bet · GP01FÖU10 · 2002-05-14 00:00:00 — Försvarsmakten, som iövrigt delar de synpunkter och slutsatsersom utredningen redovisat, har emellertidframfört att det bör finnas möjligheteratt ge Försvarsmakten uppgifter i vissaextraordinära situationer, såsom t.ex.terroristattacker.Därvid har Försvarsmakten anfört attdet bör införas enförfattningsbestämmelse som möjliggör förregeringen att - i vissa för nationenmycket allvarliga och extraordinärasituationer - som en sista utväg kunnabruka landets militära resurser när decivila inte längre ensamma räcker till.Ett sådant förfarande förutsätter attförfattningen ges i form av lag.Utredningen har tagit upp frågan ommöjligheten att i extrema situationeranvända sig av militär personal ochutrustning för åtgärder som skulle kunnainnebära en våldsanvändning mot civila.Utredningen anför att en sådanvåldsanvändning måste regleras i lag,sannolikt genom ett bemyndigande frånriksdagen till regeringen att sätta inmilitära resurser i vissa extraordinärasituationer. Ett sådant bemyndigandeskulle dock, enligt utredningen, kräva engrundlagsändring. Med hänsyn till dettaoch till att ett sådant bemyndigandeskulle innebära en väsentlig förändringav hur regeringen får användaFörsvarsmakten, drar utredningenslutsatsen att ett sådantförfattningsförslag måste föregås avöverväganden på politisk nivå.Försvarsmaktens remissyttrande rörfrågan om fördelning av beslutanderättenmellan riksdag och regering, vilket är och komplex fråga som utredningenenligt sina direktiv inte haft mandat attse över. Regeringen har inte möjlighetatt med det underlag som föreliggergöra några överväganden i detta avseende.I sammanhanget bör dock nämnas attregeringen beslutatatt en särskild utredare skall tillkallasmed uppgift att bl.a. kartlägga ochanalysera myndigheternas och de övrigaoffentliga organens samlade beredskap ochförmåga att förhindra, bekämpa och iövrigt hantera omfattandeterroristattentat och andra liknandeextraordinära händelser i (dir.2001:120). Till sitt förfogande harutredaren fått en referensgrupp medrepresentanter för riksdagspartierna.Utredarens överväganden och slutsatserkan sedan utgöra en utgångspunkt föreventuella ytterligare åtgärder frånregeringens sida i frågan.Konkurrensverket har påpekat att det ärmycket viktigt att det stöd somFörsvarsmakten ger till myndigheter,kommuner och enskilda sker på ettkonkurrensneutralt sätt. har betonat attkonkurrensfrågan är viktig isammanhanget. svenskakraftnät menar däremot att det är viktigtatt hålla regelverken om stöd frånFörsvarsmakten i akuta situationer renafrån krav på upphandling i konkurrens.Såsom utredningen påpekat bedriverFörsvarsmakten normalt sett intekommersiell verksamhet påkonkurrensutsatta marknader. Ett sådant ärFörsvarsmaktens sjuktransportverksamhetmed helikopter för sjukvårdshuvudmännen.Den typen av verksamhet omfattas avgällande konkurrensregler och vad som iövrigt skall gälla för offentligaaktörers agerande på konkurrensutsattamarknader, vilket myndigheten då måstebeakta. Regeringen anser inte att detfinns skäl att ändra detta. I den månFörsvarsmakten lämnar stöd till icke-statlig verksamhet skall huvudregelndärför vara att konkurrensbestämmelsernaskall iakttas.Utskottets ställningstagandeUtskottet har inget att erinra mot vadregeringen i propositionen anför omFörsvarsmaktens stöd till civilverksamhet.Forskning och utvecklingRegeringenRegeringen anser att forskningen inomcivilt försvar och svåra påfrestningar påsamhället i fred bör utvecklas genom atten långsiktig forskningsstrategi för densektorsövergripande och den sektorsvisaforskningen utarbetas.En viktig del i framtagandet av enforskningsstrategi är att tydliggöra ochutarbeta formerna för planering,uppföljning och utvärdering avforskningen. En annan viktig del är attregeringen får en samordnad bild av deforskningsinsatser som myndigheternabedriver. Strategin skall bl.a. utgöraunderlag för politiska prioriteringar ochhur resurserna skall fördelas.Den framtida