bet · GP01FÖU7 · 2002-03-14 00:00:00 — Detta ärett exempel på att försvaretsorganisation behöver bli bättre på att fåförändringskrav från omvärlden attgenomsyra hela verksamheten.Möjligheterna att få fler kvinnligaofficerare påvisar de stora krav somställs på en officer och hans/hennesfamilj. Med färre förbandsorter måstemånga officerare och deras familjerflytta till nya tjänstgöringsorter.Villkoren måste uppväga de olägenheterdetta medför, det kan vara svårt attfinna arbete för den andra parten, barnenmåste byta skolor, det kan vara omöjligtatt finna en bostad. Skyldighet förofficerare att delta i internationelltjänstgöring har aviserats. I familjermed barn måste den andra föräldern tahela ansvaret. Om dessa olägenheter kanlösas på ett bra sätt, förenligt med dekrav som ställs av samhället i övrigt,skulle säkert fler kvinnor kunnarekryteras till officersyrket samtidigtsom villkoren skulle bli mer rimligaockså för manliga officerare. Avdragsrättför hemnära tjänster har längediskuterats, kanske det första stegetkunde tas genom att införa det förofficerare i utlandstjänstgöring?Motionärerna föreslår att riksdagentillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs omskattemässig avdragsrätt för hushållsnäratjänster vid utlandstjänstgöring (yrkande10).Icke-traditionella anställnings- ochkontraktsvillkor som kan tillgodoseförsvarets rekryteringsbehov och somsamtidigt är attraktiva för den enskildemåste enligt motionärerna övervägas.Lagstiftningen för anställningar måsteändras så att det blir möjligt att arbetaför försvaret under en begränsad periodoch med andra uppgifter än enbartutlandstjänstgöring. Visstidsanställningoch kontraktsanställning förofficerare, soldater och sjömän kan varanya kontraktsformer som skapar denflexibilitet som behövs närorganisationen och antalet värnpliktigaminskas. Väl utformade kan sådanaanställningar göras attraktiva, exempelfinns i det danska försvaret. Omalternativen och förväntningarna beskrivstydligt kan den enskilde ta ställningtill för- och nackdelar.Motionärerna påpekar att kärnan i demilitära yrkena är förmågan att ledamänniskor och vapensystem i väpnad strid.Denna kärnkompetens skall prägla allofficersutbildning. Officersrekryteringenär god även om erfarenheter pekar på atten något större andel av de duktigastudiebegåvningarna borde lockas attvälja officersyrket. Snabbarekarriärvägar för särskilt dugliga ochmotiverade unga officerare bör sålundaskapas.På samma sätt bör också karriärvägarsom tidigt inriktas mot specialiseradtrupp-, flyg- och sjötjänst möjliggöras.Kontinuiteten och kvaliteten i våraalltmer komplicerade förband kräver enryggrad av genuint erfarna fackmän ochutbildare. En karriär mer inriktad påfackmanna- och utbildarbanan bör därförinföras parallellt med dagens heltgenerella inriktning. Yrkeserfarenheterfrån det civila samhället bör kunnautgöra ett inslag i yrkesofficerenskarriär. Systemet med enbartinternrekrytering till ett livstidsyrkeär inte längre hållbart ochdirektrekrytering till officersyrketbehöver möjliggöras.Internationell tjänst är en naturligdel av officersyrket. Det normala börvara att en officer följer det förbandhan eller hon är placerad vid. Äventjänstgöring vid internationella staberhör till yrket och bör inte enbart byggapå åtaganden från den enskilde. OmSverige snabbt skall kunna lösa uppgifterav central betydelse för vårsäkerhetspolitik kan enskilda anställdainte ges vetorätt i förhållande tilldessa politiska beslut.Reservofficerssystemet bör stärkas. Detär en effektiv grund för tillförsel avkunskap och erfarenhet från det civilasamhället. Att bättre utnyttja reserv-och värnpliktsofficerare i organisationenär en möjlighet som bör tas till vara,särskilt som kompetensutvecklingen iaccelererande takt sker på det civilaområdet. Logistik, management och teknik- områden inom vilka militäraorganisationer varit ledande - utvecklasnu snabbare på den civila sidan.Motionärerna föreslår att riksdagentillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om