bet · GP01KU15 · 2002-03-21 00:00:00 — En reglering som gäller mellan enskildafinns i regeringsformen när det gällerskyddet för den personliga integriteten i sambandmed ADB-behandling (2 kap. 3 §) samt när det gällersammanslutningar som ägnar sig åt förföljelse avfolkgrupp (2 kap. 14 §). Det vore enligtmotionärerna värdefullt att utreda om fri- ochrättigheter mellan enskilda borde grundlagsfästasgenerellt. Rättighetsskyddet behöver vidgas ochförstärkas. Områden som bör bearbetas ytterligare ärt.ex. rätten till liv, föräldrarätten, den negativaföreningsfriheten och äganderätten. Det behövs ocksåett tydligt diskrimineringsskydd för människansintegritet oberoende av religion, ålder, ras,hudfärg, kön, språk, sexuell identitet, genetiskasärdrag, börd, ekonomisk och social ställning,funktionshinder samt etnisk eller politisktillhörighet. Också ett sådant grundlagsskydd motdiskriminering bör gälla mellan enskilda. Även imotion 2000/01:Sf25 av m.fl. begärsdiskrimineringsskydd i grundlag som kan användas förrättsligt grundade krav mellan enskilda (yrkande 8).Holger m.fl. (kd) begär i motion2001/02:U305 tillkännagivanden till regeringen omatt den teoretiska och ideologiska grunden förmänskliga rättigheter skall utredas och klargöras(yrkande 1), om att frågeställningar om universellamänskliga rättigheter respektive kulturelltbetingade skall klargöras (yrkande 2) samt om attdet skall utredas och klargöras vilka rättighetersom är absoluta och vilka som är underordnade ellerberoende av andra (yrkande 3). Enligt motionärernaär en nyckelfrågeställning i diskussionen ommänskliga rättigheter huruvida de är universellaeller kulturellt betingade. Motionärerna ställerfrågan om det finns rättigheter och värden somgäller varje människa oberoende av tid och rum ellerom alla värden och normer är beroende av när och varvi lever. Det finns enligt motionen ett behov attregeringen utreder och klargör dessafrågeställningar, liksom frågan om vilka rättighetersom gäller då olika rättigheter kommer i konfliktmed varandra och vilka rättigheter som är absolutaoch vilka som är underordnade.Marianne m.fl. (mp) begär i motion2001/02:Ju451 (yrkande 2) ett tillkännagivande tillregeringen om medborgerliga fri- och rättigheter.Motionärerna grundar sig på övertygelsen om allamänniskors lika värde oavsett etniskt ursprung, kön,ålder etc. och en samhällsidé som bygger på tankenatt människor är aktiva, att de vill och kan taansvar och att de har positivautvecklingsmöjligheter. har enligt motionenanslutit sig till ett stort antal internationellaöverenskommelser som gäller mänskliga rättigheter,miljöfrågor m.m. Internationella avtal ochkonventioner som ratificerar skallinförlivas i svensk lag, såvida detta inte utgörintrång på den svenska grundlagens rättighets- ochskyldighetsparagrafer.Harald () begär i motion 2001/02:K307ett tillkännagivande till regeringen om att Sverigebör verka för ett europeiskt och internationelltförbud mot eutanasi inom EU (yrkande 1) och om enoffentlig utredning rörande en grundlagsfäst rätttill liv (yrkande 2). Både Europastadgan om degrundläggande fri- och rättigheterna och FN:sallmänna förklaring om de mänskliga rättigheternastadgar tydligt, enligt motionären, att varjemänniska har rätt till liv. Legaliserandet aveutanasi i alla dess former strider mot dethumanistiska och judisk-kristna rättighetstänkandet.Mot bakgrund av att eutanasilag riskeraratt sprida sig i och övriga världen börSverige verka för ett europeiskt och internationelltförbud mot eutanasi i främst EU. För egetvidkommande bör diskutera om rätten till livär tillräckligt säkrad genom införlivandet avEuropastadgan i grundlag sedan den 1januari 1995. Skyddet för livet och den personligafriheten är så grundläggande principer att de ocksåbör komma till uttryck i grundlagen.Tidigare behandlingVåren 2000 lade utskottet fram ett utförligtbetänkande om fri- och rättighetsskyddet (bet.1999/2000:KU11). I betänkandet behandladesmotionsyrkanden (m) om ochregeringsformen motsvarande de redovisadeyrkandena i motionerna 2000/01:K278 yrkandena13, 2001/02:K60 yrkande 6, 2001/02:K80 och2001/02:K236 yrkandena 7, 8 och 10 (alla m).Utskottet avstyrkte motionsyrkandena med följandebedömning:Enligt 2 kap. 12 § regeringsformen får de fri-och rättigheter som avses i 2 kap. 1 § 15 samt 6och 8 §§ och i 11 § andra stycket begränsas genomlag i den utsträckning som 2 kap. 1316 §§medgiver. De avsedda fri- och rättigheterna är ihuvudsak de positiva opinionsfriheterna och dekroppsliga fri- och rättigheterna. I 2 kap. 12§ andra stycket stadgas ytterligareinskränkningar i möjligheterna att begränsa dessafri- och rättigheter. Av paragrafens tredjestycke framgår att ett särskiltlagstiftningsförfarande, utformat som ettuppskovsförfarande, skall kunna tillämpas i frågaom rättighetsbegränsande lagstiftning. Detväsentligaste motivet för dessa inskränkningar ibegränsningsmöjligheterna är att de fri- ochrättigheter som omfattas anses ha särskilt storbetydelse för demokratins funktion och bestånd.Den nu redovisade regleringen har vuxit framunder stort samförstånd mellan riksdagspartierna.Utskottet har tidigare funnit att regleringen gertillräckligt skydd för minoriteter i riksdagenoch gör inte nu någon annan bedömning.Europakonventionen gäller som lag här i landetsedan den 1 januari 1995. Dess särskildabetydelse markeras genom att lagar och andraföreskrifter, enligt 2 kap. 23 § regeringsformen,inte får meddelas i strid med åtagandenpå grund av konventionen. Detta innebär dock inteatt konventionen har fått grundlags status elleratt det har skapats någon ny nivå i normhierarkinmellan vanlig lag och grundlag. I sammanhangetbör det framhållas att regleringen avgrundläggande fri- och rättigheter i 2 kap.regeringsformen till stor del utformats medEuropakonventionen som inspirationskälla. AttEuropakonventionen inte gavs grundlags statusberodde främst på att man ville undvika endubbelreglering på samma konstitutionella nivå avvissa rättigheter och av hur dessa får begränsas.Om gavs ställning somgrundlag, skulle det innebära att den som senaretillkommen lag gavs företräde framförregeringsformen. I likhet med anser utskottet att detskulle vara mindre lämpligt. Till den del fri-och rättigheterna i har sinmotsvarighet i regeringsformen, omfattas de avsamma skydd mot rättighetsbegränsningar som detsom gäller enligt regeringsformen. Utskottet villi sammanhanget också framhålla dels attartiklarna i konventionen reglerarmöjligheterna för staterna att i vissasituationer göra begränsningar i konventionensrättigheter, dels att flera av konventionensartiklar innehåller en tydlig reglering av ivilka situationer som den rättighet som avses iartikeln får begränsas. Att införa ytterligareinskränkningar av när en rättighet som avses ikonventionen kan begränsas skulle skapa oklarhetom konventionens ställning. Enligt utskottetsmening saknas det mot denna bakgrund anledningatt utvidga tillämpningsområdet för 2 kap. 12 §regeringsformen till att omfatta ävenEuropakonventionen.Sammanfattningsvis anser utskottet således attde inskränkningar i möjligheterna att beslutarättighetsbegränsande lagar som gäller enligt2 kap. 12 § andra och tredje styckena ger etttillräckligt minoritetsskydd och att det intefinns anledning att ge Europakonventionengrundlags status eller förstärka konventionensställning på annat sätt.I samma betänkande avstyrkte utskottet en motion(kd) om förstärkning av mänskliga fri- ochrättigheter som liknar motion 2000/01:K267.Utskottet, som översiktligt redogjorde förhuvuddragen i det svenska fri- ochrättighetssystemets framväxt, hänvisade till att devästentligaste dragen vuxit fram i stor politiskenighet, även om det funnits och alltjämt finnsolika meningar mellan partierna när det gällerenskildheter. Enligt utskottets mening saknades