bet · GP01SOU13 · 2002-04-18 00:00:00 — Motionärerna påpekarockså att antalet anställda minskat med 63 000 inomden del av hälso- och sjukvården som landstingen haransvar för.I motion So503 av m.fl. (kd)begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförsom behovet av en åtgärdsplan för att minskavårdpersonalens sjukfrånvaro (yrkande 1).Motionärerna anför att sjukfrånvaron blandvårdpersonalen ökat kraftigt och att det tycksfinnas ett strukturellt problem som är könsbaserat kvinnor har högre sjukfrånvaro än män.I motion So303 av m.fl. (c) begärsett tillkännagivande om personalförsörjningen inomvård och omsorg (yrkande 30). Motionärerna anför atten strategi bör utformas för hur de kommande årenspersonalförsörjning inom vård och omsorg skalltillgodoses. Ett liknande yrkande, som särskiltavser förhållandena i storstäder, framförs i motionSo501 av m.fl. (c) (yrkande 6).Vårdutbildningarna bör utökas och vårdyrkena måsteuppvärderas genom att arbetsmiljön och möjligheternatill inflytande förbättras.I motion So212 av () begärs etttillkännagivande om översyn och utvärdering avarbetsorganisationen inom vårdsektorn med avseendepå långtidssjukskrivningar (yrkande 1).I motion So628 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande om bättre villkor förvårdpersonalen (yrkande 4 delvis). Motionärernaanför att vårdsektorn måste bli mer attraktiv föratt fler skall söka sig dit. Lönerna måste bli merkonkurrenskraftiga, arbetsvillkoren förbättras ochkarriärvägarna inom vårdyrkena utvecklas.I motion So386 av () begärs etttillkännagivande om att läkarnas arbetssituation ocharbetstider bör bli föremål för utredning med syfteatt bättre reglera deras arbetsförhållanden så attutbrändhet förebyggs och vården blir säkrare ochbättre för patienterna.I motion So465 av () begärs etttillkännagivande om att behovsbilden inom respektivespecialistområde inom sjukgymnastiken undersöks ochtydliggörs (yrkande 1). I yrkande 2 begärs etttillkännagivande om att skyndsamt utreda kostnadenför den i motionen föreslagnaspecialistutbildningen. Motionären anför att det börfinnas sjukgymnaster med specialisering, dvs.adekvat vidareutbildning och klinisk yrkeserfarenhetfrån det aktuella verksamhetsområdet. I yrkande 3begärs ett tillkännagivande om behovet av att dehjälpsökande/patienterna lättare skall kunna hittarätt form av rehabilitering av rätt behandlare.I motion So540 av och () begärs ett tillkännagivande omåterinförande av solidarisk AT-läkarförsörjningenligt tidigare beslut. Motionärernaanför att problemen snabbt ökat när det gäller attbesätta AT-läkartjänsterna i glesbygdslänen och attdet därför är dags att återgå till det AT-system medsolidarisk läkarförsörjning som fungerade frånsystemets tillkomst 1969 fram till 1994.I motion So560 av () begärs etttillkännagivande om behovet av inrättande avspecialitet inom kunskapsområdet ortopedisk medicin.Motionären anför att det finns ett stort behov avytterligare kunskaper vad gäller ortopediskverksamhet för den patientgrupp som har smärtor irörelseorganen men som inte skall behandlas medkirurgiska, reumatologiska eller neurologiskabehandlingsmetoder.I motion So597 av ()begärs ett tillkännagivande om behovet avinrättandet av platser för den praktiskatjänstgöringen för psykologer. Motionären anför attberäkningar visar på ett möjligt underskott år 2015på mer än 1 000 psykologer jämfört med . Ettnödvändigt antal praktikplatser måste tillskapas ochgaranteras inom hela landet och inom samtligaverksamhetsområden för psykologer. Ett liknandeyrkande framförs i motion So608 av Kerstin-MariaStalin (mp).I motion Ub537 av () begärs etttillkännagivande om behovet av åtgärder för attsnabbt öka antalet specialistneurologer i Sverige.Motionären anför att regeringen måste vidtakraftfulla åtgärder genom att tillsammans medLandstingsförbundet förstärka antaletutbildningsplatser och ST-tjänster för neurologerinom landstingen och regionerna samt attutbildningspengar öronmärks för dessa ändamål.Ett par motioner rör frågan om