bet · GP01SOU10 · 2002-03-14 00:00:00 — Vidarebör skapas förutsättningar för att den omfattandekunskap och de erfarenheter som sjukvårdshuvudmännenoch läkemedelskommittéerna besitter inom hälso- ochsjukvården utnyttjas i nämndens arbete.Läkemedelsförmånsnämndens huvudsakliga uppgifterbör enligt regeringen vara att ansvara försubventionerings- och prisregleringsbeslut om varorsom ingår i läkemedelsförmånerna. Iprisregleringsdelen övertar Läkemedelsförmånsnämndeni huvudsak de uppgifter som Riksförsäkringsverketför närvarande har enligt lagen (1996:1150) omhögkostnadsskydd vid köp av läkemedel m.m.Nämnden skall på ansökan av den som marknadsförett läkemedel ta ställning till om läkemedlet skallingå i läkemedelsförmånerna enligt de kriterier somställs upp i lagen om läkemedelsförmåner m.m. I sinansökan skall sökanden också ange det pris hanönskar tillämpa för läkemedlet samt skälen fördetta. Prövningen rörande subventionering ochförsäljningspris bör ske i ett enda sammanhang ochutmynna i ett överklagbart beslut. Prövningen börockså omfatta nya läkemedelsformer,användningsområden (indikationer) ochförpackningsstorlekar för redan godkända läkemedel.Ändrade förhållanden kan föranleda att ett avnämnden meddelat beslut om subventionering böromprövas. Nämnden skall därför på eget initiativkunna besluta att ett läkemedel eller en annan varasom ingår i läkemedelsförmånerna inte längre skallingå i förmånerna. Detta bör framgå direkt av lagenom läkemedelsförmåner m.m. Ett fastställtförsäljningspris för ett läkemedel bör upphöra attgälla om nämnden beslutar att läkemedlet inte längreskall ingå i läkemedelsförmånerna.Sökanden skall visa att kriterierna för subventionenligt lagen om läkemedelsförmåner m.m. äruppfyllda. Den som marknadsför ett läkemedel skallsåledes lägga fram den utredning som nämnden behöverför sina ställningstaganden. Sökanden skall ocksålägga fram den utredning som behövs för att ettförsäljningspris skall kunna fastställas. För densom marknadsför ett generiskt eller ettparallellimporterat läkemedel bör inte samma högakrav gälla avseende utredning som för den sommarknadsför det av nämnden ursprungligtsubventionerade läkemedlet. Ett generiskt läkemedelkan sägas vara ett synonympreparat till ettoriginalläkemedel vars patenttid löpt ut. Ettparallellimporterat läkemedel kan i principbetraktas som samma läkemedel som originalläkemedletmen med olika innehavare av försäljningstillstånd.Inte heller bör samma höga krav gälla i de fall detursprungligt godkända läkemedlet inte är detläkemedel som först subventionerats. Bedömningenrörande subventionering bör i allmänhet bli densammasom för det ursprungligt subventionerade läkemedletförutsatt att priset inte överstiger det pris somgodkänts för det av nämnden ursprungligtsubventionerade läkemedlet. Det bör ankomma pånämnden att meddela föreskrifter och allmänna rådhärom.Nämnden bör också göra en genomgång av det vidikraftträdandet av reformen befintligaläkemedelssortimentet. Denna genomgång bör kunna skemed utgångspunkt i terapigrupper. I samband meddenna genomgång kan nämnden på eget initiativbesluta att ett visst läkemedel inte längre skallingå i förmånerna. Den som fått läkemedlet godkäntskall då underrättas om att nämnden beslutat att taupp frågan till prövning och beredas tillfälle attkomma in med yttrande och annan utredning innannämnden avgör ärendet.Regeringen anför att ett förmånssystem förläkemedel i högre eller mindre utsträckning kan varaproduktinriktat eller diagnosstyrt. I ett renodlatproduktinriktat förmånssystem utgår förmånerna frånanvändningen av ett visst läkemedel oavsettanvändningsområde. Ett diagnosstyrt system fokuserari stället på användningsområdet. Många förmånssysteminbegriper en kombination av båda modellerna.I propositionen anförs att Utredningen omläkemedelsförmånen föreslog ett i huvudsakproduktinriktat förmånssystem och till stöd härförbl.a. anförde följande (se SOU 2000:86 s. 305 f.).Erfarenheter från andra länder visar att ettdiagnosstyrt förmånssystem medför