bet · GP01JUU24 · 2002-05-07 00:00:00 — SammanfattningI detta betänkande behandlar utskottet regeringensproposition /02:147 Snabbare lagföring och enmotion som har väckts med anledning avpropositionen. Förslagen i propositionen syftar tillatt dels förkorta genomströmningstiderna i brottmålgenom att åklagarens rätt att bl.a. utfärda stämningoch inhämta personalia utvidgas, dels åstadkomma enmer effektiv brottsutredande verksamhet genom attbl.a. utvidga möjligheterna till hämtning tillförhör och införa en möjlighet att underförundersökningen kalla en person till förhör vidpåföljd av vite. I motionen yrkas avslag påsistnämnda förslag. Lagändringarna föreslås träda ikraft den 1 juli 2002.Utskottet tillstyrker propositionen och avstyrkermotionen.I ärendet finns en reservation och ett särskiltyttrande.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. VitesföreläggandeRiksdagen antar regeringens förslag till lag omändring i såvitt avser 23 kap. 6a och 6 b §§. Därmed avslår motion2001/02:Ju28.Reservation 1 (m)2. i övrigtRiksdagen antar regeringens förslag till lag omändring i i den mån det inteomfattas av utskottets förslag ovan, dock med denändringen att ordet "viten" i 45 kap. 16 § sistastycket ersätts med ordet"vite".3. PersonutredningRiksdagen antar regeringens förslag till lag omändring i lagen (1991:2041) om särskildpersonutredning i brottmål, m.m.Stockholm den 7 maj 2002På justitieutskottets vägnarFredrik ReinfeldtFöljande ledamöter har deltagit i beslutet:Fredrik (), (), MärtaJohansson (s), (), (), (), (), (), (), MorganJohansson (s), (), (), (), (c), JohanPehrson (fp), () och RolfÅbjörnsson (kd).2001/02JuU24Redogörelse för ärendetÄrendet och dess beredningRegeringen beslutade atttillkalla en beredning med uppgift att verka förrättsväsendets utveckling. En huvuduppgift förberedningen är att undersöka möjligheterna att medbibehållen rättssäkerhet öka effektiviteten ochkvaliteten i rättsväsendets arbete. När det gällerlagföring av brott skall beredningen särskiltundersöka möjligheterna att förkorta dengenomsnittliga genomströmningstiden frånbrottsanmälan till dom och straffverkställighet.Beredningen skall också särskilt överväga på vilketsätt brottsutredningsverksamheten kan förbättras.Beredningen, som har antagit namnet Beredningenför rättsväsendets utveckling, har till regeringenöverlämnat delbetänkandet Snabbare lagföring 1 (Några förslag till förenklingar (SOU 2001:59).Delbetänkandet har remissbehandlats. Remissvaren ochen remissammanställning finns tillgängliga iJustitiedepartementet (dnr Ju2001/5337).Lagrådet har i sitt yttrande framfört någrasynpunkter avseende förslaget till lag om ändring irättegångsbalken. Regeringen har i stort följtLagrådets synpunkter.Propositionens huvudsakliga innehållFör att förkorta genomströmningstiderna i brottmålföreslås i propositionen att åklagarens behörighetatt utfärda stämning och kalla till huvudförhandlingutvidgas och att åklagaren, innan talan har väcktsvid domstol, får inhämta sådant yttrande från denlokala som avses i 1 §lagen (1991:2041) om särskild personutredning ibrottmål, m.m. Rättens uppdrag till åklagaren attutfärda stämning och att kalla till huvudförhandlingskall ges i samråd med den berörda åklagaren elleråklagarmyndigheten.I syfte att åstadkomma en mer effektivbrottsutredande verksamhet föreslås vidare att densom skall höras under en förundersökning skall kunnakallas till förhöret vid påföljd av vite och attmöjligheten att tillgripa hämtning till förhör skallutvidgas. Beslut om att en kallelse skall förenasmed vite får enligt förslaget fattas avundersökningsledaren eller av en polisman som fårleda förhöret. En fråga om utdömande av vitet prövasav åklagaren. Den som har förpliktats att betala