bet · GP01JUU17 · 2002-04-16 00:00:00 — SammanfattningI detta betänkande behandlar utskottet regeringensproposition /02:88 samarbete medInternationella brottmålsdomstolen. I propositionenlämnas förslag till lagstiftning som krävs för attSverige skall kunna fullgöra de förpliktelser somenligt Romstadgan för Internationellabrottmålsdomstolen gäller för samarbete meddomstolen.Regleringen sker i en särskild lag och tar bl.a.upp frågor om rättslig hjälp i brottmål,överlämnande av misstänkta till Internationellabrottmålsdomstolen för lagföring samtstraffverkställighet i och verkställighet avandra avgöranden som har meddelats av domstolen.I propositionen lämnas också förslag till vissaändringar i lagen om Sve-riges samarbete med deinternationella tribunalerna för brott motinternationell humanitär rätt, lagen om immunitetoch privilegier i vissa fall, lagen ominternationell rättslig hjälp i brottmål samtsekretesslagen.Lagstiftningen för Internationellabrottmålsdomstolen föreslås träda i kraft den dagregeringen bestämmer medan övriga lagändringarföreslås träda i kraft den 1 juli 2002.Utskottet föreslår att antar regeringensförslag. Vidare föreslår utskottet ytterligareföljdändringar i lagen om internationell rättslighjälp i brottmål.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Internationell rättslig hjälp ibrottmålRiksdagen antar regeringens förslag till lag omändring i lagen (2000:562) om internationellrättslig hjälp i brottmål med det tillägget att 2kap. 1 och 2 §§ ges den lydelse som utskottetföreslår i bilaga 3.2. Immunitet och privilegierRiksdagen antar regeringens förslag till lag omändring i lagen (1976:661) om immunitet ochprivilegier i vissa fall, dock att den nyapunkten i bilagan skall ges nummer 66.3. Övriga lagförslagRiksdagen antar regeringens förslag tilla) lag om samarbete med Internationellabrottmålsdomstolen,b) lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),c) lag om ändring i lagen (1994:569) om Sverigessamarbete med de internationella tribunalerna förbrott mot internationell humanitär rätt.Stockholm den 16 april 2002På justitieutskottets vägnarFredrik ReinfeldtFöljande ledamöter har deltagit i beslutet:Fredrik (), (), MärtaJohansson (s), (), (), (), (), JeppeJohnsson (m), (), MorganJohansson (s), (), (), (), (c), JohanPehrson (fp), () och ().2001/02JuU17Redogörelse för ärendetÄrendet och dess beredningI promemoria Romstadgan förInternationella brottmålsdomstolen (Ds 2001:3)behandlas frågan om tillträde tillRomstadgan och den lagstiftning som anses varanödvändig med anledning av ett svenskt tillträdetill stadgan.Promemorian har remissbehandlats. Ensammanställning av remissvaren finns tillgängligahos (dnr Ju 2001/582).Riksdagen godkände att Sverigetillträder Romstadgan samt att vissa förklaringaravges i fråga om kommunikationsväg och språk somskall användas vid samarbete med domstolen (prop.2000/01:122, bet. 2000/01:JuU30 och 2000/01:KU13y,rskr. 2000/01:284). ratificeradeSverige stadgan.I detta ärende tas promemorians förslag tilllagstiftning med anledning av ett tillträde tillRomstadgan upp.Lagrådet har yttrat sig över regeringens förslagoch föreslagit vissa justeringar. Regeringen har ihuvudsak följt Lagrådets synpunkter. Regeringenslagförslag har fogats till betänkandet, se bilaga 2.Inga motioner har väckts med anledning avpropositionen.BakgrundTillträde till stadgan m.m.Genom Romstadgan för Internationellabrottmålsdomstolen som antogs den 17 juli 1998inrättades en permanent internationell domstol förutredning och lagföring av folkmord, brott motmänskligheten och krigsförbrytelser. Stadganöppnades för undertecknande och Sverigeundertecknade densamma den 7 oktober 1998.Stadgan träder i kraft när 60 stater har samtyckttill att vara bundna av den. hade55 stater ratificerat eller på annat sätt tillträttstadgan, bl.a. flertalet EU-stater samt ochIsland. tillkom ytterligare tiostater. Gränsen på 60 stater har därmed uppnåtts.Detta innebär att stadgan kommer att träda i kraftden 1 juli 2002.Stadgans närmare innehållInternationella brottmålsdomstolen är till skillnadfrån de två internationella brottmålstribunalernaför f.d. och för inte något FN-organ, utan grundar sig på en internationellöverenskommelse som förhandlats fram mellan ettstort antal stater. De skyldigheter som följer avRomstadgan är alltså nya konventionsförpliktelserför de stater som väljer att