bet · GP01SOU15 · 2002-03-21 00:00:00 — Blandannat bör de utarbetas i samverkan mellan olikaförvaltningar och kommunala instanser liksom medandra myndigheter och landsting, näringslivet,organisationer, föreningar och andra aktörer inärsamhället. Strategierna bör också tydligt angehur styrning och samordning fungerar och varansvaret för såväl helheten som enskildaverksamheter ligger. Regeringen betonar särskiltvikten av att frivilligorganisationernauppmärksammas i narkotikastrategierna och att ansvaroch resursfrågor tydligt regleras.När det gäller den regionala nivån anser regeringenatt länsstyrelserna bör verka för samordning avmetod- och kompetensutveckling i länen samt följaupp narkotikaarbetet länsvis.Länsstyrelserna utövar tillsyn över bl.a.socialtjänstens individärenden och övermissbrukarvården. Länsstyrelserna har också ettvisst utvecklingsansvar i och med att de fördelarutvecklingsmedel till kommuner för verksamheter somavser både förebyggande insatser och vård. De medelsom avser att förebygga alkoholskador, inom ramenför den nationella handlingsplanen för att förebyggasådana skador, bör också kunna användas till attförebygga narkotikamissbruk. Eftersom detutvecklingsarbete som avser både alkohol- ochnarkotikamissbruk bör baseras på en analys av behovoch brister bör länsstyrelserna verka för samordningav metod- och kompetensutveckling i respektive län.Flera remissinstanser har uttryckt oro för atttillsynsverksamheten kan komma att försvagas omlänsstyrelsernas roll i den regionalametodutvecklingen förstärks. Regeringens bedömningär dock att det bör vara möjligt förlänsstyrelserna, inom ramen för det uppdrag man har,att utveckla sin roll i den regionalametodutvecklingen utan att detta innebär enförsvagning av tillsynen.Som underlag för detta arbete bör länsstyrelsernagöra uppföljningar av narkotikaarbetet länsvis,utifrån kommunernas narkotikastrategier.Länsstyrelsernas analyser och genomförande avutvecklingsinsatser bör enligt regeringensuppfattning göras i nära samverkan mellankommunerna, landstingen och samt med nationella myndigheter ochforskningsmiljöer. Länsstyrelserna kan här fungerasom en samordnare, anförs det.De centrala myndigheterna bör enligt regeringen tapå sig ansvar för att aktivt driva frågor omkunskapsförmedling samt frågor om metod- ochkompetensutveckling. Kommuner, landsting och andralokala aktörer har behov av stöd för det lokalautvecklingsarbetet. Det finns också behov av enbättre samlad analys av utvecklingen inom detnarkotikapolitiska området. Regeringen framhållervikten av en intensifierad samverkan mellanmyndigheterna samt tillkännager att en särskildnarkotikasamordnare skall tillsättas.En av uppgifterna för Statens folkhälsoinstitutbör vara att följa hur de nationella folkhälsomålenuppfylls och samla myndigheter i deras arbete meddessa mål. Institutet har därmed en central roll idet förebyggande arbetet.MotionerI motion So27 av och () begärs ett tillkännagivande om lokal samverkan(yrkande 1). Motionärerna anser att det behövs merprojektmedel för att utveckla det lokala arbetet ochför att sprida de goda exemplen på samverkan somfinns på olika håll i landet. Vidare måstefinansieringsfrågorna vad gäller samverkan med andraparter lösas på ett tydligt sätt. Motionärerna begärvidare ett tillkännagivande om vad i motionen anförsom den regionala nivån (yrkande 4). Motionärernabetonar att länsstyrelsernas roll somtillsynsmyndighet inte får ifrågasättas och anserdärför att det bör övervägas att lägga ansvaret förmetod- och kompetensutveckling på SvenskaKommunförbundet.I motion So31 av och () begärs ett tillkännagivande om ansvaretför det lokala samarbetet (yrkande 1). Enligtmotionärerna måste samarbetet mellan socialnämnden,närpolisen, skolan och frivilligorganisationernastärkas och ges ett tydligt ledarskap eftersom man inte vet vem som har ansvaret för samordningen.I motion Ub550 av och () begärs tillkännagivanden dels om attlänsstyrelserna bör utveckla det