bet · GP01KRU19 · 2002-05-14 00:00:00 — Yrkande 1 i motion 2001/02:Kr292 (mp) böravslås av riksdagen.Även yrkande 2 i motionen bör avslås av riksdagen.Först om eller när har en klar inställning idenna fråga är det lämpligt att agera iinternationella sammanhang.Ingrepp i fast fornlämningUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen om- upphandling vid arkeologiskaundersökningar, jämför reservation 8 (m,kd),- elektroniskt anbudsförfarande, jämförreservation 9 (m, c),- begreppet signifikans i kulturminneslagen,jämför reservation 10 (m),- handläggningstider vid arkeologiskaundersökningar, jämför reservation 11 (m),och- kostnadsansvar vid arkeologiskaundersökningar, jämför reservation 12 (m,kd, c, fp).BakgrundI kulturminneslagen finns bestämmelser om ingrepp ifast fornlämning i samband med markexploatering (2kap. 10-15 §§). kan besluta omsärskild utredning när det är fråga om en planeradexploatering av ett större markområde. Vidare kanmyndigheten besluta om särskild undersökning somvillkor för tillstånd för en exploatör att rubba,ändra eller ta bort en fast fornlämning. Den kanockså besluta om arkeologisk förundersökning för atten redan känd fornlämnings art och beskaffenhetskall fastställas.MotionernaFörslag som syftar till att lagen (1988:950) omkulturminnen m.m. skall ändras så att lagen(1992:1528) om offentlig upphandling skall tillämpasvid arkeologiska undersökningar framställs imotionerna 2000/01:Kr235 (m) yrkande 6 i denna del,2000/01:Kr271 (m) yrkande 1, 2001/02:Kr205 (m)yrkande 2 i denna del och 2001/02:Kr215 (m) yrkande1. I motion 2000/01:Kr271 (m) yrkande 1 föreslås även att lagen omoffentlig upphandling skall ändras så att denförteckning av tjänster som återfinns i lagensbilaga skall tillföras "arkeologiskaundersökningar".I motion 2000/01:Kr271 (m) föreslås att angående ingrepp i fastfornlämning skall ändras så att ett elektronisktförfarande möjliggörs i enlighet med de ändringarsom när motionen väcktes var aktuella att införa iupphandlingslagen och som innebär att anbudsansökanm.m. får göras elektroniskt (yrkande 2).I motion 2001/02:Kr300 (m) begärs att begreppetsignifikans skall införas i kulturminneslagen. Ettsätt att öka tydligheten i kulturminneslagensbestämmelser om särskild undersökning vore attinföra en bestämmelse med krav på att resultatet avförundersökning skall värderas bl.a. med hänsyn tillsignifikansen hos det aktuella fornminnet. Görlänsantikvarien bedömningen att en grundligareundersökning bara skulle bekräfta vad som redan ärkänt skall rutinmässigt det sökta tillståndetbeviljas utan krav på ytterligare utgrävning(yrkande 1).Förslaget i motion 2000/01:Kr272 (m) syftar till atthandläggningstiderna vid arkeologiska undersökningarskall bli kortare. Motionärerna hävdar att nuvarandelagar och förordningar rörande arkeologiskaundersökningar begränsar möjligheterna till enflexibel handläggning av ärenden som rörundersökning av fast fornlämning. En lösning för attmöjliggöra kortare handläggningstider är, menar de,att ändra i regelverket så att större frihet ges förlänsstyrelsen att hantera frågorna (yrkande 1).Två motioner tar upp frågan om kostnadsansvar vidarkeologiska undersökningar.I motion 2001/02:Kr375 (fp) sägs att utgrävningarav arkeologiska fynd är mycket tidskrävande ochdärmed dyrbara och att de kan äventyra helabyggprojektet. Motionären föreslår att detekonomiska ansvaret skall delas mellan exploatör,stat och kommun. Ett liknande innehåll finns imotion 2001/02:Kr376 (c). Motionsförslaget syftartill att en utredning skall komma till stånd omgemensam finansiering av arkeologiska undersökningaroch utgrävningar vid exploatering av mark.Utskottets ställningstagandeMed anledning av nu aktuella motionsförslag sombl.a. syftar till att lagen om offentlig upphandlingskall tillämpas vid arkeologiska undersökningarerinrar utskottet om att våren 1997beslutade om förtydliganden i kulturminneslagen.Förtydligandena avsåg att klargöra vad länsstyrelsenskall beakta när den bestämmer vem som skall utföraen