bet · GP01UFÖU1 · 2002-01-01 00:00:00 — Denlösning som regeringen har valt motsvararinte de krav som motionärerna ställer,och de menar därför att behovet av kvarstår.Miljöpartiet föreslår i kommittémotionJu451 (mp) yrkande 6 att ett institutskapas i för internationellkonfliktförebyggande verksamhet i kris-och konfliktområden. menaratt det saknas institutioner somkan föreslå och genomföra konkreta civilakonfliktförebyggande åtgärder. Även iföljdmotion Fö8 (mp) återkommerMiljöpartiet till frågan om ett institut.Motionärerna menar i yrkande 6 attregeringen bör se över möjligheten attskapa ett följdmotion Fö8 (mp) yrkande 7 yrkarmotionärerna att regeringen skall verkaför beslut att enförstudie i syfte att upprätta eneuropeisk civil fredskår genomförs. Måletskall vara en icke-militär multinationellenhet för att genomföra civilakrisförebyggande och krishanterandeinsatser.Utskottets bedömningDet slut ochWarszawapaktens upplösning har drastisktförändrat det säkerhetspolitiska läget iEuropa. Risken för konflikter som trappasupp till krig mellan stormakter ochrisken för invasionsföretag riktade motSverige är liten inom överskådlig tid.Den säkerhetspolitiska bilden präglas istället av nya utmaningar. Regionala ochlokala kriser som ofta är inomnationellatill sin karaktär kan direkt ellerindirekt beröra Sverige.Under 1900-talets andra hälft har denövervägande delen av alla krig ochkonflikter varit inomstatliga. Dennaförskjutning från konflikter mellanstater till inomstatliga konflikterkommer sannolikt att bestå.Inomstatliga konflikter kan bl.a. hasin grund i religiösa eller etniskamotsättningar, motsättningar till följdav ojämn välfärdsfördelning, brott mot demänskliga rättigheterna eller brist pårespekt för människors demokratiska fri-och rättigheter. De kan även ha sin grundi problem som rör mer grundläggandefysiska livsbetingelser. Omfattandemiljökatastrofer kan ge upphov tillmotsättningar både inom och mellan staterliksom exempelvis brist påvattenresurser.Internationell eller nationellterrorism kan agera för att slå utlivsviktiga funktioner i vårt samhälle,särskilt infrastruktur, som alltmerbygger på störningskänslig högteknologi.Internationell terrorism kan äveninriktas på att söka åstadkomma störstamöjliga mänskliga skada som attackerna iUSA . Dessa hot fåreffekter även för andra länder och förvärldssamfundet i stort. Det gäller ävenandra hot som internationellkriminalitet, narkotikahandel ochspridning av massförstörelsevapen. Alladessa möjliga hot ignorerar nationellagränser och kräver i ökad utsträckninginternationellt samarbete och globalalösningar.Lokalt initierade motsättningar ochkonflikter kan få verkningar direkt ellerindirekt långt utanför det aktuellakonfliktområdet, vilket tydliggjordesexempelvis i samband med ,och därmed hota internationell fred ochsäkerhet. Många konflikter förblir dockregionala, vilket i sig kan skapa störreoch mer långsiktiga problem.Ett problem är att den klassiskafolkrätten, i den del som rör situationerpräglade av fiendskap, i storutsträckning tar sikte på mellanstatligakonflikter. Utskottet menar att det finnsbehov av en utveckling av folkrätten i dedelar som rör andra typer av konflikteroch situationer då individers och statersrättigheter kommer i motsatsställning.Den ökande internationaliseringen avbl.a. ekonomi, näringsliv, handel,utbildning och inte minst mediebevakningmedför att politikens villkor alltmerglobaliseras. Det internationellasamfundet blir mer komplext ochmöjligheterna att förutse och påverkaskeenden minskar, som lokalaoch regionala händelser och konflikter iökande utsträckning kan få globalakonsekvenser. Även om denna nya världpräglas av allvarliga hot mot säkerhetoch välfärd finns det också unikamöjligheter till ett bättre liv för alla.Globaliseringen betyder ökade möjlighetertill ekonomisk tillväxt och därmed tillvälfärd för fler människor. Den modernainformationstekniken skapar på samma sättnya möjligheter, både ekonomiskt ochpolitiskt, att