detdärför anledning att göra en större översyn avregeringsformen på det sätt som förespråkats imotionen. Utskottet ansåg inte heller i övrigt attde frågor som motionärerna tagit upp bl.a. rättentill liv borde bli föremål för utredning i vidaremån än som redan skedde.Utskottet redovisade beträffande rätten till livatt Fri- och rättighetskommittén i sittdelbetänkande Fri- och rättighetsfrågor (SOU1993:90) mot bakgrund av att rätten till liv ärintagen bl.a. i FN:s konvention om mänskligarättigheter och i övervägt omrätten till liv skulle ges grundlagsskydd. Kommitténhade emellertid funnit att befintlig lagstiftningväl motsvarade de krav som kan ställas i enrättsstat och lade därför inte fram något förslag iden delen. Kommittén hade framhållit att eninkorporering av innebar atträtten till liv kommer till positivt uttryck isvensk rätt.Utskottet avstyrkte särskilt ett motionsyrkande omgrundlagsskydd för fri- och rättigheter iförhållande till enskilda och framhöll attbestämmelserna i2 kap. regeringsformen och Europakonventionenkompletterar varandra. I den mån de tvåregelsystemen inte ger samma skydd kommer den regelsom går längst att avgöra hur långt skyddet för fri-och rättigheterna sträcker sig. Utskottet hade vidett flertal tillfällen uttalat sitt stöd för såvälFri- och rättighetsutredningens som Fri- ochrättighetskommitténs konstateranden respektive1993 att det inte är praktiskt möjligt att igrundlag ta in en generell reglering av skyddet förfri- och rättigheterna såvitt gäller förhållandetmellan enskilda. Det fanns inte anledning förutskottet att nu ändra sin inställning. Frågor omskydd för enskilda mot andra enskilda borde somdittills lösas inom den vanliga lagstiftningens ram.De olika önskemål som därvid kan vara aktuella fårhanteras allteftersom de framkommer.Frågan om inkorporering av konventioner hartidigare behandlats avutskottet, som framhållit att inkorporeringen avEuropakonventionen bl.a. motiverats med att denintog en sådan särställning bland konventionerna ommänskliga rättigheter att den iinkorporeringshänseende borde behandlas på annatsätt än övriga konventioner (bet. 1993/94:KU24). Itvå senare yttranden till socialutskottet harkonstitutionsutskottet framhållit attbarnkonventionen inte kan anses inneha en sådansärställning (yttr. 1995/96: KU2y resp.1998/1999:KU2y). delade dennabedömning och avstyrkte motionsyrkanden ominkorporering av (bet. 1995/96:SoU4och 1998/99:SoU6).Lagutskottet har vid fyra tillfällen avstyrktmotioner om tillsättandet av en värdekommission.Senast skedde detta (2001/02:LU8) då utskottet inledningsvis redovisadeatt den dåvarande norska regeringen år 1998tillsatte en kommission, den s.k. Verdikommisjonen,som bestod av företrädare för en mängd olikasamhällssektorer. Kommissionens arbete finansieradesmed statliga medel men var i övrigt helt friståendefrån staten. Syftet med kommissionen var att denskulle bidra till en bred värdemässig ochsamhällsetisk mobilisering för att stärkagemenskapsvärderingar och ansvar för miljön ochsamhället. Arbetet bedrevs bl.a. genom utfrågningar,seminarier, konferenser, massmedieutspel,institutionsbesök, folkmöten och genom publiceringav rapporter och andra publikationer. Kommissionensarbete har slutredovisats. Utskottet fann inteskäl ändra tidigare ställningstagande. Vidföregående års behandling av frågan (bet.2000/01:LU13) hade lagutskottet framhållit att detsjälvfallet inte hade någon annan uppfattning änmotionärerna vad gäller det angelägna i att det i såmånga sammanhang som möjligt förs samtal,diskussioner och debatter i sådana frågor som tagitsupp i motionerna. Som utskottet funnit (bet. 1998/99:LU18) och (bet.1999/2000:LU16) var dock den föreslagnavärdekommissionen inte en framkomlig väg om komma vidare med de tankegångar som utskottetgivit uttryck för. Det föreligger nämligen en riskför att bara tillsättandet av en statlig kommissionav många