preventivasamrådsarbetet med tanke på alkohol och droger(yrkande 2), dels om att börutveckla metoder för förebyggande avnarkotikamissbruk (yrkande 3).I motion So28 av m.fl. (c) begärsett tillkännagivande om att regeringen bör återkommamed förslag rörande ansvaret förmetodutvecklingsuppdraget (yrkande 12). Motionärernakan inte acceptera regeringens förslag eftersom detinnebär att får en dubbelroll.Socialutskottets ställningstagandeI motion So27 (m) yrkande 1 efterlyses merprojektmedel för att utveckla det lokala arbetet. Isamma motion, liksom i motion So31 (m) yrkande 1,framhålls vikten av samverkan och av att tydligtlösa frågor om finansiering och ansvar vid samverkanmellan olika parter. Utskottet konstaterar att 325miljoner kronor avsätts för att genomföra dennationella handlingsplanen . När det gäller fördelningen av dessamedel påpekar regeringen att resurser kommer attbehövas för att utveckla samordning och samverkan avinsatser över sektorsgränser. Vidare betonas ipropositionen att de lokala narkotikastrategiernatydligt bör ange hur styrning och samordningfungerar, var ansvaret för såväl helheten somenskilda verksamheter ligger samt hur arbetet skallfinansieras. Enligt utskottets mening får motionernaanses åtminstone delvis tillgodosedda.Såväl i motion So27 (m) yrkande 4 som i motion So28(c) yrkande 12 kritiseras förslaget attlänsstyrelserna skall verka för samordning av metod-och kompetensutveckling i länen. Utskottet delarinte farhågorna i motionerna att länsstyrelsernastillsynsverksamhet därmed skulle försvagas utananser i likhet med regeringen att de båda rollernakan kombineras. Motionerna avstyrks därmed.Enligt propositionen har länsstyrelserna en viktigroll när det gäller att samordna insatserna pånarkotikaområdet i länen. Även har en central roll i detförebyggande arbetet. Enligt utskottets mening fårmotion Ub550 (kd) yrkandena 2 och 3 anses i huvudsaktillgodosedd.Insatser mot efterfråganFörebyggande och tidiga insatserUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motioner om vikten av detförebyggande arbetet och hur detta börbedrivas. Utskottet konstaterar attmotionärernas synpunkter väl överensstämmermed vad utskottet enhälligt uttalat vidtidigare tillfällen och med vad som anförs ipropositionen. bör vidare avslåmotioner om familjens respektive skolans rolli det förebyggande arbetet. Mot bakgrund avvad som anförs i handlingsplanen får dessamotioner anses i huvudsak tillgodosedda.Riksdagen bör också avslå motioner om attgenast inrätta en hjälptelefonlinje och omkörkortsutbildningen. Slutligen ställersocialutskottet sig bakom justitieutskottetsbedömning att skälen mot drogtester av barnunder alltjämt är bärkraftiga.Riksdagen bör därför avslå motioner om atttillåta sådana tester.Jämför reservationerna 4 (kd), 5 (fp), 6(kd), 7 (c), 8 (kd), 9 (c), 10 (fp), 11 (kd),12 (kd) och 13 (kd, fp).PropositionenRegeringen framhåller vikten av att det förebyggandearbetet inriktas mot bl.a. följande områden:· Alkohol- och narkotikautbildning i skolan somfokuserar på sociala influenser ochkompetenshöjande träning för eleverna ikombination med ett aktivt föräldraengagemang.·· Insatser för att tidigt upptäcka och hjälpaungdomar som t.ex. skolkar eller missbrukaralkohol eller narkotika.·· Tidiga stödinsatser för psykosocialt utsattabarn, ungdomar och deras familjer.·· Åtgärder för att göra narkotikan mindretillgänglig.·· Information och annat opinionsskapande arbete sombidrar till att skapa och upprätthålla ett stödför en restriktiv narkotikapolitik.