bet · GP01AU4 · 2002-03-14 00:00:00 — Arbetslivet och de enskildaarbetsplatserna måste utformas på ett sådant sättatt det blir möjligt att återvända till arbetslivetockså efter en längre tids sjukdom, detta oavsettvad som från början orsakade sjukdomen. Det är ocksånödvändigt att förutsättningar skapas för att denäldre arbetskraften skall ha möjlighet att bli kvari arbetslivet längre än vad som är fallet i dag.Socialdepartementet har tillsatt en parlamentarisktsammansatt beredning - Senior 2005 - vars uppgift äratt skapa förutsättningar för en långsiktigutveckling av äldrepolitiken. Som ett led i dettahar det tillsatts en arbetsgrupp som sysslar medfrågor som har samband med hur äldre skall kunnautnyttjas bättre i arbetslivet och hur derasarbetsvillkor skall kunna förbättras. Även dennafråga är för övrigt ett ämne för trepartssamtalen.Utskottet välkomnar detta. Däremot är utskottet inteberett att ställa sig bakom Kristdemokraternasförslag om inrättandet av ett äldrekompetenscentrum.Motion 2001/02:A204 yrkande 3 (kd) avstyrks.Forskning om ohälsaFolkpartiet liksom ett antal enskildasocialdemokrater framhåller i motioner vikten avforskning bl.a. om arbetets förhållande till hälsa,den enskildes inflytande och makt över det egnaarbetet, hur stress och enformighet i arbetet kanmotverkas, övriga arbetsorganisationsfrågor,kompetens m.m.Forskning om hälsa och ohälsa i arbetslivetbedrivs av flera olika myndigheter och andra organ.Arbetslivsinstitutet, som bedriver forskning ochutveckling inom arbetsmiljö, arbetsliv ocharbetsmarknad, är ett exempel. Institutet förpsykosocial medicin, ,universitet och högskolor är andra exempel. Ävenfinansieringen av forskningen sker från olikainstanser. I det tidigare nämndaelvapunktsprogrammet framhåller regeringen attutvecklingen av den arbetsrelaterade ohälsan börföljas upp och utvärderas av en friståendeutvärderingsgrupp. Målet är att utvärderingarnaskall kunna utgöra en viktig del av ettbeslutsunderlag för konkreta förslag till åtgärderpå området. Regeringen har utsett enutredare vars uppgift är att lämna förslag tillutformning av en analysgrupp inom området hälsa ochohälsa i arbetslivet (dir. 2002:4). Utredaren skallföreslå hur en sådan analysgrupp skall kunna bidratill att en samlad bild av ohälsan redovisas,kunskaperna om ohälsan på arbetsmarknadenkontinuerligt uppdateras och hur relevantaforskningsresultat skulle kunna tas till vara på ettkonstruktivt sätt och enighet kring den redovisadeohälsobilden skapas. Uppdraget skall i sin helhetslutredovisas senast den 31 mars 2003.Regeringens åtgärd ligger väl i linje med denönskan som utskottet och flera motionärer har omökad kunskap och tydligare struktur på forskningenpå området. Utskottet vill dock inte uttala sig omenskilda uppslag till ämnen för forskningen. Denärmare prioriteringarna för hur forskningsmedelskall fördelas är enligt utskottet inte enriksdagsfråga. Med hänvisning till vad som sagtsavstyrker utskottet motionerna 1999/2000:So226yrkande 5 (fp), 2000/01:A233 (kd), 2000/01:A238 (s),2000/01:So549 yrkande 7 (fp), 2001/02:A377 yrkandena2-4 (s) och 2001/02:So497 yrkande 12 (fp).I några motioner föreslås att den f.d.Arbetslivsfonden återinförs. harföreslagit att fonder för att förebygga och åtgärdastress på arbetsplatsen inrättas. I avvaktan påresultatet av ovan nämnda utredning är utskottetinte berett att ställa sig bakom dessa förslag.Motionerna 