sådan arkeologisk utredning eller undersökningsom beskrivits i inledningen till detta avsnitt(prop. 1996/97:99, bet. 1996/97:KrU12, rskr.1996/97:230). beslut resulterade bl.a. iatt kulturminneslagen fick en lydelse som innebäratt lagen (1992:1528) om offentlig upphandling ()inte skall gälla vid beslut omsärskild utredning (2 kap. 11 § 2 st.). Den skallinte heller gälla då beslutar omarkeologisk förundersökning eller särskildundersökning (2 kap. 13 § 3 st.). Av utskottetsbetänkande - liksom av propositionen - framgår attett anbuds- och upphandlingsliknande förfarande börtillämpas (bet. s. 6).Enligt utskottets uppfattning finns det inte någonanledning att ändra dessa bestämmelser ikulturminneslagen.Vidare bör med anledning av förslaget i motion2000/01:Kr271 (m) yrkande 1 om ändring avupphandlingslagen nämnas att denna fråga liggerutanför kulturutskottets beredningsområde.Motionerna 2000/01:Kr235 (m) yrkande 6 i denna del,2000/01:Kr271 (m) yrkande 1, 2001/02:Kr205 (m)yrkande 2 i denna del och 2001/02:Kr215 (m) yrkande1 avstyrks således.Motionsförslaget om elektroniskt anbudsförfarandevid arkeologiska undersökningar föranleder utskottetatt erinra om att- förordningen (1988:1188) om kulturminnen m.m.anger att RAÄ och närmare föreskrifter om verkställighetav 2 kap. 10-13 §§ kulturminneslagen m.m.,-- de av RAÄ fastställdaverkställighetsföreskrifterna (KRFS 1998:01)anger att vid urvalsförfarandetbeträffande arkeologisk undersökare skall erbjudadem som kan antas vara lämpade att göraundersökningen att lämna förslag tillundersökningsplaner (11 §) och-- RAÄ:s allmänna råd tillverkställighetsföreskrifterna anger att sedvanligteknik för upphandling bör vara vägledande inomde ramar som anges i föreskrifterna.-Utskottet konstaterar att det enligtupphandlingslagen numera är möjligt - dock intenågot krav - för en upphandlande enhet att tillåtaatt anbud lämnas genom elektronisk överföring, omdet kan säkerställas att anbuden inte röjs förrändessa skall öppnas (1 kap. 19 § 2 st. ). De avRAÄ utfärdade verkställighetsföreskrifterna ellerRAÄ:s allmänna råd tar inte upp frågan omelektronisk kommunikation när det gäller arkeologiskundersökning. Det torde vara möjligt för enlänsstyrelse att - såsom upphandlande enhet - avgöraom det är lämpligt att använda sig av ettelektroniskt förfaringssätt i urvalsförfarandet.Vidare bör det ankomma på RAÄ att avgöra omverkställighetsföreskrifterna och de allmänna rådenskall ändras i något avseende så att det framgår attelektronisk kommunikation kan tillämpas. Motion2000/01:Kr271 (m) yrkande 2 avstyrks därmed.I sammanhanget bör även nämnas att en samladöversyn skall göras inom avformkrav i lagar och förordningar i syfte attundanröja onödiga hinder för elektroniskkommunikation och elektronisk dokument- ochärendehantering (protokoll 20 vidregeringssammanträde , dnr Ju2002/462).I motion 2001/02:Kr300 (m) föreslås att begreppetsignifikans skall införas i kulturminneslagen.Utskottet har förstått syftet med yrkandet så attinförandet av ett sådant kriterium skulle syfta tillatt onödiga utgrävningar förhindras när en fastfornlämning skall rubbas, ändras eller tas bort vidtillståndsgivning enligt 2 kap. 12 § KML.Enligt utskottets uppfattning är det självklartatt arkeologiska utgrävningar inte bör vara ettsjälvändamål och följaktligen inte bör utföras omden beslutande myndigheten bedömer att de äronödiga. Syftet med förundersökningen är attlänsstyrelserna skall få ett tillfredsställandeunderlag för tillståndsbeslut och för beslut om kravskall ställas på särskild undersökning fördokumentation av fornlämningar när tillstånd ges attrubba, ändra eller ta bort sådana.Utskottet vill i sammanhanget erinra om attföredragande statsrådet i proposition 1987/88:104Kulturmiljövård uttalade att varje ingrepp skallbegränsas till minsta möjliga (prop. har strukit under det angelägna iatt undersökningskostnaderna för arkeologiskaundersökningar vid exploateringar begränsas (bet.1990/91:KrU11 s. 15).Enligt utskottets uppfattning är syftet