·För att stoppa utvecklingen av mer tillåtandeattityder till droger bland ungdomar krävs attnarkotikafrågorna ges politisk prioritet lokalt ochnationellt och att den allmänna opinionen ochlokalsamhällets resurser mobiliseras. Regeringenanger polisen, fältarbetare och fritidsledare somviktiga yrkesgrupper när det gäller att upptäckamissbruk såväl hos enskilda individer som i olikaungdomsgrupper. Även det civila samhället måsteaktiveras. Förutom familjerna gäller det attengagera idrottsklubbarna, träningslokalerna,nöjeslivet och föreningslivet. Utmaningen är attfinna vägar att knyta ihop dessa sektorers insatsermed myndigheternas.Enligt regeringens bedömning bör alkohol- ochnarkotikaförebyggande insatser samordnas så långtsom möjligt. Det finns en nära koppling mellannarkotikaproblemet och samhällets rådandedrogkultur, där såväl vuxnas som ungdomarsinställning till och konsumtion av alkohol är enviktig faktor. Det tycks också finnas ett sambandmellan ungdomars användande av narkotika ochläkemedelskonsumtionen i samhället.Ett effektivt förebyggande arbete mot narkotikamåste enligt regeringen utgå från etthelhetsperspektiv på ungdomars levnadsvillkor.Insatser måste vidtas såväl inom skola ochfritidsverksamhet som inom arbetslivet och påsocialtjänstens, hälso- och sjukvårdens och polisensområden. Till exempel är skolans möjligheter atthävda en drogrestriktiv linje beroende av det övrigasamhällets värderingar och de attityder till drogersom finns bland vuxna. En kombination av insatser ärnödvändig där samverkan med både föräldrar ochsamhället i övrigt har stor betydelse. För attförebyggande arbete skall vara framgångsrikt krävsockså att inte endast generella insatser utan ocksåatt insatser anpassade till den avsedda målgruppengörs.Enligt regeringen måste samhället erbjuda ettbrett spektrum av drogfria miljöer, särskilt underungdomarnas fritid med vuxna som kan stöttaungdomarna i att göra riktiga val. Regeringenunderstryker vikten av att resurser avsätts för detarbete som sker inom den ideella sektorn, däriblandtill ungdomarnas egna organisationer, för att stärkaunga människors förmåga och vilja att avstå frånnarkotika.Regeringen ser med oro på den bland unga vanligtförekommande inställningen att narkotikamissbruk ären individuell angelägenhet så länge man inte skadarnågon annan. Regeringen anser att det måste vara enav det förebyggande arbetets viktigaste uppgifteratt försöka påverka denna inställning. Regeringentror inte att detta kan ske genom mer information,men däremot genom en förbättrad kommunikation samtgenom att koppla diskussioner om narkotika till dengemensamma värdegrund som samhället vilar på. Detkrävs att ungdomarna själva, i betydligt högre gradän , engageras i och får inflytande över detnarkotikapreventiva arbetet samt att de i dialog medvuxna ges möjlighet att diskutera narkotikapolitiskafrågor.Enligt regeringen saknar ungdomar oftatillräcklig kunskap om narkotikans effekt ochfarlighet. Bred information om riskerna med attanvända narkotika och om den svenskanarkotikapolitiken bör ges till alla ungdomar.Därutöver bör riktad information ges till olikakategorier av ungdomar. Regeringen framhåller viktenav att budskapet uppfattas som trovärdigt. Ävenföräldrar och andra vuxna bör få kunskap omnarkotika och dess verkningar samt information omnarkotikaläget i kommunen. På många håll harsärskilda föräldrautbildningar genomförts med gottresultat.Inom skolans område har det skett stora förändringarunder . Ansvaret har decentraliserats frånstatlig till nivå. Läroplaner ochkursplaner anger de nationella mål som skolan skallsträva mot och de mål som skall uppnås. Hur manskall arbeta i skolan avgörs på nivå och påden lokala skolan. I läroplanen för detobligatoriska skolväsendet, förskoleklassen ochfritidshemmet (Lpo 94) anges bl.a. att skolan skallfrämja elevernas harmoniska utveckling samt attrektor har ett ansvar för att ämnes-övergripandekunskapsområden som tobak, alkohol och andra drogertas upp. I ämnet biologi skall eleverna få inblick ioch kunskaper om beroendeframkallande medelsinverkan på hälsan. I ämnet idrott och hälsa skalleleven utveckla kunskap om vad som främjar hälsa.Eleven skall enligt Lpo 94 ha grundläggandekunskaper om förutsättningarna för en god hälsa samtha förståelse för den egna livsstilens betydelse förhälsan och miljön.Enligt regeringen bör de förväntningar och kravsom regering och riksdag uttryckt i handlingsplaneroch