bet · GP01SOU13 · 2002-04-18 00:00:00 — bör därför inteta något initiativ med anledning av motionerna So212(fp) yrkande 1, So303 (c) yrkande 30, So386 (s),So465 (s) yrkandena 13, So501 (c) yrkande 6, So503(kd) yrkande 1, So566 (kd) yrkandena 4, 5 och 7 ochSo628 (fp) yrkande 4 delvis. Motionerna avstyrks.Utskottet delar motionärernas inställning att det är av störstavikt att noga följa behovet av specialistutbildadhälso- och sjukvårdspersonal. Vad särskilt gällerortopedisk medicin vill utskottet framhålla viktenav att detta kunskapsområde stimuleras. Av 15 §andra stycket hälso- och sjukvårdslagen framgår attdet i landstingen skall finnas möjligheter tillanställning för läkares specialiseringstjänstgöringi en omfattning som motsvarar det planerade framtidabehovet av läkare med specialistkompetens i kliniskverksamhet. Vidare har ansvar förett nationellt planeringsregister förspecialistläkare och specialistsjuksköterskor.Regeringen har dessutom överlämnat enproposition till om administrationen avspecialistkompetenskurser under läkarnasvidareutbildning (prop. 2001/02:163). Ipropositionen föreslås att förvaltningsuppgiften atttillhandahålla och fördela specialistkurser fåröverlämnas till läkare i (IPULS).Sammanfattningsvis anser utskottet inte attriksdagen bör ta något initiativ i frågan. Utskottetavstyrker motionerna So560 (s), Ub459 (v) och Ub537(s).När det gäller frågan om praktikplats för psykologervidhåller utskottet sin inställning att antaletpraktikplatser bör stå i rimlig proportion tillantalet utbildningsplatser samt att regeringen fårförutsättas uppmärksamt följa frågan. Någotinitiativ från behövs därför inte.Motionerna So597 (s) och So608 (mp) avstyrks.I 15 § första stycket hälso- och sjukvårdslagen stadgas att deti landstingen skall finnas möjligheter för läkaresallmäntjänstgöring i sådan omfattning att allaläkare som avlagt läkarexamen och läkare medutländsk utbildning som föreskrivitsallmäntjänstgöring ges möjlighet att fullgörapraktisk tjänstgöring för att få legitimation somläkare. Utskottet är inte berett att föreslå någonändring när det gäller läkarnas allmäntjänstgöring.Motion So540 (s) avstyrks.När det gäller den psykiatriska vården villutskottet erinra om den nationella handlingsplanenför utveckling av hälso- och sjukvården, där fråganom psykisk ohälsa lyftes fram som en avhuvudpunkterna (prop. 1999/2000: 149, bet.2000/01:SoU5). I samband med behandlingen avhandlingsplanen framhöll utskottet vikten avsamordnade insatser mellan barn- ochungdomspsykiatrin och vuxenpsykiatrin. Vidarepåpekade utskottet vikten av samverkan mellanlandstingens primärvård, psykiatrin ochsocialtjänsten. Utskottet anordnade vidare inovember 2001 en offentlig utfrågning på tematsamverkan inom psykiatriområdet och kunde dåkonstatera behovet av ytterligare samverkan mellanolika huvudmän och/eller verksamheter. Frågan omsamverkan mellan landstingens hälso- och sjukvårdoch kommunernas vård och omsorg behandlas iSamverkansutredningens betänkande Samverkan Omgemensamma nämnder på vård- och omsorgsområdet,m.m., SOU 2000:114. Betänkandet bereds iRegeringskansliet. Motionerna 2000/01:So225 (m)yrkandena 4 och 6, So223 (kd), So277 (m) yrkande 2,So349 (m), So443 (s) och So568 (m) yrkandena 2, 3, 4och 6 avstyrks.Som ovan anförts har en särskilt förordnadämnessakkunnig utrett frågan om vissa läkaresbefogenheter enligt lagen om psykiatrisk tvångsvårdoch rättspsykiatrisk vård samt överlämnat en rapportsom enligt uppgift kommer att remissbehandlas.Riksdagen bör inte föregripa regeringens kommandeförslag. Motionerna 2000/01:So225 (m) yrkande 5,2000/01:So312 (m), So228 (m) och So568 (m) yrkande 5avstyrks.Frågan om rättspsykiatriska patienters fria tillgång tillpensionsmedel eller sjukpenning behandlas i motionSo248 (m). Utskottet konstaterar att av 26 § hälso-och sjukvårdslagen följer att vårdavgifter får tasut av patienter enligt grunder som ellerkommunen bestämmer, i den mån inte annat är särskiltföreskrivet. Det ankommer således påsjukvårdshuvudmännen