bet · GP01JUU7 · 2002-02-05 00:00:00 — Brottsoffermyndighetenskall till regeringenredovisa när forskningsprogrammet kan påbörjas.Forskningsprogrammet skall därefter pågå underlängst (regeringens dnr Ju2001/4718/).Slutligen skall här nämnas att det inomrättsväsendets myndigheter på olika sätt bedrivsutbildning i och utveckling av kulturkompetens.Myndigheterna - främst polis och åklagare - har förtin dessa frågor i andra ämnesområden som t.ex. våldmot kvinnor i stället för att särbehandla justfrågan om kulturkompetens. Ett annat exempel härpåär förhörsledarkurser. I dessa tas även upp frågorom bemötande av personer med utvecklingsstörningar.Denna sistnämnda grupp har även nämnts särskilt idet ovan nämnda uppdraget tillBrottsoffermyndigheten om att förbereda, utforma ochgenomföra ett forskningsprogram i viktimologiskforskning. Där sägs bl.a. att ungdomar, barn ochandra sårbara grupper såsom fysiskt och psykisktfunktionshindrade och äldres utsatthet för brott ärangelägna forskningsområden.Utskottet vill understryka det angelägna i attpersonalen inom rättsväsendet har goda kunskaperinom samtliga de områden som tagits upp i de nuväckta motionerna. Det pågår också såväl utbildningoch kompetensutveckling som forskning inom dessaområden, och frågorna är väl kända inom de berördamyndigheterna. Det finns enligt utskottets meningdärför inte anledning för att förnärvarande ta några ytterligare initiativ. MotionJu302 samt motionerna 2000/01:Ju411, 2000/01:Ju416,Ju226, Ju237, Ju324, Ju330, Ju394, Ju396, A226, A229och A317 i här behandlade delar bör avslås.I tre motioner - Ju244 (kd), Ju253 (m) och Ju268(c) - föreslås att det skall inrättas ett nationelltresurscentrum för brottsbekämpning till vilketutbildning och kompetensutveckling som rör debrottsbekämpande myndigheternas anställda skallförläggas. I motion Ju244 anser motionären att ettsådant centrum skall förläggas tillLinköping-Norrköping-regionen och i motionerna Ju253och Ju268 anser motionärerna att det skall förläggastill Linköping.Utskottet har ovan konstaterat att det pågår enrad utbildningsinsatser för anställda inomrättsväsendet. Det har enligt utskottets mening inteframkommit något som talar för att en förmyndigheterna gemensam och centraliserad utbildningskulle medföra förbättrad utbildning och en högrekunskapsnivå. Utskottet föreslår att motionernaJu244, Ju253 och Ju268 avslås.Rättens sammansättning i mål som rörbarnUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslårmotionsyrkanden dels om en lagreglering avvilka domare som skall få handlägga mål somrör barn, dels hur nämnden i vårdnadstvisterbör vara sammansatt.I motionerna 2000/01:Ju411 (s) och 2000/01:Ju416 (c)begärs att endast de domare som är lämpade och somgenomgått särskild utbildning skall handlägga målsom rör barn. Enligt motionärerna bör dettalagregleras. I motion A211 (kd) anförs attkönsfördelningen bör vara jämn i nämnden ivårdnadsmål.I mål som rör vårdnad om och umgänge med barn ärtingsrätt domför med en lagfaren domare och trenämndemän. Detsamma gäller länsrätt som bl.a. haratt pröva frågor om omhändertagande av barn (20 kap.1 § och 17 § lagen 1971:289 omallmänna förvaltningsdomstolar).Enligt 25 § lagen (1964:167) med särskildabestämmelser om unga lagöverträdare gäller att delagfarna domare och nämndemän som prövar ungdomsmålskall vara särskilt utsedda av domstolen föruppgiften. Några motsvarande bestämmelser finns intenär det gäller handläggningen av andra mål som rörbarn.Såvitt angår nämdemännens medverkan kan hänvisastill att regeringen tillsatt en parlamentariskkommitté med uppdrag att se över rekryteringen avnämndemän (dir. 2000:79). I direktiven nämns bl.a.vikten av att uppdraget som nämndeman ges till enkrets medborgare som i så hög grad som möjligtsvarar mot ett folkgenomsnitt vad gäller kön, ålderoch bakgrund. Uppdraget skall redovisas senast den30 juni 2002.Utskottet kan inte se något behov av attlagreglera vilka domare som skall handlägga mål somrör barn. Det får enligt utskottets