bet · GQ01AU2 · 2002-11-26 00:00:00 — Totalt sett är det småförändringar mellan åren 2000 och 2001.Sedan 1997 har emellertid antalet anmäldafall av arbetsolyckor per 1 000förvärvsarbetande ökat . Avseendearbetssjukdomar har det skett enfördubbling av antalet jämfört med 1997.I båda fallen är ökningen kraftigare förkvinnor. Bland arbetssjukdomarnadominerar de belastningsrelaterade, somutgör av de anmälda fallen.Sjukdomar med sociala ellerorganisatoriska orsaker, som är den nästvanligaste orsaken, har ökat med , och avserca av de anmälda arbetssjukdomarna.Var fjärde anmälan bland kvinnorna avserden orsaken. Huvuddelen av dessa ärrelaterade till stress och högarbetsbelastning. I praktiskt taget allade verksamheter som drabbas mest avarbetssjukdom till följd avorganisatoriska eller sociala faktorerarbetar man med människor, och allabedrivs huvudsakligen eller enbart ioffentlig regi. Vad gäller arbetsolyckorbland män är processoperatörer inom träoch pappersindustri samt poliser de mestutsatta. Bland kvinnor är detmaskinoperatörsarbete och arbete somvårdbiträde, personlig assistent m.fl.som har högst frekvens. När det gällerarbetssjukdomar har män inomnäringsgrenarna utvinning av mineralmalmoch tillverkning av mineraliska produkterflest anmälningar per 1 000 sysselsatta.För kvinnor har stål- ochmetallframställning, tillverkning avmineraliska produkter ochtransportmedelstillverkning högstfrekvens anmälda sjukdomar.Utskottets ställningstagandeAllmänna utgångspunkterDen dystra utvecklingen av ohälsan iarbetslivet fortsätter och för närvarandefinns det inte några tecken på attutvecklingen kommer att vända på kortsikt. Särskilt oroväckande är ökningenvad avser kvinnors ohälsa. Utskottetvälkomnar därför att regeringen ipropositionen framhåller att den underden kommande mandatperioden avser attsätta kampen mot ohälsan högt pådagordningen. Enligt regeringen måste enrad åtgärder sättas in för att minskaantalet sjukskrivna. Bland annat villregeringen, på samma sätt som tidigareskett för bl.a. arbetslösheten ochsysselsättningen, införa ett mål för attbryta ohälsoutvecklingen och för ökadhälsa i arbetslivet. Målet är att halveraantalet sjukdagar till 2008. I dettaarbete måste särskilt fokuseras påkvinnors arbetsplatser, arbetsmiljöer ocharbetsvillkor. Regeringen presenteraräven ett antal ytterligare åtgärder föratt pressa tillbaka ohälsan. Regeringenanför bl.a. att arbetsplatsen ochdialogen mellan parterna skall stå ifokus för arbetet med ett hållbartarbetsliv. Det förebyggandearbetsmiljöarbetet skall stärkas.Arbetsgivarna har ett stort ansvar förhälsan i arbetslivet. Dålig arbetsmiljöskall kosta, varför det föreslås starkaredrivkrafter för arbetsgivare att ta ettstörre ansvar för arbetsvillkoren och föratt integrera det förebyggande ochrehabiliterande arbetet i verksamheten.Stödet för att människor skall kommatillbaka i arbetslivet måste stärkas ochden enskildes rätt till rehabiliteringförbättras. Överhuvudtaget är det enviktig del i arbetet med att bekämpaohälsan att ge den enskilde snabb ocheffektiv hjälp.Någon klar bild av vilka orsaker somligger bakom den pågående utvecklingenfinns inte och utskottet kaninstämma i vad som anförs i någramotioner om att orsakerna till ohälsanmåste sökas även utanför arbetslivet. Ettstort antal sjukdomar liksom mångaolyckor har ett litet eller inget sambandalls med arbetslivet. Sociala faktorersom familjeförhållanden och ekonomi,motion och