att själva svara föravgiftsdebitering. Utskottet finner inte anledningatt föreslå någon ändring av det nu gällandesystemet. Inte heller är utskottet berett att lämnaförslag när det gäller rätt för de rättspsykiatriskavårdgivarna att tvångsförvalta patienternas pengar.Med det anförda avstyrker utskottet motionerna So248(m) yrkandena 1 och 2 och So439 (s).Utskottet vidhåller sitt ställningstagande att inteåterinföra husläkarlagen. Motion So628 (fp) yrkande2 delvis avstyrks.I motion So368 (kd) anförs att psykiskt friskapersoner som felaktigt diagnostiserats som psykisktsjuka måste kunna få sin sak prövad någonstans.Utskottet vill påpeka att frågor om disciplinpåföljdm.m. prövas av Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämndenligt 7 kap. 1 § lagen (1998:531) omyrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område.Riksdagen bör inte ta något initiativ i frågan.Motionen avstyrks.Vad gäller frågor om förlossningsvård ochförlossningsplatser delar utskottet motionärernasinställning att förlossningsvården, i likhet medannan hälso- och sjukvård, skall vara av godkvalitet och tillgodose patientens behov av tryggheti vården och behandlingen. Frågan om vårdensorganisation är emellertid i första hand en frågaför sjukvårdshuvudmännen. Utskottet noterar vidareatt granskat de avvikelserapportersom upprättats t.o.m. mars 2001vid fem förlossningskliniker i Stockholmsområdet.Utskottet utgår från att inom ramenför sitt tillsynsansvar även i fortsättningen nogaföljer utvecklingen på detta område. MotionernaSo257 (c), So303 (c) yrkande 13, So385 (v), So501(c) yrkande 7 och So525 (v) yrkande 1 avstyrks meddet anförda.Utskottet finner inte skäl att upphäva lagen(2000:1440) om inskränkning i landstingens rätt attöverlämna driften av akutsjukhus till annan. MotionSo303 (c) yrkande 14 avstyrks.Som ovan anförts har föreskriftom läkemedelshantering (SOSFS 2000:1) ändrats ivissa delar fr.o.m. . Ändringarnainnebär att verksamhetschefer och medicinsktansvariga sjuksköterskor får ett större ansvarjämfört med tidigare regler och att sjuksköterskorfår fler möjligheter att delegera delar avläkemedelshanteringen. Motionerna So407 (s) ochSo441 (s) får anses tillgodosedda med det anfördaoch avstyrks.I motion So264 (v) begärs att regeringen gerSocialstyrelsen i uppdrag att utforma ett programför patientutbildning. Utskottet vill i dettasammanhang framhålla att sedan 1996har tagit fram nationella riktlinjer för vården avpatientgrupper med svåra kroniska sjukdomar.Regionala och lokala vårdprogram skall baseras pådessa riktlinjer allteftersom sådana finnstillgängliga. På grundval av vårdprogrammen skallsedan individuella vårdöverenskommelser slutasmellan den enskilde patienten och vårdgivaren. Deindividuella vårdöverenskommelserna skall bl.a.innehålla patientens rätt till information om sinsjukdom, vilka vårdinsatser som är tillgängliga ochinom vilka tidsintervaller dessa sker ochinformation om patientens eget ansvar och vadpatienten själv kan göra för att hantera sinsjukdom. Mot bakgrund av det anförda anser utskottetatt motion So264 (v) yrkande 8 får anses i huvudsaktillgodosedd.Såvitt gäller frågan om att skapa ett enhetligtsystem för sponsorer i vården instämmer utskottet isocialministerns bedömning att det är en fråga som iförsta hand skall lösas av sjukvårdshuvudmännen isamråd, exempelvis med Landstingsförbundet.Riksdagen bör således inte ta något initiativ medanledning av motion So529 (v). Motionen avstyrks.Inom har utarbetats enrapport angående telemedicin. bör inteföregripa regeringens kommande förslag på området.Motion So303 (c) yrkande 28 avstyrks.Som ovan anförts skall , isamverkan med och , förstärka sitt stöd tillhuvudmännen och svara för samordning av arbetet medatt förbättra informationsförsörjningen ochverksamhetsuppföljningen inom hälso- och sjukvården.Riksdagen bör därför inte ta något initiativ medanledning av motion So303 (c) yrkande 18.Motionsyrkandet avstyrks.I motion So620 (m) yrkande 12 behandlas frågan omundervisning i