bet · GP01KU21 · 2002-04-23 00:00:00 — Enligtregeringen saknas det därför anledning att nuöverväga skyddet för dessa. Det som däremot kvarstårär grundlagsskyddet för kommunikation som sker medhjälp av elektromagnetiska vågor. Skyddet omfattarinte alla yttranden som förmedlas på detta sätt. Detsom nu bör övervägas är att bereda grundlagsskyddför ytterligare sådana yttranden.Utvecklingen på medieområdet har gått mycketsnabbt. Internetverksamhetens betydelse förnyhetsförmedlingen har helt andra dimensionerän . Den fråga som inställersig är hur en utvidgning av grundlagsskyddet förkommunikation med hjälp av elektromagnetiska vågorskulle kunna göras.Ett utvidgat grundlagsskydd för dessa nya mediersom är likvärdigt det som tryckta skrifter och andraetablerade massmedier har förutsätter att deprinciper som grundlagarna vilar på kan tillämpas.En av dessa principer är det särskildaansvarssystemet med en enda person som ansvarar förinnehållet i ett yttrande. Principen innebär för detförsta ett skydd för andra personer som medverkarvid ett yttrandes tillkomst, vilket gynnaryttrandefriheten. För det andra innebär principenatt den utpekade ansvarige blir förhållandevis lättatt ingripa mot. De grundlagsskyddademedieformerna utmärks av att distributionen avyttranden normalt sker i en etablerad produktions-och distributionskedja. Denna struktur tillåter ettensamansvar som bygger på ett successivt system däransvaret kan övergå från en primärt ansvarig till ensekundärt ansvarig. Utan en sådan ansvarskedja bliransvarssystemet inte effektivt. Den nyamasskommunikationen via Internet saknar däremot oftamotsvarande struktur. Det är därför svårt attapplicera ensamansvarssystemet generellt påpublicering via Internet. Risken är stor att det ipraktiken ofta inte skulle finnas någon som skullekunna hållas ansvarig. Om yttranden gesgrundlagsskydd utan att det finns verklig möjlighetatt ingripa vid missbruk av yttrandefriheten, misterprincipen om ensamansvar sin funktion och då kangrundlagsregleringen förlora medborgarnasförtroende.Ensamansvarssystemet förutsätter också att det iefterhand skall kunna konstateras vad ett yttrandehar innehållit. Fysiska databärare har ett givetinnehåll, och sändningar, inklusive överföringarfrån databaser, som faller under YGL skalldokumenteras. En dokumentationsskyldighet för allasom gör yttranden tillgängliga för allmänheten viaInternet är dock knappast önskvärd och inte hellerpraktiskt genomförbar. Ett särskilt problem med ettgenerellt grundlagsskydd är att andra änupphovsmannen ofta kan påverka innehållet i ettyttrande. En annan komplikation är globaliseringenav Internetverksamheten, vilken gör att det intealltid är så enkelt att i identifiera ochlagföra någon som ansvarig. Det redovisade innebär,enligt regeringen, att ett generellt grundlagsskyddför överföringar till allmänheten med hjälp avelektromagnetiska vågor inte är lämpligt. Enavgränsning av de överföringar som skall omfattas avgrundlagsskydd krävs alltså.Det som har sagts om TF och YGL avser dettidsperspektiv som kan överblickas med tanke på densnabba utvecklingen på massmedieområdet.Det bör, enligt regeringen, inte göras någon ändringbeträffande förutsättningarna för grundlagsskydd förskrifter. Skrifter får därmed fortfarandegrundlagsskydd antingen om de framställs itryckpress eller om de mångfaldigas genomstencilering, fotokopiering eller liknande teknisktförfarande och utgivningsbevis gäller eller vissauppgifter finns på skrifterna.Den tekniska utvecklingen har medfört att det kanvara svårt att avgöra om en skrift har framställts itryckpress eller inte. Kopiatorer och skrivare fårallt större kapacitet, och resultatet blir alltmeralikt skrift som framställts i tryckpress.En fråga är om svårigheterna att fastställa om enskrift har framställts i tryckpress eller inte göratt förutsättningarna för grundlagsskydd förskrifter bör ändras. Ett alternativ till dagensreglering vore att behandla alla skrifter likaoavsett framställningssätt. Eftersom