bet · GP01KU20 · 2002-05-21 00:00:00 — Vidare var vattentäta luckor påbildäck öppna och i ett skick som tydde på attåtminstone en av dem normalt inte var stängd. Underförhöret uppgavs också att de svenska inspektörernahade upplevt "brist på respekt för fribordsfrågor"(lack of respect for issues related to load linematters) i sina kontakter med de befälspersoner somde mött under övningen.Gällande regler om utredning av olyckor tillsjössRådets direktiv /35/EG av omett system med obligatoriska besiktningar för ensäker drift av ro-ro-passagerarfartyg och hög-hastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik(värdstatsdirektivet) innehåller bl.a. bestämmelserom utredning av olyckor. Enligt artikel 12.1 skallmedlemsstaterna, inom ramen för sitt nationellarättssystem, definiera en rättsstatus som gör detmöjligt för dem och varje annan medlemsstat medväsentligt intresse att delta i, samarbeta i eller,där det föreskrivs i IMO-resolutionen, leda varjeutredning av olyckor eller tillbud till sjöss därett ro-ro-passagerarfartyg eller etthöghastighetspassagerarfartyg är inblandat.I svensk rätt återfinns bestämmelser omundersökning av olyckor till sjöss dels i sjölagen(1994:1009), dels i lagen (1990:712) ochförordningen (1990:717) om undersökning av olyckor.Av 18 kap. 20 § sjölagen framgår att lagen omundersökning av olyckor tillämpas på undersökningarfrån säkerhetssynpunkt av sjöolyckor och andrahändelser som berör sjöfarten.Enligt 1 § förordningen om undersökning av olyckorgörs undersökningar av allvarligare olyckor avStatens . Av 8 § andra stycketföljer dock att i fråga omsamarbete med utländska myndigheter skall beaktaIMO-resolutionen, om det inte strider mot lag ellerär olämpligt på annat sätt. Vem som skall hahuvudansvar för utredning av sjöolyckor framgårdärvid av artikel 6 i resolutionen. Enligt dennaartikel skall, om en olycka inträffar inom en statsterritorialvatten men berör fartyg hemmahörande i enannan stat, dessa stater gemensamt besluta vilken avdem som skall leda utredningen. Sker olyckan påinternationellt vatten skall utredningen ledas avflaggstaten. Är fartyg från flera flaggstaterinblandade, skall dessa stater gemensamt bestämmavem som skall leda utredningen av olyckan.I 18 § i den nämnda förordningen föreskrivsatt en undersökning som har avslutats fåråterupptas, om det framkommer nya omständigheter somkan antas ha betydelse för utredningsresultatet. Iartikel 13 i IMO-resolutionen anges bl.a. attslutsatser som dragits om orsakerna till en olyckaskall omprövas om nya bevis framkommer som kan ändraden bedömning som tidigare gjorts.Promemorior från NäringsdepartementetGenom en skrivelse till harutskottet begärt en redogörelse i vissa hänseendensamt det yttrande i övrigt som anmälningenföranleder. Som svar har överlämnats en inomNäringsdepartementet upprättad promemoria, bilagaA2.14.2. Av promemorian framgår att regeringen bl.a.genom beslut (dnr N2000/5564/TPm.fl.) har tagit ställning till en rad fakta ochomständigheter som framförts i framställningar om enny utredning av haveri. I beslutetkonstaterade regeringen att det inte hade framkommitnågra nya omständigheter som tydde på atthaveriförloppet på något väsentligt sätt avvikitfrån det som beskrivs i den slutrapport som JAICavlämnade . Vidare anförs i promemorian attde omständigheter som förs fram i den aktuellaanmälan var kända eller anknyter tillproblemställningar som fanns med vid dettaställningstagande.I fråga om sjunkförloppet anförs i promemorian attenligt uppgifter från låg bildäcketinte ovanför vattenytan. Avståndet tillvattenytan från nederkanten av bogöppningen hade, omfartyget hade legat i ett statiskt flytläge, varit2,. Vid färd i motsjö höjde och sänkte sigemellertid förskeppet. Vidare påpekas att deuppgifter om våghöjd som förekommer i JAIC:s rapportär beräknade av de finska, tyska och svenskameteorologiska instituten.Beträffande det av anmälarna åsyftade dokumentet,som togs in i JAIC:s slutrapport, anförs attSveriges arbete med hamnstatskontroller