kost påverkar även de i mereller mindre grad hälsan hos den enskildeindividen. Andra faktorer är svårare attidentifiera. Av de utredningar som påsenare år gjorts rörande hälsan har bl.a.såväl HpH-utredningen1 (SOU 2002:5) somSjukförsäkringsutredningen (SOU 2000:121)funnit att det råder stora skillnaderavseende hälsa inom regioner, sektoreroch branscher. Skillnaderna är så storaatt de inte går att förklara med olikaindividers sjukbenägenhet eller åldereller med näringsstruktur. Enligt är det sannolikt atttradition och inställning tillsjukskrivning som ett försörjningsmedelbland medborgare, läkare ochförsäkringskassor varierar över landet.Regeltolkning och tillämpning sker intemed den entydighet och rättssäkerhet somett nationellt system kräver.Utskottet vill för sin del framhållaatt flera forskningsresultat dock visartydliga indikationer på ett sambandmellan arbete och ohälsa. En sådanindikator är att ökningstakten undersenare delen av är likartadför sjuktal, anmälda arbetssjukdomar ocharbetsorsakade besvär2. De faktorer somligger utanför arbetslivet kan inteförklara skillnaderna i sjukfrånvaronmellan olika arbetsplatser. Inte hellerhar de externa faktorerna (kosthållning,motion, etc.) förändrats i sådanutsträckning att de till någon väsentligdel kan ha påverkat den mycket starkaökning av ohälsan som skett de senasteåren.3Utredningen om Analys av Hälsa ochArbete () konstaterarockså i sin delrapport, Kunskapslägesjukförsäkringen (SOU 2002:62) som ladesfram , att den bild somframträder av utvecklingen av ohälsan ihög grad är en bekräftelse av tidigareredovisningar. Utredningen pekar på attfolkhälsan inte har försämrats, men attdet psykiska välbefinnandet däremotminskat. Den negativa utvecklingen avarbetsmiljön har medförtatt andelen arbeten som innebär höganspänning ökat, vilket i sin tur kan habidragit till ökningen av ohälsan. förklarar dock den ökadeanspänningen inte mer än en del avökningen. Även det förhållandet attarbetskraften blir allt äldre har, enligtutredningen, lett till en betydandeökning av antalet ohälsodagar.Administrativa tillkortakommanden och merrestriktiva bedömningar iförtidspensionssystemet har dessutom letttill att denna ökning helt har hamnat isjukförsäkringssystemet.Bilden av orsakerna bakom den ökadeohälsan är alltså mycket komplex med enrad olika faktorer som samverkar. Det ärdärför viktigt att försöka ha etthelhetsperspektiv i arbetet och attförsöka se till att det sker en samverkanmellan olika politikområden. Åtgärder fårdärför vidtas inom en rad olika områdenoch sedan löpande följas upp noga och vidbehov omprövas och förbättras.Förhållandena i arbetslivet är dock avavgörande betydelse.Strategin för ökad hälsa i arbetslivetMot bakgrund av den alarmerandeutvecklingen av ohälsan i arbetslivetlanserade regeringen i samband med förraårets budgetproposition (prop. 2001/02:1)en strategi för ökad hälsa i arbetslivet.I strategin spelar det s.k.elvapunktsprogrammet en central roll.Programmet omfattar åtgärder för bättrearbetsmiljö och tydligarearbetsgivaransvar, åtgärder för snabbåtergång till arbete efter ohälsa,åtagande för ökad tillgänglighet i hälso-och sjukvården samt insatser inomstatistik, forskning m.m. Arbetet inomramen för programmet sker i närasamarbete med flera politikområdenframför allt när det gäller detförebyggande arbetsmiljöarbetet,folkhälsoarbetet och hälso- ochsjukvården. Utskottet återkommer nedantill elvapunktsprogrammet