bet · GP01FÖU9 · 2002-02-12 00:00:00 — SammanfattningRiksdagen har /(bet.1999/2000:FöU3 Lag omförsvarsunderrättelseverksamhet) behandlat frågorsom rör försvarsunderrättelseverksamheten. Utskottetställde sig därvid bakom regeringens förslag tilllag samt de fyra grundprinciper som bör ligga tillgrund för försvarsunderrättelseverksamhetensbedrivande. Det är regeringen som skall bestämmaförsvarsunderrättelseverksamhetens inriktning.Regeringen har i propositionen Fortsatt förnyelseav totalförsvaret (2001/02:10) lämnat en utförligredovisning av hur försvarsunderrättelsetjänsten,enligt regeringens mening, bör utvecklas ochinriktas för att motsvara de nya behoven. Utskottetbehandlar i betänkandet ett antal motioner somavgivits under den allmänna motionstiden riksmötet2001/02 av (v), (kd) och (fp) som aktualiseratfrågor om inriktningen avförsvarsunderrättelsetjänsten samt omgränsdragningen mellan militär och civilunderrättelsetjänst.Utskottet avstyrker motionerna.En reservation har lämnats av (fp).Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Inriktningen m.m. avförsvarsunderrättelsetjänstenRiksdagen avslår motionerna 2001/02:Fö10yrkande 22, 2001/02:Fö255 yrkande 2 och2001/02:U332 yrkande 7.Reservation (fp)2. Gränsdragning mellan civil och militärunderrättelseverksamhetRiksdagen avslår motion 2001/02:Fö12 yrkande 16.Stockholm den 12 februari 2002På försvarsutskottets vägnarHenrik LanderholmFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: HenrikLanderholm (m), (s), (), (), (), ÅkeCarnerö (kd), (), (),(), (), BeritJóhannesson (v), (), AnnaLilliehöök (m), (), (), () och ().2001/02FöU9Redogörelse för ärendetÄrendet och dess beredningRegeringen lämnar i proposition 2001/02:10 Fortsattförnyelse av totalförsvaret en redogörelse för sinbedömning om hur försvarsunderrättelsetjänsten börutvecklas. Regeringen lämnar inte något förslag tillriksdagsbeslut.Vidare behandlas fyra kommittémotioner, en avvardera och liberalernasamt två av Kristdemokraterna.Propositionens huvudsakliga innehållRegeringens bedömningRegeringen bedömer att behov av en välfungerande, effektiv och samordnadunderrättelseverksamhet har ökat. behöver enunderrättelseverksamhet som mer än tidigare ärinriktad mot en vidgad säkerhetspolitisk hotbild.Skälen för regeringens bedömningDen första etappen av det förra försvarsbeslutetinnebar ett krav på att totalförsvaretskrigsduglighet skulle anpassas till förändringar iomvärlden såväl i det korta militärstrategiska som idet längre säkerhetspolitiska perspektivet (prop.1995/96:12, bet. 1995/96:UFöU1 och 1995/96:FöU1 samtrskr. 1995/96:44-46).Detta borde ske genom särskilda insatser inomunderrättelseområdet och inom forskningen för attsäkerställa att aktuellt beslutsunderlag finnstillgängligt och genom att skapa organisatoriskaformer för analys och värdering på hög politisknivå. ansåg det motiverat med enöversyn av underrättelsetjänsten för att därmedsäkerställa att den ges en sådan ledning ochutformning som svarar mot de särskilda behov sominriktningen av totalförsvaret erfordrar.Den utredning av underrättelsetjänsten somtillsattes ()konstaterade i sitt betänkandeUnderrättelsetjänsten - en översyn (SOU 1999:37) attförändringen i den säkerhetspolitiska utvecklingen iomvärlden har påverkat den militäraunderrättelsetjänsten . Även omrisken för storkrig eller krig mellan staterframstår som avlägsen har inte konflikter och kriserförsvunnit ens från vårt närområde. Nya säkerhetshothar uppstått i form av migrationstryck, politisk ochsocial instabilitet och påfrestningar på detekologiska systemet. Härtill kommer risk förspridning av massförstörelsevapen, terrorism,etniska och kulturella konflikter m.m.Ansvaret för åtgärder mot nya säkerhetshot, sominte bedöms utgöra någon direkt fara för landet,ligger emellertid på olika civila statliga ochkommunala myndigheter. Den militäraunderrättelsetjänsten bör emellertid, inom ramen försitt uppdrag, kunna stödja dessa myndigheter medinhämtning och analys av