bet · GP01KUU2 · 2002-05-21 00:00:00 — Genom attbeslutad överföring av beslutanderättdärmed blivit obsolet har frågorna ipraktiken åternationaliserats.Den dynamiska karaktär hos EU-projektetsom beskrivs ovan svarar också mot enofta citerad passus i ingressen tillRomfördraget, där fördragsfäderna sägersig fast beslutna att lägga grunden allt fastare sammanslutning mellan deeuropeiska folken. Denna passus harvarit bidragande till den debatt somuppstått, från tid till annan, omhuruvida det finns ett politiskt slutmålför den europeiska integrationsprocessen(en finalité politique med en oftaanvänd fransk term). Debatten om EU:sframtid är därför en blandning av delssådana bidrag som baseras på en tydligbild av ett sådant slutmål, dels sådanabidrag som baseras på en pragmatisk synpå EU. Det gör ibland att olikadebattörer får svårt att mötas.Några av de motionsyrkanden sombehandlas i detta betänkande ger vidhanden att motionärerna önskar slå fastett tydligare slutmål, en finalitépolitique. Andra motionsyrkanden ochuttalanden i frågan anger emellertid ensamsyn kring ett stöd för, elleråtminstone en acceptans av, den rådandeordningen: ett pragmatiskt EU, med justden blandning av överstatlighet ochmellanstatlighet som medlemsstaterna fråntid till annan finner önskvärd.Vanliga begrepp i debattenDebatten om ett slutmål för EU-projektetblir svår att följa genom att olikadebattörer har olika utgångspunkter isjälva grundfrågan om ett sådant slutmålbör slås fast eller ej. Dessutomföreligger viss begreppsförvirring närdet gäller de begrepp som används idebatten. Olika debattörer lägger inolika tolkningar. Orden federal ochfederalism är typiska för dettaproblem. Dessa begrepp har, för attanföra ett exempel, helt olika betydelsei tysk debatt på delstatsnivå och ibrittisk EU-debatt. I tysk debatt stårfederalism regelmässigt för en balans imakt och kompetens mellan trelagstiftningsnivåer (europeisk,nationell, delstatlig). Endecentralisering av makt ned tilldelstatsnivå ses ofta som den praktiskakonsekvensen. I användsbegreppet federalism, särskilt av EU-skeptiker, för att beskriva en extremintegration, med en centraliseradsuperstat som mål, alltså i praktikenmotsatsen till den förstnämndatolkningen.Här skall därför några av de vanligastetermerna analyseras översiktligt.2 EU-debatten har lånat terminologi från bådefolkrätten och statsvetenskapen, ochbegreppen och deras tolkningar skiljersig ibland mellan dessa två vetenskapligadiscipliner (och i någon mån även inomrespektive disciplin).Begreppet stat används dels för attkänneteckna territoriella enheter somär internationellt erkända somsjälvständiga (och som därmed utgörfolkrättsliga aktörer), dels för attbeteckna ett centralt system avmyndigheter. En nation är en gruppmänniskor som upplever sig ha engemensam identitet. Centralt förframväxten av känslan av en gemensamidentitet i nationen är en(föreställd) gemensam historia ochkultur. I begreppet nationalstatsammanfaller stat och nation. Statensom organisation inrymmer befolkningensom en historisk-kulturell gemenskap.Nationalstaten är också en ideologiskmodell för nationsbyggande som hävdaratt den nationella gemenskapen och detstatliga territoriet bör sammanfalla.En stat kan organiseras på olika sätt.Kännetecknande för en enhetsstat äratt statens alla eventuellaundernivåer (t.ex. kommuner) ärunderordnade den centrala makten. I enförbundsstat eller federation är denverkställande och lagstiftande maktendelad mellan centralregeringen ochdelstaterna. Uppdelningen avsuveräniteten är vanligen inskriven ien konstitution, som anger vilka typerav beslut som kan fattas av centralamyndigheter respektive av delstaterna.En federal stat kan inrymma fleraolika nationalitetsgrupper, som it.ex. Federalismsom statsform är en mellanform mellanstatsförbund (se nedan) ochenhetsstat. Den gör det möjligt atthantera vissa frågor centralt medbevarandet av regional autonomi ochkaraktär, men förutsätter samtidigtett kritiskt mått av sammanbindandefaktorer. Tvister