stärka demokrati, rättvisaoch välfärd.Utskottet vill framhålla att ettbredare samarbete blir allt viktigare föratt motverka såväl direkta konfliktriskersom de hot som följer av den globalautvecklingen och de moderna samhällenassårbarhet. Svensk säkerhetspolitik måsteäven framgent utgå från en vidgad syn påsäkerheten, och de säkerhetspolitiskahoten måste mötas med delvis nya medel.Utskottet vill även framhålla vikten avatt individens säkerhet lyfts fram som enhuvuduppgift i det bredaresäkerhetspolitiska arbetet.Detta kräver i sin tur en utvecklingnär det gäller det internationellasamfundets instrument och organisation,både globalt och regionalt. Utskottetmenar att konflikthantering bör inta encentral plats i det internationellasamfundets ansträngningar härvidlag.Tre steg i en konflikthanteringsprocesskan identifieras. Det första steget ärförebyggande och baseras på analys avkonflikter. Genom att tidigt identifierakällor till konflikter - och att i nästasteg vidta åtgärder inom ramen för civilkrishantering - kan det ofta undvikas attkonflikter övergår i motsättningar somtar sig våldsuttryck. Skulle detta intevara möjligt att uppnå utanmotsättningarna fördjupas och leder överi kris eller krig, bör det även finnasmöjlighet till militär krishantering. Detär emellertid utskottets bestämdauppfattning att tonvikten i arbetet börligga i de två första stegen i enkonflikthanteringsprocess -konfliktförebyggande och civilkrishantering. Konfliktförebyggandesyftar till att på ett konstruktivt sättkanalisera konflikter, i meningsamhällsmotsättningar, genom fredligaprocedurer och strukturer och förhindraatt de tar sig väpnade uttryck. På dettasätt kan omfattande kostnader, främst imänniskoliv och lidande men även vadgäller andra samhällsresurser, undvikas.Det är utskottets mening att det är avvikt att analysera strukturellariskfaktorer för att identifierapotentiella konflikter. Det är vidare avvikt att angripa dessa grundlägganderiskfaktorer och konfliktorsaker för attförebygga väpnade konflikter.Utskottet konstaterar attresursknapphet eller ojämn fördelning avresurser utgör potentiellakonfliktorsaker, som var för sig eller ikombination kan leda till väpnadekonflikter inom och mellan stater.Fattigdom skapar sociala motsättningar,motsättningar kan leda till våld ochvåldet leder till ytterligare fattigdom.Fattigdom och krig skapar på det sättetsina egna onda spiraler. Att bryta dessaspiraler bör enligt utskottetsuppfattning vara en överordnadangelägenhet för hela världssamfundet.Utskottet vill i sammanhanget understrykabiståndets säkerhetsfrämjande karaktäroch att och EU:s omfattandeutvecklingssamarbete kan utgöra etteffektivt instrument för att minskagrogrunden för destabilisering och väpnadkonflikt.Förutom utvecklingsbiståndet finnsandra vägar att öka tillväxten och få enbättre resursfördelning. Utökad handelhar en sådan funktion, och utskottetanser att och EU:sansträngningar för att ökautvecklingsländernas tillgång till deindustrialiserade ländernas, i synnerhetEU:s, marknader är mycket värdefulla.Ökat handelsutbyte, som understöds avåtgärder för ökad frihandel, har enviktig säkerhetsfrämjande ochkonfliktförebyggande funktion, om detleder till att välfärden för den bredabefolkningen i utvecklingsländerna ökar.Utrikesutskottet har utförligt diskuteratdetta i sitt betänkande 1998/99:UU12Utrikeshandel och internationellainvesteringar.Vidare vill utskottet framhålla attväpnade konflikter ofta föregås av -eller orsakas av - grova kränkningar avindividens rättigheter. Respekten förfolkrättens regler om de mänskligarättigheterna är därför en viktig faktorför att förebygga väpnade konflikter.Långsiktiga insatser för att stärka enkultur av respekt för folkrätten, bl.a.genom utbildningsinsatser och politiskdialog, har enligt utskottets uppfattningen strukturellt förebyggande funktion ochär en viktig del av arbetet med attstärka konfliktförebyggandet.Utskottet noterar att det bland FN:smedlemsländer förs en diskussion