styrs avrådets direktiv /21/EG av omtillämpning av internationella normer för säkerhetpå fartyg, förhindrande av förorening samt boende-ocharbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöpergemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternasterritorialvatten (hamnstatskontroll) samt av ParisMOU.Hamnstatskontroller utförs av hamnstaten påfartyg vilka för en annan flagg än hamnstatens.Sverige var varken hamnstat eller flaggstat i detaktuella fallet. Det dokument som anmälarnarefererat till är enligt promemorian ett protokollsom upprättades som ett led i Sjöfartsverketsundervisning av fartygsinspektörer i . Ipromemorian anförs vidare att det inte finns någotkontrolldokument som har officiellt status eller somupprättats av behöriga myndigheter för att intygafartygets skick. Däremot finns det såledeshandlingar från en undervisning i hur enhamnstatskontroll kan gå till. De handlingar som SKLenligt uppgift skall ha granskat torde således varaett blankettset som kommer från enhamnstatskontrollundervisning som Sjöfartsverketsinspektörer gav sina estniska kolleger i Tallinn.Blankettsetet användes av flera personer, varför deuppgifter som förekommer på de skilda blankettbladenskiljer sig åt. I promemorian anges att invändningarfrån rörande dettamaterial har utgjort en del av det underlag som lågtill grund för det tidigare nämnda regeringsbeslutetden 19 april 2001.I fråga om det simulerade händelseförlopp somåsyftas i anmälan konstateras i promemorian att enav bildtexterna i JAIC:s slutrapport hänvisar tillatt navigationssimulatorn vid iKalmar har använts vid framtagandet av dettahändelseförlopp. Däremot sägs inte att det skulle haskett på grund av något officiellt uppdrag tillskolan eller att skolan har tagit fram uppgifterna.Vidare konstateras i promemorian att en av depersoner som ingick bland de svenska ledamöterna avJAIC är lektor vid i ochundervisar i nautiska ämnen. Detta kan varaförklaringen till att just dennanavigationssimulator använts.I ärendet har inkommit en kompletterandepromemoria som upprättats inom ,bilaga A2.14.3. I promemorian berörs frågan huruvidaregeringen (då JAIC avlämnadesin slutrap-port) visste att det fanns fleraversioner av blankettdelarna i det dokument somupprättades då låg i hamn i promemorian konstateras att det aktuelladokumentet och dess innehåll har behandlats i JAIC:sslutrapport. Vidare konstateras i promemorian attdet inte finns några uppgifter om att frågandiskuterades närmare 1997. Däremottogs enligt promemorian frågan om"hamnstatsprotokollet" upp på ett ingående sätt vidberedningen av det regeringsbeslut som fattades den19 om att avslå framställningar om en nyutredning av haveriet. Därvid hänvisas till attregeringen då konstaterade att JAIC:s slutsatser istora drag var riktiga och att det inte hadeframkommit några sådana nya omständigheter att detfanns grund för att ta upp utredningen på nytt.I en kompletterande promemoria som upprättats inomNäringsdepartementet, bilaga A2.14.3, och sominkommit på utskottets begäran, konstateras att enversion av det nämnda dokumentet ingår isupplementet till JAIC:s rapport, som i december1997 överlämnades till statsrådet i och tillSveriges och regeringar. Vidare anförs atttvå delar av det blankettset som fylldes i av desvenska sjöfartsinspektörer som ledde utbildningeningår i den akt som finns hos . Av promemorian framgår även attinformation om hamnstatsprotokollets olika versioneroch andra frågor och våren 2001begärdes in från och . Detta skedde inom ramen förberedningen av fyra framställningar om en nyutredning av haveri, vilken mynnade uti det beslut (dnr N2000/5564/TPm.fl.) varigenom regeringen avslog dessaframställningar. Frågorna kring protokollet bedömdesenligt promemorian inte ha sådan betydelse att depåverkade regeringens ställningstagande.Yttrande från SjöfartsverketMed anledning av vad som framkommit vid utfrågningmed statsrådet ochdepartementssekreteraren ,, har till utskottet inkommitkopia av ett till den 18december 2000 inkommet