syftet med TFär att skydda skrifter som kan framställas i storaupplagor och nå många människor men inte att skyddaprivat kommunikation, är det emellertid inte möjligtatt ge alla skrifter ett grundlagsskydd. En lösningsom då ligger nära till hands är att ha enstencilregel för alla skrifter. En annan lösning ären regel efter förebild av den som gäller förtekniska upptagningar enligtyttrandefrihetsgrundlagen (YGL). En sådan regelskulle innebära att alla skrifter som sprids tillallmänheten oavsett framställningssätt omfattas avTF och att skrifter med vissa uppgifter om ursprungpresumeras falla in under grundlagen. Denförstnämnda lösningen medför emellertid enförsvagning av grundlagsskyddet för skrifter somframställts i tryckpress. Också den andra lösningeninnebär ett betydande avsteg från vad som gäller för dessa skrifter. Med hänsyn härtill och medbeaktande av att de fall där det har visat sig varasvårt att avgöra om en skrift är tryckt eller inteförefaller vara begränsade har regeringen kommittill samma slutsats som utredningen, nämligen inte nu bör ändra regleringen.Utskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens bedömning.Ett utvidgat grundlagsskydd för nykommunikation som sker med hjälp avelektromagnetiska vågorUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker att regeringens förslagtill ändring av 1 kap. 6 § YGL antas somvilande. Förslaget innebär att det i YGLskall klargöras att huvudregeln omradioprogram omfattar webbsändningar somutgörs av direktsändningar elleruppspelningar av tidigare inspelningar påtider som sändaren bestämmer.Utskottet tillstyrker att regeringens förslagtill 1 kap. 9 § första stycket 1 och 2 YGLantas som vilande. Förslaget innebär attdatabasregeln utvidgas till att gälla ävenviss användning av push-teknik och print ondemand (även kallat beställtryck).Utskottet föreslår att som sinmening ger regeringen till känna vadutskottet anför om en översyn avbestämmelserna med hänsyn till framtidaanvändning av ny teknik.PropositionenDet bör, enligt regeringen, klargöras atthuvudregeln om radioprogram omfattar webbsändningarsom utgörs av direktsändningar eller uppspelningarav tidigare inspelningar på tider som sändarenbestämmer. Den s.k. databasregeln bör, enligtregeringen, utvidgas till att gälla även vissanvändning av push-teknik och print on demand.WebbsändningarEn webbsändning som består i att mottagaren på entidpunkt som han eller hon själv bestämmer startaren uppspelning av en inspelning, som sändarentillhandahåller lagrad, omfattas av dagensdatabasregel under förutsättning att sändaren är ensådan aktör som avses i regeln. Sändningentillhandahålls då på särskild begäran. De två andraslagen av webbsändningar, nämligen de som utgörs avdirektsändningar eller uppspelningar av tidigareinspelningar på tider som sändaren bestämmer,skiljer sig från den förstnämnda kategorin på detsättet att tillhandahållandet av sändningarna ärmomentant. De liknar därigenom de traditionellaljudradio- och TV-sändningarna.Sändningar av ljudradio- och TV-program kan skesamtidigt både på traditionellt sätt och viaInternet (simultansändningar). Användandet avInternet-protokoll kan komma att ta över somförhärskande teknik för ljudradio- och TV-sändningaroch sådana kan då tas emot i både TV:n och datorn.Frågan är då om dessa webbsändningar, vilket fleraremissinstanser hävdat, liksom detraditionella sändningarna omfattas avgrundlagsskydd enligt huvudregeln om radioprogram (1kap. 6 § YGL).Avgörande för hur man skall se på saken är omsändningarna kan anses riktade till allmänhetensåsom förutsätts i huvudregeln. Med detta krav avsesatt sändningarna skall vara riktade till vem somhelst som önskar ta emot dem utan särskild begäranfrån mottagaren. Sådana sändningar som sker påsärskild begäran av mottagaren omfattas däremot inteav huvudregeln utan kan falla in under databasregeln(1 kap. 9 § YGL). Distinktionen mellan de tvåbestämmelserna är viktig, eftersom huvudregeln gergrundlagsskydd åt envar medan