åtskilligapraktiska tillämpningsproblem och inbjuder tillindikationsglidningar. Sådana system är ocksåadministrativt komplicerade och tungrodda. En allmänutgångspunkt har således varit att nämndens beslutavser användningen av ett visst läkemedel. Nämndenbör dock undantagsvis kunna besluta att ettläkemedel skall ingå i förmånerna endast för ettvisst användningsområde. I vissa fall kan det alltsåfinnas anledning att avvika från huvudregeln attanvändningen av läkemedlet som sådant skallsubventioneras. Om det finns fleraanvändningsområden godkända för ett visst läkemedeloch det skulle föreligga betydande skillnader mellandessa användningsområden i fråga omsubventioneringsmotiv, kan ett sådant beslut kommaatt bli aktuellt. För vissa läkemedel finnsvetenskapliga belägg för god nytta på en indikationmen inte på andra indikationer. Ett läkemedel kanäven vara ett s.k. komfortläkemedel för en storgrupp av individer förutom att det kan ha en godeffekt på en grupp med svåra medicinska problem. Idessa fall bör nämndens beslut kunna begränsas viss indikation. Det blir en uppgift för nämndenatt utveckla en närmare praxis i detta avseende. Deskäl som utredningen lagt fram till stöd för ett ihuvudsak produktinriktat system finner regeringen ioch för sig vara övertygande. kan enligtregeringen inte bortses från de invändningar somframförts från vissa remissinstanser.Utredningen har föreslagit att nämndenundantagsvis kan besluta att ett läkemedel skallingå i förmånerna endast för ett visstanvändningsområde. I utredningens lagförslag angesatt särskilda skäl skall föreligga för att nämndenskall kunna fatta ett sådant beslut. Regeringenanser att denna utformning av paragrafen lämnar etttillräckligt utrymme för nämnden att välja enbegränsning till ett visst användningsområde isådana fall där detta bedöms lämpligt.I propositionen anförs att receptutfärdaren enligtnu gällande receptblankett genom skall intygaatt villkoren för förmånerna är uppfyllda.Regeringen anser att övervägande skäl talar för även fortsättningsvis bör använda nuvarandemodell. Förskrivarna bör således genom påreceptet intyga att villkoren för subvention äruppfyllda.I propositionen anförs att nämnden bör hamöjlighet att förena ett beslut också med andrasärskilda villkor. De närmare villkoren bör kunnautformas på olika sätt med hänsyn till förhållandenai det enskilda fallet. Ett villkor måste dock alltidha ett bestämt innehåll. Nämnden har att avgöra hurett villkor skall utformas och hur länge etttidsbegränsat villkor skall bestå.Det torde enligt regeringen finnas situationer därdet kan finnas vägande skäl för nämnden att kopplasubventionen till en viss avgränsad patientgrupp. Ensådan avgränsning till viss patientgrupp bör kunnautformas som ett villkor som knyts till nämndensbeslut.MotionerI motion So19 av m.fl. (m) begärs attriksdagen avslår förslaget om tillsättandet av enläkemedelsförmånsnämnd (yrkande 1). Motionärernaanför att inrättandet av en ny myndighet förstärkerinstitutionaliseringen av läkemedelsförsörjningen.Även i motion So18 av () begärs attregeringens förslag om att inrätta enläkemedelsförmånsnämnd avslås (yrkande 1). I yrkande2 i motion So19 begärs ett tillkännagivande om friprissättning på läkemedel. Motionärerna anför attinternationella jämförelser visar attläkemedelskostnaderna inte ökat mindre i länder somtillämpat omfattande priskontroller jämfört medländer som inte haft priskontroller. Vidare anförsatt regeringen bör återkomma med förslag som ärinriktade på avregleringar inom läkemedelsområdetoch som öppnar för att priset kan sänkas genomkonkurrens i både detalj- och partihandeln och att,efter det att apoteksmonopolet hävts, en friprissättning får ske. I yrkande 3 begärs etttillkännagivande om riktlinjer för när subventionfår ske. Motionärerna anför attLäkemedelsförmånsnämnden enligt förslaget både skallkunna lyfta ut tidigare subventionerade läkemedel ursubventionen och avgöra om läkemedel som godkänts avLäkemedelsverket skall omfattas av subventioneneller inte. Enligt