forskningen bör därförutformas utifrån behovet av att skapa etttydligare samband mellan forskningen ochplaneringen för det civila försvaretsutveckling och utvecklingen avberedskapen mot svåra påfrestningar påsamhället i fred. Vidare bör strateginredovisa metoder för utvärdering avforskningen och skapa bättreförutsättningar för att tidigt kunnaidentifiera och värdera alternativavägval i de olika forskningsprocesserna.Detta i sin tur bör också kunnaunderlätta kunskaps- ochkompetensuppbyggnad inom berördamyndigheter eller hos andra aktörer.Områden som enligt regeringen särskiltbör prioriteras är forskning omsårbarheten i infrastruktursystemen,krishantering, IT-säkerhet, NBC, EU:scivila krishantering och nyasäkerhetspolitiska hot. Forskningen börgenomföras både i form avsektorövergripande forskning och inomramen för sektorforskningen.Internationella samarbetsprojekt böruppmuntras.Utskottets ställningstagandeUtskottet har inget att erinra mot vadregeringen i propositionen anför omforskning och utveckling.Vissa frågor om civilt internationelltfredsfrämjande, förtroendeskapande ochhumanitär verksamhetUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslårmotion Fö21 (v) yrkande 2.RegeringenEnligt regeringens bedömning bör akutainternationella civila insatser avförtroendeskapande, humanitära ochsäkerhetsfrämjande skäl även kunnagenomföras på andra grunder änbiståndsmässiga och finansieras översärskilt anslag via utgiftsområde 6Försvar samt beredskap mot sårbarhet.Statens räddningsverk bör ha fortsattberedskap att genomföra externtfinansierade katastrofinsatser i andraländer. Verksamheten bör karaktäriserasav flexibilitet samt samverkan såvälnationellt mellan berörda myndigheter sominternationellt med andra länder och medFN och EU. Regeringen bedömer vidare attSverige bör ha fortsatt förmåga attstödja FN och i fortsättningen även EUmed civila resurser vid katastrofer ochkrishanteringsinsatser. Särskildinriktning vad gäller FN bör varautveckling av logistiskt stöd, så kalladeinsatspaket. börvidare med kort varsel på begäran kunnasända experter till katastrofområden medsyfte att aktivt samla in information omsituationen samt att om så önskas biträdaansvarig ledning med expertis på plats.Som skäl för regeringens bedömninganförs bl.a. att genomförandet avinternationella insatser stärker dennationella förmågan till krishanteringgenom den kunskap som återförs tillSverige. Akuta internationella civilainsatser kan även ses som ettsäkerhetspolitiskt redskap för att skapaen säkrare situation för på långsikt. Med dagens system kan och andra myndigheter integenomföra insatser med svenskfinansiering i andra länder än de som ärkategoriserade som biståndsmottagandeländer av Sida. Länder som inte fallerunder denna kategori får själva stå förstödjande länders insatskostnader.Regeringen anser att det under vissaomständigheter är angeläget att kunnaerbjuda välutvecklade länder stöd. Medhänsyn till variationen på de insatsersom kan tänkas vara möjliga är detviktigt att det nya systemet för att inomkort tid bistå andra länder ges storflexibilitet.Inriktningen är också att skapamer komplexa system inom hjälp- ochkatastrofområdet, så kallade insatspaket,för att möta behov från olika FN-organ. Iproposition (1999/2000:30) Det nyaförsvaret redovisar regeringen attinsatspaketen skall kunna utnyttjas föratt stödja FN-organen med olika tjänstersom exempelvis sök- och räddningsstyrkor,expertis vid kemikalieolyckor,vattenrening, transportteam, logistik,sambandsteam m.m. Regeringen ser enviktig uppgift i att utvecklastödresurserna till FN-organensadministrativa förmåga. Det är enligtregeringen viktigt attkönsrollsperspektiv uppmärksammas ochbeaktas inom ramen för hela den civilainternationella fredsfrämjande,förtroendeskapande och humanitäraverksamheten.Inledande återuppbyggnadsinsatser börkunna genomföras av isamband med katastrofer förutsatt attverket redan är på plats i och med denakuta fasen av katastrofen. Målet