviseradeförbättringar samt maxtaxereformen ochövriga familjepolitiska stödformer har eni allt väsentligt ändamålsenliginriktning som verkningsfullt bidrar tillatt minska de ekonomiska skillnadernamellan familjer med och utan barn. Detbör också påpekas att justeringen aversättningsnivåerna redan ingår iregeringens planer för fortsattförstärkning av föräldraförsäkringen.Utskottet ser därför inget skäl att pånuvarande stadium förorda att ytterligarestödformer skall införas.Folkpartiet redovisar också ett mycketomfattande försäljningsprogram förstatliga företag, vilket i likhet med deövriga oppositionspartiernas förslag förutsätts kunna inbringa 100miljarder kronor utöver de ivårpropositionen upptagnaförsäljningsinkomsterna för de bådanärmaste åren. Dessa i partiets motionospecificerade försäljningar beräknas kunna minska utgifterna förstatsskuldsräntor med 10 miljarder kronorutöver regeringens prognoser för sammaperiod. Utskottet noterar att Folkpartieti jämförelse med övriga borgerligapartier därmed tillgodoräknar sig endubbelt så stor räntevinst för sammaförsäljningsprogram. Beräkning avförsäljningarnas övriga effekter påstatens finanser, såsom exempelvisminskade inleveranser av företagensvinstöverskott eller påverkan på statensnettoförmögenhet, saknas helt iFolkpartiets budgetalternativ.Motionärerna ger inte heller någonförklaring till hur man under en så korttid kan genomföra så vittgåendeförsäljningar utan att sättamarknadsvärderingen av statliga bolag urbalans.Med hänvisning till vad som här harsagts avvisar finansutskottetFolkpartiets förslag till inriktning avbudgetpolitiken.Sammanfattningsvis anser utskottetsåledes att de förslag till alternativinriktning av budgetpolitiken somredovisas av Moderata samlingspartiet,, ochFolkpartiet liberalerna inte bör läggastill grund för beslut ifrågan. Med sina långtgående krav påskattesänkningar finansierade genomförsämringar av grundläggandetrygghetssystem och i flera fall yvigtberäknade besparingar ger dessa förslaginte den stadga som krävs för att manskall kunna upprätthålla stabilastatsfinanser. De gångna årens mödosammaarbete med att återskapa sundastatsfinanser skulle därmed riskera attgå om intet.De fyra borgerliga partierna föreslåralla att skatterna sänks med mellan 37och under de bådanärmaste åren. Längst i det avseendet gårModerata samlingspartiet som i sinsträvan att minska den offentligasektorns omslutning föreslår mycketlångtgående skatte- ochutgiftsminskningar, vilka i betydandeutsträckning omfördelar resurser till deredan välbeställda och gröper ur socialatrygghetssystem på ett sätt som inte ärfördelningspolitiskt godtagbart. Men ävenKristdemokraterna, ochFolkpartiet liberalerna lägger i sinamotioner fram budgetalternativ medliknande effekter.De fyra partierna har flera identiskaeller snarlika förslag, och i denpolitiska debatten försöker de ocksåprofilera sig som ett gemensamtregeringsalternativ. Eftersom dettaregeringsalternativ med dessbudgetpolitiska inriktning står mot denförda politiken, har det enligtutskottets mening sitt intresse attnärmare se vilka frågor som förenarrespektive splittrar dessa partier.En för dem gemensam utgångspunkt är attden offentliga sektorns inkomster ochutgifter skall begränsas. Moderatasamlingspartiet anger att utgiftsandelenskall pressas ned mot genomsnittet inomOECD, medan talar om attskatternas och utgifternas andel av BNPskall minskas till de nivåer som finns ijämförbara i Nordeuropa.Partiernas förslag tillskattesänkningar är tämligen välpreciserade och har sin tyngdpunkt iinkomstbeskattningen.Moderata samlingspartiet vill på sikthöja grundavdraget till , medanKristdemokraterna nöjer sig med enhöjning till . Centerpartietvill ersätta grundavdraget med enskattereduktion som i princip ger sammaeffekt