ommöjligheten att på folkrättslig grundtillåta insats med militära medel för atthindra humanitära katastrofer. Folkrättenslår fast alla staters rätt tillsjälvbestämmande och suveränitet. Detgenerella våldsförbudet är grundläggandei . Förutom i fall avsjälvförsvar är det endast FN:ssäkerhetsråd som kan besluta om undantagfrån förbudet att bruka våld. Frågan omdet internationella samfundets rätt attingripa med våld mot en enskild stat föratt hindra grova kränkningar av demänskliga rättigheterna har emellertidaktualiserats undersenare år, varvid motsättningen mellan åena sidan våldsförbud och enbetoning av säkerhetsrådets auktoritetoch å andra sidan nödvändigheten av attförhindra humanitära katastroferframstått tydligt. Utskottet konstateraratt i flera fallingripit mot bl.a. folkmord och att detäger rum en utveckling inom folkrätten pådetta område. Utgången av dennadiskussion och utveckling inom folkrättenkan få stor betydelse för detinternationella samfundets agerande närdet gäller konfliktförebyggande ochkonflikthantering.Utskottet vill framhålla att Sverigesjälvt i varje enskilt fall och ienlighet med svensk lag beslutar ommedverkan i internationellafredsfrämjande insatser. En förutsättningför svensk medverkan är att insatsernamåste stå på folkrättslig grund. EnligtFN-stadgan skall beslut omfredsframtvingande insatser fattas avFN:s säkerhetsråd.Utskottet vill understryka att ävenlänken mellan demokrati, säkerhet ochkonfliktförebyggande är stark och tydlig.Deltagande, representativitet ochlegitimitet är centrala begrepp för såvälen sund demokratiseringsprocess som förhanteringen av interna konflikter. Det ärutskottets uppfattning att en demokratisksamhällsordning underlättar hanteringenav samhälleliga motsättningar medfredliga medel och inominstitutionaliserade kanaler.Global miljöförstöring ochklimatförändringar kan komma att påverkautvecklingen i ökande omfattning och isig utgöra väsentliga orsaker tillkonflikter. Kamp om naturresurser, inteminst sådana som rör hur knappavattenresurser skall fördelas, utgörredan i dag orsaker till konflikter.Utskottet menar att dessa frågor måstetas om hand på det internationella planetoch vill framhålla att ett enhetligttvistlösningssystem skulle kunna innebärafördelar i ett konfliktförebyggandeperspektiv.Utskottet vill i denna del understrykabetydelsen av att svensk utrikespolitik,EU:s gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik samt FN:s politikgenomsyras av ett vidgatsäkerhetspolitiskt synsätt och ettperspektiv av konfliktförebyggande.Utskottet ser mycket positivt på attarbetet med att förebygga väpnadekonflikter har fått ökad nationell ochinternationell uppmärksamhet samt attsynsättet på säkerhetspolitiken alltmerpräglas av en bred ansats.Det slut har väsentligtsänkt spänningen i . Nyaformer för säkerhetsfrämjande samarbetehar vuxit fram. Exempelvis har ochEuroparådet spelat viktiga roller för attstärka uppbyggnaden av demokrati i debaltiska länderna. Överenskommelser inomOSSE har bidragit till att öka denmilitära transparensen, och samarbetetinom ramen för Partnerskap för fredfyller en viktig förtroendeskapandefunktion. Det regionala samarbetet iÖstersjöstaternas råd medverkar ocksåtill att stärka säkerheten i vår region,och i likhet med flera andra länderbedriver även bilateraltsäkerhetsfrämjande samarbete med bl.a. debaltiska staterna och . Denna vävav samarbete där samtliga stater runtÖstersjön i olika former deltar är starktbidragande till den positivasäkerhetspolitiska utvecklingen. Sverigeär en aktiv deltagare i detta nätverk avsäkerhetsfrämjande samarbete.Europeiska unionen är av fundamentalbetydelse för säkerheten i hela ,inte minst i vårt närområde. EU:sfortsatta utvidgning handlar om attutsträcka och fullfölja det fredsprojektsom varit den europeiskaintegrationens grundtanke. finnsmöjligheten att bygga en helhet av detEuropa som delades av världskrig,ockupation och förtryck. Den är enhistorisk skyldighet som EU:s medlemmarhar mot