föråteruppbyggnadsinsatsen skall vara attuppgifterna så fort som möjligt skall tasöver av lokal kompetens. Däremot skallRäddningsverket normalt inte syssla medlångsiktiga återuppbyggnadsinsatser.Räddningsverkets hjälpinsatsergenomförs på uppdrag av antingen Sidaeller olika FN-organ (UNHCR, UNOCHA,UNWFP). Finansieringen av insatser skerockså genom dessa uppdragsgivare, dvs.med myndighetsexterna medel. Beredskapenför att kunna genomföra insatsernafinansieras däremot över Räddningsverketsanslag. Denna beredskap avser resurser iform av materiel och personal,utbildningar och övningar. Tidigarekrävdes regeringsbeslut förRäddningsverkets samtliga internationellainsatser. Då erfarenheten visat att detofta krävs ett mycket snabbtbeslutsfattande vid akuta katastrofer harregeringen i instruktionen för delegerat rätten att fattabeslut om akuta katastrofinsatser tillexempel vid jordbävningar. Enförutsättning är att Regeringskansliethar informerats. För mindre akutainsatser såsom återuppbyggnadsinsatserkrävs fortfarande regeringsbeslut.Bland annat mot bakgrund av deerfarenheter som gjorts beträffandeRäddningsverket kan det bli aktuellt attöverväga att ge också andra civilastatliga myndigheter rätt att delta iinternationella insatser.I fråga om ammunitions- och minröjningpågår arbete med att ta fram en samladsvensk syn på ammunitions- ochminröjningsområdet inom Reger-ingskansliet. Arbetet syftar till attbeskriva och förklara regeringensinriktning och målet med den svenskaverksamheten inom området. Den samladesynen kan på detta sätt bidra till attsäkerställa att de statliga aktörer somhanterar frågorna arbetar mot samma måloch har samma vision.I arbetet med att ta fram en samlad synkommer främst frågor rörande ammunitions-och minröjning att hanteras, men även detsvenska agerandet avseendeinternationellt samarbete rörandeminfrågor liksom svenska aktörersansvarsområden och förhållande tillvarandra kommer att ingå. Regeringenavser att fatta beslut i frågan undervåren 2002 och avser att hålla riksdageninformerad om arbetet.MotionI kommittémotion Fö21 (v) av BeritJóhannesson anförs att regeringen ipropositionen skriver att det kan bliaktuellt att överväga att ge andra civilastatliga myndigheter än rätt att delta iinternationella insatser. Vänsterpartietser positivt på regeringens intentioner idetta fall. Det är mycket betydelsefulltatt även andra myndigheter kan användadet civila försvarets ekonomiskaplaneringsram till förebyggande ochcivila internationella insatser i syfteatt stävja en konflikt för att undvikaatt denna urartar till en väpnadkonflikt. bör därför uppdra åtregeringen att tillse att även andrastatliga myndigheter ges finansiellt stödvia det civila försvarets ekonomiskaplaneringsram till förtroendeskapande ochförebyggande civila internationellainsatser (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeMed anledning av kommittémotion Fö21 (v)yrkande 2 vill utskottet bl.a. hänvisatill den redogörelse som regeringenlämnat i propositionen i frågor som tasupp i motionen.I propositionen anför regeringen bl.a.att Statens räddningsverks hjälpinsatsergenomförs på uppdrag av antingen Sidaeller olika FN-organ (UNHCR, UNOCHA,UNWFP). Finansieringen av insatser skerockså genom dessa uppdragsgivare, dvs.med myndighetsexterna medel. Beredskapenför att kunna genomföra insatsernafinansieras däremot över Räddningsverketsanslag. Denna beredskap avser resurser iform av materiel och personal,utbildningar och övningar. Tidigarekrävdes regeringsbeslut förRäddningsverkets samtliga internationellainsatser. Då erfarenheten visat att detofta krävs ett mycket snabbtbeslutsfattande vid akuta katastrofer harregeringen i instruktionen för delegerat rätten att fattabeslut om akuta katastrofinsatser tillexempel vid jordbävningar.I propositionen anför också regeringenbl.a. att internationella fredsfrämjandeoch humanitära insatser som utförs medhjälp av det civila försvaret bör kunnafinansieras över utgiftsområde 6 Försvarsamt beredskap mot