medmotionsförslaget redan tillgodosett genom deformuleringar som finns i kulturminneslagen.Utskottet avstyrker motion 2001/02:Kr300 (m)yrkande 1.Då det gäller förslaget i motion 2000/01:Kr272 (m)om handläggningstider vid arkeologiskaundersökningar kan utskottet instämma medmotionärerna om att det generellt sett är önskvärtmed en effektiv och snabb handläggning. Avförvaltningslagen (1986:223) framgår också att detär ett allmänt krav på myndigheterna att de skallhandlägga ärenden så enkelt, snabbt och billigt sommöjligt utan att säkerheten eftersätts (7 §). Vidareankommer det på RAÄ att som centralförvaltningsmyndighet ha överinseende överkulturminnesvården i landet. I den mån dekulturminnesvårdande myndigheterna skulle finna attbestämmelserna i kulturminneslagen och övrigatillämpliga författningar komplicerar handläggningenfår det förutsättas att de för fram förslag tillförenklingar av proceduren till regeringen.Utskottet är - med hänvisning till det anförda -inte berett att föreslå att skall vidtanågon åtgärd med anledning av motion 2000/01:Kr272(m) yrkande 1, som således avstyrks.De förslag som förts fram motionsvägen rörandekostnadsansvar vid arkeologiska undersökningarföranleder utskottet att erinra om gällandebestämmelser i kulturminneslagen.Enligt 2 kap. 14 § KML får den som utför ettarbetsföretag som berör fast fornlämning svara förkostnaden, med vissa undantag. I den tidigarefornminneslagen fanns bestämmelser om att ettarbetsföretag, som inte var ett allmänt eller ettstörre enskilt arbetsföretag, skulle vara befriatfrån kostnadsansvar. Denna bestämmelse togs bort närbestämmelserna fördes över till KML. I ställettillkom möjligheten att få bidrag för kostnader.Denna möjlighet regleras i förordningen (1993:379)om bidrag till kulturmiljövård. Bidrag kan enligtförordningen lämnas för bl.a. arkeologiskaundersökningar vid bostadsbyggande och arkeologiskaundersökningar vid mindre arbetsföretag.Utskottet har tidigare behandlat och avstyrktliknande motionsyrkanden och har då inte varitberett att ompröva den av fastlagdaprincipen att den, för vars skull en fornlämningmåste avlägsnas, bör bekosta den arkeologiskaundersökningen. I betänkande 1999/2000:KrU13uttalade utskottet bl.a. följande (s. 15).Anledning saknas att nu göra avsteg från dettaställningstagande. bör dock framhållasvikten av att värdefulla fornfynd inte förstörs.Angelägenheten härav talar för att ansvaret intealltid helt bör läggas på den enskildemarkägaren. Att som utskottet ovan redovisatbidrag kan erhållas vid vissa former avarkeologiska undersökningar är därför värdefullt.Utskottet förutsätter att regeringen följer upphur bidragsförordningen tillämpas.Utskottet har alltjämt samma uppfattning i fråganoch avstyrker därför motionerna 2001/02:Kr375 (fp)och 2001/02:Kr376 (c).FyndfördelningUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen omplacering av fornfynd.MotionernaI motion 2000/01:Kr322 (v) behandlas frågan om varfornfynd skall placeras. Motionärerna bakom motionenanser att det är naturligt att historiskt värdefullaföremål som upphittas i en bygd också förvaras ochvisas upp i den bygd där de hör hemma.I motion 2001/02:Kr373 (s) begärs att riksdagenskall göra ett tillkännagivande om behovet av enlångsiktigt hållbar lösning för att de arkeologiskafynden från skall kunna förvaras och visas iSkåne.Utskottets ställningstagandeFrågan om placering av fornfynd har behandlats vidolika tillfällen av kulturutskottet, senast ibetänkande 2001/02:KrU14, då utskottet bl.a. anfördeföljande (s. 17).Med fornfynd menas enligt kulturminneslagen (KML)föremål som saknar ägare när de hittas och sompåträffas i eller vid en fast fornlämning och harsamband med denna eller påträffas under andraomständigheter och kan antas vara minst etthundraår gamla. Enligt lagen kan fornfynd överlåtas påmuseum som åtar sig att vårda det påett tillfredsställande sätt. RAÄ:s praxis påområdet innebär följande. Om det från lokalteller regionalt håll inte har framförts någraönskemål om att fyndet