bet · GP01SFU10 · 2002-03-14 00:00:00 — Motion Sf16 yrkande 2avstyrks därmed.Beträffande motionsförslag om attförtydliga begreppet yrkesutbildning i 4 kap. 10 §LAF konstaterar utskottet att bestämmelsen i förstahand gäller studerande som har ett särskiltarbetsskadeskydd enligt 3 kap. 15 § SofL, dvs. somgenomgår en utbildning som är förenad med särskildrisk för arbetsskada. Bestämmelsen härom fannstidigare i 1 kap. 1 § andra stycket LAF menöverfördes till SofL. Närmarebestämmelser om studerandeskyddet finns iförordningen (1977:284) om arbetsskadeförsäkring ochstatligt personskadeskydd. Av förordningen framgåratt arbetsskadeförsäkringen bl.a. gäller den somefter fullgjord skolplikt genomgår yrkesutbildningeller förberedande sådan utbildning. Skyddet gällerdock endast under moment i utbildningen då elevenutför arbete som stämmer överens med eller till sinart liknar sådant som vanligen utföres vidförvärvsarbetet. Av förarbetena till LAF (prop.1975/76:197 s. 70) framgår att en utgångspunkt förde nya reglerna var att försäkringsskyddet skullesträckas ut till studerande i den mån utbildningenkunde anses vara förenad med särskild risk förarbetsskada. Enligt utskottets mening finns det förnärvarande inte något behov av att förtydligabegreppet yrkesutbildning. Utskottet avstyrkerdärmed motion Sf19 yrkande 10.I propositionen föreslås en ändring av 4 kap. 10§ LAF med innebörd att den numera felaktigahänvisningen till 1 kap. 1 § andra stycket ändras såatt hänvisningen rätteligen kommer att avse 3 kap.15 § SofL. Utskottet tillstyrker förslaget menföreslår att ändringen skall träda i kraft den 1juli 2002 i stället för som föreslagits den 1januari 2003. Enligt utskottets mening finns detinte något skäl att dröja ytterligare medatt rätta en felaktig hänvisning som uppstod redanden 1 januari 2001.Utskottet föreslår vidare en motsvarande rättelseav en felaktig hänvisning i 3 kap. 2 a § LAF.Paragrafens hänvisning till 1 kap. 1 § andra stycketLAF bör således ändras till att avse 3 kap. 15 §SofL.En helhetsbedömning med ettenhetligt beviskrav vidarbetsskadeprövningenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör bifalla regeringens förslag- att den nuvarande uppdelningen avarbetsskadeprövningen i två led,skadlighetsbedömning och sambandsbedömning,ersätts med en prövning enligt enhelhetsbedömning,- att vid denna helhetsbedömning nuvarandegenerella arbetsskadebegrepp skall kvarståoch en bevisregel tillämpas som innebär atten skada skall anses ha uppkommit avolycksfall eller annan skadlig inverkan iarbetet om övervägande skäl talar för detsamt- att lagens undantag frånarbetsskadebegreppet vad avser psykiska ellerpsykosomatiska sjukdomar inte längre skallomfatta arbetstvister i form av rättsligatvister.Riksdagen bör därmed avslå motionsyrkandenbl.a. om avslag på regeringens förslag.Jämför reservationerna nr 4 (m, c), 5 (m) och6 (c).PropositionenEnhetligt beviskravSom redan nämnts anser regeringen att det är avcentral betydelse att i möjligaste mån upprätthållaen tydlig avgränsning mellan arbetsrelaterade ochicke arbetsrelaterade skador. Enligt regeringen nuvarande regleringen av arbetsskadebedömningeni två led med olika beviskrav i de bägge leden visatsig svår att tillämpa, i synnerhet efter 1993 årsförändringar. Det har framkommit att ensammanblandning av de båda leden förekommer vidarbetsskadeprövningar vilket kan få till följd atten skada bedöms med högre krav på bevisning änavsett. Vidare förekommer oklarheter om i vilkenutsträckning den försäkrades individuella förut-sättningar skall beaktas i de bägge leden. Motbakgrund härav finns det enligt regeringen starkaskäl att förenkla bestämmelserna.Den nuvarande ordningen med bedömningen avarbetsskada i två led bör enligt regeringen frångåstill