hälso- och sjukvårdeni Stockholmsregionen.I motion N319 av m.fl. (m)begärs ett tillkännagivande om hälso- och sjukvård(yrkande 12). Motionärerna anför att utvecklingen avdet privata företagandet inom hälso- och sjukvårdeni har skett i positivanda. Det är nu betydelsefullt att de hinder somhindrar den fortsatta utvecklingen av hälso- ochsjukvården i regionen undanröjs.I motion So550 av m.fl. (s) begärstillkännagivande om en utvecklad hälso- och sjukvårdför hela landet också i (yrkande 1). Motionärerna anför att de starktifrågasätter om i har någonmöjlighet att långsiktigt utveckla hälso- ochsjukvården i enlighet med de nationella mål somfastställts av . Vidare påpekarmotionärerna vikten av att följa nationellahandlingsplaner och välfärdsmål (yrkande 2).Flera motioner behandlar frågor om förlossningsvårdoch förlossningsplatser.I motion So525 av m.fl. (v) begärs etttillkännagivande om en nationell översyn avförlossningsvården (yrkande 1). Motionärerna anföratt förlossningsvården skall erbjuda geografisknärhet, trygghet och lyhördhet för kvinnansönskemål. I motion So385 av ()begärs ett tillkännagivande om att regeringen skallåterkomma till med lagförslag somgaranterar förlossning på fastställdförlossningsavdelning före förlossning. Imotion So303 av m.fl. (c) begärs etttillkännagivande om platsgaranti på BB (yrkande 13).Platsgarantin innebär att föräldrarna senast tvåmånader före beräknad nedkomst vet vilket BB deskall åka till. Vidare begärs i motion So501 av AgneHansson m.fl. (c) ett tillkännagivande om att klarabristen på förlossningsplatser (yrkande 7). I motionSo257 av och () begärs attregeringen mot bakgrund av nedlagdaförlossningsavdelningar, långa transporter och bristpå förlossningsplatser låter utvärdera kvaliteten isvensk förlossningsvård.Tidigare behandling och pågående arbeteUtskottet behandlade frågor om hälso- ochsjukvårdens finansiering senast i betänkande2000/01:SoU10. Utskottet vidhöll att det ansåg attdet finns starka motiv för att slå vakt omskattefinansieringen av sjukvården och avstyrkte deaktuella motionerna. Även frågor om vårdgarantibehandlades i det nämnda betänkandet. Utskottetanförde att det inte var berett att föreslåinförandet av en vård- eller behandlingsgaranti ochavstyrkte de ifrågavarande motionerna.I budgetpropositionen (prop. 2001/02:1, utg.om. 9)anför regeringen bl.a. följande (s. 18).Regeringen föreslår att målet för politikområdet hälso- ochsjukvårdspolitik skall ligga fast och såledesvara att vårdens kvalitet och tillgänglighetskall förbättras. I arbetet med att uppnå dettamål är det viktigt att de grundläggandeprinciperna för en allmän hälso- och sjukvårdupprätthålls. Hälso- och sjukvården skall även iframtiden ges på lika villkor och efter behov,styras demokratiskt och vara solidarisktfinansierad. Dessutom skall människor hamöjlighet att påverka och vara delaktiga ivården.Genom den nationella handlingsplanen förutveckling av hälso- och sjukvården och de medLandstingsförbundet och Svenska Kommunförbundetöverenskomna utvecklingsinsatserna inom vårdenoch omsorgen, har viktiga steg tagits mot attlångsiktigt förbättra hälso- och sjukvårdensmöjligheter att uppnå god kvalitet ochtillgänglighet. Hälso- och sjukvården tillförsökade resurser om sammanlagt 9 miljarder kronorfram . Arbetet med att följa uppeffekterna av resurstillskottet ochsjukvårdshuvudmännens åtgärder med anledning avutvecklingsavtalet kommer att vara en viktiguppgift . Enligtregeringens bedömning har ytterligare ett viktigtsteg för att förbättra tillgängligheten och kortaköerna i vården tagits genom det tillskott på1,som i 2001 årsekonomiska vårproposition tillförts hälso- ochsjukvården för detta ändamål. Denna satsningkommer att bli föremål för en noggrannuppföljning i syfte att säkra att avseddaeffekter nås. En viktig utgångspunkt är attmedlen skall utbetalas för utförd prestation. Utskottet ställde sig i betänkande 2001/02:SoU5Bildande av ett familjemedicinskt institut m.m.bakom regeringens förslag att ett familjemedicinsktinstitut