propositioner beaktas vid nästa översyn av måleni kursplanerna. Detta gäller bl.a. behovet avtydligare mål för undervisningen av alkohol,narkotika och andra droger och hur dessa kan knytastill läroplanernas värdegrundsfrågor. En översyn kani denna del behövas också vad gäller läroplanerna,menar regeringen.Regeringen anför att undervisningen om tobak,alkohol och andra droger skall planeras tillsammansmed eleverna. Undervisningen skall varaåldersanpassad och kontinuerlig och steg för stegbygga upp elevernas kunskap. Den bör ge möjlighettill reflexion och samtal om för eleven angelägnalivsfrågor och utgå från elevernas egna frågor.Särskilt i de yngre åldrarna bör undervisningenfokusera på sociala influenser och kompetenshöjandeträning, att fatta beslut och stå emot grupptryck,snarare än faktaförmedling och information.Undervisning om tobak, alkohol och andra drogerliksom om olika former av riskbeteende bör bygga påeffektiv och utvärderad metodik.Regeringen pekar också på vikten av att utvecklastrategier och metoder för hur föräldrars inflytandei skolan kan stärkas. Undersökningar har visat attföräldrars medverkan i skolan har en positivinverkan på elevernas studieresultat. Att haframgång i skolarbetet är en mycket viktigskyddsfaktor när det gäller att förebygga missbrukav olika slag.Enligt regeringen bör varje skola utforma mål försin undervisning om tobak, alkohol och andra droger,information om vad som sker vid upptäckt av missbrukav något slag, åtgärder mot skolk samt strategierför elev- och föräldrasamverkan och förkompetensutveckling av personalen.Skolverket har enligt regleringsbrevet för år 2001i uppdrag att utveckla formerna för stöd ochutveckling genom riktade insatser och bör enligtregeringen kunna bistå kommuner och skolor inomramen för detta uppdrag. Ansvaret för att upprättamål och se till att de efterlevs så att allaungdomar får en god kunskap om narkotika och andradroger åvilar dock kommunen och den lokalaskolledningen. Mot bakgrund härav anser regeringenatt bör få i uppdrag att isamarbete med analyseravilka insatser som kan vidtas för att stärka dennarkotikaförebyggande verksamheten i skolan.Vikten av tidiga insatser framhålls i propositionen.Regeringen anför att det är nödvändigt att råd, stödoch hjälp når människor i ett så tidigt stadium avmissbruket som möjligt. För att kunna nå de ungdomarsom har börjat experimentera med narkotika måste detenligt regeringen finnas ett fungerande skyddsnätomkring dem i skolan och i lokalsamhället liksom ettstrukturerat samarbete mellan socialtjänst, polis,skola, fritidsverksamhet ochfrivilligorganisationer. Att avbryta ungdomarsexperimenterande med narkotika är ett arbete i flerasteg. För det första krävs kompetens att fånga uppsignaler om ett sådant pågående missbruk. För detandra krävs en utbyggd rådgivningsverksamhet och fördet tredje krävs olika former avbehandlingsalternativ.Regeringen anför att det är viktigt att det hospersonalen på ungdomsmot- tagningar och inom elev-och studenthälsan, företagshälsovården,primärvården, mödra- och barnhälsovården finnskunskap om hur man kan uppmärksamma även subtilasignaler om har bedömt att det rentallmänt saknas kunskap om metoder att upptäcka ettmissbruk som ännu inte har blivit problematiskt.I propositionen påpekas behovet av stöd tillföräldrar vars barn har fastnat, eller riskerar attfastna, i ett missbruk. Anhöriga känner sig oftabåde maktlösa och utlämnade och upplever att de intefår stöd av myndigheterna. Frivilligorganisationernafyller i detta avseende en mycket viktig funktionmen når långt ifrån alla som är i behov av råd ochstöd. Det är viktigt att utvecklarrutiner för hur kontakten med anhöriga skall se utoch att det inom finns resurser attarbeta med hela familjen, anförs det.Som förälder kan det vara svårt att skilja påbeteenden som är utslag av en normaltonårsutveckling och vad som kan vara tecken på ettbegynnande missbruk. De flesta föräldrar har enganska vag kunskap om narkotika