IT-användning. Utskottet vill erinraom att det är respektive högskolas ansvar att, inomramen för målen för olika examina, närmare utformautbildningen. Motionsyrkandet avstyrks.Regeringens skrivelse bör enligt utskottet inte föranleda någonåtgärd från sida.Privata vårdgivareUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden omprivata vårdgivare. Utskottet hänvisar tillpågående beredningsarbete i Regeringskanslietsamt till pågående utredningsarbete. Jämförreservationerna 38 (kd, mp), 39 och 43 (c),40 (fp), 41 (kd, c), 42 (v), 44 och 45 (m,kd, c, fp).MotionerI motion So209 av och () begärs ett tillkännagivande om vad imotionen anförs om ersättningsetablering för privataläkare och sjukgymnaster med offentlig finansiering.Motionärerna anför att huvudregeln måste vara attetablerad mottagningsverksamhet med offentligfinansiering skall kunna överlåtas med bibehållenfinansiering. Motsvarande måste också gälla förprivata sjukgymnaster.I motion So219 av () begärsett tillkännagivande om att läkare efter fyllda 65år skall ha rätt till arbete oavsett om de är föddaföre eller efter . Motionärenanför att , genom en ändring i lagen omläkarvårdsersättning som trädde i kraft den 1september 2001, har beslutat att läkare skall harätt att arbeta till . Lagen har påmånga håll tolkats så att läkare som fyllt den31 eller tidigare inte omfattas avlagen, heter det i motionen.I motion So491 av () begärs etttillkännagivande om yrkesförbud för svenska läkare.Motionären anför att vårdens mest erfarna ochkompetenta företrädare, de äldre privatpraktiserandeläkarna, förvägras att utöva sitt yrke när deuppnått pensionsåldern.I motion So503 av m.fl. (kd)begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförsom utveckling av lagen om offentlig upphandling såatt den inte försvårar avknoppning (yrkande 4).Lagen skall inte utformad så att den hindrarförverkligandet av goda idéer, heter det i motionen.I motion So303 av m.fl. (c) begärsett tillkännagivande om längre avtalstider iupphandling (yrkande 16). Motionärerna anför attkorta avtalstider om två hämmar konkurrensenmellan vårdgivarna och gör att många inte vågarsatsa på att etablera sig som företagare. Vidarebegärs i yrkande 17 ett tillkännagivande omsamverkansavtal. Motionärerna anför att även andralegitimerade vårdgivargrupper utöver läkare ochsjukgymnaster skall ha möjlighet att bedrivaverksamhet som enskild vårdgivare och finansieras avlandstinget. Lagstiftningen bör utformas så att denmedger ett större mått av förhandlingsutrymme mellansjukvårdshuvudmannen och den enskilde vårdgivaren,men att avtalet fortfarande betraktas som ettutflöde av offentligrättslig lagstiftning.I motion So628 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande om behovet av flerprivata vårdgivare (yrkande 10). Motionärerna anföratt den privata vården har fler nöjda patienter ochmer nöjd personal som den bättre utnyttjarresurserna. Vidare begärs ett tillkännagivande omvad som i motionen anförs om en husläkarlag m.m.(yrkande 2 delvis). Motionärerna anför attetableringsfrihet för privata allmänläkare börinföras. I yrkande 5 begärs vidare etttillkännagivande om vårdpersonalens möjligheter attstarta eget m.m. För att vårdanställda skall fåmöjlighet att förverkliga egna idéer om verksamhet iegen regi måste monopolet inom vården brytas upp,heter det i motionen.I motion So423 av och () begärs att fri etableringsrätt försjukgymnaster införs. Motionärerna anför att frietableringsrätt för sjukgymnaster bör införas föratt säkerställa resurser för rehabilitering och föratt få en bättre täckning av dessa resurser i en tiddär centralisering är ledstjärnan i många landsting.I motion So392 av () begärs attregeringen låter utreda konsekvenserna för kronisktsjuka av upphandling av sjukvård. Motionären anföratt varje ny upphandlingsomgång kan betyda att detrygga och inarbetade vårdkedjorna bryts upp och attpatienterna får en mindre tillgänglig och mer otryggvård än tidigare.Tidigare behandling och pågående arbeteUtskottet har behandlat