databasregeln endastger skydd för vissa aktörer.Enligt regeringens mening bör följande synsättanläggas. Det är sändaren som svarar för denhuvudsakliga aktiviteten. Det är sändaren som liksom när det gäller traditionella radio- och TV-sändningar avgör när webbsändningarna skall börja,och de pågår utan möjlighet för mottagaren attpåverka när de skall sluta. Mottagarens medverkan ärbegränsad till att slå på datorn, gå till en adressoch där aktivera en länk. Denna medverkan skiljersig inte från den som gäller i fråga om detraditionella radio- och TV-sändningarna, nämligenatt slå på radion eller TV:n och välja kanal. Demomentana sändningarna till webbsidan startas alltsåav sändaren. Överföringarna av dessa från webbsidantill mottagarna görs sedan av mottagarna själva.Eftersom det är fråga om momentanatillhandahållanden av sändaren, bör dessaöverföringar av mottagarna ses somvidareförmedlingar utan självständig betydelse förfrågan om vem som startat sändningarna. Avgörande äri stället vem som startat de ursprungligawebbsändningarna. Eftersom det är sändaren, ärsändningarna att anse som riktade till allmänheten.Den omständigheten att webbsändningarna kantillhandahållas, t.ex. mot abonnemang, innebär inteatt sändningarna inte är riktade till allmänhetenförutsatt att vem som helst kan teckna abonnemang.Därmed är de som flera remissinstanser hävdatgrundlagsskyddade enligt huvudregeln omradioprogram . För att tydliggöra dettabör, enligt regeringen, regeln dock förtydligas såatt det uttryckligen framgår att webbsändningaromfattas.I detta sammanhang bör erinras om attgrundlagsskyddet för vissa direktsändningar ärbegränsat (1 kap. 8 § YGL). Det gällerdirektsändningar av dagshändelser eller av sådanagudstjänster eller offentliga tillställningar somanordnas av någon annan än den som bedriverprogramverksamheten. För sådana sändningar gällerexempelvis inte ensamansvaret.Viss användning av push-teknikPush-teknik kan ha grundlagsskydd enligt databasregeln för det fall att det ärmottagaren som på ett i förväg programmerat sättstartar överföringen och övriga förutsättningar idatabasregeln är uppfyllda. Om det i stället äravsändaren som startar sändningen, kangrundlagsskydd föreligga enligt huvudregeln omradioprogram. En ytterligare förutsättning är dock idetta fall att sändningen sker till allmänheten. Såkan vara fallet om ett likalydande meddelande sändstill en större, öppen krets. Den omständigheten atttjänsten kräver abonnemang utgör inget hinder motatt tillämpa huvudregeln under förutsättning attmöjligheten att teckna abonnemang står öppen för vemsom helst.Viss användning av push-teknik saknar emellertidgrundlagsskydd. Så kan vara fallet om avsändarenstartar sändningen av ett meddelande och det inte ärfråga om ett likalydande meddelande som sänds större, öppen krets. Det ökandeinformationsutbudet kan antas innebära ett ökatbehov av sorterings- och bevakningstjänster av detslag som push-tekniken utgör. Tekniken kommersannolikt att få allt större betydelse förnyhetsförmedling och opinionsbildning och även iandra avseenden som är viktiga fråninformationsfrihets- och yttrandefrihetssynpunkt.Det är därför otillfredsställande att användningenav tekniken delvis saknar grundlagsskydd. Skyddetbör därför utvidgas till att omfatta även sådanpush-teknik som saknar grundlagsskydd. Trotsatt det i dessa fall är avsändaren som startaröverföringarna bör utvidgningen göras idatabasregeln, eftersom tekniken utgör en form avdatabasanvändning. Därigenom åstadkommer man ocksåatt det huvudsakligen blir de traditionellamassmedieföretagen som får skydd för dennaverksamhet. Massmedieföretagens befintligagrundlagsskydd bör alltså utsträckas till attomfatta även denna nya tjänst. Som förutsättning förgrundlagsskydd skall både i detta fall och i frågaom övrig verksamhet enligt databasregeln gälla attinformationen som förmedlas genom teknikentillhandahålls allmänheten. Det innebär att detskall vara möjligt för en vid krets, i princip förenvar, att abonnera på