skall placeras på museumnära fyndplatsen, placeras föremålet i Statenshistoriska museum (). Om detregionala museet eller stadsmuseerna i ,och önskar ta hand om fyndet skallmuseet i fråga lämna in en ansökan härom tillRAÄ. Ansökan remitteras till Historiska museetsom tillstyrker eller avstyrker den. Ett skäl förHistoriska museet att avstyrka en ansökan kanexempelvis vara att fyndet har nationelltintresse och bör var tillgängligt för forskareeller att föremålstypen från regionen saknas i denationella samlingarna. Ett annat skäl kan varaatt det nya fyndet hör ihop med föremål som redanfinns på från samma fyndplatsoch att samtliga fynd från en fyndplats börhållas ihop. För att en ansökan skall tillstyrkaskrävs att kriterier rörande säkerhet m.m. äruppfyllda.Utskottet anser nu - liksom vid tidigare tillfällen- att gällande bestämmelser i kulturminneslagen ochrådande praxis vid fyndhanteringen på etttillfredsställande sätt beaktar de olika hänsyn sombör tas och de avvägningar som bör göras för atttillgodose både nationella och lokala intressen.Utskottet vill även peka på möjlighetenatt för statens räkning låna ut eller på lång sikt deponera föremål imuseerna.Vidare vill utskottet återigen understryka viktenav att föremål som utgör en del av vårt kulturarv,och då inte bara sådana som hör till en viss region,når ut i hela landet.Motionärerna bakom motion 2000/01:Kr322 (v) pekarpå det intresse som både enskilda och föreningarrunt om i landet har för sin bygds historia. Detintresset bör enligt utskottets uppfattninguppmuntras bl.a. genom att visa den del av vårtkulturarv som finns tillgänglig på museer. Utskottetutgår från att en generös policy tillämpas vidutlåning av museiföremål när så är möjligt och underförutsättning att bl.a. säkerheten för föremålen kangaranteras. (Jfr utskottets ställningstagande i bet.2001/02:KrU14 s. )Den fråga som aktualiserats i motion 2001/02:Kr373(s) och som syftar till att fornlämningarna iUppåkra skall förvaras och visas i är i förstahand en fråga för regionen. Utskottet har inhämtatatt diskussioner pågår mellan företrädare för och andra intressenter.Staffanstorps kommun har planer på att skapa ettarkeologiskt upplevelsecentrum för att visualiseraUppåkras och dess omnejds historia.Med hänvisning till det anförda avstyrkerutskottet motionerna 2000/01:Kr322 (v) och 2001/02:Kr373 (s).Avyttring av föremål frånarkeologiska massfyndUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslaget omavyttring av föremål från arkeologiskamassfynd, jämför reservation 13 (m).MotionenMotionärerna bakom motion 2000/01:Kr240 (m) vill haen översyn av gällande lagregler som möjliggörförsäljning av arkeologiska fynd, när fynden ärmycket rikliga och av samma sort samt har begränsatbevarandevärde. Genom försäljning skulle t.ex. andrakulturprojekt kunna finansieras. Motionsyrkandetframställs mot bakgrund av att det har gjorts mycketstora fynd av kinesiska porslinsskärvor vidbärgningen av I iGöteborgs skärgård. En försäljning av sådana skärvorskulle enligt motionärerna kunna bidra till attfinansiera det projekt som pågår med att bygga en nyostindiefarare.Gällande rättFornfynd som saknar ägare när de hittas och sompåträffas i eller vid en fast fornlämning och harsamband med denna tillfaller staten enligt 2 kap. 3och4 §§ KML.I 2 kap. 17 § KML föreskrivs att RAÄ genomfyndfördelning får överlåta statens rätt tillfornfynd på museum som åtar sig att vårda det iframtiden på ett tillfredsställande sätt. Lageninnehåller inte något bemyndigande för RAÄ att medgeförsäljning av fornfynd. Grunderna för hur statensegendom får disponeras finns i första hand i 9 kap.8 och 9 §§ regeringsformen. Statens medel och dessövriga tillgångar står med vissa här icke aktuellaundantag till regeringens disposition. Riksdagenfastställer i den omfattning som behövs grunder förförvaltningen av statens egendom och förfogande överden. kan därvid föreskriva att åtgärder avvisst slag ej får vidtas utan tillstånd.I anslutning till dessa bestämmelser