som ett grundavdrag på ,medan liberalerna villutjämna den s.k. LO-puckeln igrundavdraget.De fyra partierna vill också införanågon form av förvärvsavdrag vidinkomstbeskattningen, och med undantag avCenterpartiet för de också fram förslagom att den s.k. värnskatten vid denstatliga inkomstbeskattningen skallavvecklas. Längst går även i dettaavseende Moderata samlingspartiet som påsikt helt vill avveckla den statligainkomstbeskattningen.De fyra partierna föreslår därutöveratt förmögenhetsskatten ochdubbelbeskattningen skall avvecklas. Devill också med en skattereduktionstimulera köp av hushållsnära tjänster,begränsa de sociala avgifternas storleksamt reformera beskattningen avfåmansbolag.Dessa i långa stycken likartade förslagtill skattesänkningar är alla tydligtredovisade och står i det avseendet ibjärt kontrast till deras tilltänktafinansiering, vilken på någraprincipiellt viktiga områden är bådeotydlig och svagt underbyggd.Exempel på mer väsentliga skillnader äratt Moderata samlingspartiet villkraftigt minska utvecklingsbiståndetmedan övriga partier vill öka det.Moderata samlingspartiet vill ocksåkraftigt öka medelstilldelningen tillförsvaret medan de andra inte föreslårnågra ändringar eller som iKristdemokraternas fall ett för de bådaåren mer begränsat nettotillskott.Gemensamt för de fyra partierna äremellertid att tyngdpunkten i derasbesparingar ligger på två utgiftsområden,nämligen utgiftsområdena 10 Ekonomisktrygghet vid sjukdom och handikapp samt13 Arbetsmarknad. På dessa bådautgiftsområden vill Moderatasamlingspartiet begränsa utgifterna 2004med ,med drygt 20 miljarderkronor, med 24 miljarderkronor och med 21 miljarderkronor.Bakom dessa mycket långtgåendeutgiftsbegränsningar döljer sig bl.a. ettstörre avlyft från statsbudgeten påmellan 5 och . Var försig föreslår de fyra partierna attegenavgiften tillarbetslöshetsförsäkringen skall höjas såatt den motsvarar ungefär en tredjedel avförsäkringens kostnader. Allatillgodoräknar också sinabudgetalternativ en besparing avmotsvarande omfattning fördetta förslag.De försäkrade skall alltså själva fåsvara för en större del av kostnadernaför arbetslöshetsförsäkringen, vilketautomatiskt urholkar värdet av deskattesänkningar som de samtidigterbjuds. En sådan förändring ärsjälvklart möjlig att genomföra, men medtanke på att arbetslöshetsförsäkringen administreras av ett fyrtiotalfristående arbetslöshetskassor med storaskillnader i arbetslöshet och med olikanivåer på medlemsavgifter kräver enomläggning av detta slag rimlig tid avförberedelse för att en idéskiss skallkunna omvandlas till en praktisktfungerande åtgärd. Men inget av de fyrapartierna redovisar något konkretutformat förslag, än mindre någonrealistisk genomförandeplan och förmårdärför inte göra det troligt att dennamycket betydande utgiftsbegränsning skallvara möjlig att uppnå . I och meddet tappar de också ett lika stort beloppi finansieringen av sinaskattesänkningar.På snarlikt sätt föreslår Moderatasamlingspartiet, ochFolkpartiet liberalerna att man skallföra över kostnaderna för trafikskadadefrån sjukförsäkringen till denobligatoriska trafikförsäkringen och attdetta skall kunna ske /03. Omläggningen väntasenligt motionärernas uppskattning minskastatsbudgetens utgifter med grovt räknat4 miljarder kronor, ett belopp som istället förutsätts belasta bilisternagenom kraftigt höjda försäkringspremier.Även detta förslag urholkar såledesvärdet av de utlovade skattesänkningarna.Inget av partierna redovisar emellertidnågot konkret förslag till hur dettatekniskt och administrativt skall kunnalösas på den korta tid som återstår tillsförändringen skall vara fullt genomförd,än mindre hur det skall vara möjligt förförsäkringsbolagen att bryta löpandeförsäkringsavtal för att kunna ta ut deavgiftshöjningar som krävs.