och detrepartssamtal som hålls mellanregeringen och arbetsmarknadens parterinom ramen för detta.Arbetslivets betydelse för att motverkaohälsaInsatser vidtas alltså inom en rad olikaområden för att vända den negativahälsoutvecklingen, men enligt utskottetfinns det anledning att särskiltunderstryka betydelsen av arbetslivetsvillkor i detta arbete. Arbetslivet måstebli mänskligare. Det centrala i arbetetför ökad hälsa i arbetslivet är attstärka och utveckla de åtgärder somförhindrar att människor får sinarbetsförmåga nedsatt och blir sjuka.De fortsatta ansträngningarna med attutveckla arbetslivet måste, somregeringen också anför, sätta individen icentrum. Bara genom att utformaarbetsmiljöarbetet utifrån de behov somfinns i det enskilda fallet kan de bästaoch mest kostnadseffektiva åtgärdernavidtas. Detta innebär att det lokalaarbetsmiljöarbetet är nyckeln i detframtida arbetet, vilket i sin turinnebär att ökade krav kommer att ställaspå såväl enskilda arbetsgivare somarbetstagare och deras organisationer attaktivt delta i arbetet med att utvecklaen god och utvecklande arbetsmiljö. Detär utskottets förhoppning att omsorgen omarbetskraftens hälsa, ork och uthållighetskall vara vägledande i detta arbete.Utskottet vill här även påminna särskiltom vikten av att kvinnornas situationuppmärksammas.Det finns här också skäl att beröra densvåra uppgift som arbetslivspolitiken kankomma att ställas inför när den skallmöta de krav som en alltmer åldrandebefolkning innebär. Det finns en risk attallt färre måste försörja allt fler.Arbetslivet måste även av den anledningenutformas så att människor inte slås uteller drabbas av skador eller ohälsa tillföljd av arbete. Målet måste vara attalla skall erbjudas ett utvecklandearbetsliv där människor inte bara orkararbeta fram till ålderspensioneringenutan också kan leva ett aktivt livdärefter. En sådan omställning måsteinledas redan nu och utskottet välkomnardärför de ökade insatser som regeringenvidtar för att stödja och stärka detlokala arbetsmiljöarbetet. Utskottetåterkommer närmare till dessa insatsernedan. Det är också positivt att allafrågor kring arbetslivet -arbetsmarknadspolitik, arbetsmiljöfrågor,arbetsrätt, arbetslöshetskassa - efterregeringsombildningen samlats under ettstatsråds ansvar.Synpunkter med anledning av motionerMed anledning av vad Kristdemokraternaanför om alternativa former av barnomsorgsom ett sätt att minska stressen iarbetslivet vill utskottet fästauppmärksamheten på att olika reformer påförskoleområdet som genomförts avregeringen har ökat föräldrarnasmöjligheter att efterfråga den barnomsorgde önskar.Utskottet kan instämma i vadKristdemokraterna anför om värdet för denenskilde av individuella och flexiblaarbetstider för att minska stressen ochkonflikten mellan arbetslivet och de kravsom bl.a. föräldrarollen innebär. Ökatinflytande över arbetstiden för denenskilde är en viktig fråga. Frågan ärockså föremål för översyn, dels inomramen för de s.k. trepartssamtalen, delsav arbetstids- ochsemesterregler (Knas, dir. 2000:97).Kommittén presenterade bl.a.delbetänkandet TID - för arbete ochledighet (SOU 2002:58) som innehållerförslag om en ny lag om flexibelledighet. Slutbetänkande från kommitténskall avlämnas . Iavvaktan på kommitténs slutliga förslagoch resultaten av trepartssamtalen avstårutskottet från att kommentera frågan omarbetstid vidare.Utskottet kan däremot inte se hur ettavskaffande av