bet · GP01KU13 · 2002-02-12 00:00:00 — Enligt motionärerna kan mantänka sig att fastställa den kommunala kompetensen igrundlagen, men möjligen kan det vara svårt att i ensådan lagstiftning få tillräcklig spännvidd.Motionärerna anser att frågeställningen skulle kunnalösas genom att man skapar en särskild lagstiftningför den kommunala kompetensen lik den somriksdagsordningen anger. En kommunalordning av sammadignitet som riksdagsordningen bör enligtmotionärerna utredas.I motion 2001/02:K368 av m.fl. (m)yrkas att ger regeringen till känna vad imotionen anförs om maktdelning (yrkande 1).Motionärerna anför att som ett led i återförandet avmakten närmare individen vill de stärka denkommunala självstyrelsen. Detta vill motionärernabl.a. göra genom en ökad vertikal maktdelning.Vidare bör enligt motionärerna skyddet för denkommunala självstyrelsen stärkas genom att man i ettantal ramlagar definierar området inom vilketkommunerna har frihet att agera. Detta bör riksdagenge regeringen till känna (yrkande 2).Vidare begärs i samma motion att regeringen läggerfram förslag om förstärkningar av grundlagsskyddetför den kommunala självstyrelsen i enlighet med vadsom anförs i motionen (yrkande 4). Motionärernaanför att ansvarsfördelningen mellan stat och kommunmåste ta sin utgångspunkt i ett principielltresonemang om maktdelning och kommunalsjälvstyrelse, annars framstår risken som uppenbaratt den kommunala självstyrelsen utarmas. Den börenligt motionärerna därför ges ett ökat skydd igrundlagen.I motion 2001/02:K371 av m.fl. (c), ivilken behandlas frågor om demokrati, yrkas attriksdagen begär att regeringen lägger fram förslagtill grundlagsändringar som möjliggör ett stärktkommunalt självstyre (yrkande 9). Enligtmotionärerna bör det kommunala självstyret intekunna inskränkas annat än genom kommunernas samtyckeeller med hänvisning till regeringsformens fri- ochrättigheter. Den nu tillsatta grundlagsutredningenbör därför ges ett tilläggsdirektiv att utreda hurett stärkt kommunalt självstyre skall kunnaförverkligas i grundlagen.I samma motion yrkas därutöver att begäratt regeringen gör en översyn av grundlagen rörandebildandet av regioner i enlighet med vad i motionenanförs (yrkande 19). Enligt motionären bör enordning med direktvalda regionfullmäktige i allaregioner bekräftas genom att grundlagen ses över såatt regionfullmäktige kan erkännas.Vidare yrkas i motionen att gerregeringen till känna vad i motionen anförs omvikten av att den vertikala maktdelningen stärks iSverige (yrkande 34). Enligt motionärerna bör enutgångspunkt vara att öka människorssjälvbestämmande. En naturlig uppgift blir därföratt åstadkomma en förnuftig vertikal maktdelning,där högre administrativa nivåer förhindras attdetaljstyra och göra ingrepp i det lokalasjälvstyret. Motionärerna vill formulera en principom delegation av makt underifrån. Regioner och statskall endast fatta sådana beslut som inte kanhanteras på nivå. Enligt motionärernainnebär ett sådant synsätt också att de lokala ochregionala beslutsnivåerna bör ha större möjligheteratt stärka självstyret. Ytterst bör man tänka sigatt all makt som utövar går att härleda urde frivilliga gemenskapernas vilja att avstå makttill, i tur och ordning, kommuner, regioner ochriksdag. Motionärerna anför att en fördjupning avden folkstyrda demokratin är nödvändig för att ökalegitimiteten i det demokratiska styrelseskicket.Därför krävs en omfattande decentraliseringspolitikoch förstärkning av den vertikala maktdelningen iSverige.Därutöver yrkas i motionen att hosregeringen begär en konstitutionell utredning meduppgift att se över hur en grundlag, som utgår frånatt makten kommer underifrån, skulle utformas(yrkande 35).I motion 2001/02:K424 av m.fl. (fp)yrkas att ger regeringen till känna vad imotionen anförs om en kompetenskatalog förmaktfördelning mellan nationell och lokal nivå(yrkande 4). Enligt motionärerna kan man tänka sigen modell med en särskild kompetenskatalog förmaktfördelningen mellan nationell och lokal