bildas i syfte att utveckla den primärvårdsom finansieras av landstingen och kommunerna.Riksdagen följde utskottet (rskr. 2001/02:144).I betänkande 2000/01:SoU5 Nationell handlingsplan förutveckling av hälso- och sjukvården anfördeutskottet under rubriken landstingens primärvårdbl.a. följande.Utskottet delar regeringens bedömning attprimärvården i varje landsting bör ha en tydligfunktion och en balans mellan uppdrag ochresurser. En likformig detaljeradprimärvårdsmodell att tillämpa över hela landetbör inte skapas.Utskottet vill betona vikten av att allayrkesgruppers kompetens tas till vara. Det ärnödvändigt att ett fungerande teamarbeteutvecklas. Fungerande samverkansformer krävs bådemed öppen och sluten specialistsjukvård och medden kommunala primärvården. Hälso- ochsjukvårdens olika delar måste således samverkamed det gemensamma ansvaret att tillsammans skapabästa möjliga totala insats för varje patient.Utskottet vill än en gång framhålla etthelhetsperspektiv där patienten sätts i centrum.Utskottet delar regeringens bedömning att det idagens primärvård inte finns tillräckligaförutsättningar för att den som så önskar skallkunna etablera en långvarig relation med en egenvald läkare. Utskottet ser därför medtillfredsställelse på att regeringen i avtaletmed och kommit överens om att allainvånare som så önskar skall få tillgång till ochkunna välja en egen läkare.När det härefter gäller frågan om även andraspecialister än specialister i allmänmedicinskall kunna fullgöra funktionen som fastläkarkontakt i primärvården instämmer utskottet iregeringens bedömning att en lagändring sominnebär att även andra specialister kan komma ifråga är mindre lämplig. Som regeringen anförtutgör bristen på allmänmedicinsk kompetens ett avsvensk hälso- och sjukvårds stora problem och detvore därför olyckligt att låta dagensbristsituation av allmänläkare föranleda enlagändring som poängterar behovet av andraspecialister. Utskottet vill dock betona att detgivetvis är viktigt att primärvårdsinrättningarnaskaffar sig den specialistkompetens som krävs.Det bör därför framhållas att landstingen är friaatt inrätta läkartjänster vid vårdcentraler ochmotsvarande även för andra läkare medspecialistkompetens eller i annan lämplig formarrangera konsultstöd till primärvårdens läkare.Vårdens tillgänglighet är av helt grundläggandebetydelse för att primärvården skall ha möjlighetatt fungera som bas i hälso- och sjukvården. om utvecklingsinsatser framgår attlandstingen skall svara för att det oavsetttidpunkt skall vara möjligt förinvånarna att få tillgång till adekvat kompetensoch adekvata insatser, i första hand inomprimärvården. Utskottet vill understryka attavtalet skall följas upp på såväl lokal somnationell nivå. En viktig del i denna uppföljningär enligt utskottet att särskilt studeratillgänglighetens förändring.Utskottet kan vidare konstatera att det av dens.k. Dagmaröverenskommelsen (Överenskommelsemellan staten och landstingen om ersättningartill hälso- och sjukvården för ) framgåratt parterna är överens om att den vårdgarantisom infördes med syfte att tillförsäkraalla patienter snabb kontakt med vården skallgälla även . Vårdgarantin innebäratt primärvården är ansvarig för de förstakontakterna och skall erbjuda hjälp, antingen pertelefon eller genom besök, som vårdenkontaktas. Om den första kontakten inte sker medläkare skall tid för läkarbesök kunna erbjudassenast . Utskottet vill betona attdenna tidsgräns är att betrakta som enmaximigräns och att det är angeläget att tid förläkarbesök kan erbjudas betydligt snabbare. Utskottet vill framhålla att mot bakgrund av deresurstillskott som aviseras anser utskottet detnaturligt att regeringen och Landstingsförbundeti kommande förhandlingar kommer överens ompåtagligt skärpta krav på tillgänglighet.Regeringen föreslog i budgetpropositionen för 2002att skulle anvisas för vartoch ett av åren 20022004 för ökad tillgänglighetinom hälso- och sjukvården. Finansutskottettillstyrkte förslaget, betänkande 2001/02:FiU3.Riksdagen följde utskottet (rskr. 2001/02:131,2001/02:132, 2001/02:133 och 2001/02:134). Avöverenskommelse mellan staten ochLandstingsförbundet framgår att målsättningen medsatsningen är att successivt korta väntetiderna.