kan uppfattas som ett försök att lägga fasten för alla människor gemensam syn på defrågeställningar som förts fram av motionärerna. Detkunde inte heller uteslutas att samtal ochdiskussioner i andra sammanhang kring grundläggandemänskliga värden avstannade och det synsätt som komtill uttryck i kommissionen blev allenarådande. Vaden värdekommission skulle kunna lägga fast kundedessutom endast bli redovisningar av uppfattningarhos enskilda ledamöter i en statlig kommitté.Därtill kom att det inte gick att bortse från attkommissionens slutsatser kan bli så allmänt hållnaatt de framstår som ointressanta och arbetet därmedutförts i onödan.Lagutskottet hänvisade till Biokteknikkommitténsbetänkande Att spränga gränser (SOU 2000:103), somlyfter fram och har förslag rörande sådana spörsmålsom motionärerna önskar få belysta. Vad som därvidtas upp har nära beröringspunkter med delar av dennorska Verdikommisjonens arbete. Lagutskottethänvisade också till Forum för levande historia (SOU2001:5). Det övergripande målet för detta forumskall vara att stärka viljan hos var och en attaktivt verka för alla människors lika värde. Detredovisade ledde enligt lagutskottet fram till sammaslutsatser som och . Utskottetvar således inte berett att ställa sig bakom kravetpå inrättandet av en svensk värdekommission.Utskottets ställningstagandeEuropakonventionen, som sedan den 1 januari 1995gäller som lag här i landet har även utgjortinspirationskälla vid utformningen avregeringsformens fri- och rättighetskapitel.Utskottet har tidigare avstyrkt motionsyrkanden omatt skall ges ställning somgrundlag och om att utvidga skyddet enligt 2 kap. 12§ regeringsformen mot rättighetsinskränkandelagstiftning. Utskottet vidhåller denna bedömning.Mot bakgrund av utskottets tidigare uttaladerestriktiva inställning till inkorporering avkonventioner är utskottet inte heller berett attförorda att konvention om medborgerliga ochpolitiska rättigheter eller barnkonventioneninkorporeras i svensk rätt. När det gällerlagprövningsrätten vill utskottet hänvisa till sittuttalande i betänkande 2001/02:KU13 om det angelägnai att åtgärder vidtas så att ett utredningsarbetesnarast möjligt kan inledas. I fråga om EU:sanslutning till vill utskottethänvisa till att som sin meninggav regeringen till känna att den med all kraft börverka för att EU skall tillträda (bet. 2000/01:KUU01, rskr. 2000/01:200). Någotytterligare tillkännagivande till regeringen är intenödvändigt. Motionerna 2001/02:K80 i denna del,2000/01:K278 yrkandena 13 och 2001/02: K236yrkandena 7, 8 och 10 samt 2001/02:K60 yrkande 6(alla m) avstyrks följaktligen.Utskottet avstyrker också motion 2001/02:K79 (kd)om inrättandet av en värdekommission. mening saknas anledning att gå ifrånriksdagens tidigare ställningstaganden i frågan.När det gäller frågan om tillsättandet av enutredning i syfte att utvidga rättighetsskyddet tillytterligare områden och grundlagsfästa fri- ochrättigheter mellan enskilda har utskottet tidigareavstyrkt ett yrkande om detta med hänvisning tillatt de väsentligaste dragen av det svenska fri- ochrättighetssystemet vuxit fram i stor enighet även omdet funnits och alltjämt finns olika meningar mellanpartierna när det gäller enskildheter. Utskottet görinte nu någon annan bedömning och avstyrkermotionerna 2000/01:K267 och 2000/01:Sf25 yrkande 8(båda kd). Utskottet är inte heller berett attförorda en utredning för att klargöra den teoretiskaoch mänskliga grunden för mänskliga rättigheter,liksom vilka rättigheter som är universella,absoluta eller kulturellt betingade ochrättigheternas inbördes förhållande. mening är en sådan undersökning närmasten fråga för forskningen och den allmänna debatten.Motion 2001/02:U305 yrkandena 13 (kd) avstyrksdärför också.När det gäller motion 2001/02:Ju451 yrkande 2 (mp)gör utskottet ingen annan bedömning än motionärernaom människors lika värde, ansvar och