information i särskildafall. De ökade satsningarna på internationellafredsfrämjande insatser ställer också krav påunderrättelseinformation. Försvars-makten skall haförmåga till anpassning till förändringar iomvärldsläget, vilket ställer delvis nya krav på denmilitära underrättelsetjänstens förmåga att upptäckaindikationer på sådana förändringar.Enligt Underrättelsekommittén har entyngdpunktsförskjutning skettfrån traditionell militär förvarning om väpnadeangrepp i form av invasion,från heltäckande operativ och taktisk militärförvarning,mot strategiska underrättelser,mot icke-militära underrättelser,mot mer selektiv uppföljning av militärverksamhet i närområdet,mot förändrade inhämtningsmetoder ochmot en bredare och mer långsiktigsäkerhetspolitisk analys.En utgångspunkt är emellertid enligtUnderrättelsekommittén att underrättelsetjänstenäven fortsättningsvis skall fullgöra centralauppgifter inom ramen för den grundberedskap somFörsvarsmakten skall upprätthålla för försvar motväpnat angrepp och för att hävda svensk territoriellintegritet.Underrättelsekommittén lämnade i sitt betänkandeförslag avseende lagreglering av den militäraunderrättelseverksamheten, grundprinciperna förunderrättelsetjänsten samt insynen i och kontrollenav den militära underrättelsetjänsten.Underrättelsekommittén föreslog vidare inrättandetav en samordningsfunktion för underrättelsefrågor iRegeringskansliet.På grundval av kommitténs förslag stiftade riksdagenvåren 2000 lagen (2000:130) omförsvarsunderrättelseverksamhet, i vilkenförsvarsunderrättelseverksamhetens uppgifter ocharbetsformer regleras.Lagen anger att försvarsunderrättelseverksamhetskall bedrivas för att kartlägga yttre militära hotmot landet och till stöd för svensk utrikes-,försvars- och säkerhetspolitik. I verksamheten ingåratt medverka i svenskt deltagande i internationelltsäkerhetssamarbete och att, enligt vad regeringennärmare bestämmer, medverka med underrättelser föratt stärka samhället vid svåra påfrestningar påsamhället i fred. Lagen anger även att regeringenskall bestämma försvarsunderrättelseverksamhetensinriktning.I det följande redovisar regeringen sin syn på någraviktiga frågor som rör underrättelsetjänsten.Försvarsunderrättelsetjänsternas uppgifter rörandeyttre militära hotFörsvarsunderrättelseverksamheten skall stödjasvensk utrikes- och säkerhetspolitik. Dettaförutsätter en verksamhet för att kartlägga yttremilitära hot mot landet. En god kunskap om andrastaters militära förmåga och beredskap och andrayttre hot är av grundläggande betydelse för landetssäkerhet. Den nära uppföljningen av utvecklingen inärområdet skall fortsätta.I fredstid är det en primär uppgift förunderrättelsetjänsten att, på grundval av i förstahand militära och politiska indikationer, i tidkunna ge statsmakterna och försvarsledningen enförvarning om krigshot. Trots den förändrademilitära hotbilden och den minskade risken på kortoch medellång sikt för militära angrepp mot landet,kvarstår den militära underrättelsetjänstensgrundläggande uppgift att förvarna om militäraangreppsförberedelser.Frånvaron av ett invasionshot inom överskådligtid, förutsatt att vi har kvar en grundläggandeförsvarsförmåga, har varit ett element i översynenav frågan om underrättelsetjänstens uppgifter. En avutgångspunkterna har varit att underrättelsetjänstenfortsättningsvis även i det kortare perspektivetskall fullgöra centrala uppgifter inom ramen för dengrundberedskap som För-svarsmakten skallupprätthålla för försvaret mot väpnat angrepp ochför att hävda svensk territoriell integritet.Anpassningsprincipens konsekvenser förunderrättelsetjänstenUnderrättelsetjänsten skall förvarna om sådanaförändringar i omvärldsläget som bör föranledabeslut om anpassning i ett längre tidsperspektiv.Detta kräver ett långsiktigt och metodiskt arbete.Det ställs stora krav på en bred säkerhetspolitiskanalysförmåga för att ett sådant beslutsunderlagskall skapas. En rad faktorer måste beaktas som intefaller under ett rent militärt