nivå. Påvissa sakområden bör staten respektive kommunernakunna ges exklusiv beslutskompetens.I motion 2001/02:N314 av m.fl. (c),vari behandlas frågor om social ekonomi, yrkas attriksdagen ger regeringen till känna vad i motionenanförs om att det kommunala självstyret är en viktigförutsättning för att den sociala ekonomin skallkunna utvecklas (yrkande 2). Enligt motionärerna harregeringen genom att återkommande ställa sig överdet kommunala självstyret effektivt motarbetat densociala ekonomins utvecklingsmöjligheter inom fleraverksamhetsområden. Motionärerna framhåller att detkommunala självstyret är en viktig förutsättning föratt den sociala ekonomin skall kunna utvecklas.BakgrundGällande ordningRegeringsformens reglering av den kommunalasjälvstyrelsen begränsar sig till några fåbestämmelser.Av portalbestämmelsen i 1 kap. 1 § RF framgår attden svenska folkstyrelsen förverkligas bl.a. genomkommunal självstyrelse.I 1 kap. 7 § RF anges att det i riket finnsprimärkommuner och landstingskommuner, därbeslutanderätten utövas av valda församlingar. Isamma paragraf sägs att kommunerna får ta ut skattför skötseln av sina uppgifter.Någon reglering av vilka uppgifter som kommunernahar finns inte i regeringsformen. Däremot anges i 8kap. 5 § att grunderna för kommunernas organisationoch verksamhetsformer och för den kommunalabeskattningen liksom kommunernas befogenheter iövrigt och deras åligganden skall bestämmas i lag,dvs. Utan hinder av 5 § har riksdagendock enligt 7 § i samma kapitel möjlighet attbemyndiga regeringen att genom förordning meddelaföreskrifter i vissa ämnen.I regeringsformen finns också bestämmelser om attdet för den offentliga förvaltningen finns bådestatliga och kommunala förvaltningsmyndigheter (1kap. 8 §) samt att förvaltningsuppgifter kananförtros åt en kommun (11 kap. 6 §).Kommuner och landsting har som ett led i denkommunala självstyrelsen en egen beskattningsrätt.Enligt 1 kap. 7 § RF får kommunerna, dvs. kommuneroch landsting, ta ut skatt för skötseln av sinauppgifter. Bestämmelsen innebär att kommunerna fårbesluta om storleken av den kommunala utdebiteringenför sina medlemmar. I övrigt är det somreglerar skattebestämmelsernas innehåll.Bestämmelsen i regeringsformen är ettprincipstadgande, och enligt förarbetena tillregeringsformen (prop. 1973:90 s. 231) garanterardet inte att varje kommun helt obunden kan bestämmaskatteuttagets storlek. Enligt uttalanden avkonstitutionsutskottet måste emellertid enlagreglering som sätter ett tak för den kommunalautdebiteringen alltid ge utrymme för en fri sektorför kommunerna och behålla åtminstone en viss frihetför dem när det gäller att bestämma skattens storlek(bet. KU 1980/81:22 och yttr. KU 1981/82:6y). Enligtsenare uttalanden av utskottet begränsarbestämmelsen kommunernas rätt att ta ut skatt tillatt gälla skatt för sådana uppgifter som de genomlag enligt 8 kap. 5 § regeringsformen gettskompetens respektive ålagts att sköta (yttr.1994/95:KU6y).Närmare bestämmelser om kommunernas befogenheterfinns i kommunallagen (1991:900).Grundprinciperna för kommunernas kompetens i formav lokaliseringsprincipen, likställighetsprincipenoch självkostnadsprincipen har getts uttryck i dennu gällande kommunallagen. Enligt den allmännakompetensregeln i 2 kap. 1 § får kommuner ochlandsting själva ta hand om sådana angelägenheter avallmänt intresse som har anknytning till kommunenseller område eller deras medlemmar ochsom inte skall handhas enbart av staten, en annankommun, ett annat landsting eller någon annan.Paragrafen ger uttryck bl.a. åtlokaliseringsprincipen.Enligt 2 kap. 2 § kommunallagen skall kommuner ochlandsting behandla sina medlemmar lika, om det intefinns sakliga skäl för något annat.Likställighetsprincipen innebär att det inte utanstöd av speciallag är tillåtet för kommuner ochlandsting att särbehandla kommunmedlemmar ellergrupper av kommunmedlemmar på annat än objektivgrund. Likställighetsprincipen gäller bara gentemotkommunens eller egna medlemmar.Självkostnadsprincipen