positivautvecklingsmöjligheter, liksom att ratificeradeinternationella avtal och konventioner skallinförlivas i svensk lag, i den mån åtagandena inteöverensstämmer med den interna rättsordningen.Självfallet skall en internationell överenskommelseinte ratificeras om den är oförenlig med grundlagensrättighets- och skyldighetskapitel och grundlageninte ändras i samband därmed. Enligt utskottetsmening behövs inte något tillkännagivande tillregeringen i denna fråga. Motionsyrkandet avstyrks.Frågan om grundlagsreglering av rätten till livtas upp i motion 2001/02:K307 (kd). fann 1993 i denna fråga attbefintlig lagstiftning väl motsvarade de krav somkan ställas i en rättsstat och att rätten till livgenom inkorporering kom till ettpositivt uttryck i svensk lagstiftning. Utskottetgör inte någon annan bedömning. Utskottet anser inteheller att ett tillkännagivande till regeringen omatt europeiskt och internationellt bör verkaför ett förbud mot eutanasi är nödvändigt. Motion2001/02:K307 yrkandena 1 och 2 avstyrks.Olika aktörers roll i arbetet med demänskliga rättig-heternaUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning bl.a. tillpågående och aviserat arbete iRegeringskansliet två motionsyrkanden (kd) omhandlingsplaner för mänskliga rättigheter hosmyndigheterna respektive om ökat stöd tillkvinnojourerna.SkrivelsenRegeringen avser enligt skrivelsen att ge ensärskild utredare i uppdrag att göra en kartläggningav hur svenska domstolar tillämpat 2 kap.regeringsformen och . Framför alltgenom medlemskapet i EU och Europakonventionensinkorporering har internationella rättsregler fåttökad betydelse i den dömande verksamheten. Det krävsdärmed god kännedom om sådana rättsregler och denpraxis som gäller för rättstillämpningen. Regeringenavser att följa de insatser som görför att ytterligare utveckla sinutbildningsverksamhet om mänskliga rättigheter fördomare och annan personal inomdomstolsorganisationen. Regeringen anser att detskulle vara av värde med en kartläggning över defall i vilka svenska domstolar använt sig avEuropakonventionen sedan den blev svensk lag och avbestämmelserna i 2 kap. regeringsformen. En sådankartläggning skulle med systematiska metoder kunnaredovisa de svenska mål som förekommit införEuropadomstolen.Regeringen avser att föreslå vissa åtgärder föratt stärka och effektivisera Barnombudsmannen.Regeringen beslutade att tillkallaen särskild utredare med uppdrag att föreslå hurdirektivet 2000/43/EG om genomförandet av principenom likabehandling av personer oavsett ras elleretniskt ursprung samt direktivet 2000/78/EG ominrättandet av en allmän ram för likabehandling iarbetslivet skall genomföras i Sverige.När det gäller vissa andra förvaltningsmyndigheterframhålls i skrivelsen att för myndigheter medsärskilt ansvar för mänskliga rättigheter kommerregeringen att överväga möjligheterna att pålämpligt sätt uppmärksamma myndigheterna på derasansvar, exempelvis genom bestämmelser i berördamyndigheters instruktioner eller genom att iregleringsbreven ställa krav på återrapportering.Vidare anges att regeringen har för avsikt att ikommande proposition om upphandling föreslå attantidiskrimineringsklausuler införs fr.o.m den 1juli 2002.Kommunernas och landstingens roll för attförverkliga de mänskliga rättigheterna är enligtskrivelsen viktig. Deras praktiska handhavande av enrad frågor är av betydelse och kan i vissa fall varaavgörande för om som stat kan leva upp tillsina förpliktelser på flera områden.Regeringen pekar på att såväl arbetsgivare somfackliga organisationer som centrala aktörer isamhällslivet har en betydelsefull roll när detgäller att främja och skydda mänskliga rättigheter.Regeringen anger i skrivelsen att dialogen medföreträdare för det svenska näringslivet ommänskliga rättigheter fördjupas. När det gällerenskilda organisationer framhålls det värdefulla idet arbete som bedrivs inom dessa organisationer föratt