sårbarhet. Regeringenanser vidare att utgiftsområdet bör kunnafinansiera åtgärder som avser Sverigesmöjligheter att med civila resurserstötta andra länder som befinner sig itillstånd av svår påfrestning påsamhället i fred.Utskottet bejakar att regeringen - motbakgrund av de erfarenheter som gjortsbeträffande - övervägeratt också ge andra civila statligamyndigheter rätt att delta iinternationella insatser. Utskottet serockså positivt på att regeringendelegerat beslutanderätten tillRäddningsverket vid akutakatastrofsinsatser. Detta torde geRäddningsverket bättre möjligheter attsnabbt agera i en katastrofsituation.Som utskottet ser det ligger utskottetsuttalande i linje med vad som yrkas imotion Fö21 (v), varför motionen i dennadel i huvudsak torde bli tillgodosedd.Kommittémotion Fö21 (v) yrkande 2avstyrks därför av utskottet.Redovisning av prioriterade områden förberedskapen mot svåra påfrestningar påsamhället i fredRegeringen lämnar inledningsvis enbakgrundsbeskrivning till avsnittet omprioriterade områden för beredskapen motsvåra påfrestningar på samhället i fred.Efter denna beskrivning lämnas ipropositionen en utförlig redovisning avbl.a. läget för beredskapen, behov avåtgärder, ansvarsförhållanden ochutveckling för de prioriterade områdenaför beredskapen mot svåra påfrestningarpå samhället i fred. Utskottet, som tagitdel av denna intressanta redovisning,behandlar i det följande redovisningen isammandrag.BakgrundRegeringen beslutade attberörda departement inom Reger-ingskansliet skall genomföra ensektorsvis genomgång av behovet avåtgärder och en översyn avförfattningsreglering m.m. inom deområden som kan bli berörda vid svårapåfrestningar på samhället i fred. Denredovisning som i denna propositionlämnas om bl.a. författningsändringar ärett viktigt resultat av dessagenomgångar. Den avser i första hand dehittills prioriterade områdena men ocksåområdena transporter samt kulturarvet,trossamfunden och begravningsverksamhet.Totalförsvar är enligt 1 § lagen(1992:1403) om totalförsvar och höjdberedskap den verksamhet som behövs föratt förbereda för krig. Underhögsta beredskap är totalförsvar allsamhällsverksamhet som då skall bedrivas.I regeringsformens trettonde kapitelfinns särskilda bestämmelser förbeslutsfattandet för krig och krigsfara.Bestämmelserna faller ytterst tillbaka påett förslag lämnat avFörfattningsutredningen (SOU 1963:16-17).Förslaget omfattade dock inte bara krigoch krigsfara utan även "andrautomordentliga förhållanden". SåvälGrundlagberedningen (SOU 1972:15) somregering och riksdag tog emellertidavstånd från förslaget i denna del. Detbehov av snabbhet i beslutsprocessen somkunde föreligga borde, ansågs det,"tillgodoses inom ramen för den vanligakompetensregleringen" (prop. 1973:90 s.444).I samband med olyckor eller i andrasituationer kan det ibland varanödvändigt för samhället att ingripa motden enskildes vilja. På väl avgränsadeområden finns det därför lagstiftning somger de ansvariga myndigheternabefogenheter att vid behov agera motprivatpersoners och företags intressen.Exempel på sådana bestämmelser därsamhället ges möjlighet att användaprivat egendom, ta till olika former avtvångsmedel etc. finns i räddningstjänst-och smittskyddslagstiftningen.Frågan om man skall införa enövergripande lagstiftning, som germyndigheter befogenheter i fredstidakriser som inte är att betrakta somolyckshändelser i räddningstjänstlagensmening, har diskuterats vid olikatillfällen. En del av de situationer somdå avsetts omfattar svåra påfrestningarpå samhället i fred. Regeringen anser attdet fortsatta arbetet när det gällerlagstiftning på området, på sätt som skeri dag, bör genomföras sektorsvis. Enhelhetssyn bör prägla arbetet och sammaansvariga myndighet bör därför i störstamöjliga mån hantera olika former avkriser. Såsom ovan nämnts ger inte hellerreger-ingsformen utrymme för någon formav generell fullmaktslagstiftning somäven omfattar fredstida förhållanden.Kommunal räddningstjänst, hälso- ochsjukvård