omkompetensfördelningen mellan delstateroch centralregering har oftahänskjutits till en särskild domstol(som i ellertyska Bundesverfassungsgericht).I ett statsförbund eller enkonfederation har enhetsstater gåttsamman i en allians. Statsförbundethar gemensamma beslutande organ menden formella suveräniteten liggerfortfarande hos de enskildamedlemsstaterna. brukar vara attenhällighet krävs för gemensammabeslut. De ingående staterna har medandra ord vetorätt, varförkonfederationen som begrepp kan sägasbygga på avsaknad av överstatligainslag. Det finns historiska exempelpå konfederationer. De amerikanskadelstater som utkämpade frihetskrigetmot den brittiska kolonialmaktenbildade 177688 en konfederation.Denna hade en egen armé, egen valuta,ingick fördrag med ochmottog britternas kapitulation. ombildades konfederationen federal stat. Under det amerikanskainbördeskriget bröt sig emellertid deamerikanska loss 1861 ochbildade en konfederation.Konfederationer eller statsförbund harhistoriskt visat sig vara instabila.En del har upplösts, andra harvvergått till federationer (såsomSchweiz och ).Internationella organisationer är ensamlingsbeteckning på bådemellanstatliga sammanslutningar ochsammanslutningar av icke-statligkaraktär, med medlemmar i olikaländer. är ettexempel på en mellanstatliginternationell organisation. Rödakorset, Amnesty och är icke-statliga internationellaorganisationer. Karaktäriserande förinternationella organisationer är attde vanligtvis har ett högstabeslutande organ bestående avföreträdare för medlemmarna. Eninternationell organisation kan varaöverstatlig enligt definitioner sombl.a. brukar innehålla krav på att debeslut som fattas blir direkt gällandeför enskilda rättssubjekt i dedeltagande staterna, utan medverkan avde egna statsorganen. Ett annatelement i överstatlighet är att beslutblir bindande för alla medlemsstaterutan att dessa har vetorätt. FN och EUär två exempel på organisationer medöverstatliga drag. Ett samvälde kansägas vara en internationellorganisation bestående avsjälvständiga stater. Exempel påsamvälden är det brittiska samväldetoch Oberoende staters samvälde (OSS),dvs. de stater som varrepubliker i Sovjetunionen.Konstitution eller författning ärbegrepp som hämtar sin definition urstatsrätten, inte folkrätten. Enkonstitution innehåller principernaför en stats styrelse, framför alltför de högsta statsorganensupprättande och verksamhet. Särskildabestämmelser brukar gälla för hurförfattningen skall ändras. Dennärmare tolkningen av vad enkonstitution är och hur den fungerarskiljer sig åt mellan olika länder medolika politiska strukturer ochtraditioner. Termen konstitution ärdärför inte enhetligt tolkad, och denkan också användas t.ex. sombeteckning för stadgarna i vissakyrkliga samfund. Den har då den merallmänna betydelsen grundtext.Ett fördrag, eller traktat med enannan term, är en internationellöverenskommelse som sluts mellan tvåeller flera folkrättssubjekt, vanligenstater. Fördragens ingående,ikraftträdande, efterlevnad, tolkning,ogiltighet, ändring, upphörande m.m.regleras i omtraktaträtten . Vanligatillfällen då fördrag upprättas är vidavslutandet av krig (såsom Westfaliskafreden), upprättandet avinternationella organisationer (såsomFN) eller ingåendet av allianser(såsom Nato).Medborgarskap är ursprungligen etträttsligt bindande förhållande mellanen stat och en individ.Medborgarskapet uppstår antingenautomatiskt, t.ex. vid födelse, ellerefter ansökan. Medborgarskapet innebärnormalt vissa rättigheter ochskyldigheter. GenomMaastrichtfördraget tillskapades inomEU begreppet unionsmedborgarskap sombeteckning på det faktum att en personär medborgare i något av EU:smedlemsländer. Unionsmedborgarskapetär ett slags paraplymedborgarskap,som inte utsläcker eller ersätter denationella medborgarskapen. Begreppethar begränsad rättslig verkan och fårsägas ha till stora delar symboliskkaraktär.RegeringenRegeringen anger i skrivelse 2001/02:115under rubriken (s. 9 f.):I framtidsdebatten diskuteras ofta omEU bör bli