frågor om privata vårdgivarevid flera tillfällen , se bl.a.betänkandena /98:SoU12, 1998/99:SoU101999/2000:SoU9 och 2000/01:SoU10.Frågor om ökad mångfald av vårdgivare behandladesvidare i betänkande 2000/01:SoU5 Nationellhandlingsplan för utveckling av hälso- och sjukvård.Utskottet anförde att det är angeläget att olikadriftsformer i den öppna vården och omsorgenstimuleras genom att fler privata, kooperativa ochideella entreprenörer ges möjlighet att sluta avtalmed sjukvårdshuvudmännen samt att en ökad mångfaldav vårdgivare kan främja utvecklingen inom hälso-och sjukvården. Vidare anförde utskottet att det närdet gällde rätten att överlåta en etablering hadeerfarit att regeringen har för avsikt att genomföraen analys för att undersöka det nuvaranderegelsystemets effekter.Riksdagen beslutade att arbetstagarefr.o.m. alltid skall ha rätt,men inte skyldighet, att stanna kvar i anställningentill . Det skall i fortsättningen intevara möjligt att träffa avtal om att arbetstagare ärskyldiga att avgå innan de fyllt (32 a § lagen[1982:80] om anställningsskydd [LAS], prop.2000/01:78, rskr. 2000/01:211).Som en konsekvens av den höjda åldern föravgångsskyldighet för arbetstagare beslutades ävenatt åldersgränsen för de vårdgivare som avses 9 § ilagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning (LOL) förprivata läkare och 9 § lagen (1993:1652) omersättning för sjukgymnastik (LOS) för privatasjukgymnaster skulle höjas till . Vidarebeslutades att åldersgränsen för tandvårdsersättningtill vårdgivare för vård utförd av tandläkare ochtandhygienist i 2 kap. 3 § lagen (1962:381) omallmän försäkring (AFL) skulle höjas från till67 år. Lagändringarna trädde i kraft den 1 september2001. fann vid behandlingenav propositionen att åldersgränserna för att få deberörda formerna av ersättning i ett nästa stegskall avskaffas helt (bet. 2000/01:AU10). Utskottetanförde att regeringen därför borde återkomma medett sådant förslag.Regeringen har tillkallat ensärskild utredare som skall utreda konsekvenserna avett avskaffande av åldersgränsen när det gälleroffentlig ersättning till läkare enligt LOL, tillsjukgymnaster enligt LOS samt till tandläkare ochtandhygienister enligt AFL. )Utredaren skall även utreda behovet av ändringar iLOL och LOS av förutsättningarna för privatavårdgivare att överlåta en praktik till en kollegamed bibehållen möjlighet till ersättning från detallmänna för den verksamhet som bedrivs påpraktiken. Utredaren skall senast den 31 januari2003 lämna sitt betänkande till regeringen.Delegationen (S 1995:10) för samverkan mellanoffentlig och privat hälso- och sjukvård lämnade idecember 1997 sitt slutbetänkande spelregler en förutsättning för samverkan mellan offentlig ochprivat sjukvård (SOU 1997:179). Utredningen omsjukvårdsupphandling (S 1998:1) lämnade i december1999 betänkandet Upphandling av hälso- ochsjukvårdstjänster (SOU 1999:149). Enligt uppgiftfrån kommer de båda betänkandenaatt behandlas i en gemensam proposition.Socialministern har i ett frågesvar den 9 januari2002 anfört följande.Berit har frågat mig när jag avser attupphäva yrkesförbudet för äldreprivatpraktiserande läkare.Det är inte så, som frågeställaren anför, attprivatpraktiserande läkare beläggs mednäringsförbud när de uppnått pensionsåldern.Möjlighet till ersättning från det offentligahar privatpraktiserande läkare som har ingått ettvårdavtal eller ett samverkansavtal medlandstinget. En läkare som har ingått ettvårdavtal får ersättning från på devillkor och grunder som ochvårdgivaren kommit överens om. Det stårlandstingen fritt att teckna vårdavtal med läkaresom är . Någon övre åldersgräns finnsinte i lagstiftningen. De flesta besöken hosprivatpraktiserande läkare sker hos läkare medvårdavtal.Beträffande läkare som har samverkansavtalutgår ersättning enligt en särskild nationelltaxa. Ersättning kan lämnas till läkare fram tilldet att de har fyllt . Landstingen kan dockmedge undantag från denna åldersgräns. Regeringentillsatte en utredare som hartill uppgift att utreda åldersgränsen ochkonsekvenserna av ett avskaffande.För läkare som är privatpraktiserande, men sominte får ersättning från det offentliga, finnsingen åldersgräns.