yttrande från Sjöfartsverketi det regeringsärende som mynnade ut i det tidigarenämnda regeringsbeslutet (dnrN2000/5564/TP m.fl.), bilaga A2.14.4.I yttrandet berör bl.a. innehålleti en Statement Report som fogats som bilaga till enskrivelse från . I bilaganbehandlas bl.a. de överenskommelser somSjöfartsverket har träffat om samarbete med ochutbildning av utländska kolleger. Det rör sig om ca100 uppdrag i 20 länder. Enligt ingåri dessa överrenskommelser rutinmässigt bestämmelserom att det andra landet skall ordna erforderligatillstånd, viseringar etc. Verket menar i sittyttrande att harmissförstått vissa stickord i överenskommelsen meddet estniska transportministeriet. De stickord somåsyftas är bl.a. "authorisations for the carryingout of services" och "on-job training". betyder ordet "authorisations" i dettasammanhang inte bemyndigande att utföra inspektioneller liknande på sätt som FactGroup utgår från. Det är inte fråga om ettbemyndigande för fartygsinspektörerna att utförakontroll på estniska myndigheters vägnar. Det ärfråga om att tillstånd till annat skall ordnas. Föratt komma in i ett slutet hamnområde eller ilastrum, maskinrum etc. på ett fartyg behövs normaltett tillstånd. Uttrycket "on-job training" skallförstås som en handgriplig förevisning av hur ettfartyg inspekteras.UtfrågningUtskottet har hållit offentlig utfrågning medstatsrådet och departementssekreterarenCatrin Tidström, , bilagaB4. Vid utfrågningen framkom bl.a. följande.Med undantag av diskussionen om det simuleradehändelseförloppet har samtliga de invändningar somväcks i anmälan varit föremål för bedömning i JAIC:sslutrapport. Även invändningar rörande detsimulerade händelseförloppet har prövats vid denberedning som därefter har förevarit inomRegeringskansliet.Utskottets ställningstagandeRegeringen har i tidigare beslut den 19 april 2001konstaterat att det efter JAIC:s slutrapport intehar framkommit några nya omständigheter som utgörskäl för att vidta någon åtgärd i syfte att få tillstånd en ny haveriutredning. Utskottet har vid singranskning inte gjort några sådana iakttagelser somkan läggas till grund för konstitutionell kritik motregeringen för denna bedömning.Ärendet föranleder inget ytterligare uttalandefrån utskottets sida.2.15. Justitieminister ansvar för bristen påordning och säkerhet under i GöteborgÄrendetI en granskningsanmälan, bilaga A2.15.1, har begärtsatt granskar regeringens ochjustitieministerns ansvar för bristen på ordning ochsäkerhet under i den 14-16juni 2001.Anmälaren hänvisar till att regeringen omedelbartefter i beslutade atttillsätta en utredning som bl.a. har i uppdrag attkartlägga och analysera polisväsendets planering ochorganisation för säkerhetsfrågorna införGöteborgsmötet. Anmälaren menar att det är rimligtatt kartläggningen och analysen av vad som hände iGöteborg också omfattar regeringens roll iförberedelserna. Enligt anmälaren är det rimligt attanta att ett nära samband upprätthölls mellanpolismyndigheten, å ena sidan, samt regeringen ochRegeringskansliet, å andra sidan. I anmälan angesockså att det är klarlagt att justitieministerneller regeringen före Göteborgsmötet hade tillgångtill underrättelseinformation om att vissavänstergrupper planerade att störa ordningen undermötet. Hur denna information hanterades och vilkaåtgärder som vidtogs är dock inte klarlagt.Allmänt om statsrättsliga regler förregeringens styrning av polisväsendetI likhet med de flesta andra statligaförvaltningsmyndigheter lyder polismyndigheternaunder regeringen. Detta följer av föreskriften i 11kap. 6 § regeringsformen. Regeringen är därmedhögsta förvaltningsmyndighet på området. Dettainnebär bl.a. att den utfärdar föreskrifter förpolisväsendet inom ramen för sin kompetens enligt 8kap. regeringsformen eller enligt påbestämmelser i samma kapitel grundade bemyndiganden(se och , Grundlagarnamed tillhörande författningar, 1980, s. 376).Regeringen har med stöd härav utfärdat en radföreskrifter av betydelse för polisens verksamhet.Här märks framför allt