meningförutsättas att de domare som handlägger dessamåltyper också får den utbildning och annankompetensutveckling som erfordras. Motionerna2000/01:Ju411 och 2000/01:Ju416 i här behandlade delar bör avslås. När detgäller nämndens sammansättning konstaterar utskottethär endast att direktiven till den tillsattautredningen får anses ligga i linje medmotionsönskemålet i motion A211 vilken bör avslåsmed hänvisning till det pågående arbetet.JävUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslårmotionsyrkanden om att se över jävsreglernaför i första hand domare. Jämför reservation11 (mp).I motionerna 2000/01:Ju807 (-) och 2000/01:Ju823 (s)begärs en översyn av jävsreglerna, i första hand desom rör domare.Av 1 kap. 9 § regeringsformen framgår att bl.a.domstolarna i sin verksamhet skall beakta allaslikhet inför lagen samt iaktta saklighet ochopartiskhet. I 4 kap. finnsbestämmelser om jäv mot domare, vilka också gällerför förvaltningsdomstolarnas del (jfr 41 §förvaltningsprocesslagen 1971:291). Enligt 4 kap. 13§ är en domare jävig i en rad olikasituationer som räknas upp där. Även om domaren inteär jävig enligt någon av de i paragrafen särskiltuppräknade jävsgrunderna, såsom släktskap ellertidigare befattning med ett ärende, kan denne varajävig därför att det föreligger någon särskildomständighet som är ägnad att rubba förtroendet förhans opartiskhet i målet.Riksdagen har behandlat proposition2000/01:147 Offentliganställdas bisysslor. Ipropositionen fann regeringen det inte varamotiverat med några särskilda regler för domaresbisysslor. Enligt regeringens uppfattning är etteffektivare sätt att komma till rätta medsituationer där förtroendeskadligheten kanaktualiseras, än att uppställa ett generellt förbudmot bisysslor, bl.a. att ha verkningsfullajävsregler. Väl utvecklade sådana regler ansågregeringen redan finns. hade inte någonannan uppfattning (bet. 2001/02:AU2, rskr. 38).Inte heller utskottet kan se annat än att gällandebestämmelser om jäv får anses vara ändamålsenligtutformade. Motionerna 2000/01:Ju807 och2000/01:Ju823 bör avslås.OmbudsfrågorUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår, med hänvisning tillpågående beredningsarbete, att riksdagenavslår ett motionsyrkande om att genomföraAdvokatkommitténs förslag. Vidare föreslårutskottet att avslår ett yrkande omatt begränsa den tilltalades rätt att väljaoffentlig försvarare liksom ett yrkande ombarns rätt till juridiskt biträde. Slutligenavstyrker utskottet bifall tillmotionsyrkanden om att skärparedovisningskraven för advokater. Såvittgäller sistnämnda fråga, jämför reservation12 (mp).AdvokatkommitténAdvokatkommittén har på regeringens uppdrag utrettAdvokatsamfundets disciplinverksamhet samt tillsynenöver advokatverksamheten i övrigt. Kommitténöverlämnade sitt betänkande Tillsyn överadvokater m.m. (SOU 1999:31). I betänkandet föreslårkommittén bl.a. att Justitiekanslerns tillsyn överadvokatväsendet skall upphöra. En annan ordning somgaranterar tillfredsställande tillsyn över och insyni samfundets verksamhet måste då tillskapas enligtkommittén. Kommittén har därför övervägt olikametoder att stärka det allmännas inflytande övertillsynen över advokatväsendet. Kommittén anser attdetta syfte kan tillgodoses genom att det föreskrivsatt ordföranden i disciplinnämnden skall vara ellerha varit ordinarie domare. Nämnden skall i övrigtbestå av sju advokater och tre offentligarepresentanter; advokaterna förblir alltså imajoritet i nämnden. Kommittén föreslår vidare attdisciplinnämndens sammansättning regleras irättegångsbalken. Vissa ändringar i möjligheternaatt överklaga nämndens beslut föreslås också.Advokatkommitténs betänkande har remissbehandlatsoch bereds i Justitiedepartementet.I motion 2000/01:Ju822 (s) begärs attAdvokatkommitténs förslag - med vissa i motionenangivna justeringar och tillägg - skall genomföras.Motionärerna anser därför att regeringen böråterkomma med en proposition till riksdagen.Beredningsarbetet bör enligt utskottets meninginte föregripas