motionärerna är det orimligt attläkemedel utesluts från subvention på den grund somregeringen nu föreslår. Det finns stora risker föratt forskning och utveckling påverkas negativt ochatt konkurrensen på den redan överregleradeläkemedelsmarknaden snedvrids ytterligare. Vidarestrider förfarandet mot marknadsmässiga principereftersom redan etablerade läkemedel gynnas och nyamissgynnas. Det är också viktigt urtillgänglighetssynpunkt att inte möjligheten förflera likartade läkemedel i subventionssystemet slåsundan eftersom enskilda apotek saknar mångaläkemedel i sitt sortiment och dessutom inte kanleverera . Sammanfattningsvis ansermotionärerna att om ett godkänt läkemedel ges påmedicinskt befogad indikation är det rimligt att detsubventioneras. Vidare begärs i yrkande 4 etttillkännagivande om fördelarna med diagnosstyrdsubvention av läkemedel. Motionärerna anser attregeringen lättvindigt avfärdar diagnosstyrning.Detta är enligt motionärerna riskfyllt eftersom dethindrar att subventionering av läkemedel kan ges dådet är medicinskt motiverat. I yrkande 10 begärs etttillkännagivande om subventionering av läkemedel vidförskrivningstillfället. Motionärerna anför attfråga om subvention skall avgöras vidförskrivningstillfället. I yrkande 16 begärs etttillkännagivande om marknadslösningarnas betydelseför användning av generika och parallellimporteradeläkemedel. Motionärerna understryker vikten av attdet sker ett medvetet arbete för att ta till vara dekostnadssänkningar som både parallellimport ochgenerika innebär eftersom en monopoliserad handelinte är mottaglig för marknadssignaler som gör söker billigare lösningar på naturlig väg. Iyrkande 18 begärs ett tillkännagivande omfrikoppling av subventionen från handelspriset.Motionärerna anser att ett system bör prövas därsubventionernas beräkning både formellt och ipraktiken frikopplas från preparatens verkligahandelspris. Det innebär att producenter, grossisteroch detaljister skall kunna sänka priset utan attden offentliga subventionen minskar.I motion So18 av () begärs etttillkännagivande om fri prissättning på läkemedel(yrkande 2). Motionären anför att regeringen snarastbör utreda möjligheterna att övergå till friprissättning på läkemedel och införa ettfrivilligt förbetalningssystem enligt den modell somföreslogs av (S1992:07) (yrkande 3).I motion So23 av m.fl. (kd)begärs ett tillkännagivande omläkemedelskommittéernas betydelse för godläkemedelshantering (yrkande 1). Motionärerna anföratt kommittéerna även fortsättningsvis måstetillåtas spela sin roll för landstingens kontrollöver läkemedelshanteringen. Vidare begärs i yrkande2 ett tillkännagivande om en utvärdering avLäkemedelsförmånsnämndens praxis. Motionärerna anföratt utvärderingen särskilt bör undersöka huruvidabrukarorganisationernas inflytande tillgodoses itillräcklig grad. I motion So17 av . (c) begärs ett tillkännagivande om attLäkemedelsförmånsnämnden bör utarbeta former fördialog mellan sjukvårdshuvudmän, patient- ochintresseorganisationer (yrkande 1).Utskottets ställningstagandeSom regeringen anför är flera myndigheter påolika sätt verksamma inom läkemedelsområdet, och detkan därför övervägas att lägga uppgiften på någon avdessa myndigheter. Även utskottet kommer emellertidvid en samlad bedömning till slutsatsen att en nysjälvständig nämndmyndighet med uppgift att ansvaraför såväl subventionerings- som prisregleringsbeslutbör inrättas. Vidare är den nuvarande lagregleringenom prisreglering av varor inom läkemedelsförmånernakortfattad och kan behöva kompletteras medytterligare bestämmelser. Utskottet ser därför medtillfredsställelse på att regeringen i propositionenuttalat att den avser att genomföra en översyn avdenna reglering. bör sammanfattningsvisgodkänna vad regeringen föreslår om inrättande av enny myndighet och dess huvudsakliga uppgifter(avsnitt 5.2.1) samt avstyrka motionerna So18 (m)yrkandena 13 och So19 (m) yrkandena 1, 2 och 18.Enligt det nuvarande systemet förläkemedelsförmåner i ingår receptbelagdaläkemedel i regel