ansluta sig. Närmareregler för domstolen skall antas av ett särskiltinrättat forum, en stadgepartsförsamling, som skallbestå av representanter för de anslutna staterna(stadgeparterna).Domstolen är avsedd att vara en permanentinstitution med mandat att ta sig an brott begångnarunt om i världen. I flertalet fall krävs dock vissanknytning till en stat som har anslutit sig tilldess stadga.Domstolen skall vara ett komplement till denationella rättsordningarna och endast ta vid närden nationella förundersökningen och lagföringeninte fungerar på ett tillbörligt sätt - den s.k.komplementaritetsprincipen. De nationellarättssystemen skall sålunda i princip ha företrädeframför Internationella brottmålsdomstolen.Enligt stadgan skall domstolen vara behörig attutreda och lagföra folkmord och brott motmänskligheten såväl vid väpnade konflikter som ifredstid. Domstolen skall också vara behörig vidkrigsförbrytelser i både internationella och icke-internationella konflikter.Domstolen skall inte ha jurisdiktion över brottsom begåtts före stadgans ikraftträdande - principenom icke-retroaktivitet.En annan princip som kommit till uttryck i stadganär den s.k. specialitetsprincipen. Av denna följeratt en person som överlämnats till Internationellabrottmålsdomstolen inte får lagföras, straffas ellerhållas i fängsligt förvar av domstolen för någonannan gärning som har begåtts före överlämnandet änden eller de gärningar som utgör grunden föröverlämnandet till domstolen. De anslutna staternafår dock bevilja domstolen dispens och bör strävaefter att göra det.Inte heller skall någon lagföras två gånger församma sak (ne bis in idem). Såväl Internationellabrottmålsdomstolens som nationella domstolarsavgöranden skall alltså normalt ha negativrättskraft. Undantag finns i fråga om nationelladomstolars avgöranden, huvudsakligen för det fallatt rättegången i den nationella domstolen integenomförts på ett oberoende och opartiskt sätt.Slutligen gäller att brotten under Internationellabrottmålsdomstolens jurisdiktion i förhållande tilldomstolen inte skall kunna bli föremål förpreskription.De straff som föreskrivs i stadgan är fängelse iett bestämt antal år, dock högst 30, eller pålivstid. Därutöver får domstolen som tillägg tillfängelsestraffet bestämma om böter och förverkande.Verkställigheten av fängelsestraff som domstolendömer ut skall äga rum i stater som har anmält attde är beredda att ta emot fängelsedömda personer.Det är domstolen som avgör var verkställighet skallske i det enskilda fallet.I de fall förundersökning och lagföring omfattasav Internationella brottmålsdomstolens jurisdiktionfinns långtgående bestämmelser omsamarbetsskyldighet för de anslutna staterna.Grundregeln är att de anslutna staterna är skyldigaatt till fullo samarbeta med domstolen i fråga omförundersökning och lagföring av sådana brott.Anslutna stater är bl.a. skyldiga att på begäranlämna biträde med anhållande och överlämnande av enperson till domstolen. Bistånd skall också ges medt.ex. bevisupptagning och delgivning. För attmöjliggöra detta samarbete skall de anslutnastaterna säkerställa att det finns nationellaförfaranden tillgängliga för alla former avsamarbete enligt Romstadgan.För en mer utförlig redovisning av Romstadgansinnehåll, t.ex. vad avser domstolens organisationm.m., se prop. 2000/01:122 och bet. 2000/01:JuU30.Propositionens huvudsakliga innehållSverige tillträdde Romstadgan för Internationellabrottmålsdomstolen . Genom stadganinrättas en internationell domstol för utredning ochlagföring av allvarliga brott mot internationellhumanitär rätt.I propositionen lämnas förslag till lagstiftningsom krävs för att skall kunna fullgöra deförpliktelser enligt stadgan som gäller samarbetemed domstolen. Samarbetet avser olika former avrättslig hjälp i brottmål - t.ex. förhör,bevisupptagning, olika tvångsmedel underförundersökningen och överföring av frihetsberövadeför förhör m.m. - och överlämnande av misstänktatill domstolen för lagföring. Förslaget innehålleräven bestämmelser om rätt till biträde av försvarareoch målsägandebiträden samt rättshjälp och omersättning till vittnen och andra som fullgjortnågot i med anledning av en begäran fråndomstolen eller som skall infinna sig vid domstolen.Det föreslås vidare att skall kunnatillåta att fängelsedomar som domstolen har meddelatfår verkställas här. Lagförslaget innehåller ocksåregler om sådan