1999/2000:A722 yrkande 3 (mp),2000/01:A242 (s), 2000/01:A256 yrkande 2 (mp),2001/02:A220 yrkande 2 (mp) och 2001/02:A385 yrkande3 (mp) avstyrks.FöretagshälsovårdUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas motioner som gällerföretagshälsovård. Jämför reservationerna 10 (m) och11 (c och fp).MotionerModeraterna anser i kommittémotion 2001/02:A242(yrk. 1 och 2) att företagshälsovården bör utvecklasytterligare genom att den får möjlighet att arbetamed annan hälso- och sjukvård. I dagens stressadesamhälle är det många som skulle uppskatta dennärhet till medicinsk kunskap somföretagshälsovården skulle kunna erbjuda om den gavsmöjlighet. Företagshälsovården skulle då kunnaavlasta vårdcentraler och andra läkarmottagningar.Även de ekonomiska förutsättningarna förföretagshälsovården bör utvecklas.Företagshälsovårdens verksamhet inom hälso- ochsjukvård bör ersättas enligt samma principer somprivat hälso- och sjukvård ansluten tillförsäkringskassan. Det som klassificeras somföretagshälsovård bör även fortsättningsvisfinansieras enligt de principer som gäller i dag.Vänsterpartiet framhåller i kommittémotion1999/2000:Sf304 (yrk. 7) företagshälsovårdensbetydelse för rehabiliteringen och för att förebyggaarbetsskador. En lagreglerad kvalitetssäkradföretagshälsovård skulle kunna hjälpa arbetsgivarnaatt bättre klara sitt rehabiliteringsansvar, anserpartiet. I motionen föreslås att regeringen ges iuppdrag att utreda hur förändringar gällandeföretagshälsovården kan göras för att underlättarehabilitering.Centerpartiet tar i kommittémotion 2001/02:A247(yrk. 8) upp det förhållandet att det finns mångaföretagare som inte är anslutna tillföretagshälsovården. Regeringen bör återkomma medförslag som förbättrar förutsättningarna för företagatt anlita den kompetens för förebyggande insatsersom företagshälsovården kan bidra med, menarmotionärerna.Folkpartiet anser i motion 2001/02:Sf395 (yrk. 9 )att bör kunna träffaöverenskommelser med arbetsplatser med mångasjukfall om att köpa in medicinsk expertis ellerföretagshälsovård. bör kunna lämnaekonomiskt stöd till verksamheten. Försäkringskassanbör också kunna etablera samarbete med arbetsgivaremed hög sjukfrånvaro eller mångaförtidspensioneringsfall om särskildaåtgärdsprogram. I kommittémotion 1999/2000:So226(yrk. 3) hänvisar till den nationellafolkhälsokommitté som regeringen tillsatte år 1995och som motionen väcktes inte hadekommit med sitt slutbetänkande. Kommitténs uppgiftvar att utarbeta nationella mål förhälsoutvecklingen. Motionärerna ansåg attFolkhälsokommittén i sitt slutbetänkande bordebelysa företagshälsovårdens roll i folkhälsoarbetet.Maud Björnemalm m.fl. (s) anser i motion2000/01:A275 att en ökad samverkan mellanföretagshälsovården och försäkringskassorna skulleunderlätta att effektivisera processen vidarbetslivsinriktad rehabilitering. Med ensystematisk samverkan mellan berörda aktörer ökarförutsättningarna för både återgång till arbete ochett förebyggande av ohälsa rent generellt. En sådansamverkan bör lagfästas.Hans Hoff () förespråkar i motion 2001/02:A283(yrk. 1 och 2) att det genom lag föreskrivs att enviss nivå skall gälla för företagens åtaganden omföretagshälsovård. Lagstiftning bör dock varadispositiv. Frågan om tillgång tillföretagshälsovård bör noga följas. och (båda s) ärinne på liknande tankegångar i motion 2001/02:A371.En översyn bör göras av behovet av företagshälsovårdoch