iregeringsformen anges i lagen (1996:1059) omstatsbudgeten bl.a. grunder för förfogandet överstatens egendom (se främst 28 och 34 §§).Utskottets ställningstagandeVåren 2000 behandlade utskottet motioner liknandeden nu aktuella. Utskottet erinrade då om att bådeMuseiutredningen och var positivatill att museerna gallrar genom att avyttra föremålsom finns i många exemplar, vilket framgår avutredningsbetänkandena Minne och Bildning. Museernasuppdrag och organisation (SOU 1994:51) ochKulturpolitikens inriktning (SOU 1995:84).Utskottet anser nu - liksom - att deolika intressen som föreligger, å ena sidan attunder statens tillsyn bevara föremål och å andrasidan att få in medel, till t.ex. kulturprojekt,noga bör vägas mot varandra.Av regeringens skrivelse 2001/02:75 framgår attdet inom görs en analys av deviktigaste problemområden som regeringen kunnatpåvisa inom museiområdet, bl.a. avseendeförutsättningarna för bevarande av kulturarvet ochsamarbetet kring magasinering (skr. s. 111).I sammanhanget bör även nämnas att de centralamuseerna enligt regleringsbrevet för skallredovisa sin policy för insamling respektivegallring av föremål till skall sammanställa och sammanfatta denåterrapportering som åligger de centrala museerna.Den samlade redovisningen skall avrapporteras tillregeringen senast den 1 maj 2003.Enligt utskottets uppfattning torde det varanaturligt att även frågor som rör avyttring avarkeologiska massfynd övervägs vid regeringensbedömning av och ställningstaganden till den inomdepartementet pågående analysen samt till denavrapportering av museernas insamlingspolicy somKulturrådet skall sammanställa.Utskottet anser att det inte finns skäl förriksdagen att göra ett uttalande i frågan. Motion2000/01:Kr240 (m) avstyrks därmed.Undersökning av fornlämningar iTjustbygdenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslaget omundersökning av fornlämningar i Tjustbygden.MotionenI motion 2001/02:Kr297 (m, kd, c) föreslås att RAÄskall få i uppdrag att undersöka möjligheten attutföra ett projektarbete om Tjustbygdensförhistoria.Utskottets ställningstagandeUtskottet finner att yrkandet i motion 2001/02:Kr297(m, kd, c) syftar till en arkeologisk undersökning ivetenskapligt syfte av Tjustbygden. Utskottetkonstaterar att det av 2 kap. 8 § KML framgår attRAÄ och får undersöka en plats därfornfynd påträffats. Innan beslut kan fattas om ensådan utgrävning som motionärerna önskar, fårgivetvis olika överväganden - inte minst ekonomiska- göras. Vidare måste olika intressen vägas motvarandra. Det kan t.ex. gälla markägarens behovvisavi det allmännas behov av att få kunskap ombygdens förhistoria.Enligt utskottets uppfattning bör intemotionsförslaget föranleda något uttalande frånriksdagens sida. Motion 2001/02:Kr297 (m, kd, c)avstyrks.Kyrkliga inventarierUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslaget omkyrkliga inventarier.MotionenI motion 2000/01:Kr266 (s) hävdas att vackra gamlagravvårdar av kulturhistoriskt värde där gravrättengått ut tas bort från kyrkogårdar även om det intebehövs av utrymmesskäl och trots en hänsynsregel iKML och anvisningar i begravningslagen. Motionärernabegär därför en översyn av lagstiftningenstillämpning beträffande kyrkogårdarnas förvaltningoch skötsel.Utskottets ställningstagandeBegravningsplatser och kyrkogårdar har i allmänhetett mycket stort kulturhistoriskt värde för en bygd.Av bl.a. detta skäl är det av stor vikt attändringar i sådana miljöer görs varsamt och medstort hänsynstagande till kulturmiljövärdena. Dettasynsätt ligger till grund för de skyddsbestämmelsersom rör kyrkliga kulturminnen och som finns ikulturminneslagen.I enlighet med 4 kap. 6 § KML skall inventarier avkulturhistoriskt värde, som hör till kyrkobyggnadeller annan kyrklig byggnad, kyrkotomt ellerbegravningsplats, förvaras och vårdas väl. Av 4 kap.7 § KML framgår att det för varje församling skallfinnas en förteckning över inventarier som avses i6 §. I förteckningen skall anges om ett föremål ägseller förvaltas av någon annan än