mer överstatligt eller mermellanstatligt. I sammanhanget kommerofta begrepp som federalism ochkonstitution upp. Ett problem fördebatten är att olika aktörer läggerin mycket skilda betydelser i dessabåda begrepp. Det torde dock stå klartatt ingen medlemsstat vill gå så långti federal riktning att EU:sinstitutioner får befogenhet attsjälva, och utan godkännande av denationella parlamenten, tilldelaunionen nya beslutsbefogenheter påmedlemsstaternas bekostnad. Vissadebattörer är ganska nöjda mednuvarande balans, medan andra anseratt EU bör låna drag från den tyskamodellen (förbundsstatsmodellen) ellerbilda en federation mellannationalstater.Under rubriken isamma avsnitt drar regeringen sedan bl.a.slutsatsen att de enskildamedlemsstaterna kommer att förbli enviktig del av identiteten och att denationella parlamenten kommer att förblide främsta bärarna av den demokratiskalegitimiteten. Oavsett hur ett framtidafördrag kommer att benämnas (grundlag,författning, etc.) måste medlemsstaternaförbli fördragets herrar.För att ytterligare belysa regeringenssyn på huruvida EU bör ha ett politisktslutmål eller inte kan ledning hämtas urett tal som statsministern höll i oktober2001 inför studenter vid i . Liksom i andrasammanhang inom ramen förutrikesrelationer är ett sådant linjetalatt uppfatta som en regeringensståndpunkt. Statsministern uttalade bl.a.följande:EU:s utmaningar är många. Det kräverökat samarbete i EU, och mersamordnade åtgärder. Vi möter dessautmaningar från en styrkeposition.Unionen kommer att växa, och detinnebär anpassning. Men anpassning ihuvudsak byggd på de strukturer vi hari dag. (Kursiverat här. )MotionernaI motion 2001/02:K87 (delvis) av PerUnckel m.fl. (m) begärs etttillkännagivande om utgångspunkter förSveriges hållning under EU:sframtidsarbete.Motionärerna hänvisar i denna del tillvad de betecknar som principen om denbegränsade statsmakten och anser att detbör finnas två utgångspunkter för hur EUskall fungera. Den ena är att det intebör vara lätt att ge EU ny kompetens.Medlemsländerna bör noga betänka siginnan de överlåter till EU att taansvaret för nya uppgifter. Den andrautgångspunkten är att EU, när unionen välfått ett sådant ansvar, faktiskt måste hamöjlighet att fullfölja sin uppgift.Motionärerna delar regeringensuppfattning att samarbetet i EU fortsattskall vila på mellanstatlig grund, menframhåller att när väl nya uppgiftertilldelats EU genom mellanstatligaöverenskommelser frågorna skall kunnalösas genom överstatliga beslut. EU-samarbetet bör inte utvecklas iytterligare mellanstatlig riktning enstark ställning för institutionernaligger tvärtom inte minst i de mindremedlemsstaternas intresse.I motion 2001/02:K3 av . (kd) yrkande 2 begärs etttillkännagivande om gemenskapsmetoden,som motionärerna ställer mot denmellanstatliga metoden. Motionärernaanser att den s.k. gemenskapsmetoden,dvs. ett lagbaserat samarbete medgemensamma regelverk, kontrollerade avstarka institutioner med fastlagdauppgifter, är nödvändig för att EU skallfungera. Institutionerna, inte minstkommissionen, behövs för att värnafördragen och de små ländernas rätt.Gemenskapsmetoden måste därför stärkasgentemot den rent mellanstatliga metoden.Den mellanstatliga metoden innebär enligtmotionärerna att makten och inflytandethamnar hos ministerrådet, där beslutfattas med enhällighet bakom lycktadörrar, och med en mycket nedtonad rollför kommissionen. Resultatet är enlångsam och sluten beslutsprocess,präglad av urvattnade kompromisser.Vidare begärs i motionen yrkande 3 etttillkännagivande om att EU:s tre pelarebör integreras. Motionärerna anser attalla politikområden bör omfattas av sammaregler, i stället för dagenssvårförklarliga uppdelning i tre pelare.Uppdelningen är inte funktionell, dåflera områden i andra och tredje pelarnakräver ett fördjupat samarbete. Sverigebör vid kommande fördragsändringar strävaefter en integration av EU:s nuvarandetre pelare. Det bör ske inom ramen för enny konstitution.I samma motion yrkande 6 begärs etttillkännagivande