turordningsreglerna, somModeraterna förespråkar, skulle kunnamedföra ökad trygghet eller hälsa förarbetstagarna. Vad gäller frågan om ökadrörlighet på arbetsmarknaden villutskottet särskilt hänvisa till vad somanförs nedan om trepartssamtalen, därfrågan om att underlättaarbetsplatsbyten/provanställningar påsåväl interna som externa arbetsmarknaderdiskuteras. Det skall också nämnas attregeringen beslutade atttillkalla en särskild utredare meduppdrag att göra en översyn av generellaåtgärder inom arbetsmarknadspolitiken somstimulerar arbetsmarknadsrelateradrörlighet (dir. 2002:80). Utredningen(N 2002:19) som leds av generaldirektörenJörgen har tagit namnetUtredningen om rörelsestimulanser ochskall lämna sin slutredovisning senastden . Här kan också nämnasdet uppdrag som haftatt se över den arbetsrättsligalagstiftningen så att den uppfyllerkraven på trygghet och inflytande för deanställda inom ramen för en flexibel ocheffektiv arbetsmarknad. Uppdragetredovisades ipromemorian arbetsrätt - för ettföränderligt arbetsliv (Ds 2002:56).Utredningen lägger bl. a. fram förslagrörande tidsbegränsade anställningar,återanställningsrätt, förbud motkonkurrensklausuler och förbud motuppsägning och diskriminering avföräldralediga.Här finns också anledning att nämna detarbete som pågår inom EU på detta område.Sverige har bl.a. arbetat aktivt för attt.ex. sysselsättningspolitiken inte baraskall handla om skapande av fler arbetenutan att den även skall innebära högrekvalitet i arbetet. Det svenska synsättethar också fått gehör då den socialadimensionen inom EU har fått en ökadbetydelse. Vid rådets möte i Barcelona2002 slogs t.ex. fast att målet för dens.k. Lissabonstrategin (se närmare omdenna i utskottets betänkande AU1Arbetsmarknad, som handläggs parallelltmed detta betänkande) endast kan nåsgenom en balans mellan ansträngningarnapå den ekonomiska och den socialafronten. Bland annat anges attarbetstagarna i högre grad måste blidelaktiga i de förändringar som berördem.Med det anförda avstyrker utskottetmotionerna Sf291 yrkandena 18 och 20 (m)samt A318 yrkande 3 (kd).Ohälsan i offentlig sektorI motioner av bl.a. ochKristdemokraterna tas frågor upp som haranknytning till ohälsoläget i offentligsektor. Som framgått inledningsvis idetta avsnitt uppvisar offentlig sektor,i synnerhet vård och omsorg, märkbarthögre ohälsotal än den privata sektorn.En förklaring till att vård och omsorgsom finns i regi generellt ärmer drabbad av arbetsrelaterad ohälsakan, enligt utskottet, vara att det ikommunal sektor finns många tungaarbetsuppgifter. Också de psykiskapåfrestningarna beskrivs ofta som storamed en kombination av ett högt uppdrivetarbetstempo och höga krav från dem somefterfrågar tjänsterna. Eftersomverksamheterna inom kommunerna och äveninom landstingen till sin karaktär ärmycket personalintensiva med en dominansav människovårdande yrken fårverksamhetsförändringar effekter på storapersonalgrupper och därmed också påarbetsmiljön. Detta är tydligt inom vård,omsorg och skola. Enligt HpH-utredningenfinns dock variationer mellan kommunernasom tyder på att deras sätt attorganisera verksamheter har betydelse förpersonalens långtidssjukskrivningar.Möjligheterna till delaktighet ochinflytande tycks ha särskilt storbetydelse, liksom om arbetstagarnaupplever att de har stöd hos chefer ocharbetskamrater.Det faktum att sjukskrivningarna ärhöga i offentlig sektor har framhållits ipropositionen. Utskottet instämmer