straffverkställighet i samtom verkställighet av andra avgöranden som avserböter, förverkanden och gottgörelse tillbrottsoffer.Vissa förslag som gäller sekretess samt immunitetoch privilegier lämnas också.Det föreslås att de aktuella bestämmelserna omsamarbetet med Internationella brottmålsdomstolenskall tas in i en särskild lag.För att de föreskrifter som gäller de befintligainternationella brottmålstribunalerna för f.d.Jugoslavien och respektive förInternationella brottmålsdomstolen skall vara såenhetliga som möjligt föreslås vissa ändringar ilagen (1994:569) om samarbete med deinternationella tribunalerna för brott motinternationell humanitär rätt.Utanför detta ärende faller vissa materiellastraffrättsliga bestämmelser som gäller lagföring avbrott mot domstolens rättskipning (mened m.m.) samtde straffrättsliga frågor som för närvarandeövervägs av en särskild utredare.Lagstiftningen för Internationellabrottmålsdomstolen föreslås träda i kraft den dagregeringen bestämmer och de lagändringar som gällerde internationella brottmålstribunalerna, vilka äveninnefattar ändringar i sekretesslagen och lagen ominternationell rättslig hjälp i brottmål, den 1 juli2002.Utskottets övervägandenUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att bifallerregeringens förslag till en ny lag omsamarbete med Internationellabrottmålsdomstolen och om konsekvensändringari vissa andra lagar. Förslaget innebär attden svenska lagstiftningen anpassas så attdet i princip blir möjligt att ge rättsligtbistånd till Internationellabrottmålsdomstolen i den utsträckning somRomstadgan kräver det.Regeringens förslagGenom att tillträda Romstadgan har åtagitsig att samarbeta med Internationellabrottmålsdomstolen i enlighet med de bestämmelsersom ges i stadgan. har åtagit sigatt säkerställa att det finns nationella förfarandensom möjliggör alla de former av samarbete meddomstolen som följer av stadgan. Utskottet välkomnardärför att regeringen nu lämnar förslag tillbestämmelser om nationella förfaranden som germöjlighet för att i de flesta situationersamarbeta med domstolen.Utskottet delar regeringens bedömning attbestämmelserna bör tas in i en särskild lag.Bestämmelserna bör utformas i så nära anslutning sommöjligt till de bestämmelser som gäller förinternationell rättslig hjälp i brottmål ochutlämning för brott i allmänhet och i förhållandetill de internationella brottmålstribunalerna.Utskottet tillstyrker regeringens förslag medvissa ändringar som framgår nedan.Avslutningsvis konstaterar utskottet att vissalagstiftningsfrågor alltjämt är olösta. Detta gällerregleringen av brott, t.ex. mened, som riktas motdomstolens rättsskipning. Detsamma gäller degrundlagsfrågor som aktualiserades redan i sambandmed beslutet att tillträda Romstadgan. Arbete medhithörande frågor pågår i Regeringskansliet.ÖvrigtI fråga om regeringens förslag om ändring i lagen(1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fallnoterar utskottet att lagen har ändrats efter detatt regeringen lade fram det här aktuella förslaget.Lagens senaste lydelse följer numera av SFS 2002:87.Med hänsyn härtill bör den nya punkten i bilagan fåett annat ordningsnummer.Utskottet har vidare noterat två ändringar som börgöras till följd av den föreslagna ändringen i lagen(2000:562) om internationell rättslig hjälp ibrottmål.I 2 kap. 1 och 2 §§ nämnda lag anges under vilkaförutsättningar de olika, i 1 kap. 2 § uppräknade,formerna av rättslig hjälp kan lämnas. Utskottetnoterar att några följdändringar inte harföreslagits i de förstnämnda bestämmelserna medanledning av det föreslagna tillägget i 1 kap. 2 §avseende rättsmedicinsk undersökning av avliden.I 2 kap. 1 § bör sålunda införas en hänvisningtill den nya punkten 9 i1 kap. 2 §.I 2 kap. 2 § anges i vilka fall det uppställs ettkrav på s.k. dubbel straffbarhet för att Sverigeskall kunna bistå med en viss åtgärd.Av 13 § obduktionslagen (1995:832) följer att enrättsmedicinsk undersökning av en avliden får görasbl.a. om undersökningen kan antas vara av betydelseför utredningen av ett dödsfall som inträffat undersådana omständigheter att det inte skäligen kanbortses från möjligheten att dödsfallet har sambandmed ett brott. Sedan gravsättning skett får, enligt16 §, rättsmedicinsk undersökning endast ske om detskäligen kan misstänkas att dödsfallet har sambandmed ett brott för vilket det inte är föreskrivetlindrigare