Överenskommelsen innebär ett åtagande frånlandstingen att förbättra informationen tillpatienter om både väntetider och valmöjligheter tillvårdens olika delar. Landstingen får medel förutförd prestation. Överenskommelsen innebär vidareett åtagande från landstingen att fortsättauppföljningen av tillgängligheten. Senast vidutgången av 2002 skall rapporteringen till databasenVäntetider i vården vara 100-procentig avseendeförväntade väntetider. Vid utgången av 2004 skalläven täckningsgraden för faktiska väntetider vara100 %, anförs det i överenskommelsen.Rätten till förnyad medicinsk bedömning, s.k. secondopinion, regleras i 3 a § tredje stycket hälso- ochsjukvårdslagen. Bestämmelsen trädde i kraft den 1januari 1999. Av bestämmelsen följer att landstingetskall ge en patient med livshotande eller särskiltallvarlig sjukdom eller skada möjlighet att inomeller utom det egna få en förnyadmedicinsk bedömning i det fall vetenskap ochbeprövad erfarenhet inte ger entydig vägledning ochdet medicinska ställningstagandet kan innebärasärskilda risker för patienten eller har storbetydelse för dennes framtida livskvalitet.Patienten skall erbjudas den behandling den förnyadebedömningen kan föranleda.I Hälso- och sjukvårdsrapport 2001anförs sammanfattningsvis följande angående rättentill förnyad medicinsk bedömning:Socialstyrelsens kartläggningar, liksomkontakterna med huvudmän och patient- ochhandikapporganisationer, tyder på att 1999 årslagstiftning har lett till mångainformationsinsatser från vårdgivarnas sida. Detär dock oklart i vad mån patienterna nåtts av fördem relevant information och ompatientinflytandet i vården ökat. Rätten tillförnyad medicinsk bedömning är åtminstone delvisokänd för stora grupper av patienter, och ävenhos vårdpersonal. Som redovisas nedan kan maninte finna några tydliga positiva trender när detgäller människors tillfredsställelse med olikaaspekter på vården, snarare är trenden denmotsatta.Det är möjligt att vikten av nödvändigaimplementeringsinsatser inte uppmärksammadestillräckligt när man införde ny lagstiftning. Detär också möjligt att man inte skall förvänta sigmätbara effekter av en ny lagstiftning av dennakaraktär, efter att den trätt ikraft. Å andra sidan kan man konstatera attSverige numera är det enda land i som intehar en särskild lag om patienträttigheter. Detbetyder att de bestämmelser som har betydelse förpatientens ställning i vården är utspridda på ettflertal lagar. Lagstiftningen kan varaotillgänglig och svåröverskådlig för patienter,vårdpersonal och allmänheten. Erfarenheternatyder på att det finns ett pedagogiskt värde iatt samla alla relevanta bestämmelser i ensärskild patientlag, även om ambitionen inte äratt tillförsäkra patienten några nya förmånereller rättigheter.Socialministern har i ett frågesvar den 9 januari2002 anfört bl.a. följande.I propositionen om Patientens ställning (prop.1997/98:189) konstaterade regeringen att detfinns behov av en samlad översyn av hälso- ochsjukvårdslagstiftningen i syfte att bl.a.åstadkomma en patientfokuserad och tydligreglering av patientens ställning. Regeringenaviserade i samma proposition avsikten atttillsätta en utredning med uppgift att göra dennaöversyn.