ettvite har möjlighet att begära rättens prövning avdetta beslut. Den längsta tillåtna väglängden förhämtning till ett förhör under en förundersökningföreslås öka från till . Om det är avsynnerlig vikt för utredningen att förhöret äger rumskall hämtning få ske oavsett väglängden.Utskottets övervägandenSnabbare lagföringUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att delsbifaller propositionen, med en språkligjustering i 45 kap. 16 § sista stycketrättegångsbalken, dels avslår ettmotionsyrkande om avslag på propositionensåvitt avser förslaget om vite underförundersökningen. Jämför reservation1 (m).InledningRättsväsendet skall sörja för medborgarnasrättstrygghet och rättssäkerhet. Det innebär bl.a.att brott skall utredas och leda till lagföring såsnabbt och effektivt som möjligt utan atträttssäkerhetskraven åsidosätts.I syfte att säkerställa att rättsväsendet kansvara upp mot högt ställda krav på snabbhet,effektivitet och rättssäkerhet bedrivs ettomfattande utvecklingsarbete inom rättsväsendet.Reformarbetet skall utgå från ettmedborgarperspektiv och en helhetssyn påverksamheten. Medborgarperspektivet innebär att detalltid är nyttan för den enskilde medborgaren somskall stå i fokus vid tilltänkta förändringar ochreformer. Helhetssynen innebär bl.a. attkonsekvenser för samtliga myndigheter måste beaktasinför tilltänkta reformer och förändringar.Under senare år har en omfattande granskning avrättsväsendets myndigheter utförts.I rapporten - i och andraländer (RRV 1999:30) framhålls betydelsen av bl.a.rollfördelning, parallellitet i handläggningen ochprioriteringsordning. Riksrevisionsverketkonstaterar att erfarenheterna från olikaförsöksverksamheter visar att ökad parallellitetleder till minskade kostnader och till högrekvalitet, t.ex. avseende kvaliteten i vittnensutsagor.Beredningen för rättsväsendets utveckling angeratt det i en inte obetydlig omfattning förekommeratt den som kallas till ett förhör underförundersökningen över huvud taget inte hör av sigtill polisen och att polisen därför inte alltid kanutnyttja sin tid på ett effektivt sätt (SOU 2001:59s. 90-93).Stämning och kallelse till huvudförhandlingAllmänt åtal väcks enligt huvudregeln i 45 kap. 1 §rättegångsbalken genom att åklagaren ger in enskriftlig stämningsansökan till tingsrätten.Domstolen utfärdar sedan, under förutsättning attstämningsansökningen uppfyller uppställda krav,stämning och kallar den tilltalade till förhandling.Rätten får dock, i den omfattning som finneslämplig, uppdra åt åklagaren att utfärda stämningoch kalla den tilltalade till förhandling (45 kap. 1och 16 §§ ).Åtal anses väckt när stämningsansökningen inkomtill rätten eller, om åklagaren utfärdat stämning,när denna delgavs den tilltalade.Enligt förarbetena till kansystemet med åklagarstämning tillämpas beträffandet.ex. alla ordningsförseelser och beträffande vissaandra grupper av brott när den misstänkte erkäntgärningen eller det av annat skäl finns anledningatt anta att förberedande åtgärder inte behövs (NJAII 1943s. 564).I propositionen föreslås att åklagarens behörighetatt utfärda stämning och kalla till huvudförhandlingutvidgas. När rätten vill ge åklagare uppdrag attutfärda stämning och kalla till huvudförhandlingskall det ske i samråd med den berörda åklagareneller åklagarmyndigheten. En åklagare som utfärdarstämning skall ge in ett exemplar av stämningen tillrätten och åtal skall anses väckt när detta exemplarhar kommit in till rätten. De viten som åklagarenförelagt i kallelser till en huvudförhandling prövasav allmän domstol.Vad gäller rollfördelningen mellan domstol ochåklagare anför regeringen att den inte kan se någraprincipiella hinder mot den föreslagna utvidgadetillämpningen av systemet med