straff än fängelse ochundersökningen kan antas vara av väsentlig betydelseför utredningen. Om det finns synnerliga skäl fårkroppen tas om hand för sådan undersökning även iannat fall.Som huvudregel krävs det alltså att det rör sig omrelativt allvarliga brott för att en rättsmedicinskundersökning av en avliden skall få genomföras viden svensk brottsutredning i de fall där gravsättninghar skett. Enligt utskottets mening skulle det motden bakgrunden kunna anses stötande, främst föranhöriga, att behöva öppna graven för utredning avett brott som inte är straffbart i . Ett kravpå dubbel straffbarhet framstår alltså som naturligti detta sammanhang. Utskottet kan inte se att ensådan ordning skulle vara oförenlig med Sverigesinternationella åtaganden.Mot den angivna bakgrunden anser utskottet atträttslig hjälp avseende rättsmedicinsk undersökningav avliden i princip endast skall få lämnas om dengärning som ansökan avser motsvarar ett brott enligtsvensk lag (dubbel straffbarhet).Det kan här påminnas om att det i förhållande tillden och deinternationella brottmålstribunalerna inte gällernågot krav på dubbel straffbarhet (jämför deföreslagna lydelserna av 13 § lagen om samarbete medInternationella brottmålsdomstolen och 9 § lagen(1994:569) om samarbete med deinternationella tribunalerna för brott motinternationell humanitär rätt).Sammantaget innebär det anförda att utskottetanser att ändringar bör göras i 2 kap. 1 och 2 §§ ienlighet med vad som framgår av utskottetslagförslag, bilaga 3.Bilaga 1Förteckning över behandlade förslagPropositionenI proposition 2001/02:88 har regeringen() föreslagit att riksdagenantar regeringens förslag till1. lag om samarbete med Internationellabrottmålsdomstolen,2. lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitetoch privilegier i vissa fall,3. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),4. lag om ändring i lagen (1994:569) om Sverigessamarbete med de internationella tribunalerna förbrott mot internationell humanitär rätt,5. lag om ändring i lagen (2000:562) ominternationell rättslig hjälp i brottmål.bilaga 2Regeringens lagförslagbilaga 3Utskottets lagförslag1. Förslag till lag om ändring ilagen (2000:562) om internationellrättslig hjälp i brottmålHärigenom föreskrivs att 2 kap. 1 och 2 §§ lagen(2000:562) om internationell rättslig hjälp ibrottmål skall ha följande lydelse.-----------------------------------------------------Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse-----------------------------------------------------2 kap.1 §-----------------------------------------------------Rättslig hjälp som avses Rättslig hjälp somi 1 kap. 2 § första avses i 1 kap. 2 § förstastycket 1-7 skall lämnas stycket 1-7 och 9 skallunder de förutsättningar lämnas under desom gäller för en förutsättningar sommotsvarande åtgärd under gäller för en motsvarandeen svensk förundersökning åtgärd under en svenskeller rättegång enligt förundersökning ellerrättegångsbalken eller rättegång enligtannan lag eller ellerförfattning och enligt de annan lag ellersärskilda bestämmelserna författning och enligt dei denna lag. särskilda bestämmelsernai denna lag.-----------------------------------------------------Rättslig hjälp som avses i 1 kap. 2 § första stycket8 lämnas enligt de särskilda bestämmelserna i dennalag.I 5 kap. 2 § finns bestämmelser om att denrättsliga hjälpen får förenas med villkor i vissafall.-----------------------------------------------------2 §-----------------------------------------------------Rättslig hjälp som avses Rättslig hjälp somi 1 kap. avses i 1 kap.2 § första stycket 1-4 2 § första stycket 1-4och 8 får lämnas även om och 8 får lämnas även omden gärning som ansökan den gärning som ansökanavser inte motsvarar ett avser inte motsvarar ettbrott enligt svensk lag. brott enligt svensk lag.Rättslig hjälp som avses Rättslig hjälp som avsesi 1 kap. 2 § första i 1 kap. 2 § förstastycket 5-7 får endast stycket 5-7 och 9 fårlämnas om den gärning som endast lämnas om denansökan avser motsvarar gärning som ansökan avserett brott enligt svensk motsvarar ett brottlag (dubbel enligt svensk lag (dubbelstraffbarhet), om inte straffbarhet), om inteannat följer av annat följer av4 kap. 20 § beträffande 4 kap. 20 § beträffandehusrannsakan och beslag. husrannsakan och beslag.-----------------------------------------------------Denna lag träder i kraft .