samt polisverksamhetUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att antarregeringens förslag till lag om ändringi hälso- och sjukvårdslagen (1982:763).Utskottet föreslår vidare att riksdagenavslår motionerna Fö18 (m) yrkande 3och Fö19 (kd) yrkandena 6, 11 och 12.RegeringenRegeringen föreslår att det i hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763, HSL) skallföreskrivas att landstingen har ettplaneringsansvar för denkatastrofmedicinska beredskapen. I HSLskall vidare föreskrivas att regeringen,eller den myndighet regeringen bestämmer,har rätt att meddela särskildaföreskrifter om hälso- och sjukvården ifredstid om det ur ett nationelltperspektiv finns behov avkatastrofmedicinska insatser.Skälen för regeringens förslag är bl.a.att det saknas bestämmelser somålägger landstingen att ha en speciellmedicinsk katastrofberedskap. I 7-8 §§hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)finns visserligen bestämmelser om attlandstingen skall planera sin hälso- ochsjukvård med utgångspunkt frånbefolkningens behov samt att de iplaneringen och utvecklingen av hälso-och sjukvården skall samverka medsamhällsorgan, organisationer och privatavårdgivare. I detta ligger dock inteuttryckligen en skyldighet förlandstingen att ha sådana resurser ellersådan beredskap att dessa kan hanterasvåra påfrestningar under fredstidaförhållanden. Det saknas såledesbestämmelser som ålägger landstingen attha en katastrofplanering.Det är vidare angeläget att vid extremasituationer kunna prioritera resursermellan olika landsting. finns intedenna möjlighet i fredstid. HSLinnehåller i 33 § en bestämmelse om attregeringen bemyndigas att meddelasärskilda föreskrifter om hälso- ochsjukvården i krig, vid krigsfara ellerunder sådana utomordentliga förhållandensom är föranledda av att det är krigutanför gränser eller av attSverige har varit i krig eller krigsfara.Bestämmelsen tar således inte sikte påsvåra påfrestningar på samhället i fred.Mot bakgrund av vad som ovan har nämntsanser regeringen att det i HSL ocksåskall införas ett bemyndigande som gerregeringen, eller den myndighetregeringen bestämmer, rätt att meddelasärskilda föreskrifter för landstingenshandlingsberedskap ur ett nationelltkatastrofmedicinskt perspektiv.Regeringen bedömer sammanfattningsvis atthälso- och sjukvården, polis-verksamhetenoch räddningstjänsten har både betydanderesurser och en hög grundberedskap attutgå ifrån vid en svår påfrestning påsamhället i fred.Regeringen redovisar avslutningsvis attsedan den 1 oktober 1999 kanberedskapspoliser som slutit avtal medRikspolisstyrelsen, efter regeringensmedgivande, kallas in till tjänstgöringdå samhället har utsatts för ellerriskerar att utsättas för särskilt svåraoch påfrestande situationer från ordnings-och säkerhetssynpunkt. Det rör sig omextrema och allvarliga situationer avnärmast nationell omfattning där polisensvanliga personella resurser inte räckertill. De situationer som avses är sådanadär det krävs att insatser från fleraolika myndigheter och organ samordnas föratt kunna hantera situationen.Mot bakgrund av bl.a. oroligheterna isamband med Europeiska rådets möte iGöteborg tillkalladeregeringen en kommitté(dir. 2001:60) för att se över polisensmöjligheter att förebygga och bekämpaallvarliga ordningsstörningar. Iuppdraget ingår att överväga om det finnsanledning att utvidga möjligheterna attanvända beredskapspoliser i fredstid.Kommittén skall slutredovisa sitt uppdragsenast den 31 maj 2002.MotionerI kommittémotion Fö18 (m) av HenrikLanderholm m.fl. pekar motionärerna påett antal faktorer som påverkarpolismyndigheternas möjligheter att varför sig eller samlat inom en myndighetgöra effektiva insatser.Moderata samlingspartiet anser att detär grundläggande i all operativ ochtaktisk verksamhet att det finns ettfungerande kommunikationssystem, såvälfast som mobilt. Det är också av storbetydelse att detta kommunikationssy-stemmedger samverkan inom den statliga ochkommunala