om att slå vakt om desmå ländernas ställning. börenligt motionärerna fortsatt arbeta föratt de små ländernas ställning inteytterligare försvagas vad gällerröstfördelningen i rådet,mandatfördelningen i Europaparlamentetoch kommissionens sammansättning.I motion 2001/02:U302 av . (c) yrkande 8 begärs etttillkännagivande om EU:s inriktning påett smalare men effektivare EU. För attuppnå ett sådant bör enligt motionärernainstitutionernas roll och utveckling sesöver, vilket är ett långsiktigt arbete.Vidare begärs i samma motion (yrkande 10)ett tillkännagivande om att regeringenbör initiera en bred debatt om EU:sbeslutsstruktur när det gäller relationenöverstatlighet, mellanstatlighet ochfederalism.Motionärerna anser att mellanstatlighetpå ett ytligt plan kan uppfattas som denmera demokratiska samarbetsformen, därvarje deltagande part har vetorätt ochkan tvinga fram kompromisser, men att detsnart visar sig att den oinskränktavetorätten tvingar fram förhandlingar islutna rum. Internationell diplomati haralltid handlat om mellanstatlighet ochkan knappast sägas kännetecknas avöppenhet och folkligt deltagande. Deanför vidare att federalism inget sägerom vilka beslut som bör hanteras pårespektive nivå. I praktiken haremellertid federala stater (t.ex. ,och ) kommit att varastarkt decentraliserade, medan idiskussionen om EU:s framtid uttrycketfederalism i stället har använts för attkräva ytterligare centralisering avbeslutsfunktioner.Flera motioner är kritiska till dagens EUoch önskar se mer av mellanstatlighet ibeslutsfattandet. I motion 2001/02:K427av m.fl. (v) yrkande 5begärs ett tillkännagivande om attregeringen i EU bör vara kritisk tillEU:s federala utveckling och verka för enmellanstatlig utveckling. Motionärernahänvisar till de s.k. linjetal som underår 2001 hållits om unionens framtid ochanser att inte funnits med idebatten. De anser att böruttala sitt stöd för ett mellanstatligtsamarbete och statsministernsantifederalistiska hållning.I motion 2000/01:U511 av . (mp) yrkande 3 begärs etttillkännagivande om att en prioriteradfråga för bör vara den hur EU kanomvandlas till att i högre grad vara ettmellanstatligt samarbete.Sven m.fl. (c) begär i motion2001/02:K369 yrkande 4 (delvis) etttillkännagivande om att utifrån ett brettrådslag bland folkrörelser ochorganisationer utarbeta ett i huvudsakmellanstatligt alternativ tillfederalismen för ett alleuropeisktsamarbete.I motion 2001/02:U301 av . (fp) yrkande 3 begärs etttillkännagivande om att EU bör utvecklasmot en form av federalt system.Federalism bygger enligt motionärerna påprincipen att maktdelningen mellanunionen och medlemsstaterna regleras igrundlag. Ett sådant system innebär entydligt markerad makt- ochansvarsfördelning mellan medlemsstaternaoch unionen. Fördelningen slås fast i eneuropeisk författning som därigenom utgörett värn mot centralistiska tendenser.I motion 2001/02:K86 av Karl-GöranBiörsmark m.fl. (fp) begärstillkännagivande om ett federalt system iEU (yrkande 4). Motionärerna anser attregeringen i skrivelsen försöker skjutaifrån sig de grundläggande frågorna omEU:s framtid genom att endast redogöraför svårigheterna med att reda ut olikabegrepp, som federalism och konstitution.Regeringen bör enligt motionärernaerkänna att unionens utveckling på mångahåll gått i federal riktning de senasteåren och föra en saklig debatt om dessafrågor. Motionärerna förordar en form avett federalt system i EU. Den centralamakten bör begränsas till degränsöverskridande frågorna ochhuvuddelen av alla politiska frågor liggakvar hos medlemsländerna.Utskottets övervägandenSom framgår av de varierandeutgångspunkterna hos olika motionärerfinns det betydande skillnader i tolkningoch uppfattning av de begrepp som liggertill grund för diskussionen om EU:sframtid. Det finns inte heller någongrundläggande enighet i frågan om detönskvärda i att försöka fastslå ettpolitiskt slutmål för EU:s utvecklingeller ej. Dessa skillnader i synsätt ochutgångspunkt i den svenska debatten haren motsvarighet på