tjänsten. Beträffandedatabasverksamhet som omfattas avdatabasregeln gäller ett krav på att informationen idatabasen inte kan ändras av mottagaren. Skälet äratt ensamansvaret förutsätter att den ensamtansvarige råder över innehållet. Ett liknande kravbör ställas upp för den användning av push-tekniksom föreslås få en särskild reglering idatabasregeln. Det kan tyckas varaotillfredsställande att det även efter en ändring iYGL kommer att vara olika bestämmelser som reglerargrundlagsskyddet för push-teknik. Mot detta kanemellertid följande sägas. Det viktiga är att densom yttrar sig kan avgöra om mediet i fråga hargrundlagsskydd eller inte. En mottagares möjligheteratt bedöma frågan om grundlagsskydd är däremot interelevant från yttrandefrihetssynpunkt. För enmeddelare är det dock av intresse att veta om haneller hon kan meddela sig straffritt eller inte. Härföreligger dock som alltid den svårigheten att enmeddelare aldrig kan vara säker på att hans ellerhennes meddelande kommer att publiceras i ettgrundlagsskyddat medium.Print on demandNär det gäller skrift som framställs i tryckpress krävs inteframställning av ett visst antal exemplar för att TFskall vara tillämplig. Det fordras dock att skriftenkan lämnas ut för spridning, dvs. att den kan nåandra än dem som befinner sig i en mindre, slutenkrets. Det innebär att en bok som trycks påbeställning i enstaka exemplar vanligen inte fallerin under TF. En skrift som framställs genomstencilering, fotokopiering eller liknande teknisktförfarande omfattas av TF endast om den ärmångfaldigad. Det innebär att den skall varaframställd i mer än ett fåtal exemplar vid etttillfälle. Framställning av sådana skrifter påbeställning i enstaka exemplar omfattas därförnormalt inte av TF. Grundlagsskyddet för en tekniskupptagning förutsätter också att upptagningenframställs i mer än ett fåtal exemplar vid ett ochsamma tillfälle när spridningen skall ske genomutlämnande av exemplar och inte genom offentliguppspelning. Böcker och andra skrifter samt tekniskaupptagningar som framställs i enstaka exemplar påbeställning omfattas alltså normalt inte avgrundlagsskydd enligt TF eller YGL.Print on demand, s.k. beställtryck, förekommer i begränsad omfattning i . om framställning av enstaka böcker påbeställning av kunder via Internet. Framställningensker ofta hos företag för yrkesmässig framställningav böcker. I har utvecklingen gått längre. Därfinns en begynnande verksamhet med print on demand-framställning i större skala av böcker och skivordirekt i butik. Det är sannolikt att sådanframställning kommer att bli mervanligt förekommande också i Sve-rige. Den tekniskautvecklingen innebär nämligen att det blir lättareoch alltmera ekonomiskt intressant att framställaenstaka exemplar efter den enskilde kundensönskemål. Kostnaderna för lagerhållning ochdistribution minskar avsevärt genom användande avdenna framställningsteknik.Print on demand-verksamhet har betydelse försådana ändamål som grundlagarna skyddar. Eftersomdet inte finns några vägande skäl emot bör, enligtregeringen, därför ett grundlagsskydd införas fördenna verksamhet. Skyddet bör omfatta exempelvis detfallet att ett skivbolag i stället för att produceraupplagor av cd-skivor tillhandahåller musik i endatabas och låter butikerna framställa enstaka cd-skivor på beställning av kunderna. Också motsvarandearrangemang mellan bokförlag och bokhandel böromfattas. Eftersom det är fråga omdatabasanvändning, bör skyddet ges i databasregeln.Grundlagsskyddet bör, enligt regeringen, alltsåknytas till databasen som sådan och inte till deexemplar av skrifter och upptagningar som blirresultatet av framställningsprocessen. Dessaexemplar omfattas inte som sådana av grundlagsskydd.Utskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens bedömning ochtillstyrker att regeringens förslag till 1 kap. 6 §yttrandefrihetsgrundlagen antas som vilande.Print on demand, s.k. beställtryck, förekommer somregeringen påpekar i begränsad omfattning i Sverige.Det handlar