åklagarstämningar.Systemet är fakultativt och det kommer fortfarandeatt vara domstolens uppgift att, vid behov i samrådmed åklagaren, planera den dömande verksamheten ochprioritera målen.Angående frågan om gränserna för åklagarensbehörighet att utfärda stämning m.m. finnerregeringen sammanfattningsvis det vara svårt attfinna exempel på fall där en användning av systemetmed åklagarstämning skulle vara utesluten. Avgörandeför tillämpningen är i ställeteffektivitetsfrågorna. Särskilt när frågor omoffentlig försvarare, målsägandebiträde ellerbevisning från den tilltalades sida kan bli aktuellaär det förmodligen svårt att uppnå det eftersträvademålet med en snabbare genomströmning av brottmålen.Mycket talar för att systemet kommer att användas inågon större omfattning endast när det gällerrelativt enkla mål. Regeringen ser det under allaomständigheter som viktigt att söka undanröja varjeonödigt hinder när det gäller att åstadkomma ensnabbare hantering.PersonutredningarDomstolen har en skyldighet att se till att detfinns utredning om den tilltaladeslevnadsomständigheter och om de personligaförhållanden som kan vara av betydelse vidbedömningen av påföljdsfrågan, om det är fråga omatt döma till annan påföljd än böter eller detannars finns särskild anledning (se 46 kap. 9 §rättegångsbalken). De former av personutredning somär vanligast förekommande är yttrande från frivårdenenligt 1 § lagen (1991:2041) om personutredning ibrottmål, m.m. (personutredningslagen), upplysningarfrån socialnämnd, läkarintyg enligt 7 §personutredningslagen och rättspsykiatriskundersökning.Enligt 1 § personutredningslagen fattar rättenbeslut om att inhämta en personutredning. I fråga ommisstänkta som inte fyllt finns redanbestämmelser om rätt för åklagare att underförundersökningen inhämta personalia (se bl.a. 10 §lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare). Beslut om att inhämta läkarintygenligt 7 § personutredningslagen fattas av rätten.I propositionen föreslås att åklagare underförundersökningen skall få inhämta yttrande enligt 1§ personutredningslagen. Åklagarens behörighet skallsträcka sig fram till dess att åtal har väckts.Rätten skall fortfarande ha rätt att inhämtayttranden enligt 1 § personutredningslagen och skallfortfarande ha ensam beslutanderätt när det gällerläkarintyg enligt 7 § personutredningslagen ochrättspsykiatriska undersökningar.Som skäl för förslaget anför regeringen bl.a. attdet kan medföra tidsvinster i lagföringen.Vite under förundersökningenDet finns inga bestämmelser om vite vid förhör underförundersökningen som sker hos polisen. Dettainnebär att kallelser till sådana förhör inte kanförenas med vite.I propositionen föreslås att den som skall hörasunder förundersökningen skall kunna kallas tillförhöret vid påföljd av vite. Beslut om att enkallelse skall förenas med vite får fattas avundersökningsledaren eller av en polisman som fårleda förhöret. En fråga om utdömande av vite prövasav åklagaren. Den som har förpliktats att betala ettvite kan begära rättens prövning av detta beslut.Vitesbestämmelsen är fakultativ. Vite får normaltinte föreläggas om avståndet mellan förhörsplatsenoch den plats där den kallade har sin bostadöverstiger 10 mil.Regeringen gör sammanfattningsvis bedömningen attvitesförelägganden i en hel del fall kan ha störrenackdelar än fördelar när det gäller förhör underförundersökningen, men att det också förekommer enhel del fall där sådana förelägganden bör kunnabidra till en snabbare lagföring och där nackdelarnaär mindre framträdande. Vitesförelägganden skallendast användas i de fall det är motiverat.I motion Ju28 yrkas avslag på propositionensförslag i denna del. I motionen tas i första handsikte på olika frågor om förhållandet mellan