Även i detta fall anvisar man alltså enfinansiering i flermiljardklassen sominte ter sig möjlig att uppnå underåtminstone det närmaste året.Liksom regeringen vill de fyrapartierna komma till rätta med de snabbtökande kostnaderna för sjukskrivningaroch förtidspensioner. De avdelar därförresurser för en utbyggd rehabiliteringoch räknar uppenbarligen med att redanförsta året inte bara kunna brytakostnadsökningen utan också att kraftigtkunna begränsa dessa kostnader. Deförväntade kostnadsminskningarna ärnämligen så stora att de merän överstiger själva resurstillskottet.Så t.ex. räknar med att2003 satsa pårehabiliteringsutredningar ochhjälpmedel, och tillgodoräknarman sig som en följd av dettakostnadsminskningar på 4,2 miljarderkronor i form av minskad sjukfrånvaro ochlägre ökningstakt förförtidspensioneringar.Utan att ifrågasätta behovet avytterligare insatser för rehabiliteringanser utskottet att ett så snabbt och såomedelbart utbyte av en satsning inteframstår som trovärdigt. Utskottet frågarsig osökt varför motionärerna i så fallnöjt sig med att inskränkaresurstillskottet till de föreslagnanivåerna om man på detta sätt kan minskabelastningen på statsbudgeten i än högregrad.Utvecklingen mot alltflerlångtidssjukskrivningar måste brytas, ochman måste komma till rätta med ohälsan iarbetslivet. Det uppnås inte genomluftigt tilltagna besparingsförslag utanför det krävs väl underbyggda förslag.Regeringen har i budgetpropositionen för2002 redovisat ett åtgärdsprogram i 11punkter för ökad hälsa i arbetslivet, ochdetta program följs löpande upp. Avvårpropositionen framgår också attregeringen har för avsikt att i höståterkomma till med förslag idenna fråga.När det gäller andra besparingsförslagpå utgiftsområde 10 är de fyra partiernamer skiljaktiga. Så t.ex. anser Moderatasamlingspartiet, ochCenterpartiet att densjukpenninggrundande inkomsten skallberäknas som genomsnittet av de senastetvå årens inkomster och inte som i daggrundas på den aktuella inkomsten.Folkpartiet liberalerna har inte någotmotsvarande förslag, som i Centerpartietsbudgetalternativ väntas ge en besparingpå 1,8 miljarder kronor.Moderata samlingspartiet ochKristdemokraterna vill därutöver försämravillkoren för sjukförsäkringen genom attinföra en andra karensdag. Något sådantförslag för varken ellerFolkpartiet liberalerna fram.De fyra partiernas stora besparingar påutgiftsområde 13 förklaras inte bara avden föreslagna ökningen av a-kassansegenfinansiering utan också av ettförslag om att avveckla AMS i dessnuvarande form. I stället skall en ny,bantad tillsynsmyndighet medservicekontor över hela landet övertaansvaret för delar av verksamhetensamtidigt som jobbförmedling ochyrkesutbildning privatiseras.Som utskottet tidigare framhållitskulle med stor sannolikhet enprivatisering av väsentliga verksamheterinom arbetsmarknadspolitikens område fåtill följd att olika delar av landet,liksom olika yrkesgrupper, inte får enlikvärdig behandling. Vissabefolkningsgrupper, såsom invandrare ochpersoner nära pensionsåldern, riskeraratt med en privatiserad arbetsförmedlingfå en klart försvagad ställning påarbetsmarknaden. Om ett större varselskulle drabba en ort kan dessutom dagensarbetsförmedlingar med sin centralauppbackning ge en helt annan service änen privatiserad verksamhet.De fyra partierna har också somgemensamt förslag att statliga företagskall säljas ut i en tidigare aldrigskådad omfattning . Utan att redovisa vare sigförsäljningsplaner eller någonnäringspolitisk strategi förutsätter deatt det skall vara möjligt att redannästa år avyttra statliga företag för 55miljarder kronor. Och under de båda därpåföljande åren skall försäljningarna uppgåtill vartdera året.Börskurserna har fallit kraftigt, mennågon diskussion förs inte om det ärrimligt eller ens möjligt att i rådandebörsläge avyttra statlig verksamhet idenna omfattning. Såvitt utskottet kanfinna tycks de fyra partierna inte helleri sina budgetalternativ ha beaktat detbortfall av utdelningsinkomster somförsäljningarna ger upphov till. För demtycks enda syftet med privatiseringarnavara att man vill påskynda amorteringenav statsskulden och därmed ocksåutgifterna för statsskuldräntor. Att mansamtidigt frånhänder sig en räntabeltillgång som ingår i den statligaförmögenhetsmassan blundar man helt för.