medregeringen att offentliga verksamhetermåste gå före och vara föredömen när dethandlar om att förbättra arbetsmiljön ochminska ohälsan. Därför skallpersonaltätheten öka och arbetsvillkorenförbättras. Kraven på redovisning avhälsa och arbetsmiljö inom den offentligasektorn måste öka. Regeringen pekar ocksåpå att särskilda försök genomförs hos några av de stora offentligaarbetsgivarna i syfte att förebygga ochminska frånvaron. I samband medberedningen av budgetpropositionen harKenth , generaldirektör vidArbetsmiljöverket, lämnat informationtill utskottet. Han uppgav i detsammanhanget bl.a. att de studier som hargjorts avseende ohälsan i offentligsektor inte har innefattat någon köns-,ålders- eller demografisk analys avsjuktalen. Om även sådana faktorerbeaktas kan, enligt honom, slutsatsen bliatt ohälsan i offentlig sektor intebehöver vara större än i den privatasektorn.Utskottet kan här nämna attArbetsmiljöverket i sin årsredovisningför anför bl.a. att det råderenighet om att det inte i första hand ärändrad lagstiftning eller forskning sombehövs utan att det viktigaste är att setill att det systematiskaarbetsmiljöarbetet () fungerar. AV:sinspektionsverksamhet har också tillväsentlig del haft till syfte att fåarbetsgivarna att införa systematiskarbetsmiljöarbete. Särskild uppmärksamhethar därvid ägnats åt offentligförvaltning, bl.a. hälso- och sjukvården.Den 1 januari 2001 ökades AV:sförvaltningsanslag med 70 miljonerkronor, vilket i huvudsak använts tillatt rekrytera och utbildaarbetsmiljöinspektörer. Regeringensatsade också idecember 2001 för försöksverksamhet mednio olika projekt för ökad hälsa inom denoffentliga sektorn, bl.a. avseende s.k.hälsobokslut som innebär ett systematisktarbete med att identifiera dåligaarbetsmiljöer och att följa hälsansutveckling. Tanken är att resultaten ocherfarenheterna från projekten såsmåningom skall spridas för att utvecklametoder och arbetssätt i det förebyggandeoch rehabiliterande arbetet. ochjuni 2002 följde regeringen uppsatsningen genom att anslå ytterligare 20miljoner kronor till elva projekt i dennaförsöksverksamhet. Detta innebär attsammanlagt har 70 miljoner kronorfördelats på 19 projekt avseende ohälsani offentlig sektor.Det kan här även nämnas att regeringennyligen lagt fram ett förslag omobligatorisk redovisning av sjukfrånvaron(prop. 2002/03:6). Förslaget innebär enskyldighet för statliga, kommunala ochprivata arbetsgivare att redovisasjukfrånvaron i sin årsredovisning. Attarbetsgivare tvingas redovisasjukfrånvaron bland de anställda innebärenligt utskottets mening förbättrademöjligheter att identifiera dearbetsplatser där ohälsan är som störstså att man lättare kan fastställa vilkaorsaker som ligger bakom.Utskottet vill även i detta sammanhangännu en gång understryka att kvinnor,ofta äldre, inom vård och omsorg är engrupp som drabbas extra hårt av ohälsa,varför särskild uppmärksamhet bör ägnasdenna grupp i det fortsatta arbetet.Med det anförda avstyrker utskottetmotionerna Sf291 yrkande 21 (m), A318yrkandena 6 och 7 (kd) samt A344 (s).Lokalt arbetsmiljöarbete och tillsynI några motioner av bl.a.Kristdemokraterna tas det lokalaarbetsmiljöarbetet upp. Det motionärernaefterlyser är bl.a. kartläggning ochvversyn av det lokala arbetsmiljöarbetetsamt att AV skall vara mer aktivt i frågaom tillsyn och information till de lokalaarbetsplatserna.Utskottet vill inledningsvisunderstryka att det är arbetsplatsen ochparterna