polisförordningen (1998:1558)och förordningen (1989:773) med instruktion förRikspolisstyrelsen. Regeringen kan vidare i kraft avsin ställning som högsta förvaltningsmyndighetmeddela vissa förvaltningsbeslut i första instans.Den har också viss befälsrätt med avseende påkonkreta ärenden som rör polisväsendet (se Holmbergoch Stjernquist a.a. s. 376 och 380 ff.). Regeringensaknar dock befälsrätt såvitt avserpolismyndigheternas beslut i särskilda fall iärenden som rör myndighetsutövning mot enskild ellermot kommun eller som rör tillämpning av lag. Dettaföljer av föreskriften i 11 kap. 7 §regeringsformen.GöteborgskommitténRegeringen beslutade att tillkallaen kommitté (dir. 2001:60) för att se över polisensmöjligheter att förebygga och bekämpa allvarligaordningsstörningar (). I uppdragetingår att göra en kartläggning och analys avhändelserna i samband med Europeiska rådets möte iGöteborg den 14-16 juni 2001.Kommittén skall därvid enligt direktiven kartläggaoch analysera polisväsendets planering ochorganisation för säkerhetsfrågorna inför mötet. Denskall bl.a. undersöka hur underrättelseinformationhar använts i arbetet, tillgången till polisresurseroch utrustning samt hur polispersonalen harutbildats och förberetts för uppgiften. Den skallockså granska polismyndighetens samverkan medRikspolisstyrelsen, Säkerhetspolisen och andrapolismyndigheter samt med åklagarväsendet och andraberörda myndigheter. Samarbetet och dialogen medpolitiska organisationer och opinionsgrupper skallockså studeras. Kartläggningen skall också omfattaåklagarväsendets, domstolsväsendets ochkriminalvårdens planering inför mötet. Det stårkommittén fritt att överväga andra frågor somkommittén finner motiverade med anledning avuppdraget.Uppdraget skall redovisas senast den 31 december2002.Promemorior från JustitiedepartementetGenom en skrivelse till harutskottet begärt svar på vissa frågor. I en inomJustitiedepartementet upprättad promemoria, bilagaA2.15.2, som överlämnats som svar på utskottetsbegäran, anförs att det i varje län finns enpolismyndighet som ansvarar för polisverksamheteninom distriktet. Chef för en polismyndighet är enlänspolismästare. För den allmänna ordningen ochsäkerheten vid i svaradesåledes i . Ansvaretför den allmänna ordningen och säkerheten vidtoppmötet i låg därmed hos polisen och intehos regeringen. höll siginformerat om den hotbildsbedömning som polisengjorde inför toppmötet. Den information som förelåginnebar, i korthet, att polisen var medveten om attdet fanns risk för ordningsstörningar och attpolisen ansåg sig förberedd för sin uppgift.Inför och under toppmötet genomförde regeringen enrad åtgärder för att stimulera till en demokratiskdialog kring de frågor som toppmötet behandlade.Framför allt gav regeringen stöd åt organisationersom anordnade opinions- eller folkbildandearrangemang. Vidare hade fyra statsråd dialogmötemed alla intresserade organisationer i anslutningtill toppmötet. Polisen var ansvarig för säkerhetenrunt dessa aktiviteter och var positivt inställdtill att de genomfördes. Exempelvis betonadeledningen för i av regeringens dialog med dem som planeradedemonstrationer.Under våren fick bl.a. justitieministernoch tjänstemän vid vidmånatliga möten med representanter förSäkerhetspolisen muntlig information omSäkerhetspolisens bedömning av hotbilden för deolika möten som skulle äga rum underordförandeskapet. Informationen var huvudsakligen avgenerell karaktär. Vid ett möte som var föranlett avandra frågor lämnade Rikspolischefen vid etttillfälle muntligen kortinformation till justitieministern och någratjänstemän vid departementet om polisens i VästraGötaland bedömning och planering inför mötet iGöteborg. Den information som lämnades varhuvudsakligen av generell karaktär och föranleddeingen annan bedömning än att polisen ansåg sigförberedd för uppgiften.