av gällande lagreglering, anser de.Också m.fl. (s) hävdar attfler måste få del av företagshälsovården, detta imotion 2001/02:A309. Det är nödvändigt för att kunnaundanröja hälsorisker, anpassa arbetsmiljön ochföreslå rehabiliteringsåtgärder vid eventuellarbetsskada. m.fl. (s) betonar imotion 2001/02:A377 (yrk. 1) vikten av attföretagshälsovårdens kompetens och innehåll kommeralla till del. Det behövs teknisk,beteendevetenskaplig och medicinsk kompetens hosföretagshälsovården. Det behövs en reglering avföretagshälsovården och ekonomiska förutsättningarför den så att den kan vara oberoende av sinauppdragsgivare.Utskottets ställningstagandeSedan den 1 januari 2000 gäller enligtarbetsmiljölagen (1977:1160) att arbetsgivaren skallsvara för att den företagshälsovård somarbetsförhållandena kräver finns att tillgå.Företagshälsovården definieras i 3 kap. 2 b § AMLsom en oberoende expertresurs inom områdenaarbetsmiljö och rehabilitering. Företagshälsovårdenskall särskilt arbeta för att förebygga ochundanröja hälsorisker på arbetsplatser samt hakompetens att identifiera och beskriva sambandenmellan arbetsmiljö, organisation, produktivitet ochhälsa. Ordalydelsen gäller enligt beslutom ändring av arbetsmiljölagen (bet. 1999/2000:AU2). Syftet var att, i förhållandetill tidigare lydelse av arbetsmiljölagen ikombination med dåvarande om internkontroll, förtydligaarbetsgivarens ansvar för företagshälsovård och atti lag införa en definition avföretagshälsovårdsbegreppet. För att renodlaföretagshälsovårdens kärnverksamhet i riktning motförebyggande arbetsmiljöarbete och rehabiliteringbeslutade också om ändringar i lagen(1993:1651) om läkarvårdsersättning och lagen(1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik.Ändringarna innebar att en läkare eller ensjukgymnast inte längre skulle kunna få ersättningenligt dessa lagar för verksamhet som bedrevs inomföretagshälsovårdens ram. Avsikten med ändringarnavar inte att helt avskilja sjukvården frånföretagshälsovården. Det skulle dock inte längrevara möjligt för vissa företagshälsovårdsenheter attkunna erbjuda offentligt finansierad sjukvård utanatt företagshälsovårdsenheten träffat avtal om dettamed sjukvårdshuvudmannen. Övergångsbestämmelsenutformades så att de läkare och sjukgymnaster somvid tidpunkten för ikraftträdandet av lagändringenhade rätt till läkarvårds- respektivesjukgymnastikersättning enligt nämnda lagar skulleha rätt till fortsatt ersättning enligt äldre reglertill utgången av . Lagändringen har alltsåännu inte fått verkan fullt ut.Till skillnad från anser utskottetinte att en återgång till vad som gällde tidigare ärönskvärd. Utskottet anser fortfarande attföretagshälsovårdens huvuduppgift bör varaförebyggande arbetsmiljöarbete ocharbetslivsinriktad rehabilitering. Det bör dockpåpekas att offentligt finansierad sjukvård även ifortsättningen kan bedrivas under förutsättning attvårdavtal träffas mellan företagshälsovårdsenhetenoch sjukvårdshuvudmannen. Motion 2001/02:A242yrkandena 1 och 2 (m) avstyrks.Flera motionärer anser att det är alltför mångasom inte har tillgång till företagshälsovård. Härredovisar utskottet kortfattat de uppgifter om dettasom lämnas i Statskontorets rapport bättre (2001:29). Rapportenlämnades till regeringen i december 2001.SCB gör undersökningar där frågor omtillgång till företagshälsovård ställs till etturval av 10 000-15 000 personer. Enligt den