som måste stå i fokus förarbetet för ett hållbart arbetsliv. Deenskilda arbetsgivarna måste ta ettstörre ansvar för att integrera detförebyggande och rehabiliterande arbeteti verksamheten.Det finns anledning attpåminna om att det redan enligt dagensarbetsmiljölag åligger arbetsgivaren ocharbetstagaren att samverka för attarbetsmiljön anpassas efter enskildamänniskors förutsättningar. Till exempelanges i lagens 2 kap. 1 § attarbetsförhållandena skall anpassas eftermänniskors olika förutsättningar ifysiskt och psykiskt avseende. Iarbetsmiljölagen betonas också vikten avförebyggande insatser, för vilka det ärarbetsgivarna som har huvudansvaret. Enbärande tanke i arbetsmiljölagen är dockatt arbetsgivare och arbetstagare skallsamverka för att åstadkomma en godarbetsmiljö (3 kap. 1 a §). En godutgångspunkt för en sådan samverkan finnsockså i föreskriftSystematiskt arbetsmiljöarbete (AFS2001:1) som ger arbetsgivare ocharbetstagare en metod att identifierarisker i arbetsmiljön, åtgärda och följaupp dem. Det är viktigt att parternatillämpar denna metod och att de hållersig välinformerade om vilka faktorereller arbetsvillkor som kan påverkamänniskor negativt i fysiskt och psykiskthänseende.Under beredningen avbudgetpropositionen har, som redannämnts, information lämnats tillutskottet av generaldirektören vid AV,som ansåg det förvånande att bara entredjedel av arbetsplatserna tillämpardet systematiska arbetsmiljöarbeteteftersom det enligt honom är en både braoch enkel metod.Regeringen har också som ett led istrategin för bättre hälsa i arbetslivetvidtagit särskilda åtgärder för attstärka det lokala arbetsmiljöarbetet. AVhar bland annat haft i uppdrag att isamverkan med stärkametodutvecklingen inomföretagshälsovården, vilket i första handskett genom utbildningsinsatser. Underåren 2001 och 2002 har en förstärktutbildning för regionala skyddsombudgenomförts och gavs AV iuppdrag att utreda hurarbetsmiljöcertifiering kan utnyttjas föratt stärka arbetsmiljöarbetet. Uppdragetskall redovisas till regeringen senast idecember 2002.För år 2003 föreslår regeringenytterligare satsningar med 30 miljonerkronor på AV:s tillsynsarbete och medlika mycket på den förstärktaskyddsombudsverksamheten på regionalnivå. Vidare föreslås att det avsätts 15miljoner kronor för att förstärkautbildningen av personal inomföretagshälsovården och totalt 20miljoner kronor till eninformationskampanj inom ramen förtrepartssamtalen, det senare underförutsättning att parterna medverkar bådei genomförande och finansiering.Mot bakgrund av det anförda anserutskottet att det inte finns skäl attföreslå några ytterligare åtgärder medanledning av motionerna Sf335 yrkande 2(kd), A318 yrkande 9 (kd) och A367yrkandena 5 och 6 (s).I likhet med motionärerna i motion A326(s) anser utskottet att väl utbildade ochkunniga arbetstagarrepresentanter ibolagsstyrelserna är av stort värde.Utskottet, som förutsätter att regeringenöverväger behovet av och möjligheternatill stöd för utbildning av sådanarepresentanter, finner inte anledningtill något uttalande från riksdagenssida.Forskning m.m. om orsakerna bakom ohälsanI ett par motioner efterlyseskunskapsinhämtning av olika slag för attbelysa problem förknippade med ohälsa iarbetslivet. De frågor motionärerna villha svar på är bl.a. om arbetetsförhållande till hälsa, den enskildesinflytande och makt över det egna arbetetsamt andra arbetsorganisationsfrågor.Utskottet behandlade