enkompletterande officerskarriär medinriktning på fackmanna- ochutbildningsfunktioner (yrkande 6),karriärutveckling och utbildning avofficerare i övrigt (yrkande 7) samtkarriärväxling och utbildning för andrayrkesgrupper (yrkande 8).Motionärerna menar att gränsen mellanyrkes-, reserv- och värnpliktsofficerensuddas ut på många områden. Det behövsmöjligheter till yrkesväxling förofficerare för att också på detta sätttillföra civil kompetens. Att integreradelar av officersutbildningen med detcivila samhällets universitets- ochhögskoleutbildning är nödvändigt. Dettafår dock inte ske på ett sådant sätt attofficerarnas specifikt militära kompetensurholkas. Den delen av utbildningen börsnarast göras än mer målinriktad. Högreofficerare måste däremot ha en långutbildning på akademisk nivå. Enurholkning av denna innebär en urholkningav officerskårens kompetens och lederobönhörligen till en urholkning avFörsvarsmaktens förmåga ochutvecklingskraft.Den försvarsmaktsgemensammagrundläggande officersutbildning sominförts bör omprövas. En utbredd oro vadgäller den infördautbildningsgången är de unga officerarnasbegränsade förmåga att föra befäl översina typförband i insatsorganisationen.Även i perspektivet av vårt förslag om enkompletterande officerskarriär medinriktning på fackmanna- ochutbildarfunktionerna bör dengrundläggande officersutbildningen nogautvärderas.Den högre officersutbildningenutvecklas snabbt. brötsur Försvarsmakten med LEMO-reformen 1994och inlemmades i den nyaFörsvarshögskolan . Dethar vuxit fram en helt ny skola med nyinriktning.Bärande i förändringsarbetet har variten vällovlig akademisering, vilket iblandhar ifrågasatts. Behöver officerareverkligen högre utbildning likställd medcivila akademiker? Är det inte något heltannat att vara civilingenjör och läkareän bataljons- och fartygschef? Dessafrågor utgår från ett felaktigt synsättatt Försvarsmakten och dess officerare ärnågot främmande från samhället i övrigt.Försvaret behöver officerare med högreutbildning av samma snitt och status somkvalificerade civila befattningshavare.Det är viktigt med en kvalificeradofficersutbildning baserad påvetenskaplig grund och beprövaderfarenhet eftersom krig är svårt, t.o.m.ohyggligt svårt. Försvarsmaktens fyrahuvuduppgifter ställer stora och nya kravpå framtidens officerare deras ledarskap,taktiska, operativa och strategiskatänkande och deras tekniska förståelse.För att utveckla detta tänkande - ochdärmed också försvarets förmåga -krävs ett vetenskapligt synsätt påproblemlösning, dvs. förmåga att skapaockså ny kunskap och föra organisationenframåt i metod och i sak.Försvarshögskolans kärnuppgift ärsamtidigt att utbilda krigsmän tillförmän på mellannivå och högre nivå.Krigskonst och krigsvetenskap måstestuderas teoretiskt, eftersom de flestalyckligtvis sluppit de praktiskaerfarenheterna av krig. Krigskonstenbyggs också av skickliga hantverkare sompå olika nivåer förmår utöva ett merdirekt ledarskap och behärska befintligasystem.Utbildning av krigsmän och avkrigsvetenskapsmän är två sidor av sammamynt. Det ena förutsätter det andra.Försvarsmaktens dimensionerande uppgift -förmågan till väpnade strider - grundadpå krigets krav står i centrum för båda.Forskning behövs inom försvars- ochsäkerhetspolitikens områden. Den friaforskningen bör ges ett större utrymmevid . En större fri kvotav direktantagna studenter skulle ocksåinnebära att civila studenter kan få delav den unika kunskap somFörsvarshögskolan härbärgerar. Detta kanockså utgöra en okonventionell ingångtill de militära yrkena för akademisktskolade som saknas i dag.Regeringen har i försvarspropositionenaviserat en ny skolutredning. Vivälkomnar detta initiativ och förutsätteratt hela officersutbildningen "från axtill limpa" kommer att ses över i ettsammanhang.Att korttidsanställa soldater ochsjömän som meniga är enligt motionärernaen nödvändighet. Främst deinternationella insatserna men ocksåkraven på samtränade förband av högkvalitet som bidrar till att utvecklaförbandens