främja och stärka de mänskliga rättigheterna.Regeringen avser att låta kartlägga hurlagstiftningen inom olika områden påverkar ideellaföreningar. Regeringen avser enligt skrivelsenvidare att besluta att en särskild utredare skalltillsättas med uppgift att utreda och analyserafrågor rörande allmänna samlingslokaler. Regeringenavser också att genomföra återkommande s.k.Folkrörelseforum för dialog mellan å ena sidaregeringen och dess förvaltningsmyndigheter och åandra sidan företrädare för föreningslivet.MotionenPer m.fl. (mp) begär i motion 2001/02:K82yrkande 1 ett tillkännagivande till regeringen ombehovet av handlingsplaner för mänskliga rättigheterhos myndigheterna. Motionärerna anser att samtligamyndigheter bör uppmärksammas på sitt ansvar, inteendast de med ett särskilt ansvar. att ge samtliga myndigheter i uppgift attutarbeta en egen handlingsplan för mänskligarättigheter i syfte att belysa hur olika rättigheterkan komma att aktualiseras i den egnamyndighetsutövningen, vilka konsekvenser det får förarbetet samt behovet av utbildning om rättigheternaoch deras konsekvenser.I samma motion 2001/02:K82 begärs att regeringenutreder möjligheten av en utökadkvinnojoursverksamhet så att alla kvinnors ochsärskilt invandrarkvinnors behov av stöd kantillgodoses (yrkande 8). Alla kvinnor, oberoende avbostadsort och medborgarskap, bör ges tillgång tillkvinnojourer och skyddat boende. Kvinnojourerna börges medel för att anlita tolk och ha tillgång tilltolkjourverksamhet. Vidare bör kvinnojourerna fåtillgång till kompetens om etnicitet m.m. Behovet avgenerell kompetensförstärkning bör ses över, ochmedel tilldelas för informations- ochutbildningsinsatser.Tidigare behandlingSocialutskottet avstyrkte motionsyrkanden om ökatstöd till kvinnojourer i samband med behandlingen avbudgetpropositionen (bet. 2001/02: SoU1).Utskottet framhöll att det arbete som kvinnojourernautför är av stort värde och att kvinnojourerna utgörett mycket betydelsefullt komplement tillsocialtjänstens verksamhet på området. För år 2001hade anslaget tillförts ytterligare medel förinsatser i syfte att motverka våld mot kvinnor.Bland annat skulle årligentillfalla Rikskvinnocentrum. Utskottet såg positivtpå att det statliga stödet tillkvinnojoursorganisationerna ökat men ville samtidigtframhålla att denna omständighet inte får leda tillatt kommunernas engagemang minskar. Kommunerna börenligt utskottet även fortsättningsvis ha detprimära ansvaret för att stödja kvinnojourerna.Utskottets ställningstagandeEnligt 1 kap. 2 § regeringsformen skall denoffentliga makten utövas med respekt för människorslika värde och för den enskilda människans frihetoch värdighet. En rad åtgärder som aviseras iskrivelsen kommer att medföra att myndigheternasuppmärksamhet på fri- och rättighetsfrågorna stärksoch att myndigheternas möjligheter att fåinformation förbättras. Det gäller bl.a. spridningenav själva handlingsplanen, informationsmaterial somForum för levande historia skall tillhandahålla, enhemsida om mänskliga rättigheter och översättningoch spridning av dokument. Enligt utskottets meningär det värdefullt att myndigheter med ett särskiltansvar för mänskliga rättigheter ytterligareuppmärksammas på sitt ansvar genom t.ex.bestämmelser i instruktionerna elleråterrapporteringskrav i regleringsbreven.En interdepartemental arbetsgrupp för mänskligarättigheter avses få till uppgift att följa upphandlingsplanen och se till att den utvärderas.Uppföljnings- och utvärderingsinsatserna kommer attligga till grund för utarbetandet av nästahandlingsplan. Utskottet förutsätter att frågan omhuruvida samtliga myndigheter behöver uppmärksammasytterligare på sitt ansvar för de mänskliga fri- ochrättigheterna, t.ex. genom att upprätta egnahandlingsplaner kommer att aktualiseras i detsammanhanget. Något tillkännagivande till regeringenom sådana insatser är enligt utskottets mening intenödvändigt.