europeisk nivå.I stället för att försöka mejsla utnågon allmän formel, baserat på begreppmed så oklar tolkning, väljer utskotteten pragmatisk linje. Utskottet stöderdärför regeringens grundläggandeutgångspunkt såsom den formuleras iregeringsskrivelsen och i statsministernsuttalande om en utveckling i huvudsakbyggd på de strukturer vi har . EU-samarbetet bör enligt utskottet såledesäven i fortsättningen vila påmellanstatlig grund, men när väl nyauppgifter tilldelas EU genommellanstatliga överenskommelser skall där så anses önskvärt beslutsfattandetkunna ske med kvalificerad majoritet.Den grundhållning utskottet därmed villslå fast kan sammanfattas i tre punkter,nämligen:· pragmatik snarare än ettpolitiskt slutmål,·· en därav följande nedtoning avterminologibegreppsfrågorna samt·· stöd för den rådande ordningenför EU:s grundvalar, såsom dessa beskrivsi regeringsskrivelsen.·Baserat på detta resonemang drarutskottet slutsatsen att det saknasanledning för att ge regeringennågra tillkännagivanden i frågan.Utskottet anser därför att motionerna2001/02:K87 (delvis) (m), 2001/02:K3 (kd)yrkandena 2, 3 och 6 samt 2001/02:U302(c) yrkandena 8 och 10 kan besvaras medvad utskottet anfört. Utskottet avstyrkermotionerna 2001/02:K427 (v) yrkande 5,2000/01:U511 (mp) yrkande 3, 2001/02:K369(c) yrkande 4 (delvis), 2001/02:U301 (fp)yrkande 3 samt 2001/02:K86 (fp) yrkande4.1.2 EU-systemets legitimitet beredninginför fördragsändringarUtskottets överväganden i korthetOrdningen för den kommandefördragsrevisionen först ett brettkonvent, därefter en traditionellregeringskonferens och sist godkännandeav alla medlemsstater, i enlighet medkonstitutionella regler och traditioner ger en god kombination av bredförankring, hög legitimitet ochkonstitutionell stringens. Regeringensåtgärd att tillsätta EU 2004-kommitténbidrar ytterligare till förankringen.Jämför reservation 7 (mp).BakgrundSammansatta konstitutions- ochutrikesutskottet behandlade i sittbetänkande 2000/01:KUU1 EU:sframtidsfrågor synen på legitimitet inomEU. Utskottet yttrade där att det i denallmänna debatten ofta framförs kritikmot EU för bristande legitimitet ellerbristande demokrati. Kritiken gällersåväl resultaten av EU:s verksamhet somformerna för verksamheten. En del avkritiken hänger samman med den bristandetransparensen, varmed inte avses barabrist på insyn utan också allmäntsvårbegriplig beslutsgång. Utskottethänvisade till , somframhöll demokratins allmänna tanke varaatt medborgarna skall ha lika rätt attpåverka samhällets gemensammaangelägenheter och att det därmed finnsett direkt samband mellan demokrati ochmakt. Demokratin kan enligt utredningenses som en uppsättning kriterier församhällets maktfördelning, och denfaktiska maktstrukturen kan i störreeller mindre grad avvika från demokratinsideal.3 Demokrati kan anses handlaytterst om en teknik för att uppnåsamhällsfred i ett fritt samhälle ocherbjuda en möjlighet att på ett legitimtsätt hantera givna sociala konflikter.Med demokratisk förankring avsesmöjligheten att på olika politiskaarenor erhålla politiskt stöd, dvs.legitimitet för den förda politiken.4EU 2004-kommitténRegeringen har beslutat tillsätta enparlamentarisk kommitté (SB 2001:01, dir.2001:35), som antagit namnet . Detta skall ses mot bakgrundav regeringschefers uppmaning i Niceatt anordna nationella medborgardebatterom EU:s framtidsfrågor inför nästaregeringskonferens . Kommittén har iuppdrag att:· stimulera en bred offentligdebatt om EU,·· öka kunskapen om EU och EU:sframtidsfrågor,·· skapa kontaktytor mellan densvenska debatten om EU och motsvarandedebatt i övriga europeiska länder,·· sammanställa analyser av defrågor som kan komma att behandlas vidregeringskonferensen samt·· analysera aktuellafrågeställningar samt rapportera ommedborgarnas inställning och förslagbeträffande EU:s framtidsfrågor.