utan prövning i förmånerna sedande godkänts för försäljning och ett pris harfastställts av . Det skersåledes ingen särskild prövning om läkemedel skallingå i förmånerna. Regeringens förslag innebär atten särskild prövning om läkemedlet skall ingå iförmånerna görs efter det att ett läkemedel hargodkänts. Vidare följer av regeringens förslag attändrade förhållanden kan föranleda att ett avnämnden meddelat beslut om subventionering böromprövas. Utskottet anser att regeringens förslag idessa delar är väl avvägda och tillstyrker därmed 7och 10 §§ förslaget till lag om läkemedelsförmånerm.m. Motion So19 (m) yrkande 3 avstyrks.I motion So19 (m) yrkande 4 begärs etttillkännagivande om fördelarna med diagnosstyrdsubvention av läkemedel. Utskottet anser emellertidatt de skäl som framförs i propositionen till stödför ett i huvudsak produktinriktat system ärövertygande. Vidare följer av regeringens förslagatt undantagsvis skallkunna besluta att ett läkemedel skall ingå iförmånerna endast för visst område. Utskottet anseri likhet med regeringen att nämnden härmed ges ettvisst utrymme att välja en begränsning till ettvisst användningsområde i sådana fall där det bedömslämpligt. Utskottet tillstyrker 11 § förslaget tilllag om läkemedelsförmåner m.m. och avstyrkermotionsyrkandet.Som regeringen anför finns det behov av att finnametoder för att motverka indikationsglidningar. Enordning som innebär att den förskrivande läkarensärskilt intygar att patienten vid varje enskiltförskrivningstillfälle uppfyller kriterierna för attkomma i åtnjutande av subventionen kan därförövervägas. I likhet med regeringen finner emellertidutskottet att ett sådant system skulle kunnainnebära ökat administrativt merarbete inomsjukvården samt att tillsynsmyndigheten i så fallmåste tillföras resurser. Vidare framgår avpropositionen att regeringen anser att enutvärdering av förmånssystemet bör genomföras efterviss tid samt att denna utvärdering får utvisa omdet finns anledning att på nytt aktualisera fråganom införande av ett särskilt intygssystem. Utskottetser positivt på en sådan utvärdering. Motion So19(m) yrkande 10 avstyrks med det anförda.Utskottet vill framhålla att parallellimport avläkemedel kan bidra till ökad konkurrens,kostnadspress och lägre priser. Vidare anserutskottet att det är angeläget att öka användningenav s.k. generiska läkemedel. För den som marknadsförett generiskt eller parallellimporterat läkemedelbör inte samma höga krav på utredning införLäkemedelsförmånsnämnden gälla som för den sommarknadsför det av nämnden ursprungligensubventionerade läkemedlet. Motion So19 (m) yrkande16 avstyrks i den mån den inte anses tillgodoseddmed det anförda.Utskottet instämmer i vad som anförs i motion So23(kd) yrkande 1 om läkemedelskommittéernas betydelseför god läkemedelshantering. Likaså delar utskottetuppfattningen i motion So17 (c) yrkande 1 om attLäkemedelsförmånsnämnden bör utarbeta former fördialog mellan sjukvårdshuvudmän, patient- ochintresseorganisationer. Av propositionen framgår attregeringen anser att två av nämndens ledamöter börhämtas bland patient- och pensionärsorganisationer.Vidare utgår utskottet från attLäkemedelsförmånsnämnden i sin verksamhet skaparförutsättningar för att den omfattande kunskap ochde erfarenheter som sjukvårdshuvudmännen ochläkemedelskommittéerna besitter tas till vara.Motionsyrkandena avstyrks i den mån de inte ärtillgodosedda med vad som anförts.I likhet med regeringen anser utskottet attföreträdare för brukargrupperna bör ingå iLäkemedelsförmånsnämnden. Som ovan anförts framgårav propositionen att regeringen anser att enutvärdering av förmånssystemet bör genomföras efterviss tid. Något tillkännagivande om utvärdering avnämndens praxis är därför inte erforderligt. MotionSo23 (kd) yrkande 2 avstyrks.Kriterier för subventionering avläkemedelUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör anta 8 och 15 §§ förslaget tilllag om läkemedelsförmåner m.m. som angerförutsättningarna för att ett läkemedel skallomfattas av förmånerna. bör