polisenoch allmänheten samt om olika nackdelar medvitesförelägganden under förundersökningen.Väglängden för hämtning till förhörRegler om hämtning till förhör underförundersökningen finns i 23 kap. 7 §rättegångsbalken. Väglängden mellan förhörsplatsenoch den plats där den som skall hämtas bor elleruppehåller sig får inte överskrida 50 kilometer.Särskilda regler gäller för den som är anhålleneller häktad.Närmare bestämmelser om hämtning finns i 6 §förundersökningskungörelsen (1947:948). Hämtning avnågon som inte är misstänkt för brott bör endast skeom det finns särskilda skäl.I propositionen föreslås att den längsta tillåtnaväglängden för hämtning till ett förhör underförundersökningen ökas från 5 . Om det ärav synnerlig vikt för utredningen att förhöret ägerrum skall hämtning få ske oavsett väglängden.Enligt regeringen är en möjlighet att företahämtningar till förhör över längre sträckorotvivelaktigt ägnad att effektivisera vissaförundersökningar. Hämtning till förhör av den somskall höras som vittne eller annars utan att varamisstänkt för brott bör äga rum endast när detföreligger särskild vikt för en sådan åtgärd.Utskottets ställningstagandenEn rimlig handläggningstid främjar såväl kvalitetensom rättssäkerheten i brottsutredningsverksamheten.Utskottet har tidigare uttalat att det rent allmäntfår anses vara påkallat med ett krav på snabbhet ibrottmålsförfarandet (se bet. 2000/01:Ju32 s. 9). Ensnabbare handläggning främjar de kriminalpolitiskamålen och är även viktig ur ettbrottsofferperspektiv.Värdet av effektivitet och kvalitet irättsväsendets arbete får inte medföra att denenskildes rättssäkerhet försämras eller att de kravoch åligganden som ställs på den enskilde inte ståri proportion till värdet av föreslagna åtgärder.Enligt utskottets bedömning är regeringens förslagså avvägda att de förenar kraven på effektivitet,kvalitet och rättssäkerhet.Förslaget med en utvidgad möjlighet för åklagareatt utfärda stämning och kalla tillhuvudförhandling, som är en fakultativ bestämmelse,ökar möjligheterna att enligt rättegångsbalkenanpassa handläggningen av brottmål till såväl lokalaförhållanden som till målens komplexitet. Det ärviktigt att försöka undanröja varje onödigt hindernär det gäller att åstadkomma en snabbare lagföring.Som regeringen anfört kan frågor om förordnanden avförsvarare och målsägandebiträden, när åklagareskall utfärda stämning och kalla tillhuvudförhandling, lösas av rätten och åklagare isamråd. Enligt utskottets uppfattning talar mycketför att åklagarens utvidgade möjlighet att utfärdastämning kommer att användas huvudsakligen i enklafall, där det som regel inte är aktuellt attförordna vare sig försvarare ellermålsägandebiträde.Den föreslagna möjligheten för åklagare att, innanåtal är väckt, inhämta yttranden enligt 1 §personutredningslagen kan i vissa fall leda tilltidsvinster och bör genomföras.Att förundersökningar kan bedrivas effektivt ochavslutas så fort som möjligt är av central betydelseför att brottsutredningsverksamheten skall kunna skepå ett effektivt och rättssäkert sätt. En snabb ochrättssäker brottsutredningsverksamhet är ett avflera medel för att upprätthålla människorsförtroende för rättsväsendet. Den föreslagnamöjligheten att under förundersökningen kalla tillförhör vid påföljd av vite kan bidra till attförundersökningar avslutas inom rimlig tid.Undersökningsledaren eller den polisman som skallhålla förhöret har möjlighet att välja dettvångsmedel som är lämpligast och minst ingripandeför att uppnå syftet med kallelsen, nämligen attförhöret kan hållas och förundersökningen avslutasså snabbt som möjligt. Vid användningen avviteshotet kommer de allmänna principerna förtvångsmedelsanvändning att gälla. Det innebär