kommer till uttryck i 8kap. 3 c §, där det föreskrivs att kommuner ochlandsting inte får ta ut högre avgifter än somsvarar mot kostnaderna för de tjänster ellernyttigheter som kommunen eller landstingettillhandahåller.Tidigare riksdagsbehandlingKonstitutionsutskottet behandlade senast underföregående motioner som behandlade frågorom förstärkning i grundlag av den kommunalasjälvstyrelsen (bet. 2000/01:KU12). I dettasammanhang lämnade utskottet en utförlig redovisningav förarbetsuttalanden till gällande bestämmelser.Utskottet redogjorde också för sina uttalanden undersenare år i olika riksdagsärenden där frågan om denkommunala självstyrelsen hade behandlats. Därutöverredovisade utskottet de överväganden som gjorts iolika kommittéer och utredningar under senare tid.Utskottet hade vidare hållitett offentligt seminarium om bl.a. den kommunalasjälvstyrelsen. En utskrift från seminariet harpublicerats i skriftserien Utredningar frånriksdagen (2000/01:URD3).I sin bedömning av frågeställningarna i de ovannämnda motionerna (a. bet. s. 20) ville utskotteterinra om uttalandet i förarbetena tillregeringsformen (prop. 1973:90 s. 190 f.) attförhållandet mellan kommunerna och statsmakterna ochdärmed den kommunala självstyrelsen präglas av enhelhetssyn, att det sålunda generellt sett gälleratt staten och kommunerna samverkar på skildaområden och i olika former för att uppnå gemensammasamhälleliga mål och att det, om man utgår fråndetta synsätt, varken är lämpligt eller möjligt atten gång för alla dra orubbliga och preciseradegränser i grundlag kring en kommunalsjälvstyrelsesektor. Utskottet ansåg att arbets- ochbefogenhetsfördelningen mellan stat och kommun istället i ganska vid omfattning måste kunna ändras itakt med samhällsutvecklingen.Vidare påpekade utskottet att frågan omförtydliganden av eller ändringar igrundlagsbestämmelserna om den kommunalasjälvstyrelsen och beskattningsrätten utreddes år1996 av kommittén om den kommunala självstyrelsensgrundlagsskydd. Kommitténs förslag hade inte letttill lagstiftning. Det saknades enligt utskottetsuppfattning anledning att tro att en ny utredningskulle leda till ett resultat som var bättre ägnatatt läggas till grund för ändringar iregeringsformen. Utskottet ansåg att arbets- ochbefogenhetsfördelningen mellan stat och kommun ävenfortsättningsvis borde regleras i lag utanytterligare bindning i grundlagsform.Med det anförda avstyrkte utskottet motionerna.Vidare har behandlatregeringens proposition Regional samverkan ochstatlig länsförvaltning (prop. 2001/02:7). Ipropositionen anförde regeringen att en översyn börgenomföras av uppgifts- och ansvarsfördelningenmellan staten, kommunerna och landstingen (s. 55f.). Regeringen konstaterade attuppgiftsfördelningen mellan olika nivåer som regelprövas sektorsvis och . Debatteni regionfrågan visar enligt regeringen att det finnsett behov av att mer samlat och långsiktigt se överuppgifts- och ansvarsfördelningen mellan de olikanivåerna i samhällsorganisationen. Regeringen ansågatt utgångspunkten för en sådan översyn bör varaupprätthållandet av en långtgående kommunalsjälvstyrelse inom ramen för ett starkt nationelltansvar för medborgarnas välfärd i hela landet.Översynen bör enligt regeringen också innefatta dennuvarande samhällsorganisationens förutsättningaratt klara välfärdsåtaganden i perspektivet av destora samhällsförändringar, inte minstbefolkningsförflyttningar, som genomgår.Vidare anförde regeringen att en grundläggandeprincip för översynen är en fortsatt solidariskfinansiering av samhällets välfärdsåtaganden.Samverkan med EU och dess olika institutioner utgörenligt ytterligare ett viktigt skäl för en mergenomgripande översyn av den politiska strukturen.Konstitutionsutskottet ansåg att motioner medyrkanden om en översyn, som borde omfattauppgiftsfördelning mellan statlig, regional ochkommunal nivå, var tillgodosedda genom den aviseradeöversynen. Motionerna avstyrktes därför (bet.2001/02:KU7 s. 40).Utskottets ställningstagandeSom