perspektiv, såsompolitiska förhållanden, ekonomisk tillväxt,teknologisk kompetens, infrastruktur,handelsmönster, kriminalitet och allmänna socialaförhållanden. En varierad mångfald avunderrättelseinformation och organ framstår därvidsom viktig för att öka sannolikheten för upptäckt avindikationer som kan föranleda ettanpassningsbeslut.Tyngdpunkten i underrättelsefunktionen när detgäller anpassningsprocessen har därmed anknytningtill såväl den militära underrättelsetjänstenstraditionella uppgifter som en allsidigt inriktadunderrättelsefunktion. Det är därför viktigt med enökad samverkan mellanförsvarsunderrättelseverksamheten och myndigheterutanför försvarsunderrättelsesfären, som t.ex.Säkerhetspolisen, ochTullverket. Resultatet av analyser och annaninformation bör i ökad utsträckning delges relevantamyndigheter och departement för att kunna utnyttjassom beslutsunderlag.En sammanvägning av militär respektive politisk,ekonomisk och annan civil information måste ske föratt det skall föreligga ett så fullständigtsäkerhetspolitiskt underlag som möjligt för ettanpassningsbeslut på politisk nivå. Här finnsviktiga uppgifter för både militär och civilunderrättelsetjänst. Samverkan mellan olika aktörersom ingår i underrättelsesfären måste utvecklas.Det internationella säkerhetssamarbetetskonsekvenser för underrättelsetjänstenFredsfrämjande och humanitära insatser ställer ökadekrav på den militära underrättelsetjänstensförutsättningar för såväl inhämtning av informationsom förmåga till taktisk, operativ och strategiskanalys. I detta sammanhang bör samarbetet mellan denmilitära underrättelsefunktionen och den civilasfären, i synnerhet , förstärkas.De svenska insatserna i framför allt Bosnien ochKosovo har bidragit till att höja kvaliteten påsamverkan mellan ochunderrättelsetjänsten.I krislägen då internationella insatser övervägskrävs snabba konsultationer mellan alla de stateroch organisationer som överväger att delta. Det ärdå av särskild vikt att svenska representanter kandelta i överläggningar med stöd av en självständignationell analys som bygger på egen inhämtning.Sveriges vilja att effektivt delta i internationellkrishantering ställer i vissa avseenden högre kravpå den egna underrättelseförmågan vad avser snabbhetoch räckvidd.I engagemang för en stärktkrishanteringsförmåga inom EU ingår även attförbättra underrättelseförmågan vid internationellainsatser. En stärkt underrättelsetjänst inför ochunder en operation är väsentlig för att förbättrabeslutsförmågan också för svensk del vidinternationella krishanteringsuppgifter.Det vidgade säkerhetsbegreppets konsekvenser förunderrättelsetjänstenDen nya säkerhetspolitiska situationen har medförtatt samhället behöver kunna möta ett bredarespektrum av hot, risker och påfrestningar.Nationellt skall vi kunna möta militära och andrahot som direkt berör . Vi skall ocksåförebygga och kunna hantera situationer som utan attdirekt hota fred och självständighet ändåskulle kunna innebära snabba och allvarligaförsämringar av samhällets normala funktioner. Detkan gälla bl.a. gränsöverskridande brottslighet ochterrorism, ekonomiska och finansiella kriser,försörjningskriser, ekologiska hot, etniska ochreligiösa konflikter samt den sårbarhet som dentekniska utvecklingen och informationsteknikenmedför. De hot mot säkerheten som avses måste dockha en viss dignitet och beröra samhälleligafunktioner.Den vidgade synen på vad som innefattas i hot motlandets säkerhet gör att den militäraunderrättelsetjänstens kontaktyta med andramyndigheter, inte minst de polisiära, ökar.Underrättelsetjänsten skall kunna samverka med andramyndigheter. Enligt 4 § lagen (2000:130) omförsvarsunderrättelsetjänst fårförsvarsunderrättelseverksamheten dock inte avseuppgifter som enligt lagar eller andra föreskrifterligger inom ramen för polisens eller andramyndigheters brottsbekämpande och brottsförebyggandearbete.Nya krav på underrättelseverksamhetenRegeringen sammanfattar sin syn på de nya krav