förmåga talar för detta. Närregeringen öppnat för en förkortadgrundutbildning av värnpliktiga ter detsig än mer angeläget att korttidsanställasoldater och sjömän.Regeringens idé om beredskapssoldaterlöser ett helt annat problem. Dessabehövs för att hålla hög beredskap iförband med internationella uppgifter mende är inte utbytbara mot kontinuerligttjänstgörande soldater i den arbetandeorganisationen. Med korttidsanställda"soldater och sjömän" utnyttjas dessutomden dyrbara utbildning de värnpliktigafår under sin grundutbildning och bidrartill organisationen . Denhemförlovade soldaten och denförrådsställda materielen fungerar intelängre som huvudprincip för vårt försvar.Detta måste regeringen inse. Utankorttidsanställda äventyras helaambitionen att skapa ett insatsberettförsvar med hög kvalitet. Förnyelsen avförsvaret kommer av sig redan innan denpåbörjas.Även höjda beredskapskrav, t.ex. föratt snabbt kunna reagera vid t.ex. enterroristattack talar för en större andelanställda. När värnpliktiga inte längrekontinuerligt tas in till utbildningfinns det under vissa tider av året,särskilt , mycket begränsadberedskap. I förband med förmåga attmotverka biologiska och kemiskastridsmedel bör andelen anställda varahög av rena beredskapsskäl.Det ankommer på regeringen att ienlighet medPersonalförsörjningsutredningensslutsatser utforma arbetsrättsliga reglersom är utformade på ett sätt sommöjliggör korttids- ochkontraktsanställning också av annanmilitär personal än befäl. Motionärernaföreslår att begär attregeringen lägger fram förslag om ändringav arbetsrättslagstiftningen så attvisstids- och kontraktsanställningmöjliggörs (yrkande 9).I Moderata samlingspartiets partimotionFö9 (m) framhålls att Försvarsmaktenspersonalförsörjning står inför storautmaningar. Nya uppgifter och annorlundaberedskapskrav kräver en översyn avrekrytering och tjänstgöring för allapersonalkategorier i försvaret; yrkes-och reservofficerare, civilanställda,värnpliktiga och frivilliga. Särskiltviktigt är att åtgärder vidtas på ettsådant sätt att behovet av olikapersonalkategorier avvägs på sammagrunder och utan onödiga bindningar tillhittillsvarande förhållanden.De styrande faktorerna förpersonalförsörjningen är främst- ett oeftergivligt krav påbefälskårens kompetens,-- kravet på högre och mer relevantberedskap,-- den militärtekniskautvecklingens krav samt-- det säkerhetspolitisktmotiverade behovet av förband av högrekvalitet än i det mobiliserandemassförsvaret.-Kärnan i de militära yrkena är enligtmotionärerna förmågan att leda människoroch vapensystem i väpnad strid. Dennakärnkompetens skall prägla allofficersutbildning. Officersrekryteringenär god även om samstämmigaerfarenheter pekar på att en något störreandel av högpresterande individer medmycket god studieförmåga borde lockas attvälja officersyrket. Snabbarekarriärvägar för särskilt dugliga ochmotiverade unga officerare bör sålundaskapas.På samma sätt bör också karriärvägarredan tidigt inriktade mot långvarigtrupp-, flyg- och sjötjänst möjliggöras.Kontinuiteten och kvaliteten i våraalltmer komplicerade förband kräver enryggrad av genuint erfarna fackmän ochutbildare. Därför bör ytterligare enkarriär mer inriktad på fackmanna- ochutbildarbanan införas parallellt meddagens helt generella inriktning.Även yrkeserfarenheter från det civilasamhället bör vara ett normalinslag iyrkesofficerens karriär. Systemet medenbart internrekrytering till ettlivstidsyrke är inte längre hållbart. Meden allt smalare rekryteringsbas bör ävendirektrekrytering till officersyrketmöjliggöras.Internationell tjänst är en naturligdel av officersyrket. Det normala börvara att en officer följer det förbandhan eller hon är placerad vid. Äventjänstgöring vid internationella staberhör till yrket och bör inte enbart byggapå åtaganden från den enskilde. OmSverige snabbt skall kunna lösa uppgifterav central betydelse för vårsäkerhetspolitik kan enskilda anställdainte ges vetorätt i förhållande tilldessa politiska