senasteundersökningen hade av de sysselsattamöjlighet att utnyttja företagshälsovård. Tillgångenvar lägst bland företagare, , medan avarbetare och tjänstemän hade tillgång tillföretagshälsovård. SCB har också på uppdrag avStatskontoret under tiden augusti-september 2001genomfört en undersökning om företagshälsovårdriktad till ett urval av statliga myndigheter,kommuner, kommundelar, landsting och företag inomolika branscher. Enkätsvaren visar att avkommunerna och kommundelar samt av de statligamyndigheterna och landstingen har avtal medföretagshälsovården för att förebygga ohälsa ocholycksfall samt för rehabilitering. Bland de privataföretagen anlitar av de största företagenföretagshälsovård enligt avtal mot av demedelstora företagen. De små företagen med 2-49anställda avviker markant genom att avdem har avtal med företagshälsovården. I genomsnitt19 % av de arbetsgivare som svarat på enkätenutnyttjar företagshälsovård tillfälligt i särskildasituationer. I det ohälsoförebyggande ochrehabiliterande arbetet anlitas också andra externakonsulter än företagshälsovården. Småföretagen, somanlitar företagshälsovård minst, uppvisar även härlåg andel, . Undersökningen visar attföretagshälsovård mest anlitas vid ergonomiskaproblem och belastningsskador. Minst utnyttjande avföretagshälsovård bland de uppräknade alternativenredovisas i frågor om arbetsorganisation. I sådanafrågor är det endast landsting, kommuner ochkommundelar som i ganska stor utsträckning anlitarföretagshälsovård.En annan fråga som ställdes i enkäten gällde ivilken utsträckning företagshälsovård används iframtagande av rehabiliteringsutredningar. Svarenvisar att ju större företaget är, desto vanligare ärdet att anlita företagshälsovård. av de störstaföretagen gör detta. Motsatt mönster framträder hosde statliga myndigheterna. Där är det de minstamyndigheterna som mest () engagerarföretagshälsovård i detta arbete. För de störstamyndigheterna är andelen . Detta torde, enligtStatskontoret, bero på att de större myndigheternahar egen personalavdelning och i många fall självaanser sig klara uppgiften att ta framrehabiliteringsutredningar.Utskottet vill framhålla företagshälsovården somen betydelsefull tillgång i det förebyggandearbetsmiljöarbetet och i samband med rehabilitering,inte minst för arbetsgivarna själva som många gångerdrabbas av höga kostnader för frånvaron iarbetslivet.Den ändring av AML som beslutade omhösten 1999 har kompletterats också med nyaföreskrifter från AV om systematisktarbetsmiljöarbete (AFS 2001:01). Arbetsgivarensskyldighet enligt AML preciseras på så sätt att omarbetsgivarens egna resurser för att bedrivaarbetsmiljöarbete, arbetsanpassning ochrehabilitering inte räcker skall denne anlitaföretagshälsovård eller motsvarande sakkunnig hjälputifrån. Denna hjälp skall vara av tillräckligomfattning samt ha tillräcklig kompetens ochtillräckliga resurser för detta arbete. I deallmänna råden utvecklas vilka egenskaperföretagshälsovården bör uppfylla med avseende påkompetens, ställning och tjänster. Den skall hakompetens att identifiera och beskriva sambandenmellan arbetsmiljö, organisation, produktivitet ochhälsa. kunskaper behövs i t.ex.arbetsorganisation, beteendevetenskap, ergonomi,medicin, rehabilitering och teknik.Företagshälsovården skall enligt de allmänna rådenupphandlas utifrån eller vara en självständig del avföretagets verksamhet. Det är, enligt