·Regeringen betonar i direktiven attkommittén inte har till uppgift attföreslå svenska ståndpunkter iregeringskonferensen. Det är regeringensansvar att i samråd med läggafast dessa. Detta hindrar inte attkommittén, när så är lämpligt, kan görabedömningar som är av värde vidberedningen av svenska ståndpunkter.Kommittén har en sammanlagd budget på30 för de tre åren, varavsammanlagt enligtplanen skall fördelas i projektbidragtill t.ex. föreningar och skolor som villarbeta med EU:s framtidsfrågor. Förutomatt fördela projektbidrag bedriverkommittén också egen verksamhet, som ärinriktad på att stimulera ökad kunskapoch en bred allmän debatt om EU och EU:sframtidsfrågor. Kommittéledamöternakommer att vara aktiva som talare,skribenter, m.m. Samlingsnamnet för allverksamhet som bedrivs i kommitténs namnär EU-stafetten.Kommitténs webbplats, ,hålls tillgänglig för debatten om EU:sframtidsfrågor. Där skall man kunna hittagrundläggande information, läsa ombidragsprojekten samt läsa om EU-debatteni , i övriga EU-länder och ikandidatländerna. En särskildmedborgarpanel med 100 utvalda personerhar i uppdrag att föra en debatt viaInternet om EU:s framtidsfrågor. Panelenbidrar till att stimulera debattenhuvudsakligen på kommitténs webbplatsgenom löpande publicering av derasdebattinlägg. Kommittén har också valtatt i form av en länsstafett fokuserapå ett län i taget, med start iår. Under den månad som ett visst läninnehar denna stafettpinne kommerinitiativ att tas tillinformationskampanjer, till länsvisaomröstningar via Internet samt tillsärskilda projekt. Ett material riktattill gymnasieskolans elever skall tasfram och de centrala framtidsfrågornakommer att sammanfattas i en handfullskrifter.MotionernaDet finns ett flertal motionsyrkanden somi någon mening berör frågan om hur EU:sdemokratiska legitimitet kan stärkaseller bevaras. Några motionärerunderstryker därvid vikten av attfördragsändringar kräver enhällighetmellan medlemsstaterna. I motion2001/02:K87 (delvis) av Per m.fl.(m) begärs ett tillkännagivande omutgångspunkter för hållningunder EU:s framtidsarbete. Motionärernaframhåller att de och regeringen äröverens om att medlemsstaterna skallförbli fördragens herrar. I motion2001/02:K427 av m.fl. (v)yrkande 8 begärs ett tillkännagivande omatt regeringen i EU skall verka förbeslutsformerna att fördragsändringaräven fortsättningsvis skall antas medenhällighet.Kritik mot hur regeringskonferensernafungerat framförs i motion 2001/02:K3 avAlf m.fl. (kd) yrkande 4, därmotionärerna begär ett tillkännagivandeom att regeringskonferenserna i framtidenbör ersättas av processer medkonstitutionella regler för ändringar ochtillägg. I motion 2001/02:U302 av AgneHansson m.fl. (c) yrkande 9 begärs etttillkännagivande om att grunden för denoffentliga makten är att ett samhälleskall byggas underifrån. Var beslutenskall fattas måste avgöras av närhetentill dem som berörs och av om det går attfatta beslutet på just den nivån. EU börinriktas på att bygga och främja fredsamt garantera rättssäkerhet för sinamedborgare.I motion 2001/02:K88 av () begärs ett tillkännagivande om attkonventets förslag skall skickas ut på enmycket bred remissomgång tillfolkrörelser, organisationer, kommuneroch regioner, både i medlemsländer ochansökarländer (yrkande 2). Motionärenvälkomnar konventmodellen men anser attdebatten måste bli bredare och att olikamodeller måste presenteras innan beslutfattas i regeringskonferensen. Ävenuppfattningen hos dem som kritiserar EU:sfederalistiska utveckling måste få kommafram. I samma motion yrkande 4 begärs etttillkännagivande om att alla EU-fördragsom innebär att mer makt förs över frånnationell nivå till EU-nivå principielltskall underställas medborgarna i enfolkomröstning. Enligt motionären visardet faktum att den irländska befolkningenröstade nej till på detfolkliga motstånd som finns mot denodemokratiska fördragsändringsprocesseninom EU.Motionären föreslår vidare (yrkande 9)att diskuteras fram genomföljande process.En utredning av oberoenderepresentanter från alla europeiskaländer (inte bara EU-länder) tillsättsmed uppgift att sammanställa ett stortantal skisser till ett lagomsamarbeteför hela . Skisserna beställs avt.ex.