Även i samband med de regelbundna samordningsmötenom vissa säkerhetsfrågor (s.k. SVS-möten) somgenomförs i lämnadeSäkerhetspolisen före och under ordförandeskapetinformation om hotbilden inför de möten som skullegenomföras. Vid ett sådant samordningsmöte den 7juni 2001 redovisade Säkerhetspolisenhotbildsbedömningen inför toppmötet i . Avredovisningen framgick att det fanns risk förstörande opinionsyttringar och att risken förordningsstörningar skulle vara störst underfredagskvällen, dvs. den 15 juni.I 2001-sekretariat ingickdessutom en sambandsman från . Dennetillhörde sekretariatets ledningsgrupp och fungeradesom rådgivare och länk mellan sekretariatet ochpolisen.Enligt promemorian hade regeringen inte tillgångtill annan information än att polisen ansåg sigförberedd på att det fanns risk förordningsstörningar av inte ringa karaktär. Mot dennu beskrivna bakgrunden vidtogs från regeringshållinga andra åtgärder.I en kompletterande promemoria som upprättats inomJustitiedepartementet, bilaga A2.15.3, och sominkommit på utskottets begäran, anförs att den 14december 2000 inkom till enframställan från i denna hemställdes om att enligt1 § förordningen (1986:616) om beredskapspoliser(beredskapspolisförordningen) skulle göra enframställning till regeringen om attpolismyndigheten skulle få kalla inberedskapspoliser den 11-16 juni 2001för vissa beredskapsuppgifter i syfte att frigörayrkespolismän för annat säkerhetsarbete.Den 17 januari 2001 inkom till regeringen enframställan från om att få ta ianspråk beredskapspolismän i den omfattning somerfordrades för uppdrag med anledning av Sverigesordförandeskap i EU, bilaga i tidigarehemställan hos bifogades ochRikspolisstyrelsen bedömde att beredskapspolisen varlämplig för sådana uppgifter som avsågs i denna.Framställan handlades vid polis- ochåklagarenheten i . Underhandläggningen förekom underhandskontakter mellanhandläggare på den aktuella enheten iJustitiedepartementet och handläggare påRikspolisstyrelsen/försvarsenheten. Vid dessakontakter diskuterades endast de allmännaförutsättningarna enligt gällande bestämmelser föratt få använda beredskapspoliser.Den 1 februari 2001 bereddes ärendet medexpeditionschefen och därefter även medstatssekreteraren efterföljande underhandskontakter påtjänstemannanivå mellan polis- och åklagarenhetenoch uppmärksammadesRikspolisstyrelsen på departementets bedömning attde bestämmelser som reglerar beredskapspolisen intemedger att regeringen meddelar sådana generellatillstånd som hemställt om.Rikspolisstyrelsen uppmärksammades även på detförhållandet att om förutsättningar inte förelåg attfå använda beredskapspolis såhindrade inte det att sådan polis skulle kunna fåanvändas om förutsättningarna hade ändrats, t.ex.inför toppmötet i 16 februari 2001 återkalladeRikspolisstyrelsen framställan. Detta skedde vid etttelefonsamtal mellan tillförordnade överdirektörenvid och ,. skrev av ärendetfrån vidare handläggning samma dag.Rikspolisstyrelsen kom därefter inte in med någonny framställan om att få använda beredskapspoliserinför eller under toppmötet i Göteborg.Skrivelse från i VästraGötalandAv en skrivelse från i VästraGötaland, bilaga A2.15.5, som inkommit på utskottetsbegäran framgår att i skrivelsetill , bilagaA2.15.6, preciserade vilka arbetsuppgifter som varaktuella för den särskilda beredskapspolisen.Polismyndigheten uppgav bl.a. att den särskildaberedskapspolisen skulle ansvara för bevakning avterrängen runt och eventuelltSäve flygplats, där ett antal statsflygplan skulleparkeras under EU-toppmötena. Viss färdvägsbevakningvar också aktuell för den särskildaberedskapspolisen. angav också inte kunde bortse från den risk för allvarligaordningsstörningar som föreligger i samband medmöten av ifrågavarande slag.Polismyndigheten fick i slutet av februari 2000ett muntligt besked från tillförordnadeöverdirektören vid omatt den särskilda beredskapspolisen inte fickdisponeras av polismyndigheten i samband med EU-toppmötena. Beskedet föranledde polismyndigheten attomedelbart begära förstärkning med ytterligarepolismän för att klara av de aktuella uppgifterna.Framställningen om förstärkning gjordes i enskrivelse och avsåg dels 40 polismänför