och utskottet avstyrker bifall tillmotion 2000/01:Ju822.Förordnande av offentlig försvarareI motion 2000/01:Ju811 (m) krävs att en tilltalad imindre utsträckning än skall kunna väljaoffentlig försvarare; endast advokat i dethovrättsområde där brottet begicks skall kunnaförordnas.Offentlig försvarare utses av rätten i vissa irättegångsbalken angivna situationer. Är denmisstänkte anhållen eller häktad skall offentligförsvarare sålunda förordnas om den misstänkte begärdet. Offentlig försvarare skall också på begäranförordnas för den som är misstänkt för ett brott,för vilket inte är stadgat lindrigare straff änfängelse . Offentlig försvarare skalldärutöver förordnas om den misstänkte är i behov avförsvarare med hänsyn till utredningen om brotteteller om försvarare behövs med hänsyn till att detär tveksamt vilken påföljd som skall väljas och detfinns anledning att döma till annan påföljd än bötereller villkorlig dom eller sådana påföljder iförening. Detsamma gäller om det i övrigt föreliggersärskilda skäl med hänsyn till den misstänktespersonliga förhållanden eller till vad målet rör (21kap. 3 a § ).Till offentlig försvarare skall förordnas advokat,som finnes lämplig därtill. Har den misstänkteföreslagit någon som är behörig att vara offentligförsvarare skall denne förordnas om inte anlitandetav honom eller henne skulle medföra avsevärt ökadekostnader eller annars särskilda skäl föranlederannat (21 kap. 5 § ).Av förarbetena till framgår attden misstänkte bör tillerkännas ett visst inflytandei fråga om valet av försvarare.Processlagberedningen framhöll att det är av viktatt den misstänkte erhåller någon till försvarareför vilken han hyser förtroende. Har den misstänkteföreslagit någon till försvarare som är behörig attmotta uppdraget bör därför avvikelse från förslagetinte ske, med mindre särskilda omständigheterföranleder det. Sådan omständighet kan vara att denföreslagne är bosatt på avlägsen ort och attanlitandet av honom därför skulle medföra avsevärtökade kostnader för statsverket eller att han medhänsyn till sitt förhållande till saken finnesolämplig (NJA II 1943 s. 285).Utskottet anser att de gällande bestämmelserna -liksom motiven till dessa - är väl avvägda ochavstyrker bifall till motion 2000/01:Ju811.Barns rätt till juridiskt biträdeI motion Ju332 (s) anförs att barn bör ha rätt tilloffentligt biträde i sådana fall där barnet ochföräldrarna har motstridiga intressen ochföräldrarna överklagar ett beslut om omhändertagandeav barnet.I mål och ärenden angående bl.a. omhändertagandeav barn skall offentligt biträde förordnas för densom åtgärden avser samt för dennes vårdnadshavare,om det inte måste antas att behov av biträde saknas.Behövs offentligt biträde både för den unge och fördennes vårdnadshavare förordnas gemensamt biträde omdet inte finns motstridiga intressen mellan dem (39§ lagen 1990:52 med särskilda bestämmelser om vårdav unga). Den som är förordnad som offentligtbiträde enligt ovan för någon som är ,utan att vara biträde för vårdnadshavaren,är utan särskilt förordnande den ungesställföreträdare i det mål eller ärende somförordnandet avser (36 § andra stycket samma lag).Utskottet kan inte finna annat än att barn harrätt till biträde i sådana mål eller ärenden somavses i motion Ju332 och avstyrker bifall tillmotionen.OmbudsarvodenI ett antal motioner föreslås olika åtgärder för attskärpa redovisningskraven för advokater, i förstahand för dem som anlitas för olika offentligauppdrag. I motionerna 2000/01:Ju401 (-) krävssålunda att det i författning skall regleras attkvitton normalt skall krävas för arbete utfört avoffentlig försvarare eller rättshjälpsbiträde. Imotionerna 2000/01:Ju402 och Ju356 (båda s) krävs enöversyn av de rutiner domstolarna tillämpar för attanalysera och värdera framställda anspråk ochliknande krav framställs i motion 2000/01:Ju405(mp). I motion 2000/01:Ju821 (m), slutligen,föreslås ändringar i också de isyfte att möjliggöra en mer specificerad framställanom arvode. I de aktuella