de folk som berövadesfrihet och demokrati.Regeringen redovisar i propositionenfyra slutsatser för svensksäkerhetspolitik vad gäller landetssäkerhetspolitiska situation.1. Den grundläggande positivasäkerhetspolitiska situationen förSverige vad avser militära hot består.Regeringen har tidigare bedömt att ettinvasionshot inte ter sig möjligt inom entioårsperiod, förutsatt att vi har engrundläggande försvarsförmåga. Dennabedömning har endast förändratsmarginellt, i den meningen att hotet tersig något mer avlägset. Vårsäkerhetspolitik måste dockfortsättningsvis innebära att vi kan mötaolika former av väpnade angrepp och andrahot, t.ex. terroristhot,informationsoperationer och hot mednukleära, biologiska och kemiskastridsmedel som direkt berör Sverige.2. Regionala och lokala kriser kanindirekt eller direkt beröra Sverige.Konflikter innebär omfattande lidande förde människor som är direkt utsatta ochkan riskera freden och säkerheten förandra regioner och länder. Det liggerdärför i intresse att förebyggakonflikter av dessa slag och vid behovdelta civilt och militärt ikrishantering.3. Hot mot de tekniskainfrastruktursystemen kan få mycketallvarliga konsekvenser och kan ytterstockså få en säkerhetspolitisk dignitet. Itakt med utvecklingen mot mer avanceradetekniska system som inbördes blir merberoende av varandra, och i störreutsträckning internationaliseras, blirskyddet av samhällsviktig infrastrukturav väsentlig betydelse för den nationellasäkerheten.4. Totalförsvarets förmåga tillanpassning är en fortsatt viktig del avden svenska försvarspolitiken. Med hänsyntill utvecklingen i omvärlden skallförsvaret kunna förstärkas, reduceraseller eljest förändras för att motsvarade krav som ställs på försvaret.Utskottet delar de bedömningar somregeringen redovisar.Moderata samlingspartiet begär iföljdmotion Fö9 (m) yrkande 2 ettriksdagens tillkännagivande om vad imotionen anförs om säkerhetspolitiken.Motionärerna menar att internationelltsamarbete har blivit naturligt i densvenska säkerhetspolitiken. Sverigesfrihet och säkerhet är beroende avsäkerhetspolitisk samverkan med andraländer. Gamla föreställningar omneutralitet och alliansfrihet harförlorat sin relevans. Kristdemokraternamenar i kommittémotion U332 (kd) yrkande10 att den internationellasäkerhetspolitiken alltmer bygger påsolidarisk och avtalsbunden samverkan medandra stater och att aktivt bördelta i sådan samverkan. I samma motionU332 (kd) yrkande 3 anförs attsäkerhetspolitikens övergripande målskall vara att bidra till fred, frihetoch säkerhet för alla människor isamhället och att solidariskt bidra fredlig utveckling i omvärlden.Folkpartiet begär i följdmotion Fö10 (fp)yrkande 2 ett tillkännagivandeom vad i motionen anförs om deninternationella utvecklingen. I motionenframhålls att den traditionellaneutralitetspolitiken lämnades medSveriges medlemskap i . Som medlem i EUkan aldrig stå neutralt inför enextern aggression mot en annan medlem iEU, menar motionärerna. I kommittémotionU319 (fp) yrkande 1 anförs att densvenska säkerhetspolitiska doktrinen"militära alliansfrihet,syftande till att vårt land skall kunnavara neutralt i händelse av krig i vårtnärområde" har spelat ut sin roll. Iyrkande 2 i samma motion anförs attSverige i och med medlemskapet i EUlämnade den traditionellaneutralitetspolitiken. Motionärerna menari motion yrkande 3 att aldrig kanstå neutralt inför en extern aggressionmot en annan medlem av EU. I yrkande 4hävdas att framtida säkerhetskapas tillsammans med andra fria ochdemokratiska stater. I yrkande 5 anförsatt detta förutsätter ett aktivt svensktdeltagande i alla forum som erbjuds såväli byggandet av den framtida europeiskasäkerhetsarkitekturen som i kris- ochkonflikthantering. Motionärerna menar iyrkande 6 att en ny svensksäkerhetspolitisk doktrin bör utgå frånatt aktivt skall bidra till attskapa en alleuropeisk fredsordning. Ikommittémotion U332 (kd) yrkande 21 menarmotionärerna att kanstå neutralt om landets grannländerskulle