somställs på underrättelseverksamheten.Regeringen delar beskrivningav den tyngdpunktsförskjutning som skett inomverksamheten. I det följande pekar regeringen pånågra viktiga inslag i denna utveckling.Den militära underrättelsetjänsten utvecklas motatt kunna möta anpassningsprincipens krav på att getidig förvarning och för att skapa förutsättningarför en operativ förmåga hos de militära förbanden.Det nya insatsförsvaret ställer ändrade krav påunderrättelseverksamheten.Därutöver skall analysen av mer globala trendersom kan få effekter mot landet och harsäkerhetspolitisk relevans utvecklas. Analys avutvecklingen mot alternativa krigföringsmetoder,inklusive s.k. asymmetrisk krigföring och terrorismskall utvecklas. Kompetens skall finnas för attbedöma hot och risker riktade mot samhällsviktiginfrastruktur, inklusive risken för s.k.informationsoperationer.Utvecklingen när det gäller massförstörelsevapenoch deras vapenbärare har fortsatt hög aktualitet.Inom den vidgade hotbilden utgör den organiseradebrottsligheten ett viktigt område.Sverige bidrar till utvecklingen avunderrättelsefunktionerna inom ramen för deinternationella organisationernaskrishanteringsförmåga i syfte att säkerställa ensamlad förmåga samt att svenska intressentillgodoses. För-svarsunderrättelsemyndigheterna bördärför bl.a. fortsätta att utveckla förmågan attinhämta och analysera underrättelser inför och isamband med internationella insatser. Svensktengagemang bidrar till att EU:skrishanteringsförmåga vad avser den strategiskaunderrättelsefunktionen utvecklas.Processer utvecklas för en mer effektiv inriktningav underrättelsetjänsternas verksamhet i syfte attskapa ökad relevans för statsmakternas behov samtför att säkerställa att beslutsunderlag om olikahandlingsalternativ föreligger för regeringen.Samarbetet och samordningen stärks mellanmyndigheterna inom försvars-underrättelseverksamhetoch andra myndigheter i syfte att utveckla förmåganatt hantera en bredare hotbild och att stödjainternationella insatser.Motionernas huvudsakliga innehållI motion 2001/02:Fö12 av m.fl. (vkommitté) erinrar motionärerna om att regeringen ipropositionen anser att det är viktigt med ökadsamverkan mellan försvarsunderrättelseverksamheten ochmyndigheter utanför försvars-underrättelsesfären somt.ex. Säkerhetspolisen, ochTullverket. Vidare påpekar regeringen att ävenunderrättelsetjänsten har som uppgift att stärkasamhället vid svåra påfrestningar i fred.I detta sammanhang vill motionärerna starktunderstryka att gränsdragningen och det demokratiskainflytandet över detta föreskrivs i lag. Den gränssom existerar mellan den militära och civiladelen av underrättelseverksamheten får inteöverskridas (yrkande 16).I motion 2001/02:Fö255 av m.fl. (kdkommitté) framhålls att medverkan i detinternationella säkerhetssamarbetet medför ökade kravpå underrättelsetjänst. Eftersom den svenskaunderrättelsetjänsten inte kan bedriva en heltäckandeomvärldsbevakning blir samverkan med andra länderviktig för att vi skall kunna få del av den informationsom vi behöver utifrån en bredare hotbild. Det ärdärför nödvändigt att analysera hur den svenskaunderrättelseverksamhetens samverkan med andra länderkan utvecklas för att bl.a. möta olika hot frånterrorism (yrkande 2).I motion 2001/02:U332 av m.fl. (kdkommitté) framhålls att det vidgadesäkerhetsbegreppet, som en konsekvens av en bredarehotbild, belyser även två viktiga problem som måstelösas: behovet av effektivare underrättelsetjänstoch vikten av hot- och konfliktanalys somtillsammans måste öka förmågan att kunna förutse hotoch konflikter. En sådan förmåga är av mycket storbetydelse för hur vi skall utforma vårt försvar motnya hot och vårt samarbete med andra stater. betänkande,"Underrättelsetjänsten - en översyn" (SOU 1999:37),sker en gradvis tyngdpunktsförskjutning inomdet militära underrättelseväsendet, fråntraditionell militär förvarning om invasionsangreppmot strategiska, icke-militära underrättelser medhjälp av förändrade metoder