Även om någon sådan utredning ännu inte harkommit till stånd anser jag att det är enangelägen uppgift och min avsikt är att återkommatill frågan om en översyn av lagstiftningen.Jag vill påpeka att regeringen i denovan nämnda propositionen och i propositionenStärkt patientinflytande (prop. 1998/99:4), sombåda fick stöd av , lämnade förslag sombetydligt stärkte patientens inflytande ochdelaktighet i hälso- och sjukvården, även ombestämmelserna inte har sammanförts i en särskildpatientlag.Av regleringsbrev för avseendeSocialstyrelsen framgår att senastden skall redovisa effekterna av de avvårdgivarna vidtagna åtgärderna för att stärkapatientens ställning i hälso- och sjukvården.Inom har rapporten , Strategier och åtgärder för att breddaanvändningen av telemedicin och distansöverbryggandevård, Ds 2002:3, färdigställts. Rapportenremissbehandlas för närvarande.Från har inhämtats att styrelsensregionala tillsynsenhet granskat deavvikelserapporter som upprättats från januari 1999t.o.m. vid fem förlossningskliniker iStockholmsområdet.Utbildningsministern har i ett frågesvar den 21november 2001 anfört följande.Cristina Husmark har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för attutbildningsplatserna ska motsvara behoven avhögskoleutbildad personal.Bakgrunden till frågan är en rapport sompresenterats av , Aktuelltom äldreomsorgen, där det bedöms att kommunernabehöver rekrytera ca 220 000 personer inom vårdoch omsorg fram till 2010.Jag delar frågeställarens uppfattning att engod tillgång till välutbildad personal är enviktig förutsättning för att upprätthålla ochutveckla kvaliteten i vården såväl för de äldresom för övriga vårdtagare.Arbetsmarknadsstyrelsens undersökningar frånoktober 2000 visar att sjuksköterskor är denyrkesgrupp som uppvisar störst brist bland 180undersökta yrken. Utbildningssystemet spelarnaturligtvis en mycket viktig roll för att kommatill rätta med detta problem, men för att skapabalans i vårdsektorns personalförsörjning måstealla berörda samhällssektorer engageras. Bl.a. ärdet viktigt att arbetsgivarna skapar godaarbetsvillkor och därigenom gör vårdyrkenaattraktiva.Regeringen tillsatte 1998 Kommissionen förrekrytering till vård och omsorg vars uppgift varatt bl.a. långsiktigt kartlägga och analyserarekryteringsbehoven inom vård- ochomsorgssektorn. Kommissionen lade i juni 1999fram sin rapport Den ljusnande framtid är vård(Ds 1999:44) och framförde där attsjuksköterskeutbildningen behövde utökas med1 000 nybörjarplatser senast hösten 2002.När staten tar överhuvudmannaskapet för landstingensvårdhögskoleutbildningar och därmed får det fullaansvaret för dessa utbildningar, innebär det attregering och riksdag på ett helt annat sätt äntidigare kan styra dimensioneringen avvårdutbildningarna.Regeringen har fortsattlandstingens påbörjade utbyggnad genom att ökaantalet permanenta nybörjarplatser påsjuksköterskeutbildningen med 475 platser och somen engångssatsning ökat antalet nybörjarplatserinom specialistsjuksköterskeutbildningen med 381platser. sker ytterligare enutbyggnadsfas med 446 permanenta nybörjarplatserpå sjuksköterskeutbildningen. Detta innebär attantalet nybörjarplatser kommer att byggas ut med1 200 platser, vilket således är mer än vadkommissionen föreslog och en unikt högutbyggnadstakt som leder till en 30-procentigökning av sjuksköterskeutbildningen. Därutöverhar högskolorna själva möjlighet att inomtakbeloppet göra omprioriteringar inom sittutbildningsutbud. För att följa upp effekten avutbyggnaden av sjuksköterskeutbildningen kommerregeringen i årets regleringsbrev tilluniversitet och högskolor att fastställaexamensmål för antalet examineradesjuksköterskor.I budgetpropositionen föreslårregeringen vidare att skaavsättas från 20032004 som enkvalitetsförstärkning för att härigenom utjämnaden nationella obalans i resurstilldelningen somi dag råder inom vårdhögskoleutbildningarna.En förutsättning för en fortsatt kraftigutbyggnad av vårdutbildningarna är emellertid engod tillgång till platser inom klinisk praktik.Enligt min bedömning är det angeläget attlandstingen och kommunerna aktivt medverkar ochsamverkar med högskolorna genom att ställanödvändigt antal praktikplatser till förfogande.Därutöver måste organisationsformerna inom vårdenutformas på ett sådant sätt att vårdpersonalenstimuleras att vidareutbilda sig och därmedstärka kvaliteten i vården, liksom attvårdarbetet görs så attraktivt att personalenstannar kvar i sina respektive vårdyrken.Socialstyrelsen har ansvar för ett nationelltplaneringsstöd för specialistläkare samtsjuksköterskor.Av regleringsbrev för avseendeSocialstyrelsen