liknande yrkandeni våras (bet. 2001/02:AU4) och villinledningsvis hänvisa till den genomgångav pågående och avslutade utredningar somgjordes där.Därutöver finns det anledning attframhålla att flera olika myndigheter ochandra organ forskar om hälsa och ohälsa iarbetslivet. , sombedriver forsknings- ochutvecklingsverksamhet inom arbetsmiljö,arbetsliv och arbetsmarknad, är ettexempel. , ,universitet och högskolor är andraexempel. Finansieringen av forskningensker från olika instanser. I det redannämnda elvapunktsprogrammet framhållerregeringen att utvecklingen av denarbetsrelaterade ohälsan bör följas uppoch utvärderas av en friståendeutvärderingsgrupp. Målet är attutvärderingarna skall kunna utgöra enviktig del av ett beslutsunderlag förkonkreta förslag till åtgärder påområdet. Den ovan nämnda AHA-utredningenhar också, , i uppdragatt lämna förslag till utformningen avoch den närmare inriktningen för enanalysgrupp inom området hälsa och ohälsai arbetslivet (dir. 2002:4). Förslagskall lämnas bl.a. om hur analysgruppenskall kunna medverka till att skapa ensamlad bild av hälsoläget påarbetsmarknaden. Utredningen skall ocksåbelysa hur analysgruppen skall kunnabidra till att kunskaperna om hälsolägetkontinuerligt uppdateras närförhållandena på arbetsmarknaden ochandra faktorer som kan ha betydelse förhälsa och ohälsa i arbetslivet ändras ochhur relevanta forskningsresultat skallkunna tas till vara på ett konstruktivtsätt och spridas till berörda aktörer.Utredningen skall slutredovisa sinaresultat senast den 31 mars 2003.Som framgår har det vidtagits en radolika åtgärder för att kartläggaorsakerna bakom ohälsan. Resultaten somde olika utredningarna m.m. har kommitfram till visar på frågornas komplexitetoch behovet av insatser inom flerapolitikområden. Ett stort antal av defrågor som har aktualiseras iutredningarna omfattas dessutom av detarbete som pågår inom ramen förtrepartssamtalen och regeringenselvapunktsprogram för ökad hälsa iarbetslivet, som utskottet återkommertill i nästa avsnitt. Utskottet kan avden anledningen inte se att det finnsskäl att tillsätta ytterligareutredningar.Motionerna A313 yrkande 3 (s) och A239yrkandena 16 och 17 (c) avstyrks.Trepartssamtalen och elvapunktsprogrammetMot bakgrund av den stora ökningen avsjukfrånvaron presenterade regeringen isamband med förra årets budgetpropositionen strategi för bättre hälsa iarbetslivet i form av ettelvapunktsprogram. Utskottet harredogjort för innehållet i programmet ibetänkandena /02:AU1 och 2001/02:AU4.Programmet innehåller följande punkter:1. Nationella mål för ökad hälsa iarbetslivet skall utarbetas2.3. Trepartssamtal mellan regeringenoch arbetsmarknadens parter börgenomföras4.5. Ekonomiska drivkrafter förarbetsgivare att förebygga ohälsa6.7. Utveckling av arbetsmiljöarbetet8.9. Försök att minska ohälsan inomden offentliga sektorn12.13. Förnyelse av rehabiliteringen -individen i centrum14.15. Justeringar i gällandelagstiftning för att höja kvaliteten irehabiliteringsarbetet16.17. Förbättrad statistik ochforskning på ohälsoområdet20.21. Förbättrad tillgänglighet tillbehandling i hälso- och sjukvården.22.Arbetet inom ramen för programmet sker isamarbete mellan Justitie-, Social-,Finans- och Näringsdepartementen, och dethar vidtagits en rad olika satsningarinom såväl utskottets beredningsområdesom t.ex. inom hälso- ochsjukvårdsområdet och inomsocialförsäkringsområdet. I åretsbudgetproposition (prop.