AV, viktigtatt den är partsneutral och att den kan utnyttjas avbåde arbetsgivare och arbetstagare. Vad gällerföretagshälsovårdens tjänster sägs det i de allmännaråden att det är lämpligt att företagshälsovårdenanlitas som en sammanhållen resurs och inte enbarttill enstaka tjänster. Företagshälsovården är ocksåen viktig resurs vid rehabiliteringsutredningar ochvid arbetsanpassningsproblem där särskildaarbetsproblem finns och där en företagshälsovård kanbesitta en speciell branschkompetens.Beträffande begäran om att frågorskulle tas med i arbete kanutskottet konstatera att kommittén redan har lämnatsitt slutbetänkande, Nationella mål för folkhälsan(SOU 2000:91). Motion 1999/2000:So226 yrkande 3 (fp)avstyrks därför. Utskottet kan dock i dettasammanhang nämna att har Godarbetsmiljö som 1 av 18 mål för ökad folkhälsa ochatt förstärkt företagshälsovård anges som "en avflera utmaningar till privata såväl som offentligaarbetsgivare" för att uppnå detta mål. Regeringenplanerar som nämnts att lämna en proposition omfolkhälsan till senare i år.Företagshälsovårdens utformning och roll har varitomdiskuterad . Tillgången tillföretagshälsovård och frågan om den bör varaobligatorisk eller inte, samverkan mellan landsting,företagshälsovård och försäkringskassa,kvalitetssäkring av företagshälsovård ochföretagshälsovårdens kompetensförsörjning är någraexempel på frågor som återkommande diskuterats.Förslag om företagshälsovården har under senare årbl.a. lämnats i slutbetänkandeSjukfrånvaro och sjukskrivning (SOU 2000:121), iHpH-utredningens slutbetänkande Handlingsplan förökad hälsa i arbetslivet (SOU 2002:5) och iStatskontorets rapport företagshälsovårdenbättre (2001:29). En arbetsgrupp inomRegeringskansliet har lämnat förslag bl.a. omcertifiering av företagshälsovården i rapportenLångsiktig verksamhetsutveckling ur ettarbetsmiljöperspektiv - En handlingsplan för attförnya arbetsmiljöarbetet (Ds 2001:28).Statskontorets rapport, som kom förraåret, remissbehandlas , liksom slutbetänkande. Olika frågor som berörföretagshälsovården kommer också enligt vadutskottet erfarit att tas upp inom ramen för detrepartssamtal som utskottet tidigare refererat tilloch som ingår som en komponent ielvapunktsprogrammet. I avvaktan på det arbete sompågår inom ramen för nämnda beredning och kommandeåtgärder enligt elvapunktsprogrammet anser utskottetatt motionerna 1999/2000:Sf304 yrkande 7 (v),2000/01:A275 (s), 2001/02:A247 yrkande 8 (c),2001/02:A283 yrkandena 1 och 2 (s), 2001/02:A309(s), 2001/02:A371 (s), 2001/02:A377 yrkande 1 (s)och 2001/02:Sf395 yrkande 9 (fp) bör avstyrkas.Särskilda arbetsmiljöfrågorUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas motioner som gällerbuller och isocyanater, elektromagnetiskafält, elöverkänslighet och våld och hot påarbetsplatsen. Motioner som rörskyddsutrustning och arbetsverktyg tas ocksåupp här. Samtliga motioner avstyrks. Jämförreservationerna 12 (c), 13 (mp), 14 (v) och15 (c).MotionerBullerVänsterpartiet refererar i motion 2001/02:A314 (yrk.5) till arbetsskadestatistik som visar en markantökning av bullerskador hos kvinnor. Nästan helaökningen kommer från barnomsorg och skola.Bullerskador bland kvinnor bör enligt vad som anförsi motionen särskilt uppmärksammas i det s.k.elvapunktsprogrammet för ökad hälsa i arbetslivet.