Är som i detta fall utgångspunktendessutom att man oavsett utvecklingen påaktiemarknaden skall få in ettvisst belopp i försäljningsinkomster,finns det en uppenbar risk för att mantvingas sälja värdefulla tillgångar tillkraftiga underpriser, vilket i sin turtvingar fram ytterligare försäljningarför att uppställda mål skall kunna nås.I ett läge med låga börskurser är detenligt utskottets mening inteansvarsfullt att forcera en försäljningav statliga företag och åstadkomma storaförluster för skattebetalarna. Ett sådantresursslöseri tar utskottet bestämtavstånd från. Utgångspunkten för enprivatisering måste självklart vara attden skall vara näringspolitiskt motiveradoch att den skall genomföras vid entidpunkt då utbytet blir så gynnsamt sommöjligt för ägaren staten.Exempel som dessa visar attoppositionspartiernas budgetalternativutmärks av att de föreslagnaskattesänkningarna är tämligen välpreciserade och i flertalet fall ocksåmöjliga att genomföra vid de föreslagnatidpunkterna. Deras tilltänktafinansiering har emellertid i många fallstörre likhet med vagt formuleradeidéskisser än praktiskt genomförbaraförslag. Trots det förutsätts de omgåendekunna ge full budgeteffekt. Med en sålöst underbyggd finansiering riskerarstatsfinanserna återigen att snabbtförsvagas. Förslag av detta slag kan intebilda underlag för en ansvarsfulltutformad statsbudget, och finansutskottethar därför inte kunnat ställa sig bakomderas förslag till uppläggning avbudgetpolitiken.Den förda politiken har resulterat i attde offentliga finanserna snabbtförbättrats. Väldiga underskott har väntsi stora överskott som snabbt minskat deskulder det offentliga tidigare dragit påsig. Utvecklingen har gått så snabbt attden offentliga sektorns nettoskuld nu ärhelt utraderad och ersatt av ettöverskott.Under förra mandatperioden genomförderegeringen ett omfattandekonsolideringsprogram med vars hjälpbalansen i den offentliga sektorn kundeåterställas på ett fördelningspolitisktgodtagbart sätt. Det skedde ,och under innevarande mandatperiod gynnsamma utvecklingen fortsatt,fastlagda utgiftstak har hållits ochuppställda saldomål har hittillsöverträffas med bred marginal. Underförra året motsvarade överskottet t.o.m.4,av BNP.Med sitt nu redovisade förslag tillinriktning av budgetpolitiken fullföljerregeringen denna politik.Den ekonomiska vårpropositionen byggerpå budgetpropositionen om vilkendet finns en överenskommelse mellan densocialdemokratiska regeringen,och . Därmedfinns en politisk majoritet förriktlinjerna för den ekonomiska politikenoch budgetpolitiken som är inriktade påfull sysselsättning, ett offentligtöverskott om av BNP i genomsnitt överen konjunkturcykel och prisstabilitet.Samarbetet harberört fem områden - ekonomi,sysselsättning, rättvisa, jämställdhetsamt miljö - och innefattat både konkretaförslag och långsiktiga åtaganden införframtiden. Dessa överenskommelserbekräftas med denna vårproposition.Träffade uppgörelser fullföljs.Finansutskottet ställer sig med detanförda bakom de riktlinjer somregeringen redovisat för budgetpolitikenoch avstyrker de förslag om en annaninriktning som läggs fram avmotionärerna. Utskottet avstyrkermotionerna Fi36 (m) yrkande 2 i berörddel, Fi37 (kd) yrkande 3 i berörd del,Fi38 (c) yrkande 2 och Fi39 (fp) yrkande3.2.2.4 ställningstagandetill riktlinjerna för skattepolitikenUtskottets förslag i korthetUtskottet ställer sig bakom regeringensförslag till riktlinjer förskattepolitiken och avstyrker dealternativa förslag som framförs avModerata samlingspartiet,, ochFolkpartiet liberalerna.Jämför reservationerna 6 (m), 7 (kd), 8(c) och 9 (fp).Enligt finansutskottets mening är detviktigt att skattepolitiken har eninriktning som gör det möjligt attupprätthålla en varaktig, stabil ochrättvis finansiering av de gemensammaåtaganden som följer av medborgarnasönskemål om en offentligt finansieradvälfärd.En grundläggande fördel medskattefinansieringen är att den gör detmöjligt att ta hänsyn till individensförmåga att bidra till kostnaderna. Enövergång till avgiftsfinansiering skulleinnebära att utrymmet för sådanafördelningspolitiska hänsyn minskar.Starka rättviseskäl talar således för attde gemensamma kostnaderna ocksåfortsättningsvis bör finansieras medskatter.Den svenska ekonomin blir alltmer öppeni takt med att den internationellarörligheten på tjänste-, arbets- ochkapitalmarknaderna ökar, och dettaställer nya krav på den svenskaskattepolitiken. I flera motioner drarmotionärerna slutsatsen att olika skatterså snabbt som möjligt bör sänkas ellerslopas. Enligt utskottets mening börinriktningen i stället vara att densvenska skattestrukturen utformas på ettsätt som gör det möjligt att bevara devälfärdspolitiska ambitionerna på dagensnivå. Regeringen har också tillsatt enutredning med denna inriktning somberäknas vara klar under hösten 2002.Utskottet anser inte att det är motiveratmed den typ av åtgärder som motionärernaföreslår.Inkomstbeskattningen har under senareår förändrats som en följd av ettkraftfullt reformarbete. Tre av fyra stegi en inkomstskattereform som omfattar ca50 miljarder kronor har genomförts, ochgrundavdragen för löntagare ochpensionärer har höjts genom en grönskatteväxling. Vidare harinkomstbeskattningen kompletterats med enskattereduktion för låg- ochmedelinkomsttagare som också gäller förpensionärer. Regeringen planerar att taett fjärde och avslutande steg ireformeringen när utrymme för en sådanåtgärd bedöms föreligga.Flera av motionärerna föreslår kraftigainkomstskattesänkningar med det uttalademålet att åtgärden skall finansierasgenom en minskning av statens ochkommunernas ansvar på olika områden ochen ökad avgiftsfinansiering. Var och enskall få behålla mer av sin lön och pådetta sätt kunna klara sig själv.Utskottet har redan framhållit behovet aven rättvis fördelning av de gemensammakostnaderna och den betydelse somskattefinansieringen har i dettasammanhang. Enligt utskottets meningskulle motionärernas förslag innebära enkraftig försämring för många grupper, ochutskottet är inte övertygat om att dealternativ som skall träda i ställetverkligen skulle vara tillgängliga föralla. Utskottet är inte berett atttillstyrka förslagen om kraftigasänkningar av inkomstskatten.Vidare tas behovet av minskademarginaleffekter upp, och motionärernaföreslår olika åtgärder för att motverkadessa. Utskottet vill framhålla attregeringen arbetar aktivt för att minskamarginaleffekterna som ett led ipolitiken för en full sysselsättning. Denpåbörjade inkomstskattereformen hartillsammans med andra reformer, som t.ex.maxtaxan, bidragit till attmarginaleffekterna kunnat minskas. Av denredovisning som regeringen lämnar ivårpropositionen framgår att samtligagrupper har fått minskademarginaleffekter ochatt minskningen har varit mest påtagligbland ensamhushåll med barn. För dessahar marginaleffekterna minskat med 6-8procentenheter. Utskottet anser i likhetmed regeringen att politiken ävenfortsättningsvis bör ha denna inriktning.I motionerna läggs också förslag ombarnavdrag och barnreduktioner vidbeskattningen.