beslut.Reservofficerssystemet bör stärkas. Detär en effektiv grund för tillförsel avbegåvning och erfarenhet från det civilasamhället. Att bättre utnyttja reserv-och värnpliktsofficerare i organisationenär således en möjlighet som bör tas tillvara, särskilt sett i ljuset av denkompetensutveckling som i accelererandetakt sker på det civila området.Logistik, management och teknik - områdeninom vilka militära organisationer varitledande under det gångna seklet -utvecklas just nu snabbare på den civilasidan.Därmed suddas också gränsen mellanyrkes-, reserv- och värnpliktsofficerenut på många områden. Utan godamöjligheter för officeren tillyrkesväxling under livetavsäger vi oss att ge Försvarsmaktenmöjlighet till den tillförsel avkompetens från det civila samhället somenligt vår uppfattning kommer att blialltmer nödvändig . Attintegrera delar av officersutbildningenmed det civila samhällets universitets-och högskoleutbildning är nödvändigt.Detta får dock inte ske på ett sådantsätt att officerarnas specifikt militärakompetens urholkas. Den delen avutbildningen bör göras än mermålinriktad. Högre officerare måstedäremot ha en lång utbildning påakademisk nivå. En urholkning av dennainnebär en urholkning av officerskårenskompetens och leder obönhörligen till enurholkning av Försvarsmaktens förmåga ochutvecklingskraft.Den försvarsmaktsgemensammagrundläggande officersutbildning sominförts bör omprövas. En utbredd oro vadgäller den infördautbildningsgången är de unga officerarnasbegränsade förmåga att föra befäl översina typförband i insatsorganisationen.Även i perspektivet av vårt förslag om enkompletterande officerskarriär medinriktning på fackmanna- ochutbildarfunktionerna bör dengrundläggande officersutbildningen nogautvärderas.Vid sidan av rekrytering av officerare,såväl grundrekrytering som kompletteranderekrytering av civila experter senare ilivet, bör frågan om vilken civilkompetens som bör tillföras försvaretockså övervägas. Kvalificeradecivilanställda, där den militärabefälsnivån inte har betydelse, kommeratt få en allt viktigare funktion iframtidens försvarsmakt. I motionenföreslås att tillkännager förregeringen som sin mening vad i motionenanförs om översyn av officerarnasutbildning och karriärgång (yrkande 13).Motionärerna hävdar attkorttidsanställda soldater och sjömän ären nödvändighet. Främst deinternationella insatserna men ocksåkraven på samtränade förband av högkvalitet som bidrar till att utvecklaförbandens förmåga talar för detta. Iljuset av att regeringen öppnat för enförkortad grundutbildning av värnpliktigater det sig än mer angeläget medkorttidsanställda soldater och sjömän.Den av regeringen framförda idén omberedskapssoldater löser ett helt annatproblem. För att hålla hög beredskap iförband med internationella uppgifterbehövs dessa självfallet, men de är inteutbytbara mot kontinuerligt tjänstgörandesoldater i den arbetande organisationen.Med korttidsanställda "yrkessoldater och-sjömän" utnyttjas dessutom den dyrbarautbildning de värnpliktiga får under singrundutbildning, vilket bidrar till attutveckla organisationen under längre tid.Den hemförlovade soldaten och denförrådsställda materielen fungerar intelängre som huvudprincip för vårt försvar.Detta måste regeringen inse. Utankorttidsanställda äventyras helaambitionen att skapa ett insatsberettförsvar med hög kvalitet. Förnyelsen avförsvaret kommer av sig redan innan denpåbörjas.