framgår att skall,med anledning av sin uppgift, fortlöpande ta framunderlag för bedömningen av hälso- och sjukvårdensbehov av läkare och sjuksköterskor och årligensenast rapportera de bedömningarmyndigheten gör av den aktuella situationen. Irapporten skall även redovisas de bedömningarSocialstyrelsen gör beträffande den framtidautvecklingen. Vidare framgår av regleringsbrevet attSocialstyrelsen skall redovisa effekterna av deförändringar rörande patientnämndernas verksamhetsom trädde i kraft . Uppdragetskall redovisas senast den 30 april 2002.I budgetpropositionen (prop. 1999/2000:1,utg.omr. 16, volym 8 s. 106) anförde regeringen attden delade bedömning av behovet aven utökning av dimensioneringen av utbildning försjuksköterskor och läkare samt att den beräknadeökningen av antalet examinerade läkare efter denplanerade expansionen uppgår till200.Utbildningsutskottet föreslog, betänkande1999/2000:UbU1, att skulle godkänna vadregeringen förordat angående utbyggnaden av denhögre utbildningen . Riksdagenföljde utskottet (rskr. 1999/2000:94).I årets budgetproposition (prop. 2001/2002:1,utg.omr. 16, volym 8, s. 97) anför regeringenföljande.Staten har fortsatt denutbyggnad som landstingen påbörjat under19982000. ökade antagningen påsjuksköterskeutbildningen med 475nybörjarplatser. Vidare gjordes enengångssatsning med 381nybörjarplatser inom specialistutbildning försjuksköterskor. Genom statens övertagande avhuvudmannaskapet kommer en gemensam ersättningför platser inom vård att tillämpas.Denna utgår med per helårsstudentoch helårsprestation, vilket även inkluderarersättning för klinisk praktik.För 2002 avser regeringen att fastställa målför antalet examinerade sjuksköterskor. Medutgångspunkt i den nu beslutade utbyggnaden anserregeringen att examinationen bör öka från ca2 2000 till ca 4 2006. Målet förantalet examinerade sjuksköterskor under perioden20012004 skall vara 13 400 och somplaneringsförutsättning gäller att antaletexaminerade skall vara 16 100 under perioden20052008. Målet för de universitet och högskolorsom ger sjuksköterskeutbildning kommer attfastställas i regleringsbrev för 2002.Från 2003 planeras ytterligare utökning med 446helårsstudenter på sjuksköterskeutbildningen.Utskottet behandlade i betänkande 2000/01:SoU10frågan om läkarnas allmäntjänstgöring. Utskottetanförde att det i 15 § första stycket hälso- ochsjukvårdslagen stadgas att det i landstingen skallfinnas möjligheter för läkares allmäntjänstgöring isådan omfattning att alla läkare som avlagtläkarexamen och läkare med utländsk utbildning somföreskrivits allmäntjänstgöring ges möjlighet attfullgöra praktisk tjänstgöring för att fålegitimation som läkare. Utskottet var inte berettatt föreslå någon ändring när det gäller läkarnasallmäntjänstgöring. (Ej res. )har i sitt slutbetänkande Hälsapå lika villkor nationella mål för folkhälsan (SOU2000:91) behandlat kulturens betydelse i vården (s.8790).Utredningen om socialförsäkringsformer vidinstitutionsvistelse har i betänkandet Pension påinstitution (SOU 2000:112) anfört att rätten tillsjukpenning vid rättspsykiatrisk vård inte kanändras utan att det strider mot grundläggandeprinciper för sjukpenningförsäkringen. Regeringenhar överlämnat en proposition omsocialförsäkringsförmåner vid institutionsvistelsepå statens bekostnad (prop. 2001/02:164). Ipropositionen lämnas förslag om hur rätten tillsocialförsäkringsförmåner påverkas vid eninstitutionsvistelse som bekostas av staten. Det ärfråga om intagna i kriminalvårdsanstalt, häktade,personer som verkställer sluten ungdomsvård samtpersoner som genomgår s.k. kontraktsvård på statensbekostnad.I betänkande 2000/01:SoU5 Nationell handlingsplanför utveckling av hälso- och sjukvården anfördeutskottet under rubriken bl.a.följande.Utskottet anser i likhet med regeringen attpsykiatrireformens huvudinriktning, att med hjälpav tidiga insatser reducera framtidafunktionsnedsättningar, bör ligga fast. Dettasynsätt innebär att behovet av samverkan mellanolika delar av samhället ökar.