Även tar i motion 2001/02:A247 (yrk.11) upp problem med buller inom barnomsorg ochskola. Den skyddsutrustning som finns kan inteanvändas i denna typ av verksamhet. Ett program förbullerdämpande åtgärder i offentliga lokaler börutformas, anser Centerpartiet.Barbro Feltzing (mp) föreslår i motion 2001/02:Bo217(yrk. 5) att gränsvärden för buller på arbetsplatseroch i övrigt i samhället bör införas.Elektromagnetiska fält, elöverkänslighetRonny och () anser imotion 1999/2000:A719 att kunskapen omelöverkänslighet och hur elektroniska produkterpåverkar människan är relativt dålig. Forskningen påområdet bör prioriteras.Barbro Feltzing (mp) anför i motionerna1999/2000:A215 (yrk. 1-3), 2000/01:A201 (yrk. 1-3)och 2001/02:A210 (yrk. 1-3) att undersökningarvärlden över visar på risker för hjärntumörer ochkromosomförändringar hos dem som utsatts förelektromagnetiska fält. Många kvinnor i fertil ålderåterfinns i yrkesgrupper som utsätts för dessarisker. Försiktighetsprincipen bör därför varaledande. Gränsvärden bör upprättas för arbeten somgenomförs under inverkan av elektromagnetiska fält.Forskningen om hälsoeffekter från starkaelektromagnetiska fält bör öka.IsocyanaterBengt Silfverstrand (s) anser i motion 2001/02:MJ390att betydelsen av samhällsstöd till forskningrörande isocyanater i arbetsliv och hemmiljö börbetonas. Arbetare riskerar att drabbas avandningsbesvär redan vid mycket låga halter, långtunder gränsvärdet.Sven-Erik m.fl. (v) efterlyser i motion1999/2000:A724 en samlad bild och neutralriskbedömning av isocyanatproblemet. En särskildutredare bör tillsättas för ändamålet. Sven-ErikSjöstrand m.fl. (v) återkommer till frågan omisocyanater i motion 2001/02:A325. Motionärernaanser att det finns ett behov av en ny, merlångsiktig strategi för att isocyanatproblemet skallkunna bemästras. föreskrift omhärdplaster bör omarbetas mot bakgrund av att det nufinns nya kunskaper på området. Forskningen påområdet bör stärkas för att bli mer långsiktig.Gudrun () yrkar i motion 2001/02:MJ357att användandet av isocyanater avvecklas stegvis.Hygieniska gränsvärdenSven-Erik () begär i motion 2001/02:A352ett tillkännagivande om att dagens system förutarbetande av hygieniska gränsvärden för kemikalierbör utvärderas och att regeringen bör återkomma medförslag om hur säkrare gränsvärden skallframarbetas. Utvärderingen skall ha ett tydligtgenderperspektiv. Försiktighetsprincipen bör gälla.För att få bättre och säkrare gränsvärdesnivåer börsamhället gå ifrån de tekniska och ekonomiskaavvägningarna. Gränsvärden bör vara baserade påvetenskapliga underlag där de medicinska aspekternaoch risken för både långsiktiga och kortsiktigabesvär övervägs.Skyddsutrustning och arbetsverktygCenterpartiet tar i kommittémotion 2001/02:A247(yrk. 9) upp en fråga som gäller utformningen avskyddsutrustning. I motionen framhålls att en stordel av dagens skyddsutrustning är utformad eftertraditionella könsmönster på arbetsmarknaden.Skyddsutrustningen inom vård- och omsorgsyrkena ärofta anpassad efter kvinnor medan motsattförhållande råder inom traditionellt manligayrkesgrupper. Detta ställer till problem särskiltför uppdragstagare och behovs- och projektanställda.Arbetsgivare bör ha ett ansvar för attskyddsutrustning finns också för dessa kategorier. Isamma motion yrkar att en översyn görsöver de metoder som används då skyddsutrustningartestas (yrk. 10).En näraliggande fråga behandlas av () i motion 2001/02:A260.Motionärerna anser att arbetsverktyg inom industrinbör anpassas till en ny