Även höjda beredskapskrav, t.ex. föratt snabbt kunna reagera vid t.ex. enterroristattack, talar för en störreandel anställda. I förband med förmågaatt motverka biologiska och kemiskastridsmedel bör t.ex. andelen anställdavara hög av rena beredskapsskäl.Det ankommer på regeringen att - ienlighet medPersonalförsörjningsutredningensslutsatser - utforma arbetsrättsligaregler som är utformade på ett sätt sommöjliggör korttids- ochkontraktsanställning också av annanmilitär personal än befäl. Motionärernaföreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad i motionenanförs om korttidsanställda soldater ochsjömän (yrkande 12).Runar och i kommittémotion Fö10 (fp) atti diskussionen kring förutsättningarnaför att kunna rekrytera personal tillinternationella insatser har Folkpartietliberalerna pekat på de positivaerfarenheter man gjort i med sittkonstapelsystem och sinkontraktsanställningsform förinternationella insatser som en väg attpröva också för . Därefter har detbl.a. från försvaret också påpekats visstbehov av att för ytterligare viss tidkunna tillgodogöra sig vissspecialistkompetens hos utbildadesoldater. Personalförsörjningsutredningenföreslog att försvaret ges möjlighet attanställa högst 1 000 soldater som nyligengjort värnplikt och vissauppgifter. Motionärerna finner detta varaett utmärkt förslag att låta pröva.Regeringen avvisar förslaget omvisstidsanställning. Bakom dettaställningstagande döljer sig en fruktanatt misstänkas för att smygvägen införaett yrkesförsvar i . Folkpartietliberalerna finner helt övertygandeargument för ett system med allmänvärnplikt som ett yrkesförsvar inte allsskulle kunna uppfylla i sammautsträckning. Förutsättningen är att barade som behövs för krigsorganisationen tasut och att de får utbildning, skydd ochutrustning för sin uppgift.Det finns enligt motionärerna blandriksdagens partier ingen opinion för attinföra ett yrkesförsvar. Regeringensängslan torde därför handla om bristandesjälvförtroende och att socialdemokratinså ofta beslås just med att smygvägen,utan bred och öppen debatt, införa sådantman på alla sätt förnekat sig ha avsiktatt införa. Det kan inte vara skäl nogatt avvisa möjligheten att pröva systeminom värnpliktens ram som skulle stärkaförsvarets möjligheter att fullgöra sinauppgifter på hemmaplan ochinternationellt. Motionärerna föreslåratt tillkännager för regeringensom sin mening vad i motionen anförs omvisstidsanställning eller tidsbegränsadanställning av yrkesofficerare (yrkande17).Motionärerna understryker att detmilitära försvaret är en del av detsvenska samhället. I allt högreutsträckning avspeglas det övrigasamhället och dess utveckling inomförsvaret, vilket är både naturligt ochönskvärt. Trots detta är det militäraförsvaret på centrala områden inte allsrepresentativt för det samhälle detverkar i och för. Attityder ochförhållningssätt gentemot det som ärannorlunda eller ovanligt i försvaretmåste förändras, så att alla är likavälkomna på likvärdiga villkor atttjänstgöra på varje befattning inomförsvaret. Övergrepp och diskrimineringär aldrig godtagbara och måste varje gångmotverkas kraftfullt.Försvaret är i hög utsträckningfortfarande enkönat. De få kvinnor somsöker sig till försvaret möts alldelesför ofta av attityder ochförhållningssätt som inte är godtagbara.Regeringen förordar i propositionen attåtgärder vidtas för att rekrytera flerkvinnliga officerare. Det är välkommet.Trots en öppning för kvinnor somfrivilligt ansöker om att få göravärnplikt är antalet som gör detta mycketlitet. Och detta är i sin tur den utanjämförelse viktigaste orsaken till attantalet kvinnliga officerare är så litet.Detsamma torde vara fallet vad gäller deattityder och förhållningssätt tillkvinnor som i alldeles för högutsträckning fortfarande förekommer.Lika viktigt som det är att vidtaåtgärder för att få fler kvinnor iförsvaret, är det att vidta åtgärder föratt främja en bättre etnisk och kulturellmångfald inom försvaret. Dagens svenskasamhälle består av en stor gruppmedborgare med utländsk bakgrund iföräldra- och/ellerfarföräldragenerationen. Dettaåterspeglas inte hellertillfredsställande i det svenskaförsvaret.Som både () och Ombudsmannen mot diskrimineringpå grund av sexuell läggning (HomO)framhåller i remissvar tillPersonalförsörjningsutredningen krävskraftfulla åtgärder också för att detmilitära försvaret på alla nivåer och ialla funktioner skall vara lika öppet,välkomnande och tillgängligt pålikvärdiga villkor för homo- ochbisexuella som för heterosexuella.Motionärerna föreslår att riksdagentillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om mångfaldoch