redovisats ovan har regeringen aviserat enöversyn av uppgifts- och ansvarsfördelningen mellanstaten, kommunerna och landstingen. Utskottetinstämmer i regeringens bedömning att debatten iregionfrågan visar att det finns ett behov av samlat och långsiktigt se över uppgifts- ochansvarsfördelningen mellan de olika nivåerna isamhällsorganisationen. Enligt utskottets meningkommer en sådan översyn som den nu aviserade, därinriktningen är att samlat och långsiktigt övervägauppgifts- och ansvarsfördelningen mellansamhällsorganisationens olika nivåer, att behöva skei perspektivet av grundläggande och principiellaställningstaganden kring fördelning av uppgifter ochansvar. Det bör också framhållas att regeringen haranfört att utgångspunkten för den aviseradeöversynen är upprätthållandet av en långtgåendekommunal självstyrelse. Mot denna bakgrund anserutskottet att det kan antas att det i den aviseradeöversynen, med sitt grundläggande perspektiv, kommeratt finnas utrymme för sådana frågor som berörs i denu aktuella motionerna. I enlighet med det anfördaanser utskottet att motion K326 och motionerna K236(yrkande 5), K248 (yrkande 3), K368 (yrkandena 1, 2och 4), K371 (yrkandena 9, 34 och 35), K424 (yrkande4) och N314 (yrkande 2) bör avslås i berörda delar.När det gäller vad som anförs i motion K371(yrkande 19), om att direktvalda regionfullmäktigeskall bekräftas genom att grundlagen ses över så attregionfullmäktige kan erkännas, vill utskottetframhålla att har beslutat attförsöksverksamheten med regionala självstyrelseorganskall fortsätta oförändrad under nästa mandatperiodi län och . Verksamheten idessa län skall bli föremål för utvärdering. Ävenverksamheten enligt den vid samma tillfällebeslutade lagen om samverkansorgan i övriga länskall kontinuerligt följas upp och utvärderas (jfrbet. 2001/02:KU7 s. 25). Mot denna bakgrund finnerutskottet det inte påkallat att vidta någon åtgärdmed anledning av vad som anförs i den nämndamotionen. Den avstyrks därför i berörd del.Åtgärder för att försvara demokratinUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker motion K280 (yrkande 1)med yrkande om ett tillkännagivande tillregeringen om rättstatens roll i endemokrati. Därutöver avstyrker utskottet, medhänvisning främst till regeringsformensinledande bestämmelse om att den offentligamakten utövas under lagarna, ett yrkande isamma motion (yrkande 3) om att riksdagenskall besluta att offentliga medel inte skallutgå till organisationer som använderpolitiskt våld eller till aktiviteter sominnebär lagöverträdelser. Utskottet avstyrkerockså yrkandet i samma motion (yrkande 4) omett tillkännagivande till regeringen om vadsom anförs i motionen om våld mot politiskaföreträdare. Detta görs med hänvisning tillett samarbete som regeringen har tagitinitiativ till. Jämför reservation 4.MotionenI motion 2001/02:K280 av m.fl. (m) yrkasatt ger regeringen till känna vad imotionen anförs om rättsstatens roll i en demokrati(yrkande 1). Motionärerna framhåller bl.a. att ompolis och rättsväsende inte är tillräckligt starkafinns risken att det i stället är medborgerligafriheter som beskärs för att på sådant sätt skapaett bedrägligt lugn. Det är inte genom vida ochgodtyckliga befogenheter som polisen skall kunnastoppa och domstolar bestraffa våldsverkare. Enligtmotionärerna får inte inskränkningar idemonstrations- och mötesfriheten bli svaret påmaskerade aktivisters vandalisering. I stället måsterättstaten ha resurser för att kunna upprätthållaallas medborgerliga frihet. Principen om maktdelningförtydligar också behovet av att kunna granska ochpröva att polisen alltid sköter sitt uppdrag ienlighet med gällande lagar.I samma motion yrkas också att beslutaratt inga offentliga medel skall utgå tillorganisationer som använder politiskt våld ellertill aktiviteter som innebär lagöverträdelser(yrkande 3).Därutöver yrkas i motionen att gerregeringen till känna vad som i motionen anförs omvåld mot politiska företrädare (yrkande 4).Motionärerna anför att det måste