avslåtvå motionsyrkanden med begäran om undantagför särskilt utsatta patientgrupper samtbegäran om att låta vissa läkemedel återomfattas av läkemedelssubventionen. Jämförreservation 7 (kd).PropositionenRegeringen anför att Utredningen omläkemedelsförmånen med utgångspunkt i de allmännaprinciperna för prioriteringar i vården preciseratvad som bör gälla för nämndens bedömningar påläkemedelsområdet. Det föreligger en breduppslutning bland remissinstanserna bakomutredningens synsätt och förslag i fråga om vilkakriterier som bör vara vägledande vid nämndensprövning i subventionsfrågan. Regeringen bedömer attde kriterier som utredningen föreslagit förläkemedelsområdet står i överensstämmelse med deallmänna principer som regering och riksdag är enigaom i fråga om prioriteringar i hälso- ochsjukvården. De kompletterande kriterier somutredningen lagt fram kan sägas utgöra enprecisering av kostnadseffektivitetsprincipen förläkemedelsområdet.Kostnaden för användningen av ett läkemedel börmed tillämpning av kostnadseffektivitetsprincipenvara rimlig utifrån medicinska, humanitära ochsamhällsekonomiska aspekter. I denna bedömning ärdet angeläget att nämnden anlägger ett bretthelhetsperspektiv. Nämnden bör i detta sammanhangäven beakta jämställdhetsperspektivet. Blandaktörerna inom läkemedelsområdet finns värdefullaerfarenheter av bedömningar rörandekostnadseffektivitet som här kan tas till vara.Särskilt kan nämnas den verksamhet somLäkemedelsverket, medicinsk metodik (SBU) och Socialstyrelsenbedriver inom området. Även andra aktörer är avbetydelse i detta sammanhang. Inte minstforskarvärlden kan här bidra med nya metoder och nyarön. I allt större utsträckning användshälsoekonomiska analyser som ett led i bedömningenom en åtgärd kan anses vara kostnadseffektiv. Dennavetenskapsgren befinner sig visserligen ännu i ettutvecklingsskede. Utvecklingen inom området är dockdynamisk och det finns anledning att utgå från atthälsoekonomiska analyser i allt större uträckningbör kunna utgöra ett värdefullt beslutsstöd inämndens arbete.Kostnadseffektiviteten får enligt propositionen iallmänhet bedömas med utgångspunkt i den kliniskadokumentation som läkemedelstillverkaren harpresenterat i samband med godkännandet. Nämnden harnaturligtvis möjlighet att begära ytterligareutredning för att belysa de aspekter som här äraktuella. Om nämnden begär det skallLäkemedelsverket lämna uppgifter om ett läkemedeltill nämnden om uppgifterna behövs för prövningenligt lagen om läkemedelsförmåner m.m.Det finns ytterligare en central frågeställningsom enligt regeringen särskilt bör beaktas avnämnden. Ett läkemedels ändamålsenlighet imedicinskt avseende bör bedömas i relation tillandra tillgängliga läkemedel ellerbehandlingsmetoder. Ändamålsenlighet utgör ettgrundläggande begrepp inom läkemedelslagstiftningen.Ett läkemedel skall enligt läkemedelslagen(1992:859) vara av god kvalitet och varaändamålsenligt för att kunna godkännas förförsäljning. Ett läkemedel är ändamålsenligt om detär verksamt för sitt ändamål och vid normalanvändning inte har skadeverkningar som står imissförhållande till den avsedda effekten (4 §läkemedelslagen). Det är lämpligt att även i dettasammanhang anknyta till det på läkemedelsområdetetablerade begreppet ändamålsenlighet.Förutom att ett läkemedel skall varakostnadseffektivt får det inte finnas andratillgängliga läkemedel eller behandlingsmetoder somenligt en avvägning mellan avsedd effekt ochskadeverkningar som avses i 4 § läkemedelslagen äratt bedöma som väsentligt mer ändamålsenliga. Dettakriterium som fokuserar på den tillkommandepatientnyttan av ett visst läkemedel brukarhänföras till begreppet marginalnytta ellermarginaleffekt. Dessa begrepp har traditionelltförekommit inom de ekonomiskavetenskapsdisciplinerna men används i ökandeutsträckning också inom hälso- och sjukvården.Regeringen anser att det är lämpligt att i lagenom läkemedelsförmåner m.m. jämte det mer allmännakriteriet om kostnadseffektivitet uttryckligenlagfästa kriteriet om