motionerna tas siktenärmast på sådana ersättningar som skall utgå avallmänna medel.Ett rättshjälpsbiträde har rätt till skäligersättning för arbete, tidsspillan och utlägg somuppdraget har krävt. Ersättningen för arbete skallbestämmas med utgångspunkt i den tidsåtgång som ärrimlig med hänsyn till uppdragets art och omfattningoch med tillämpning av en timkostnadsnorm somfastställs av regeringen. Avvikelse fråntimkostnadsnormen är möjlig om den skicklighet ochden omsorg som uppdraget har utförts med eller andraomständigheter av betydelse ger anledning till det(27 § rättshjälpslagen 1996:1619). Motsvarandebestämmelser finns för offentliga försvarare (21kap. 10 § och förordning 1997:406om offentlig försvarare m.m.).För handläggningen i såväl tvistemål som brottmålgäller att arvode till ombud eller offentligförsvarare skall framställas innan handläggningenavslutas, t.ex. i slutet av en huvudförhandling.Härvid skall uppges vari kostnaden består, dockuppställs inte något krav på verifikation av deangivna kostnaderna. Om yrkandet om ersättning intehar lagts fram inom den angivna tiden kan anspråkinte framställas senare (18 kap. 14 § och 31 kap. 9§ ). Rätten prövarersättningsanspråket i samband med domen eller detslutliga beslutet i målet eller ärendet.Det är enligt utskottets mening av stor betydelseför tilltron till inte bara advokatkåren utan ocksårättsväsendet i stort att de ersättningar som utgårframstår som rimliga och väl motiverade. Det ärdärför viktigt att domstolarna granskar dekostnadsräkningar som lämnas i t.ex. brottmål. Detfinns enligt utskottets mening inte något behov avatt nu tar något initiativ i frågan.Motionerna 2000/01:Ju401, 2000/01:Ju402,2000/01:Ju405, 2000/01:Ju821 och Ju356 bör avslås.Obligatorisk häktningUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslårmotionsyrkanden om att reglerna förobligatorisk häktning skall utvidgas. Jämförreservation 13 (m).I motionerna 2000/01:Ju928, Ju449 och A228 (samtligam) begärs att reglerna för s.k. obligatoriskhäktning skall ändras så att häktning skall ske ävenför försök - och även andra förbrott - till brottför vilket inte är föreskrivet lindrigare straff änfängelse . Förslaget tar bl.a. sikte på s.k.överfallsvåldtäkter.I 24 kap. finns bestämmelser omhäktning. Enligt 24 kap. 1 § får den som påsannolika skäl är misstänkt för ett brott, förvilket är föreskrivet fängelse ellerdäröver, under vissa förutsättningar häktas.Häktning får dock inte ske om straffet i detkonkreta fallet kan antas bli böter. Är för brottetinte föreskrivet lindrigare straff än fängelse i tvåår, skall häktning ske, om det inte är uppenbart attskäl till häktning saknas (s.k. obligatoriskhäktning).Av sistnämnda bestämmelse följer att häktning somhuvudregel skall ske av den som på sannolika skäl ärmisstänkt för t.ex. våldtäkt eller grov våldtäkt.Straff för försök till brott bestäms enligt 23kap. 1 § andra stycket högst till vadsom gäller för fullbordat brott och får inte sättasunder fängelse, om lägsta straff för det fullbordadebrottet är fängelse eller däröver. Försöktill våldtäkt omfattas alltså inte av regeln omobligatorisk häktning.Vid behandlingen av yrkanden av i huvudsakmotsvarande innebörd som de nu behandlade anfördeutskottet att häktning för försök tillvåldtäkt kan ske bl.a. om det föreligger risk föratt gärningsmannen begår nya brott av samma slag.Några nya lagstiftningsåtgärder ansåg utskottet intevara påkallade (bet. 1999/2000:JuU23 s. 11 f).Utskottet har inte någon annan uppfattning i dagoch avstyrker bifall till motionerna 2000/01:Ju928,Ju449 och A228 i här behandlade delar.StrafföreläggandeUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslår ettmotionsyrkande om att låta strafföreläggandeavse även fängelse. Enligt utskottets meningvore det olämpligt bl.a. urrättssäkerhetssynpunkt. Jämför reservation 14(fp).I motion Ju450 (fp) begärs en möjlighet att låtastrafföreläggande avse även fängelse.Strafföreläggande är en summarisk process i vilkenåklagaren kan lagföra brott