t.ex. om framställning av enstaka böckerpå beställning av kunder via Internet.Framställningen sker ofta hos företag föryrkesmässig framställning av böcker. Print ondemand-verksamhet har betydelse för sådana ändamålsom grundlagarna skyddar. Eftersom det inte finnsnågra vägande skäl emot, bör enligt regeringen,därför ett grundlagsskydd införas för dennaverksamhet. Eftersom det är fråga omdatabasanvändning bör skyddet, enligt regeringen,ges i databasregeln. Grundlagsskyddet bör alltsåknytas till databasen som sådan och inte till deexemplar av skrifter och upptagningar som blirresultatet av framställningsprocessen. Utskottetdelar regeringens bedömning och tillstyrker attregeringens förslag till 1 kap. 9 § första stycketpunkterna 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen antassom vilande.Utskottet anser, liksom regeringen, att det ärsannolikt att sådan framställning inom några årkommer att bli mer vanligt förekommande också i Sve-rige. Den tekniska utvecklingen innebär nämligen attdet blir lättare och allt mer ekonomiskt intressantatt framställa enstaka exemplar efter den enskildekundens önskemål. Enligt utskottet borde det iframtiden också kunna bli fråga om att ett bokförlageller en återförsäljare, utan att en enskild personpå särskild begäran beställt en print on demand-skrift, använder framställningstekniken för att tafram ett så stort antal exemplar som motsvarar vadsom kan kallas en upplaga. I ett sådant fall kanfråga uppkomma huruvida tryckfrihetsförordningeneller yttrandefrihetsgrundlagen är tillämplig ochgrundlagsskydd föreligger. Utskottet anser att detfinns anledning att regeringen, med utgångspunkt ihur den nya tekniken kan komma att användas iframtiden, förutsättningslöst gör eller låter göraen översyn av gällande och föreslagna bestämmelser itryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen i syfte att analysera omde kan komma att tillämpas på ny användning avtekniken eller om det behövs ändringar. Om en sådananalys skulle visa att det behövs ändradlagstiftning bör regeringen återkomma med förslagtill sådan. Detta bör som sin mening geregeringen till känna.Grundlagsskyddet enligtdatabasregeln utvidgas tillytterligare massmedieföretagUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker att regeringens förslagtill 1 kap. 9 § första stycket YGL skallantas som vilande. Förslaget innebär att tillde i databasregeln uppräknademassmedieföretagen skall läggas företag föryrkesmässig framställning av tryckta ochdärmed enligt TF jämställda skrifter, dvs.exempelvis bokförlag och tryckerier.PropositionenTill de i databasregeln uppräknademassmedieföretagen skall enligt regeringen läggasföretag för yrkesmässig framställning av tryckta ochdärmed enligt tryckfrihetsförordningen jämställdaskrifter, dvs. exempelvis bokförlag och tryckerier.Om ett traditionellt massmedieföretag förläggersin databasverksamhet till en särskild juridiskperson bör frågan om detta innebär att verksamhetenfaller utanför databasregeln avgöras av ommassmedieföretaget fortfarande kan anses vara densom tillhandahåller allmänheten upplysningarna ellerinte. Det bör alltså vara de sakliga förhållandenasnarare än de formella omständigheterna som äravgörande.Grundlagsskydd enligt databasregeln tillkommertraditionella massmedieföretag. Bakgrunden till attdenna krets har fått grundlagsskydd för sindatabasverksamhet är att det har ansetts attdatabasmedierna bör kunna tas i bruk inyhetsförmedlingens och opinionsbildningens tjänstpå samma villkor som det tryckta ordet. Detta syftehar ansetts till väsentlig del kunna uppnås genomatt skyddet anknyts till användningen av den modernakommunikationstekniken hos tidningsföretag m.fl. Enviktig del av motivet för att ge grundlagsskyddgenom databasregeln har varit hänförlig till behovetav skydd för nyhetsförmedlingens källor. Det hardärför framstått som följdriktigt attgrundlagsskyddet gäller samma krets som den tillvilken detta källskydd är anknutet.Källskyddet enligt TF innebär att