utsättas för väpnat angrepp.Det sammansatta utrikes- ochförsvarsutskottet menar att det finnsbåde politisk vilja och förmåga attförändra vår säkerhetspolitik för attmöta de hot och utmaningar som iframtiden kan ställas inför. Den nyahelhetssynen på säkerhet och sårbarhet,vårt allt bredare internationellasäkerhetssamarbete för att förebygga ochhantera olika typer av hot, konflikteroch kriser samt den genomgripandeominriktningen av det svenska försvaretär exempel på hur denna politiska viljamanifesteras i konkret handling.Fred och säkerhet är ett övergripandemål för den svenska säkerhetspolitikensåväl avseende dess rent utrikespolitiskadel som det internationellautvecklingssamarbetet. Utskottet ser ävensom ett grundläggande mål för säkerhets-och försvarspolitiken att solidarisktbidra till en fredlig utveckling iomvärlden.Utskottet har ovan framhållit attSveriges säkerhetspolitiska läge ärannorlunda jämfört med under detkalla kriget. Vårt läge har förbättratspå ett avgörande sätt genom att denpåtvingade uppdelningen av Europaupphörde och länderna i Central- ochÖsteuropa återfick sin frihet. Rysslandsdemokratisering och samarbete med deeuroatlantiska strukturerna är av storbetydelse också för säkerhet.Den säkerhetspolitiska utvecklingen inärområdet är fortsatt gynnsam. Utskottetdelar regeringens bedömning att ettinvasionshot inte ter sig möjligt inom entioårsperiod, förutsatt att viupprätthåller en grundläggandeförsvarsförmåga. konstaterarutskottet att det inte går att uteslutaatt ett mer omfattande militärt hotskulle kunna växa upp igen, varför vårtförsvar skall ha möjlighet att anpassasig till detta.Med tillfredsställelse kan utskottetkonstatera att den svenska förmågan attbidra till olika civila och militärafredsfrämjande insatser utvecklas så attSverige än mer aktivt kan bidra till attförebygga och hantera internationellakriser och konflikter innan de förvärrasoch sprids. Det svenska försvaretinternationaliseras och görsinteroperabelt inom ramen för PARP-processen för att kunna samverka medandra länder. Svenska resurser anmälstill olika styrkeregister inom ramen förFN, och EU. På det civila områdetutvecklas förmåga till insatserbl.a. på polis- ochräddningstjänstområdena.Utskottet kan vidare konstatera attSverige samverkar med andra länder genomutrikespolitikens utformning, såvälbilateralt som multilateralt. Stödet förmultilateralismen uttrycks bl.a. genomdet svenska stödet för FN och dessfackorgan. Enligt utskottets mening stårSverige väl rustat att såväl mötamilitära eller andra typer av hot motlandets säkerhet som att bidra tillinternationell fred och säkerhet isamverkan med andra.Sveriges säkerhetspolitik syftarytterst till att bevara vårt lands fredoch självständighet. Vårtsäkerhetspolitiska mål är att i allalägen och i former som vi själva väljertrygga en handlingsfrihet att, såsomenskild nation och i samverkan, kunnautveckla vårt samhälle.Det är självt som definierarden närmare innebörden av den militäraalliansfriheten. Den sätter, bortsettfrån avtal om ömsesidigt stöd tillförsvar mot väpnat angrepp, inga hinderför ett svenskt allsidigt och aktivtdeltagande i internationelltsäkerhetssamarbete. Vi har i dagmöjlighet att delta i alla former avinternationellt samarbete, med undantagendast för ett förpliktande samarbete medNato i de delar som gäller ömsesidigtstöd till försvar mot väpnat angrepp.I regeringsförklaringen, sompresenterades i den 18september 2001, bekräftar regeringensin tidigare deklarerade avsikt att seöver formuleringarna i dedelar som rör den militäraalliansfriheten ochneutralitetsoptionen. Statsministernanförde bl.a. följande:Sveriges säkerhetspolitiska linje,militär alliansfrihet med möjlighettill neutralitet vid konflikter i vårtnärområde, har tjänat oss väl. Densenaste tidens händelser illustrerarpå nytt att hoten mot vår säkerhet kanvara av många olika slag.Regeringen eftersträvar en breduppslutning kring Sverigessäkerhetspolitiska linje med den militäraalliansfriheten