för inhämtning avinformation. Den säkerhetspolitiska analysenutformas också alltmer långsiktigt. Även förnationell och internationell krishantering och förinternationellt konfliktförebyggande arbete är dettagivetvis en fundamental kunskap. Utan informationoch korrekta analyser kommer en sådan förebyggandeverksamhet aldrig att leda till tillfredsställanderesultat (yrkande 7).I motion 2001/02:Fö10 av m.fl. (fpkommitté) framhålls att det finns stor anledning att vii , trots att en del organisatoriskaförändringar ägt rum , på allvar prövar i vilkenutsträckning vår samlade underrättelseverksamhet har enkompetens, ledning och styrning som gör den skickad attmöta de nya hot som riktar sig mot det fredstidasamhället. Även på detta område framstår behoven av entvärsektoriell samordning som angelägen, liksom entydligare inriktning och ekonomisk prioritering avunderrättelse- och säkerhetstjänsten i vid mening(yrkande 22).Utskottets övervägandenUtskottet erinrar inledningsvis om att utskottetrelativt behandlat frågor som rörförsvarsunderrättelseverksamheten. I betänkande1999/2000: FöU3 Lag omförsvarsunderrättelseverksamhet ställer sigutskottet bakom regeringens förslag till lag samt defyra grundprinciper som bör ligga till grund förförsvarsunderrättelseverksamhetens bedrivande. Ilagen föreskrivs bl.a. att det är regeringen somskall bestämma försvarsunderrättelseverksamhetensinriktning.Regeringens bedömning är att behov av enväl fungerande, effektiv och samordnadunderrättelseverksamhet har ökat. behöver enunderrättelseverksamhet som mer än tidigare ärinriktad mot en vidgad säkerhetspolitisk hotbild.Regeringen pekar - bl.a. mot bakgrund av förslagfrån - på dentyngdpunktsförskjutning som sker från traditionellmilitär förvarning om väpnade angrepp i form avinvasion mot att möta även andra behov.I några motioner aktualiseras frågor som rör dennärmare inriktningen och ledningen avunderrättelsetjänsten. Regeringen har ipropositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret(2001/02:10) lämnat en utförlig redovisning av hurförsvarsunderrättelsetjänsten, enligt regeringensmening, bör utvecklas och inriktas för att motsvarade nya behoven.När det gäller det internationellasäkerhetssamarbetets konsekvenser anser regeringenatt allt bredare medverkan i detinternationella säkerhetssamarbetet kräver attstatsmakterna genom underrättelsetjänsten fårerforderlig information att lägga till grund förkonfliktförebyggande åtgärder, krishantering,planering och beslut om insats. Vårt deltagande iden europeiska gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken har också medfört ökade krav påunderrättelsetjänsten . Krav ställsdärför på att underrättelsetjänsten kan inhämta ochbearbeta material samt delge bedömningar omsäkerhetspolitiska och militära förhållanden i ettvidare geografiskt sammanhang . Vidarekrävs att information kan lämnas som stöd förinsatsstyrkornas säkerhet och operationer ioperationsområdet.Utskottet anser att regeringens redovisadeuppfattning ligger väl i linje med det som anförs avmotionärerna i motionerna Fö255 yrkande 2 och U332yrkande 7. Syftet med motionerna torde därmedtillgodoses. Utskottet erinrar vidare om att det i 1§ i lagen om försvarsunderrättelseverksamhet(2000:130) slås fast att i verksamheten ingår attmedverka i svenskt deltagande i internationelltsäkerhetssamarbete och att, enligt vad regeringennärmare bestämmer, medverka med underrättelser föratt stärka samhället vid svåra påfrestningar påsamhället i fred.Det vidgade säkerhetsbegreppets konsekvenser förunderrättelsetjänsten har enligt regeringens meningmedfört att samhället behöver kunna möta ett bredarespektrum av hot, risker och påfrestningar. Det kangälla bl.a. gränsöverskridande brottslighet ochterrorism, ekonomiska och finansiella kriser,försörjningskriser, ekologiska hot, etniska ochreligiösa konflikter samt den sårbarhet som dentekniska utvecklingen och informationsteknikenmedför. Den vidgade synen på vad som innefattas ihot