och missbruk och vetinte vart de skall vända sig om oron övergår idirekt misstanke eller visshet. Enligt regeringenbör det i varje kommun eller region finnas enrådgivningsverksamhet dit yngre personer ochföräldrar kan vända sig för råd och stöd. Eftersomdet är viktigt att yngre människor inte skall behövadefiniera sig som missbrukare för att få hjälp tillbehandling bör det enligt regeringens mening ocksåfinnas tillgång till en för ungdomar särskildanpassad mottagning.Ungdomar som experimenterar med narkotika ellerhar kamrater som gör det kan också hamna isituationer där de är i mer akut behov av rådgivningeller hjälp men inte vill eller kan vända sig tillsocialtjänsten. Detta gäller givetvis även föräldraroch andra närstående. Statens folkhälsoinstitutkommer enligt propositionen därför att få i uppdragatt utreda förutsättningarna för att inrätta enhjälptelefonlinje dit man gratis och anonymt kanvända sig med frågor om narkotika och missbruk.MotionerI motion So34 av m.fl. (m) begärs etttillkännagivande om frivilligorganisationer pånarkotikaområdet (yrkande 5). Motionärerna anser attdessa är en underskattad resurs som skulle kunnaanvändas mycket mer än , bl.a. för utbildningoch upplysning.I motion So371 av och () begärs ett tillkännagivande om ökatengagemang mot narkotika (yrkande 1). Alla måste blimedvetna om de risker och faror som narkotika utgör,anförs det.I motion So35 av m.fl. (kd) begärsett tillkännagivande om att förslaget ipropositionen om telefonhjälp bör genomföras utanvidare utredning (yrkande 3). Motionärerna begärvidare ett tillkännagivande om att utbildningen omalkohol och droger i körkortsutbildningen bör bliobligatorisk (yrkande 7). Det begärs också etttillkännagivande om att stödja initiativ frånarrangörer och organisationer att skapa drogfriamiljöer (yrkande 8).I motion So32 av () begärs etttillkännagivande om att informationskampanjer motdroger måste följas upp med ständiga förebyggandeaktiviteter (yrkande 2). Kommuner, folkrörelser,myndigheter och enskilda måste stödjas i sitt aktivaförebyggande narkotikaarbete, menar motionären.I motion So472 av () begärs etttillkännagivande om att skapa ekonomiska resurserför framtagande av information om droger (yrkande2).I motion So30 av m.fl. (fp) begärsett tillkännagivande om barns och ungdomarsdrogvanor (yrkande 11 delvis). att s.k. sekundär prevention, dvs. att ingripamot dem som precis har inlett sin missbrukarbana,ofta hamnat i skymundan för såväl primär som tertiärprevention. Att ingripa tidigt ger positiva resultatpå många områden. Bland annat innebär det attmissbrukaren inte hinner utveckla ett destruktivtnarkotikaberoende och att eventuella påföljder blirmer verkningsfulla eftersom missbrukaren fortfarandehar kvar sin sociala förankring.Även i motion So497 av m.fl. (fp),vari begärs ett tillkännagivande om åtgärder för attbekämpa narkotikan (yrkande 8), framhålls vikten avsekundär prevention.I motion So291 av () begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförs ominrättande av länsvisa eller regionalakunskapscentrum för förebyggande arbete rörandedroger och missbruk i främsta hand bland ungdom(yrkande 1). Dessa skulle enligtmotionären bl.a. kunna göra regelbundnadrogvaneundersökningar, organisera kvalificeradundervisning samt uppdatera och utforma strategierför det drogförebyggande arbetet. Motionären begäräven ett tillkännagivande om stöd tillfrivilligorganisationer som arbetar drogförebyggandeoch att organisationerna knyts tillkunskapscentrumen (yrkande 2).I motion So29 av () begärstillkännagivanden om samordning mellan insatser motnarkotika och alkohol (yrkande 1) samt om sambandetmellan alkohol- och narkotikaproblemen (yrkande 2).Enligt motionären tyder mycket på att de som tidigtprövar alkohol också lätt testar och användernarkotika. Det är för narkotikapolitikens skull avstor vikt att slå vakt om en restriktivalkoholpolitik, anförs det.I motion So565 av m.fl. (s) begärs etttillkännagivande om behovet av en