som hör under allmäntåtal. Reglerna om strafföreläggande finns i 48 kap.rättegångsbalken och i strafföreläggandekungörelsen(1970:60).Strafföreläggande innebär att den misstänkte tillgodkännande eller föreläggsett bötesstraff efter vad åklagaren anser attbrottet bör föranleda. Strafföreläggande får vidareavse villkorlig dom eller sådan påföljd i föreningmed böter i fall då det är uppenbart att rättenskulle döma till sådan påföljd. Detta gäller dockinte för brott som har begåtts av någon som intefyllt eller om det finns anledning att förenaden villkorliga domen med föreskrift omsamhällstjänst. Vidare kan ett strafföreläggandeockså omfatta ett enskilt anspråk som avserbetalningsskyldighet.Är ett brott förenat med egendoms förverkandeeller annan sådan särskild rättsverkan i form avavgift enligt lagen (1994:419) om brottsofferfond,skall också den särskilda rättsverkan föreläggas denmisstänkte till godkännande. Detsamma gäller kostnadför blodprovstagning och blodundersökning som avserden misstänkte och som har gjorts för utredning ombrottet.Ett strafföreläggande utfärdas av åklagare.Strafföreläggandet eller ett skriftligt besked omdess innehåll skall lämnas eller sändas till denmisstänkte för godkännande. Har ettstrafföreläggande godkänts, gäller det somlagakraftvunnen dom. Godkänner den misstänkte inteföreläggandet, skall åtal normalt väckas. Ettgodkännande som sker sedan åklagaren utfärdatstämning eller stämningsansökan är utan verkan.Utskottet har tidigare haft att ta ställning tillmotionsyrkanden motsvarande det nu framställda.Efter en grundlig redovisning av de gällandebestämmelserna på området - och motiven för dessa -framstod det enligt utskottets mening somklart olämpligt att utvidga tillämpningsområdet förstrafföreläggande på det sätt motionärerna begärt.Utskottet anförde att här inte bara bör framhållasatt det från rättssäkerhetssynpunkt framstår somoacceptabelt att frihetsberövande skulle kunna skeutan domstolsprövning utan också att allvaret i engärning som förskyllt fängelse bör inskärpas genomlagföring inför domstol. Härtill kommer, fortsatteutskottet, att det framstår som principielltfelaktigt att i ännu ett avseende ge en åklagarestörre möjlighet att bestämma påföljd än vad somtillkommer en ensam lagfaren domare. Utskottetavstyrkte motionsyrkandet (bet. 1999/2000:JuU18 s. 4f) och vidhöll denna sin inställning (bet. 2000/01:JuU32 s. 17).Utskottet har inte ändrat uppfattning i frågan ochavstyrker bifall till motion Ju450 i här behandladdel.ÅtalsfrågorUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslårmotionsyrkanden som rör åtalsrättensomfattning. Jämför reservation 15 (kd).Vidare föreslår utskottet att riksdagenavslår ett motionsyrkande om attåtalsunderlåtelse inte skall kunna ges densom begår brott i avvaktan på att verkställaen tidigare ådömd påföljd. Vad gällersistnämnda fråga, jämför reservation 16 (m).ÅtalsrättI motion A228 (m) begärs att förolämpning skallfalla under allmänt åtal.Alla brott, som inte uttryckligen är undantagna,hör enligt 20 kap. 3 § underallmänt åtal. Att ett brott faller under allmäntåtal innebär att målsäganden inte behöver angebrottet till åtal för att åklagaren skall väckaåtal.I är ärekränkningsbrotten i 5 kap.undantagna från allmänt åtal. Det innebär att förtaloch förolämpning inte får åtalas av annan änmålsäganden. Detta gäller dock inte undantagslöst.Ärekränkningsbrotten faller även de under allmäntåtal om målsäganden angivit brottet till åtal ochåtal av särskilda skäl anses påkallat ur allmänsynpunkt (5 kap. 5 § ). Åklagaren får dååtala för förtal och grovt förtal, förolämpning motnågon i eller för hans eller hennesmyndighetsutövning, förolämpning mot någon medanspelning på hans eller hennes ras, hudfärg,nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse, eller förolämpning mot någon medanspelning på hans eller hennes homosexuellaläggning.Utskottet, som anser att de gällandebestämmelserna är ändamålsenligt utformade,avstyrker bifall till motion A228 i nu behandladdel.I