mot landets säkerhet gör att den militäraunderrättelsetjänstens kontaktyta med andramyndigheter, inte minst de polisiära, ökar.I motion Fö10 yrkande 22 pekar motionärerna påvikten av kompetens, ledning och styrning avunderrättelsetjänsten. Regeringen framhåller att detinternationella säkerhetssamarbetet,anpassningsprincipen och den bredare hotbildenskapat ett behov av att statsmakterna stärkersamordningen inom underrättelseverksamheten. IRegeringskansliet har därför inrättats ensamordnande funktion för kontinuerlig inriktning avförsvarsunderrättelseverksamheten genom etablerandetav en styrgrupp för säkerhetspolitiskaunderrättelsefrågor. Den består av representanter påstatssekreterarnivå samt överbefälhavaren ochcheferna för den militära underrättelse- ochsäkerhetstjänsten, ochSäkerhetspolisen.Underrättelsetjänsten skall enligt regeringen kunnasamverka med andra myndigheter.Försvarsunderrättelseverksamhet skall bedrivas avFörsvars-makten och de andra myndigheter somregeringen bestämmer.Frågan om gränsdragningen mot polisen och dessverksamhet - dvs. mellan militär och civilunderrättelseverksamhet - finns sedan år 2000reglerad i lagen (2000:130) omförsvarsunderrättelseverksamhet. Enligt 4 § fårförsvarsunderrättelseverksamheten dock inte avseuppgifter som enligt lagar eller andra föreskrifterligger inom ramen för polisens eller andramyndigheters brottsbekämpande och brottsförebyggandearbete. I betänkande 1999/2000:FöU3 framhöllförsvarsutskottet attförsvarsunderrättelseverksamheten sålunda inte fårvara inriktad på frågor som berör landets inresäkerhet. Den bör inte avse underrättelser inompolisens och andra brottsbekämpande ellerbrottsförebyggande myndigheters arbete.Mot bakgrund av vad som ovan anförts avstyrkerutskottet motionerna Fö10 yrkande 22, Fö12 yrkande16, Fö255 yrkande 2 samt U332 yrkande 7.ReservationUtskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservation. I rubriken anges inom parentes vilkenpunkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut sombehandlas i avsnittet.Inriktningen m.m. avförsvarsunderrättelsetjänsten (punkt 1) (fp)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:1. tillkännager vad som i reservationenanförs om inriktningen m.m. avförsvarsunderrättelsetjänsten. bifallerdärmed motion 2001/02:Fö10 yrkande 22 och avslårmotionerna 2001/02:Fö255 yrkande 2 och 2001/02:U332yrkande 7.StällningstagandeFolkpartiet anser att utskottet inte har tagithänsyn till det förändrade säkerhetspolitiska lägeti och med de fruktansvärda händelserna den 11september . Det är särskiltanmärkningsvärt, då så mycket av den inledandediskussionen kring hur det som skedde kunde ske justhandlade om hur underrättelseverksamheten i detöppna, moderna fredstida samhället fungerar - ellersnarare inte tycks fungera. Det finns tvärtomstörsta anledning att vi i , trots att en delorganisatoriska förändringar ägt rum , påallvar prövar i vilken utsträckning vår samladeunderrättelseverksamhet har en kompetens, ledningoch styrning som gör den skickad att möta de nya hotsom riktar sig mot det fredstida samhället. Även pådetta område framstår behoven av en tvärsektoriellsamordning som angelägen liksom en tydligareinriktning och ekonomisk prioritering avunderrättelse- och säkerhetstjänsten i vid mening.Särskilt yttrandeUtskottets beredning av ärendet har föranlettföljande särskilda yttrande. I rubriken anges inomparentes vilken punkt i utskottets förslag tillriksdagsbeslut som behandlas i avsnittet.Inriktningen m.m. avförsvarsunderrättelsetjänsten (punkt 1) (kd)av och båda (kd).Det vidgade säkerhetsbegreppet och svensksäkerhetspolitik täcker ett spektrum av hot både ikrig och fred. Denna hot- och riskbild innehållerstora osäkerhetsmoment för det fredstida samhället.Detta innebär att samhällets egen förmåga att mötaoch hantera olika kriser och konflikter får ökadbetydelse.Terroristattackerna i den 11 september 2001visar på behovet av en bred utgångspunkt församhällets försvars- och krisplanering.