nationell kampanjom farorna med missbruk av droger.Samma yrkande finns i motion So393 av LarsWegendal och ().I motion So427 av och () begärs ett tillkännagivande om det nödvändigadrogförebyggande arbetet och föreningarnas viktigaroll. Motionärerna anför att föreningslivet ochkommunala verksamheter måste få större möjligheteratt på ett tidigt stadium jobba med barns ochungdomars attityder till droger.I motion So622 av m.fl. (kd, m, v,c, fp, mp) begärs ett tillkännagivande om attinformationen om narkotikans skadliga konsekvenserständigt måste pågå i samhälle och skola (yrkande2).Flera motioner rör skolans ansvar.I motion So34 (m) yrkas att skall beslutaatt undervisningen om narkotikans effekter skallpåbörjas tidigare än (yrkande 3).I motion So27 av och () begärs ett tillkännagivande bl.a. om insatser iskolan (yrkande 6 delvis). Enligt motionärerna börskolorna inte invänta förändringar i kursplanernautan ges i uppdrag att tillsammans medlärare, elever och föräldrar skapa gemensamma regleroch värderingar när det gäller narkotika.I motion So35 (kd) begärs ett tillkännagivande omatt ANT-undervisningen bör utgå från verklighetenoch att särskilda medel bör tilldelasfrivilligorganisationer för ANT-undervisning(yrkande 6). Enligt motionärerna är poliser, f.d.missbrukare, frivilligorganisationer m.fl. bästlämpade att informera om missbruksrelaterade frågorpå ett realistiskt och verklighetsanknutet sätt.I motion So30 (fp) begärs ett tillkännagivande omatt alla skolor skall åläggas att, i samarbete medföräldrar, socialtjänst och polis, införa endrogpolicy i syfte att upptäcka och åtgärdanarkotikamissbruk (yrkande 3).I motion 2000/01:Ju921 av m.fl. (c)begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförsom preventiva åtgärder mot knarkproblem bland yngre(yrkande 7). Enligt motionärerna är skolan denviktigaste arenan för drogprevention eftersom dethär finns möjlighet att nå alla kategorier avungdomar. I skolan finns också de bästaförutsättningarna för att tidigt observera avvikandebeteenden och vidta åtgärder.I flera motioner betonas familjens roll.I motion So34 (m) begärs ett tillkännagivande omfamiljens roll i det förebyggande arbetet (yrkande2). Motionärerna påpekar att möjligheterna attupptäcka narkotikamissbruk på ett tidigt stadium ärbetydligt större om föräldrarna har goda kunskaper.Det begärs också ett tillkännagivande om att skolanskall ha en absolut plikt att informeravårdnadshavare vid misstanke om narkotikaanvändning(yrkande 6).Samma synpunkter framförs i motionerna2000/01:Ju929 av m.fl. (m) yrkande 4och 2000/01:Ju931 av m.fl. (m) yrkande2.I motion So33 av () begärs etttillkännagivande om utbildning av föräldrar idrogkunskap (yrkande 2). Enligt motionären börregeringen skyndsamt ta initiativ till att förbättrainformationen till föräldrar om narkotika och ommissbrukets symptom och verkningar, exempelvis genomatt barnens lärare informerar föräldrarna.I motion So35 (kd) begärs ett tillkännagivande omfamiljens betydelse i det narkotikaförebyggandearbetet (yrkande 1). Motionärerna anför attföräldrarna är de som i de flesta fall bästförmedlar grundläggande värden till barnen och attdet därför är viktigt att stödja föräldrarna så attde kan vara närvarande och delaktiga i sina barnsliv. Motionärerna begär vidare ett tillkännagivandeom behovet av informationsinsatser för attmedvetandegöra föräldrar och andra med tillsyn överbarn om värdeöverföringens betydelse och stärkandeav barns inre kontroll (yrkande 2). I yrkande 4begärs ett tillkännagivande om attmissbruksrelaterade frågor bör ingå iföräldrautbildningen. Viktiga platser förutbildningen är vårdcentraler, kyrkor, samfund,studieförbund och folkrörelser.I motion So28 av m.fl. (c) begärsett tillkännagivande om att tydliggörahandlingsplanen avseende föräldrars möjligheter attpåverka ungdomars narkotikakonsumtion (yrkande 4).Motionärerna anser att föräldrarna har denviktigaste uppgiften i arbetet med att begränsanarkotikakonsumtionen bland unga.