räddningstjänsten. Polis,sjukvård, tull, ,och måste haväl fungerande kommunikationer vid akutakriser. Moderata samlingspartiet anserdet därför vara av stor vikt att ettsådant kommunikationssystem snarastanskaffas.Motionärerna anser också attminskningen av antalet beredskapspoliserinte är tillfredsställande.Beredskapspoliser kan användas för vissaändamål och därmed frigöra resurser förordinarie polisarbete. Detta är inteminst viktigt då vi gång på gång påminnsom att våra poliser inte räcker till. Detär därför viktigt att beredskapspoliservid behov kan tas i anspråk inom enenskild myndighet.Erfarenheterna från händelserna iGöteborg 2001 pekar på behovet av ensamlad och samordnad operativ och taktiskledning inte bara inom en polismyndighetutan även mellan polismyndigheter(yrkande 3).I kommittémotion Fö19 (kd) tarKristdemokraterna bl.a. upp behovet avskydd av samhällsviktiga anläggningar.Rikspolisstyrelsen (RPS) har utbildat ca1 500 totalförsvarspliktiga till densärskilda beredskapspolisorganisationen.En ändring i förordningen omberedskapspolisen har inneburit attpolisen har möjlighet att tillföraberedskapspolismän vid polismyndigheternaäven i fred förutsatt att de ingått avtalmed RPS. Dessa kan då tjänstgöra närsamhället har utsatts för eller riskeraratt utsättas för svåra situationer frånordnings- och säkerhetssynpunkt.Mot bakgrund av hotbildsförändringaroch den ökande sårbarheten i detfredstida samhället vad gällerelförsörjning, telekommunikationer ochdatasystem kan det komma att finnas ettstort behov av bevakning och skydd avvitala anläggningar och civila objekt.Kristdemokraterna anser därför att enkartläggning bör göras av behovet av detframtida skyddet och bevakningen avsamhällsviktig verksamhet (yrkande 6).I samma motion Fö19 (kd) pekarKristdemokraterna också på att eftersomhälso- och sjukvården blir alltmertekniskt beroende ökar sårbarheten ihändelse av elavbrott. Socialstyrelsenlämnar som funktionsansvarig myndighetför hälso- och sjukvården inom det civilaförsvaret bidrag för att höja sjukhusenstekniska försörjningssäkerhet. Det gällerförutom reservkraft även vatten- ochvärmeförsörjning. För attpatientsäkerheten inte skall äventyrasanser motionärerna att fortsatta resursermåste avsättas som säkerställersjukhusens reservförsörjning (yrkande11).I motionen Fö19 (kd) pekarKristdemokraterna även på de senastedecenniernas utveckling, som medfört enväsentlig ökning av samhälletsspecialisering och komplexitet.Störningar inom ett område kan få svårakonsekvenser på många andra områden.Hälso- och sjukvården samt socialtjänsteni kris och krig måste därför planerasnoga. Det är av stor vikt att klargöravilka krav som kan komma att ställas påsocialtjänsten vid allvarliga störningari viktiga samhällsfunktioner.Ansvarsfördelningen mellan socialtjänstenoch hälso- och sjukvården måste ävenklaras ut. Motionärerna kräver därför engrundläggande analys av de nya hotenskonsekvenser för och hälso-och sjukvården (yrkande 12).Utskottets ställningstagandeMed anledning av kommittémotion Fö18 (m)yrkande 3, som tar upp frågor rörandekommunikation, ledning ochberedskapspoliser inom polisen, villutskottet inledningsvis anföra följandenär det gäller polisenskommunikationssystem.Frågan om ett gemensamt system förradiokommunikation behandlades utförligtav utskottet senast (bet.2001/02:FöU1 s. 96-98). Utskottetuttryckte därvidlag sin förståelse förvad justitieutskottet i ett yttrande(yttr. 2001/02:JuU2y) framhöll om attpolisen måste ges möjlighet att på egenhand utveckla ett nyttradiokommunikationssystem istorstadslänen.Av propositionen framgår nu attRikspolisstyrelsen har beslutat attpolisen skall inleda ett projekt för attanskaffa ett nytt nationelltkommunikationssy-stem. Den första delenav systemutbyggnaden avser storstadsläneneftersom polisen inte förfogar överdagens frekvenser för radiokommunikationdär efter 2003. Systemet skall byggas såatt det kan utvecklas till ettlandstäckande gemensamt system för helapublic safety-sektorn.