diskriminering inom försvaret(yrkande 20 i denna del).I kommittémotion Fö12 (v)av m.fl. påpekas attför internationella insatser med militäramedel framställs en styrkekatalog somvisar vad kan erbjuda i form avpersonal och materiel. För det civilaförsvarets del finns begränsningar i formav regler, befogenheter och finansiering,vilka begränsar det civila försvaretsinternationella verksamhet.Målsättningen för arbetet med attinventera det civila försvaret, ochförslag till hur begränsningar kanelimineras, är att sammanställa enmotsvarande resurskatalog med de civilaresurserna, vilken kan ställas tillförfogande för FN, och EU förkonfliktförebyggande och civilkrishantering.Motionärerna menar att därförbör ge regeringen i uppdrag att utredaoch komma med förslag till åtgärder isyfte att lösa de avtals- ochförsäkringsfrågor som blir aktuella isamband med denna verksamhet (yrkande 4).Margareta och i motion Fö15 (kd) att antaletkvinnliga officerare ännu efter cirka tioårs satsningar utgör en mycket lågprocent inom försvaret. Men satsningenför att få in kvinnor i försvaret harinte varit särskilt helhjärtad. Hur skallannars exempelvis de prover och testertolkas, vilka är utformade för män ochsom kvinnor måste genomgå för atteventuellt bli antagna tillvärnpliktsutbildning?Om regeringen och Försvarsmaktenverkligen vill ha fler kvinnor iförsvaret och som officerare krävs enhelt ny typ av rekrytering.Försvarsmakten måste exempelvis ha enklar målsättning för hur många kvinnorsom behövs och som borde komma in iförsvaret (yrkande 1). I målsättningenmåste också ingå vilka uppgifterkvinnorna skall ha. Dessutom måsterekryteringsförfarandet ändras, miljönförbättras och attityder och inställningtill kvinnor ändras (yrkande 2).I kommittémotion 2000/01:Fö306 (v) avBerit Jóhannesson m.fl. understrykermotionärerna att freds- ochkonfliktforskning kommer att vara ennödvändig komponent för att breddakunskapen hos officerare . Detfinns många universitet och högskolor somhar utbildningar inom detta område.Dessutom har Sida en unikkompetens. Militär utbildning har i alltstörre utsträckning breddat sinakontaktytor med de civila delarna avsamhällslivet och dess utbildningar,vilket är en positiv utveckling. Ettnaturligt led i detta är att kopplautbildningsanordnare inom freds- ochkonfliktforskningen till de befintligautbildningarna inom försvarsområdet.Detta kan ske genom att Försvarsmaktenantingen förlägger utbildningen på annanskola eller köper in kurser. Därför börregeringen ge Försvarsmakten i uppdragatt föreslå hur freds- ochkonfliktforskning kan integreras inom detmilitära utbildningssystemet. Det ovananförda bör som sin mening geregeringen till känna (yrkande 1).Motionärerna pekar på att ett annatviktigt område att bevaka och ökakunskapen inom är säkerhet ocharbetarskydd. Skaderiskerna för devärnpliktiga är höga. Som officer har manansvar inte bara för att utbilda devärnpliktiga inom det militära områdetutan även för att denna utbildning sker,för alla parter, under säkra former.Därför bör det, på ett tidigt stadium, iofficersutbildningen ingå kurser iarbetarskydd, arbetsmiljö och övrigapreventiva åtgärder, i syfte att undvikaskador, olyckor, invalidisering och iallra värsta fall död. Dessa kurserskulle kunna göras i samarbete medArbetarskyddsstyrelsen och fackligaorganisationer. Regeringen bör geFörsvarsmakten i uppdrag att föreslå hurdetta skall ske. Det ovan anförda börriksdagen som sin mening ge regeringentill känna (yrkande 2).Sexuella trakasserier är enligtmotionärerna ett allvarligt problem somfinns överallt i samhället. Denna typ avtrakasserier är ett uttryck församhällets ojämställda maktförhållanden,där män som grupp är överordnad kvinnorsom grupp. Problemet med sexuellatrakasserier är särskilt stort inomFörsvarsmakten (Statistiska centralbyrånsRapport om förekomst av sexuellatrakasserier inom försvaret avInger och ). Detta beror sannolikt på attmilitären som samhällsinstitution avtradition domineras av män och enhierarkisk struktur.