meddelande bl.a.kan lämnas till skriftens utgivare eller tillskriftens redaktion om sådan finns (1 kap. 1 §tredje stycket). Bokförlag kan vara sådan utgivareeller redaktion. Med hänsyn till det och till attbokförlags verksamhet kan vara av betydelse föropinionsbildningen kan hävdas att även bokförlag böromfattas av databasregeln. Dessa kan t.ex. syssla med print ondemand-verksamhet. I sammanhanget bör noteras attdatabasregeln omfattar bl.a. företag föryrkesmässig framställning av tekniska upptagningar.Det är svårt att se några bärande skäl till attskyddsnivån skall vara lägre när det gäller trycktaskrifter. Företag för yrkesmässig framställning avtryckta eller därmed enligt TF jämställda skrifterbör därför enligt regeringens mening läggas tillbland massmedieföretagen i databasregeln.Förslaget innebär att grundlagsskydd kommer attgälla för t.ex. ett bokförlags publicering av en boki en databas. Ansvaret kommer i första hand attåvila en utgivare och i andra hand förlaget. Imotsvarande situation saknas grundlagsskydd.Vem som då får anses ansvarig för innehållet i ettyttrande bedöms enligt vanliga straffrättsligaregler. Skillnaden blir alltså att dendatabaspublicerade boken med förslaget får ettgrundlagsskydd och att det i första hand blirutgivaren snarare än författaren eller annan somansvarar för innehållet. Detta motsvarar vad somredan gäller för en bok som publiceras i en tekniskupptagning, t.ex. på en cd-romskiva. När det gällerförfattarens möjligheter att förfoga över sitt verkkommer de fortfarande att regleras avupphovsrättsliga bestämmelser. Regeringen kansålunda inte se att förslaget i rättsligt hänseendepåverkar författarens roll i negativ riktning. Enhelt annan sak är att det kan uppfattas somotillfredsställande att det såvitt det avser böckeri traditionell mening kommer att gälla olikaansvarsregler beroende på om TF eller YGL ärtillämplig. Detta är emellertid en konsekvens avgrundlagarnas konstruktion där alltså skyddet ärkopplat till vissa tekniker snarare än innehållet.Det anförda visar dock enligt regeringens mening attdet finns all anledning att göra grundlagsskyddetsteknikberoende till föremål för fortsatt översyn.En särskild fråga, som uppmärksammats av bl.a. JK,gäller databasregelns tillämplighet när ett sådanttraditionellt massmedieföretag som avses i regelnförlägger sin databasverksamhet till en särskildjuridisk person, t.ex. ett nytt aktiebolag. Man kanhär tänka sig två olika synsätt. Det ena innebär fäster störst vikt vid de formellaförhållandena. Med ett sådant synsätt skulle mananse att databasverksamheten faller utanfördatabasregeln så snart verksamheten flyttas till ensärskild juridisk person som inte är ensådan aktör som nämns i databasregeln, dvs. Det andra synsättetär mindre formellt och innebär att man låter fråganavgöras av om massmedieföretaget fortfarande kananses vara den som tillhandahåller allmänhetenupplysningarna i databasen eller inte. Med dettasynsätt är det de sakliga förhållandena och inte deformella omständigheterna som är avgörande.Regeringen vill här framhålla följande som sinmening. I databasregeln talas om redaktion, företagoch nyhetsbyrå. Det sägs alltså inget om särskildajuridiska personer. Redan ordalydelsen talar såledesmot ett strikt formellt synsätt. Mot en sådantolkning talar också att ett viktigt motiv för attge grundlagsskydd genom databasregeln var hänförligttill behovet av skydd för nyhetsförmedlingenskällor. Om en person meddelar uppgifter till t.ex.en redaktion för en tryckt periodisk skrift föroffentliggörande, bör han eller hon åtnjutakällskydd oavsett om uppgifterna sedan publiceras iskriften eller i en databas.Regeringen anser alltså i likhet med utredningenatt om ett traditionellt massmedieföretag förläggersin databasverksamhet till en särskild juridiskperson bör frågan om detta innebär att verksamhetenfaller utanför databasregeln avgöras av ommassmedieföretaget fortfarande kan anses vara densom tillhandahåller allmänheten upplysningarna ellerinte.