ses som ettallvarligt brott att genom våld eller hot påverkademokratiska beslut. En jämförelse kan enligtmotionärerna göras med synen på våld mot tjänstemaneller hot mot vittnen, vilket föranledersträngare straffskalor. Motionärerna påpekar att ettbättre skydd för demokratins företrädare förvissoriskerar att ytterligare förstärka bilden av ettpolitikerfrälse avskärmat från vanligt folk. Likvälbör det enligt motionärerna övervägas om ett sådantskydd ändå skulle behövas, för att värna det öppnaoch demokratiska samhället och säkerställa att intevåld gör det ogörligt att utöva detta samhällescentrala uppgifter.BakgrundRiksdagen har beslutat omutgiftsramar inom bl.a. utgiftsområde 4Rättsväsendet samt preliminära ramar för2003 och 2004 (prop. 2001/02:1, bet. 2001/02:FiU1,prot. 2001/02:31). I sitt yttrande tillfinansutskottet erinrade justitieutskottet först omatt verksamheten inom rättsväsendet intar ensärställning i förhållande till övrig statligverksamhet i det att verksamheten utgör engrundläggande förutsättning för ett fritt ochdemokratiskt samhälle (yttr. 2001/02:JuU1y). Dennasärställning utgör enligt utskottet också ensjälvklar grund för prioritering av behoven inomutgiftsområde 4 framför behoven inom många andrautgiftsområden.Vidare ansåg utskottet att regeringens förslag lågväl i linje med vad utskottet nu anfört. Regeringensförslag innebar enligt utskottet att satsningen pårättsväsendet fortsätter. Utskottet ställde sigtveklöst bakom denna prioritering. Det fanns enligtutskottets mening således ingen anledning att sombegärdes i en motion göra ett särskilt uttalande omprioritering av rättsväsendet. Utskottet kunde ocksåinstämma i uppfattningen som framfördes i en annanmotion att rättssäkerhet är en förutsättning för godlivskvalitet. Utskottet konstaterade att detta tordevara en uppfattning som delades inte bara avutskottet utan av den absoluta merparten av Sverigesbefolkning. Något särskilt uttalande i denna delbehövdes därför inte.Därutöver påpekade utskottet att det inte är lättatt förutse det framtida medelsbehovet. Det vardärför med tillfredsställelse som utskottetkonstaterade att regeringen avsåg att, efter enanalys av vidtagna effektivitetsåtgärder, återkommatill om de ytterligare insatser somerfordras för att fullfölja statsmakternasintentioner för utvecklingen av rättsväsendet.Finansutskottet gjorde ingen annan bedömning.Riksdagen beslutade i enlighet härmed.Riksdagen har vidare bifallit regeringens förslagbeträffande anslag till verksamheten inomrättsväsendet för (prop. 2001/02:1,bet. 2001/02:JuU1, rskr. 2001/02:78).Utskottet har inhämtat att Svenska Kommunförbundetnyligen har genomfört en enkätundersökning somriktat sig till ordförande i kommunfullmäktige- ochkommunstyrelser samt ordförande i facknämnder ochstadsdelsnämnder. Undersökningen har syftat till attkartlägga förekomsten av hot, vilken sorts hot dethar varit fråga om och från vem hotet har kommit.Som ett resultat av enkätundersökningen och för ettfortsatt arbete med de aktuella frågorna har enarbetsgrupp bildats. I denna ingår representanterför ,, , ,Riksåklagaren samt förtroendemän från kommuner ochlandsting.I proposition 2001/02:80 Demokrati för det nyaseklet gör regeringen bedömningen att förekomsten avvåld och hot mot förtroendevalda i stat, kommun ochlandsting utgör ett allvarligt hot mot demokratin(s. 96 f.). Det är enligt regeringen angeläget attmedvetenheten på och landstingskommunalnivå när det gäller den här typen av brottförbättras, exempelvis genom att det utses särskildakontaktpersoner i varje kommun med kompetens påområdet samt att ett gemensamt informationsmaterialutarbetas. Regeringen pekar också på sitt initiativtill samarbete mellan regeringen, företrädare förkommun och landsting samt vissa berörda myndigheteri syfte att vidta åtgärder som kan förbättrasituationen för förtroendevalda i detta avseende.I skälen för sin bedömning anför regeringen vidareatt den ser mycket allvarligt på den nuvarandesituationen för landets