församlingen ochom det förvaras på någon annan plats än i kyrkan. skall det utses två personer somhar ansvar för att föra förteckningen. De skallockså se till att föremålen förvaras och vårdas väl.Församlingen skall anmäla till vilkasom har utsetts. Enligt4 kap. 8 § KML skall stiftet minst vart sjätte årkontrollera att alla föremål i förteckningen finnskvar. Efter varje kontroll skall en kopia avförteckningen sändas till länsstyrelsen.Utskottet konstaterar att äldre gravvårdar avkulturhistoriskt värde som åsyftas i den nu aktuellamotionen således omfattas av bestämmelserna i omskydd för kyrkliga inventarier och skall förvarasoch vårdas väl. Länsstyrelserna har möjlighet attvidta åtgärder för att skydda eller vårda engravvård om det finns allvarlig fara för att denskadas.Vidare konstaterar utskottet att här refereradebestämmelser i trädde i kraft den 1 januari2000. Den aktuella motionen väcktes . Enligt utskottets uppfattningär det knappast meningsfullt att så snart efter enlags ikraftträdande göra en översyn på det sätt somföreslås i motionen.Med hänvisning till det anförda avstyrkerutskottet motion 2000/01:Kr266 (s).Fornlämningar i skogsmarkUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen om- registrering av fornlämningar i skogen,- information och utbildning omfornlämningar, jämför reservationerna 14(kd, fp, mp) och 15 (c),- översyn av kulturminneslagen m.m., jämförreservation 16 (m, kd, c), och- översyn av RAÄ:s och Skogsstyrelsensroller.BakgrundFornlämningar i skogen skyddas enligt lagen(1988:950) om kulturminnen m.m. (kulturminneslagen,KML). Enligt skogsvårdslagen (1979:429) fårregeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer meddela föreskrifter om den hänsyn somskall tas till naturvårdens och kulturmiljövårdensintressen vid skötseln av skog (30 §).Riksdagen beslutade att godkänna 15nationella miljökvalitetsmål, varav ett handlade omlevande skogar (prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183). godkänderiksdagen regeringens förslag till delmål förmiljökvalitetsmålet Levande skogar (prop.2000/01:130, bet. 2001/02:MJU3, rskr. 2001/02:36).Ett av delmålen lyder:Skogsmarken skall brukas på sådant sätt attfornlämningar inte skadas och så att skador påövriga kända värdefulla kulturlämningar ärförsumbara senast år 2010.Miljökvalitetsmålet Levande skogar bör enligtregeringens bedömning i ett generationsperspektivinnebära bl.a. att kulturminnen och kulturmiljöervärnas (prop. s. 137).Av miljö- och jordbruksutskottets betänkande2001/02:MJU3 framgår bl.a. följande, vilket härredovisas i punktform (s. 86).- Fornlämningar i skogen tar ofta skada i sambandmed avverkning och markberedning.-- Förekomsten av kulturmiljöer i skogslandskapet ärinte tillräckligt väl kartlagd eller synliggjord.-- Att inventera kulturlämningar i skogslandskapetoch göra de mest skyddsvärda objekten kända förberörda myndigheter och markägare är en angelägenfråga under delmål 3 för kvalitetsmålet Levandeskogar.-- Genom RAÄ:s fornminnesprojekt kommer informationenfrån inventeringarna att kunna digitaliseras ochdärmed bli lättare tillgänglig. Det ankommer iförsta hand på och att gemensamtutföra åtgärden.-- Resultaten från inventeringen bör enligt miljö-och jordbruksutskottets mening ge tillräckligtunderlag för att bedöma behovet av hänsyn tillkulturmiljön och åtgärder till skydd för forn- ochkulturlämningar och göras tillgängliga förmarkägare som har kulturvärden på sina skogsmarker.-- Ofta räcker den hänsyn som föreskrivs iskogsvårdslagen men ibland är det nödvändigt attavstå från skogsbruk, och aktiva insatser förunderhåll och skötsel av kulturvärdena är oftanödvändiga. För detta delmål krävs rådgivning ochinformation från berörda myndigheter.-- har använts tillinventering av fornlämningar i skogen och tillprojektet och historia. Finansieringen harskett med arbetsmarknadsmedel och via anslagetBidrag till kulturmiljövård.-Länsstyrelserna har i uppgift att verka för att nåde av beslutade miljökvalitetsmålen medtillhörande delmål.