motion Ju288 (kd) anförs att den som ärsenildement och som utsätts för förolämpning intehar möjlighet att själv anmäla brottet till åtal.Enligt motionären bör lagstiftningen ändras så attett ombud för den demente skall kunna anmäla ettsådant brott.I 20 kap. 14 § finns bestämmelserom i vilka fall annan än målsäganden kan ange elleråtala brott. Bestämmelserna innehåller inte någonuttrycklig reglering av den situationen att någon pågrund av hög ålder eller sjukdom saknar möjlighetatt ange ett brott som rör hans eller hennes persontill åtal.Med anledning av en riksdagsfråga motsvarande dennu väckta motionen svarade justitieministern iseptember 2000 att han kommer att följarättstillämpningen på området och i lämpligtsammanhang ta upp frågan om det finns behov avlagändring i detta hänseende (riksdagsfråga2000/01:1616). Mot bakgrund härav anser utskottetatt motion Ju288 inte kräver någon riksdagensåtgärd. Utskottet avstyrker bifall till densamma.ÅtalsunderlåtelseI motion 2000/01:Ju711 (m) begärs attåtalsunderlåtelse inte skall få medges för brott somen person begår i avvaktan på att ett tidigare ådömtfängelsestraff skall verkställas.Enligt 20 kap. 7 § får åklagare ivissa fall besluta att underlåta åtal för brott.Åtalsunderlåtelse får meddelas under förutsättningatt något väsentligt allmänt eller enskilt intresseinte åsidosätts bl.a. om den misstänkte begått annatbrott och det utöver påföljden för detta brott intekrävs påföljd med anledning av det föreliggandebrottet.Det finns enligt utskottets mening vare sig urprocessekonomisk eller med hänsyn till den enskildestillrättaförande skäl att begränsa möjligheten attmeddela åtalsunderlåtelse i här aktuella fall.Utskottet finner sålunda att de gällandebestämmelserna är väl avvägda och anser att motion2000/01:Ju711 bör avslås.VittnenUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår - med hänvisning tillpågående arbete - att avslårmotionsyrkanden om stöd till vittnen. Vidareföreslår utskottet att avslåryrkanden om att vittnen skall få vara anonymaliksom att det i svensk rätt skall införasett system med s.k. kronvittnen. Jämförreservationerna 17 (kd, fp) och 18 (fp).VittnesstödI några motioner tas upp frågor om stöd tillvittnen. I motionerna Ju341 och Ju394 (båda kd) samti motion Ju450 (fp) begärs att det skall finnasvittnesstöd i alla domstolar; i Ju394 ansermotionärerna att detta bör gälla . Imotion Ju394 understryks vidare vikten av attdomstolslokalerna är anpassade till vittnens ochbrottsoffers särskilda behov.I propositionen 2000/01:79 Stöd till brottsofferredovisade regeringen som målsättning att det vidsamtliga tingsrätter och hovrätter skulle finnasvittnesstöd . fickBrottsoffermyndigheten regeringens uppdrag atttillsammans med ta fram en plan förhur det målet skall kunna uppnås samt att medverkatill att vittesstödsverksamheten anordnas vid deorter där sådan verksamhet ännu inte bedrivs.Uppdraget redovisades i rapportenVittnesstöd - En kartläggning avvittnesstödsverksamheten vid landets tingsrätter ochhovrätter . I rapporten redovisas enkartläggning av omfattningen av vittnesstöd vidlandets domstolar. Kartläggningen visar attvittnesstöd finns vid omkring hälften avlandets allmänna domstolar.I rapporten redovisas också en handlingsplan,uppdelad i etapper, över hur regeringens mål skalluppnås. Någon exakt tidpunkt för inrättandet avvittnesstöd vid de olika domstolarna har inteföreslagits i handlingsplanen utan snarare ettrullande schema där domstolar med godaförutsättningar för inrättande av verksamhetenkommer att erhålla erbjudande om inrättande avvittnesstöd . Under den första etappen,som inleds , kommer sju av landetstingsrätter att erhålla erbjudande om inrättande avvittnesstödsverksamhet. Detta gäller tingsrätterna iAlingsås, , , , ,samt . Parallellt meddetta arbete kommer inledande kontakter att tas mednästa grupp domstolar som bedöms stå på tur.Därefter fortsätter en liknande utveckling tilldessa att samtliga domstolar har inrättatvittnesstödsverksamhet.