som grund. Dekonstruktiva överläggningarna medriksdagspartiernas företrädare omformulering av denna linje fortsätter.Utskottet delar regeringens syn påbehovet av att se över den aktuellaformuleringen och finner den föreslagnametoden, som ligger i linje med svensktradition, lämplig. Vidare kan utskottetkonstatera att de flesta av de i dennadel behandlade motionerna tyder på att enviss samsyn existerar mellan riksdagenspartier på några delområden vad gällerSveriges säkerhetspolitiska linje. Detfinns emellertid på andra delområden ävenavvikande uppfattningar, och utskottetmenar att de pågående överläggningarnamellan företrädare för partierär ett lämpligt forum för den fortsattadialogen i dessa frågor. Utskottet harinte anledning att föregripa resultatetav överläggningarna medriksdagspartiernas företrädare.Det sammansatta utrikes- ochförsvarsutskottet vill framhålla attSveriges säkerhetspolitik har såväl ennationell som en internationelldimension.I den nationella delen skall vi kunnamöta hot som direkt berör Sverige.Svårast bland dem är väpnade angreppriktade mot vårt lands frihet ochsjälvständighet. Vi skall också förebyggaoch kunna hantera situationer som utanatt direkt hota fred ochsjälvständighet ändå skulle kunnainnebära snabba och allvarligaförsämringar av samhällets normalafunktioner.När det gäller den internationelladelen av säkerhetspolitiken skall vi isamverkan med andra stater aktivt verkaför fred och ökad säkerhet. Genom attverka för en stärkt internationellrättsordning och genom att medverka tillkonfliktförebyggande samarbete ochinsatser, gemensam civil och militärkrishantering samt försoning ochuppbyggnad efter kriser och konflikterkan vi bidra till ökad säkerhet iomvärlden och därmed också för osssjälva. Med utgångspunkt i en bred syn påsäkerhet formas säkerhetspolitikens bådadimensioner i ett kontinuerligt samspelmellan flertalet politikområden.Utskottet menar att det är av avgörandebetydelse även för säkerhet attutvecklingen globalt leder till fördjupaddemokrati, öppenhet och välfärd, ochdärmed till ökad stabilitet och trygghet.Av central betydelse är FN:s bredainsatser för fred och säkerhet, menarutskottet. lägger också stor viktvid att FN och de regionalaorganisationerna på olika sätt tidigt kanförebygga och ingripa i lokala ochregionala konflikter. Utskottet vill ävenframhålla att det är strävan attsamarbeta med allasäkerhetsorganisationer.Med vad som ovan anförts avstyrkerutskottet motionerna Fö9 (m) yrkande 2och U319 (fp) yrkandena 1 och 2.Motionerna U319 (fp) yrkandena 4-6 samtU332 (kd) yrkandena 3 och 10 ansesbesvarade med vad utskottet anfört.Vad gäller motion motionerna Fö10(fp) yrkande 2, U319 (fp) yrkande 3och U332 (kd) yrkande 21 noterarutskottet att ett yrkande med sammainnebörd behandlades av ibetänkande 2000/01:UU4.Utrikesutskottet anförde följande medanledning av yrkandet:Utskottet delar motionärernasuppfattning i motion .... att Sverigeinte kan stå likgiltigt om ett annatmedlemsland i EU eller ett grannlandskulle utsättas för hot eller angrepp- lika lite som vi står likgiltigainför andra konflikter runt om ivärlden. I motsats till motionärernamenar utskottet dock att Sverigesmilitära alliansfrihet i högsta gradär relevant i sammanhanget.En utgångspunkt för politiki är solidariteten med vårapartnerländer, även om medlemskapet isig inte medför några kollektivamilitära förpliktelser iförsvarsavseende. Vår strävan är attbidra till säkerheten i genomatt förebygga konflikter. Om sådanaändå uppstår - som fallet varit påBalkan - är den svenska politikeninriktad på krishantering tillsammansmed andra länder. Detta gemensammaansvarstagande gäller självfallet ävenvid konflikter med ett annat med-lemsland eller grannland indraget.Vår militära alliansfrihet utgör,bortsett just från avtal om ömsesidigtstöd till försvar mot väpnat angrepp,inget hinder för ett allsidigt och aktivtsvenskt deltagande i internationelltsäkerhetssamarbete. Detta gäller även pådet militära området.