verklighet där det blir alltvanligare att kvinnor har yrken som tidigaretraditionellt varit manliga. Det finns annars enrisk att vissa grupper på arbetsmarknaden inte kananvända verktyg och skyddsutrustning i denomfattning som vår lagstiftning inomarbetsmiljöområdet fordrar.Våld eller hot i arbetslivetVänsterpartiet anför i motion 1999/2000:A219 (yrk.5) att våld och hot drabbar män och kvinnor påarbetet oftare än i något annat sammanhang. För attminska våldet och skapa säkrare arbetsplatser krävsen rad samverkande insatser som t.ex. utbildning ochinformation, översyn av arbetets organisation ochbemanning och fler könsblandade arbetsplatser. Enutredning bör tillsättas som får i uppdrag attnärmare analysera orsakerna till våldet ochpresentera ett samlat förslag på hur våld och hot påarbetsplatserna skall kunna minimeras.Flera motionärer tar upp frågor med anknytning tillrisk för rån och ensamarbete i butiker.Lena och () pläderar imotionerna 1999/2000:A209 och 2000/01:A232 för atten samlad strategi utarbetas mot hot och våld iarbetslivet. Frågan om risk för rån och ensamarbetentas också upp av () imotion 2000/01:A213, av m.fl.(s) i motion 2001/02:A337 liksom av m.fl. (s) i motion 2001/02:A375.Bengt-Ola m.fl. (s) anser i motion2000/01:A310 att ett förbud bör införas motensamarbete. Det skulle minska risken för rån ochinnebära tryggare arbetsmiljö för de berörda.Förutsättningarna för ett sådant förbud bör ses överliksom i vilken mån en affärstidslag skulle kunnaanvändas i detta sammanhang.I motion 2000/01:A312 anser ochIngemar () att polisen bör vara skyldigatt tillkalla (Arbetsmiljöinspektionen) vid varje rån så attsäkerhetsrutinerna kan gås igenom. En sådan rutinskulle kraftfullt stärka det förebyggande arbetetmot butiksrån och hjälpa till att förhindra attsådana upprepas.Utskottets ställningstagandeBullerEnligt SCB:s arbetsmiljöundersökning 1999 uppgav av männen och av kvinnorna att de var utsattaför störande buller en betydande del av arbetsdagen.Jämfört med 1989 innebar detta att det skett en vissökning för kvinnor. Bland män förekom en högexponering av buller inom bl.a. trävaruindustri,massa- och pappersindustri samt stål- ochmetallframställning. För kvinnor var det framförallt inom barnomsorg som störande buller förekom.Enligt preliminära uppgifter 2000(arbetsskador registrerade senast den 3 augusti2001) har bullerskadorna bland kvinnor ökat mednästan . Kvinnorna svarade för drygten femtedel av alla bullerskador.I AV:s föreskrifter om buller, AFS 1992:10, anges,såsom påpekas i motion 2001/02:Bo217, (decibel) som gränsvärde för s.k. ekvivalentljudnivå[4] under en åttatimmars arbetsdag. sägs bl.a. att arbetet skall planerasoch bedrivas så att bullerexponeringen för dem somsysselsätts i verksamheten reduceras till lägsta,praktiskt möjliga nivå med hänsyn till tekniskutveckling och möjligheterna att begränsa bullret. finns också bestämmelser omarbetslokalens utformning. I EU-samarbetet behandlasjust nu ett förslag till nytt direktiv om buller.Förslaget ligger hos för en andraläsning. Enligt uppgift som utskottet inhämtat frånAV kommer direktivet sannolikt att innebära attföreskrifterna om buller måste ändras. Bland annatkommer eventuellt det nämnda gränsvärdet att sänkas.I förslaget till direktiv ställs också upp krav påarbetsgivaren vad gäller tillhandahållandet avhörselskydd och information till personalen omriskerna med buller.