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin uppfattning att det innebärfördelar om ökat utrymme ges för alternativadriftsformer inom hälso- och sjukvården. Det stärkerpatientens och medborgarens ställning om denenskilde får ökade möjligheter att välja vårdgivareinom primärvård och olika typer av specialistvårdliksom att välja sjukhus vid sluten vård. En sådanutveckling bör kunna bidra till ett bättre bemötandesamt bättre kontinuitet och tillgänglighet i vården.Detta bör ha positiva effekter även för personalen.Frågor om enskilda vårdgivares rätt tilletablering behandlas i Samverkansdelegationensbetänkande. Likaså har Samverkansdelegationenföreslagit att även andra legitimeradevårdgivargrupper än läkare och sjukgymnaster bör gesmöjlighet att bedriva verksamhet som enskildvårdgivare med finansiering av landsting. Iutredningen nämns bl.a. sjuksköterskor, barnmorskor,psykologer och psykoterapeuter. Betänkandet bereds iRegeringskansliet och bör inte föregripakommande förslag. Motionerna So303 (c) yrkande 17,So423 (mp) och So628 (fp) yrkandena 2 (delvis), 5och 10 avstyrks.Frågor om upphandling av hälso- ochsjukvårdstjänster har behandlats av Utredningen omsjukvårdsupphandling. Även detta betänkande bereds iRegeringskansliet. Enligt utskottets uppfattning bördetta arbete avvaktas. Motionerna So392 (s) ochSo503 (kd) yrkande 4 avstyrks. Även motion So303 (c)yrkande 16 avstyrks.Som ovan anförts beslutade i maj 2001att den åldersgräns som stadgas i 9 § lagen(1993:1651) om läkarvårdsersättning skulle höjastill . Lagändringen trädde i kraft den 1september 2001. Enligt lagens nuvarande lydelselämnas således inte läkarvårdsersättning till enläkare som vid vårdtillfället har fyllt ominte medger något annat. Regeringenanförde i samband med bestämmelsens införande attden höjda gränsen borde gälla för alla som vidikraftträdandet var (prop. 2000/01:78 s.41). Utskottet ansluter sig till detta synsätt.Motion So219 (m) får anses tillgodosedd med detanförda.Regeringen har tillkallat en särskild utredare somskall utreda konsekvenserna av ett avskaffande avåldersgränserna när det gäller offentlig ersättningtill bl.a. läkare och sjukgymnaster. Utredaren skalläven utreda behovet av ändringar i lagen omläkarvårdsersättning och lagen (1993:1652) omersättning för sjukgymnastik samt förutsättningarnaför privata vårdgivare att överlåta en praktik kollega med bibehållen möjlighet till ersättningfrån det allmänna för den verksamhet som bedrivs påpraktiken. bör inte föregripa regeringenskommande förslag på området. Motionerna So209 (m)och So491 (m) avstyrks därför.Tolk inom hälso- och sjukvårdenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå en motion om rätten tillval av tolk inom hälso- och sjukvården.Utskottet hänvisar till bestämmelser iförvaltningslagen samt anför att frågan omvilken tolk som skall anlitas i ett enskiltfall bör prövas utifrån patientens situationoch önskemål.MotionerI motion A226 av m.fl. (c) begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförs om rättentill val av tolk inom hälso- och sjukvården (yrkande11). Det är inte alltid som nära släktingar ellermake eller maka är lämpligast att tolka. Därförmåste en patient ha rätt att välja tolk, heter det imotionen.Tidigare behandlingUtskottet har tidigare behandlat frågorom tolk inom hälso- och sjukvården, senast ibetänkande 2000/01:SoU10 (s. 72 f). Utskotteterinrade om att det följer av 4 och 8 §§förvaltningslagen (1986:223) att tolk vid behovskall anlitas inom den offentliga sjukvården. Vidarebetonade utskottet att information till patientenbör lämnas i former som är anpassade efter denaktuella patientens förutsättningar och behov ochatt bl.a. kulturell och språklig bakgrund måstebeaktas i detta sammanhang. Frågan om vilken tolksom skall anlitas i ett enskilt fall bör prövasutifrån patientens situation och önskemål. Utskottetansåg att det inte behövdes något initiativ frånriksdagens sida och avstyrkte motionsyrkandet (ejres.). följde utskottet (rskr.2000/01:194).Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin tidigare redovisadeinställning när det gäller tolk inom hälso- ochsjukvården. Det följer av 4 och 8 §§förvaltningslagen (1986:223) att tolk vid behovskall anlitas inom den offentliga sjukvården.Utskottet vill vidare åter betona att informationtill patienten bör lämnas i former som är anpassadeefter den aktuella patientens förutsättningar ochbehov och att bl.a. kulturell och språklig bakgrundmåste beaktas i detta sammanhang. Frågan om vilkentolk som skall anlitas i ett enskilt fall bör prövasutifrån patientens situation och önskemål. Utskottetanser att det inte behövs något initiativ frånriksdagens sida med anledning av motion A226 (c)yrkande 11.Jämställdhetsperspektiv i vårdenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå ett antal motioner omjämställdhet mellan kvinnor och män i vården.Utskottet framhåller att det pågår ett aktivtarbete på området. Jämför reservationerna 46(m), 47 (v), 48 (c) och 49 (fp).MotionerI motion So224 av () begärstillkännagivande om att hjärtstudier görs där minsthälften är kvinnor. Motionären pekar på att denövervägande majoriteten som deltar i studier för attmäta effektiviteten av läkemedel på olikahjärtsjukdomar alltjämt är män.I motion So331 av m.fl. (m) begärstillkännagivande om att studera rehabiliteringsbehovoch undersöka om det behövs speciella insatser förkvinnor (yrkande 1). Vidare begärs tillkännagivandeom att både mäns och kvinnors inflytande i vårdenbehöver stärkas samt om att kunskaperna inomsjukvården om kvinnors symtom och sjukdomsbildermåste öka (yrkandena 2 och 4). Motionärerna anföratt kvinnors symtombild ibland inte stämmer medsjukvårdens kunskaper, vilka ofta utgår från mänssymtom.I motion So369 av () begärstillkännagivande om att även kvinnor skall varaforskningsobjekt i vetenskapen (yrkande 1).Motionären anför att då män oftast ärforskningsobjektet i vetenskapen kommer diagnoseratt utgå från forskningsresultat som har en mansanatomi som underlag. Motionären begär ocksåtillkännagivande om ökad forskning och kunskap omkvinnors symtom och sjukdomsbild (yrkande 2).Motionären pekar på att det är viktigt att, närvården utformas olika för kvinnor och män, detta harsin grund i kunskaper om kvinnors och mäns olikasjukdomsbilder och olika behov.I motion A229 av m.fl. (fp) begärstillkännagivande om kvinnors hälsa (yrkande 26).Motionärerna anför att forskningen på det medicinskaområdet har varit fokuserad på män och utgått frånmäns problem. Resultaten har generaliserats ochblivit norm för alla. har,enligt motionärerna, dock vissa förändringar skettoch forskare har även börjat undersöka hur olikasjukdomstillstånd yttrar sig hos kvinnor och vilkabehandlingar som medför bäst resultat för kvinnor.I motion So525 av m.fl. (v) begärstillkännagivande om ökad utbildning i genusfrågorför barnmorskor m.fl. inom mödravården (yrkande 2).Motionärerna anför att det i förlossningsvården ochmödravården saknas ett uttalat genusperspektiv. Ominte partnern involveras mer aktivt från börjanfinns det, enligt motionärerna, en risk för ettavstånd mellan barnet och mannen, och entillbakagång till stereotypa könsroller som blirsvåra att bryta i ett senare skede.I motion So626 av och (båda c) begärstillkännagivande om att regeringen i högre grad böruppmärksamma kvinnors arbetsförhållanden (yrkande1). Motionärerna pekar på att skillnaderna i ohälsaofta har grundat sig på perspektivet omklasskillnader, därmed har kvinnoperspektivet kommiti skymundan. De senaste årens ekonomiska åt-stramningar inom vården, omsorgen och skolan harspeciellt drabbat kvinnorna. Vidare begärstillkännagivande om att öka kvinnors inflytande inomvården (yrkande 2). Eftersom kvinnor i högre grad änmän kommer i kontakt med vården är det, enligtmotionärerna, viktigt att uppmärksamma de specifikamaktförhållanden som råder där.