bevakningsuppgifter, dels 110 polismän förupprätthållande av allmän ordning.Enligt skrivelsen följer det av lagen (1994:1809)om totalförsvarsplikt att inkallelse av personal medstöd av lagen skall ske , vilket i falletmed den särskilda beredskapspolisen betyder attinkallelse skall ske i förväg. Deberedskapspoliser som skulle ha satts in under skulle dessutom vid en planeradrepetitionsutbildning ha erhållit en föruppgifterna anpassad utbildning.Inom flygfälts militära del utförde militärpersonal bevakning av vissa statsflygplan under . Vidare anlitades militär personal för attbygga en provisorisk bro över vid SvenskaMässan. Militär personal anlitades också vid deförläggningar som polismyndigheten förhyrde avFörsvarsmakten under EU-kommenderingen.Av skrivelse frånPolismyndigheten i tillRikspolisstyrelsen och , bilagaA2.15.9, framgår att i VästraGötaland begärt förstärkning omfattande sammanlagtca 340 poliser p.g.a. de EU-möten som skulle hållasi . Vidare framgår attPolismyndigheten i gjordebedömningen att den begärda förstärkningen och egetpersonaluttag borde klara ordningen och säkerhetenkring EU-mötena.BeredskapspolisenI direktiven till (dir. 2001:60)anger regeringen bl.a. att beredskapspolisen bestårav totalförsvarspliktiga som skrivs in medcivilplikt efter det att de lämnat fältförbanden. Deär avsedda att användas - som ett komplement - förskydd och bevakning av viktiga anläggningar. De harinte den kompetens och utrustning som krävs för attkunna användas vid allvarliga ordningsstörningar.Bestämmelser om när beredskapspoliser får användasfinns i beredskapspolisförordningen. kundeberedskapspoliser kallas in för tjänstgöring endasti syfte att höja försvarsberedskapen. Genom enändring 1999 öppnades en möjlighetatt använda beredskapspoliser även i fredstid, omsamhället har utsatts för eller riskerar attutsättas för särskilt svåra och påfrestandesituationer från ordnings- och säkerhetssynpunkt.Enligt direktiven rör det sig om extrema ochallvarliga situationer av närmast nationellomfattning där polisens vanliga resurser inte räckertill. De situationer som avses är sådana där detkrävs att insatser från flera olika myndigheter ochorgan samordnas för att man skall kunna hanterasituationen. Regeringen beslutar efter framställningfrån om när beredskapspolismän idessa fall får tas i anspråk. I fredstid kanberedskapspoliser användas endast efteröverenskommelse med varje enskildberedskapspolisman. skall enligtdirektiven överväga om det finns anledning attutvidga möjligheterna att använda beredskapspoliseri fredstid.I en inom upprättadpromemoria, bilaga A2.15.7, som inkommit påutskottets begäran, anförs att det inte finns någondefinition av begreppet "särskilt svåra ochpåfrestande situationer från ordnings- ochsäkerhetssynpunkt". Redan vid tillkomsten av deaktuella bestämmelserna iberedskapspolisförordningen var dock enligtpromemorian avsikten att begreppet skulle motsvarabegreppet "svåra påfrestningar på samhället i fred",som finns beskrivet i proposition 1996/97:11Beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället ifred och i departementspromemorian Skyldigheter ochbefogenheter vid svåra påfrestningar på samhället ifred (Ds 1998:32). Regeringen har också, enligt vadsom anges i promemorian, i senare skrivelser omberedskapen mot svåra påfrestningar på samhället ifred redovisat regeringens uppfattning om vad somavses med det senare begreppet.Med en svår påfrestning på samhället i fred avsesenligt promemorian inte en enskild händelse i sig,exempelvis en olycka, ett sabotage osv. utan flerahändelser som utvecklar sig till att omfatta fleradelar av samhället. Det krävs att insatser frånflera olika myndigheter och organ samordnas för attkunna hantera situationen. Det rör sig om extremaoch allvarliga situationer såsom katastrofartadeolyckor, naturkatastrofer, sabotage och terrorism.För att kunna ta beredskapspoliser i anspråkkrävs, enligt den bedömning som görs i promemorian,att det rör sig om verkligt extrema och allvarligasituationer.