attlegalitets-, ändamåls- ochproportionalitetsprinciperna skall tillämpas. mening bör, som regeringen anmärkt,viteshotet inte användas mot någon som inte ärmisstänkt för brott och som inte har obstruerat.Utskottet förutsätter att stor möda läggs ned på hurkallelser till förhör under förundersökningen, därhot om vitespåföljd används, utformas. Utskottettillstyrker propositionen i denna del och avstyrkermotion Ju28.För att ytterligare effektiviseraförundersökningsarbetet bör, som regeringenföreslagit, den tillåtna längsta längden förhämtning till förhör ökas från 5 . Denyss nämnda allmänna principerna vid alltvångsmedelsanvändning är tillämpliga även vidbeslut om hämtning. Särskilda regler gäller vidhämtning till förhör under förundersökningen av densom skall höras som vittne eller annars utan attvara misstänkt för brott.Vad som anförts innebär att utskottettillstyrker propositionen, dock med en språkligjustering i förslaget till 45 kap. 16 § sistastycket , och avstyrker motion2001/02:Ju28.Reservation1. Vitesföreläggande (punkt 1)av (), (),() och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen avslår regeringens förslag till lag omändring i såvitt avser 23 kap. 6 aoch 6 b §§. Därmed bifaller motion2001/02:Ju28.StällningstagandeFörhållandet mellan polisen och allmänheten vilar påförtroende och respekt.Vitesförelägganden leder ofta till bryderier ocholustkänslor hos måls-äganden och vittnen. Mångapersoner vittnar om att de känner sig onödigtutsatta när de beordras att inställa sig till endomstolsförhandling vid äventyr av vite. Dettaproblem berörs inte i propositionen.En del av de personer som vitesföreläggandenriktas mot låter sig inte bekommas av detta på grundav sin ekonomiska situation eller sin livsföring iövrigt.Regeringens förslag förväntas inte få någonsärskild praktisk betydelse utan kan snarare kommaatt leda till merarbete för polis och domstolar. Ettantal remissinstanser har ställt sig tveksamma tillom förslagets nackdelar övervägs av dess eventuellafördelar.Regeringen anmärker att vitesförelägganden i endel fall kan ha fler nackdelar än fördelar. Vi delardenna bedömning och anser att förslaget skallavslås.Särskilt yttrandeÅklagarstämningav () och ().Regeringen föreslår i propositionen bl.a. attåklagares behörighet att utfärda stämning och kallatill huvudförhandling skall utvidgas. Syftet medförslaget är att minska de totalagenomströmningstiderna för brottmålen.Kristdemokraterna välkomnar regeringens ambitionatt få en snabbare lagföring till stånd. Vi ser dockvissa risker med regeringens förslag. Även omsystemet med den utvidgade åklagarbehörigheten skallvara fakultativt anser vi att det finns enrisk att få en ojämn praxis i , särskilt somregeringen i propositionen anför att det ärangeläget att skapa möjligheter att anpassaförfarandet till lokala förhållanden. Vi vill ävenuppmärksamma att det föreligger viss risk för enförändring av den grundläggande principen omrollfördelningen mellan domstolen och åklagaren. Dentilltalades tilltro till domstolens opartiskhet fårinte reduceras därför att gränsen mellan domstolensoch åklagarens uppgifter kan komma att bli otydlig.Kristdemokraterna förutsätter att regeringenföljer utvecklingen på området och vidtar adekvataåtgärder om missförhållanden skulle uppstå.Bilaga 1Förteckning över behandlade förslagPropositionenI proposition 2001/02:147 har regeringen() föreslagit att riksdagenantar regeringens förslag till1. lag om ändring i och2. lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskildpersonutredning i brottmål, m.m.Följdmotion2001/02:Ju28 av m.fl. (m):avslår förslaget om att kallelse tillförundersökning skall kunna förenas med vite ienlighet med vad som anförs i motionen.Bilaga 2Regeringens lagförslag