marginalnytta.Av de kriterier som här redovisats följer bl.a.att ett nytt läkemedel som är förknippat med högrekostnader än likvärdig befintlig terapi i allmänhetinte bör ingå i förmånerna. Vid ställningstagandetom ett nytt läkemedel innebär en högre kostnad iförhållande till befintlig terapi skall bedömas omkostnaden står i rimlig relation till den uppnåddahälsovinsten. I de fall där det saknas adekvatabehandlingsalternativ bör även kostnaden föruppnådda relevanta hälsovinster stå i rimligrelation till merkostnaden vid alternativet att intege någon behandling.Regeringen anför att den ordning som föreslåssäkerställer tillgängligheten till angelägnaläkemedel.MotionerI motion So23 av m.fl. (kd) begärsett tillkännagivande om möjligheter till undantagför särskilt utsatta patientgrupperingar (yrkande3). Motionärerna anför att landstingensläkemedelskostnader bör kontrolleras, men att dennakontroll inte bör grunda sig på en kategoriskuteslutning av olika läkemedel ursubventionssystemet. Nya och innovativa läkemedelmåste tillåtas bli värderade på ett korrekt sätt ochLäkemedelsförmånsnämndens arbete måste innefattamöjligheter till undantag för särskilt utsattapatientgrupper. I motion So484 av () begärs ett tillkännagivande om att låta utredaförutsättningarna för att åter låta Viagra ochXenical omfattas av läkemedelssubventionen.Utskottets ställningstagandeRegeringens förslag innebär att ett receptbelagtläkemedel skall omfattas av läkemedelsförmånernaunder förutsättning att kostnaderna för användningav läkemedlet, med beaktande av bestämmelserna i 2 §hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), framstår somrimliga från medicinska, humanitära ochsamhällsekonomiska synpunkter. Vidare krävs att detinte finns andra tillgängliga läkemedel ellerbehandlingsmetoder som enligt en sådan avvägningmellan avsedd effekt och skadeverkningar som avses i4 § läkemedelslagen (1992:859) är att bedöma somväsentligt mer ändamålsenliga. Enligt utskottetsuppfattning är de föreslagna kriterierna i 15 §förslaget till lag om läkemedelsförmåner m.m. välavvägda. Av 8 § i förslaget följer vidare att densom marknadsför ett läkemedel får ansöka om attläkemedlet skall ingå i läkemedelsförmånerna samtatt sökanden skall visa att de villkor som uppställsi lagen är uppfyllda och lägga fram den utredningsom behövs för att ett försäljningspris skall kunnafastställas. Utskottet avstyrker därmed motionernaSo23 (kd) yrkande 3 och So484 (kd) samt tillstyrker8 och 15 §§ förslaget till lag om läkemedelsförmånerm.m.Arbetsplatskod och förskrivarkodUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör, med avslag på ett antalmotionsyrkanden, anta 6 § förslaget till lagom läkemedelsförmåner m.m. Bestämmelseninnebär att en av förutsättningarna för attett förskrivet läkemedel skall omfattas avläkemedelsförmånerna är att receptet ärförsett med information som identifierar denarbetsplats som receptutfärdaren tjänstgörvid (arbetsplatskod). Jämför reservation 8(m, kd, c, fp)PropositionenI propositionen anförs att det ur samhälleligsynpunkt av flera skäl är angeläget attuppföljningen av förskrivning och användning avläkemedel förbättras. Läkemedelsreformensintentioner i dessa avseenden har av flera skäl intefått avsett genomslag.Regeringen anser att arbetsplatskoden är avgrundläggande betydelse för sjukvårdshuvudmännensarbete med verksamhetsplanering ochverksamhetsuppföljning. Det finns därför enligtregeringen anledning att överväga en reglering därarbetsplatskoden utgör en av förutsättningarna föratt ett förskrivet läkemedel skall omfattas avläkemedelsförmånerna. En sådan reglering skulletillhandahålla ett tydligt incitament att påskyndainförandet av arbetsplatskoden fullt ut inom hälso-och sjukvården. Regeringen finner mot denna bakgrundatt en sådan reglering i fråga om arbetsplatskodenär lämplig. Vad gäller recept utan arbetsplatskodbör dessa fortfarande kunna expedieras på apotek meninte inom läkemedelsförmånerna. Endast den som haren arbetsplats bör kunna tilldelas enarbetsplatskod.