förtroendevalda. Denomfattande förekomsten av den här typen av brottutgör enligt regeringen ett hot mot demokratin.Regeringen framhåller att det i ett demokratisktsamhälle är oacceptabelt att människor som väljeratt engagera sig politiskt därigenom utsätter sigsjälva och sina närstående för en reell risk att bliutsatta för våld eller hot om våld. I fråga om denovan nämnda arbetsgruppen, som leds av och , anförregeringen vidare att den bl.a. kommer att diskuterahur säkerhetsrutinerna kan bli bättre i kommunerna,behovet av handledning och informationsmaterial,särskilt ansvariga kontaktpersoner på lokal nivå,hur attityderna bland förtroendevalda och allmänhettill hot av det slag som nämnts kan förändras så atthändelserna polisanmäls och inte bagatelliseras m.m.Mot bakgrund av arbetsgruppens resultat ocheventuella förslag kommer regeringen att övervägabehovet av ytterligare åtgärder för att förbättrasituationen för landets förtroendevalda i dettaavseende.I propositionen anger regeringen en långsiktigstrategi för att värna och fördjupa demokratin (s.20). Regeringen anför att propositionen därmedföljer upp förslag om ettlångsiktigt arbete för att stärka demokratin, somden presenterar i sitt slutbetänkande En uthålligdemokrati! (SOU 2000:1). Vidare bedömer regeringenatt den svenska demokratin är väl förankrad blandmedborgarna (a. prop. s. 20). Däremot ser regeringenatt det finns problem med demokratins funktionssätt.Marginalisering, utanförskap och passivitet ärenligt regeringen demokratins främsta utmanareframöver. Regeringen anser att demokratin behöverstärkas. I detta sammanhang framhåller regeringenatt antidemokratiska krafter gör sig gällande genomatt organisera sig inom ramen för tämligen starkaformella demokratier - även de nordiskafolkstyrelserna - i syfte att underminera demokratin(a. prop. s. 25). Ett delvis annorlunda hot motdemokratin utgörs av de individer och grupper som, iett mer eller mindre uttalat politiskt syfte,systematiskt och med våld saboterar demokratiskaprocesser eller gör sig skyldiga till omfattandeskadegörelse. Regeringen anför att det kan betraktassom en synnerligen aggressiv och mycket allvarligform av civil olydnad. Som ett exempel nämnerregeringen kravallerna i samband med iGöteborg.Utskottets ställningstagandeSom redovisats ovan uttalade justitieutskottetnyligen i samband med behandlingen av regeringensförslag till utgiftsramar och preliminäraramar för utgiftsområde 4, som rörrättsväsendet, att verksamheten inom rättsväsendetintar en särställning i förhållande till övrigstatlig verksamhet i det att verksamheten utgör engrundläggande förutsättning för ett fritt ochdemokratiskt samhälle. Justitieutskottetkonstaterade vidare att regeringens förslag tillutgiftsramar låg väl i linje med vad utskottetanfört och innebar att satsningen på rättsväsendetfortsätter. instämmer i vadjustitieutskottet anfört om rättsväsendetssärställning och dess grundläggande betydelse förett fritt och demokratiskt samhälle. Utskottet kanvidare konstatera att har beslutatom utgiftsramar för och anslag till verksamheteninom rättsväsendet med utgångspunkt i detta synsätt.Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte ärpåkallat för att , med anledning av vadsom anförs i motion K280 (yrkande 1), vidta någonytterligare åtgärd. Motionen bör därför avslås idenna del.När det gäller vad som anförs i samma motion(yrkande 3) om tilldelning av offentliga medel tillorganisationer som använder politiskt våld ellertill aktiviteter som innebär lagöverträdelser, villutskottet först erinra om stadgandet i 1 kap. 1 §tredje stycket RF att den offentliga makten utövasunder lagarna. Detta är således en självklarutgångspunkt i all offentlig verksamhet, också vidtilldelningen av offentliga medel. Vidare är dettaen given utgångspunkt i den uppföljning av hur deoffentliga medlen har använts som kontinuerligtsker. Något särskilt beslut av i enlighetmed vad som anförs i den nämnda motionen behövsenligt utskottets mening därför inte.