förmån för en helhetsbedömning. Vid dennahelhetsbedömning bör det generellaarbetsskadebegreppet utgöra grunden för vad somskall anses vara en arbetsskada. Det innebär att medarbetsskada skall förstås skada till följd avolycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet.Nuvarande krav på att en arbetsmiljöfaktor måstemed hög grad av sannolikhet kunna ge upphov till enskada medför en risk för att arbetsskadebegreppet irealiteten kommer att bli statiskt då det kanuppfattas som ett krav på full medicinskvetenskaplig bevisning för en faktors skadlighet.Det bör därför göras en viss uppmjukning i kraven påvisad skadlighet.Enligt regeringen bör det införas ett enhetligtbeviskrav för hela arbetsskadeprövningen som sådan.En lämplig avvägning är att lägga beviskravet så attdet sammanfaller med vad som gäller försambandsbedömningen. Detta innebär att det kommeratt krävas att övervägande skäl talar för att enskada har uppkommit till följd av olycksfall ellerannan skadlig inverkan i arbetet för att den skallanses vara en arbetsskada.För att en skada över huvud taget skall kunnaanses ha uppkommit till följd av olycksfall ellerannan skadlig inverkan i arbetet måste det dock isig framstå som sannolikt att så är fallet. Denföreslagna bevisregeln innebär att om det i ettarbetsskadeärende finns skäl som talar både för ochemot att en skada har uppkommit till följd avskadlig inverkan så måste det för bifall framstå sommer sannolikt att skadan har uppkommit till följd avdenna inverkan än att den inte har gjort det.Enligt propositionen skall det finnas envetenskapligt förankrad medicinsk grund förbedömningen av skadlighet i arbetet. Det bör dockinte krävas "full vetenskaplig bevisning" för att såär fallet. Syftet med lättnaden i beviskraven är attäven skador som på goda medicinska grunder kan antasha sitt ursprung i faktorer i arbetsmiljön skallkunna omfattas av arbetsskadeförsäkringen. Resultateller rön från omstridda eller allmänt ifrågasattamedicinska studier kan normalt inte anses medtillräcklig styrka visa att en arbetsmiljöfaktor ärskadlig i arbetsskadeförsäkringens mening. En välutbredd uppfattning bland läkare som har relevantaspecialistkunskaper bör däremot kunna läggas tillgrund för att sådan skadlighet föreligger, även omdet inte finns fullständig enighet inom läkarkårensom helhet. Förekommer det att läkarna i ett ärenderedovisat olika uppfattningar får deras yttrandenvägas mot varandra. Därvid finns det anledning attväga in vilket underlag läkarna har haft tillgångtill vid bedömningen av det enskilda fallet.I propositionen framhålls att ett utlåtande av enläkare i en medicinsk fråga endast är ett hjälpmedelvid prövning av ettarbetsskadeärende och att det ankommer påförsäkringskassan att göra en självständig prövning.Vidare är prövning av om det föreligger arbetsskadainte beroende enbart av läkarnas bedömning. Utöverden medicinska bedömningen skall det nämligen ävengöras en försäkringsmässig bedömning, som skallgrundas på den samlade utredningen i ärendet.Enligt regeringen bör liksom gälla att enperson är försäkrad i s.k. befintligt skick. I dettaligger att arbetsskadeprövningen alltid bör görasmed beaktande av t.ex. den försäkrades kön, ålderoch sjukdomsanlag. Dessa individuella förhållandenskall således beaktas även såvitt gäller frågan omen viss faktor i den försäkrades arbete kan geupphov till en sådan skada som den försäkrade har.Det väsentliga är nämligen om den aktuella faktornkan ge upphov till skada hos just den försäkrade.Därefter är det lika viktigt att fråga sig om skadanhar påverkats eller förvärrats av sådanaindividuella omständigheter. Emellertid finns det engräns för hur långt principen kan hävdas i dessafall. Faktorer i arbetet som rent allmänt inte kananses som skadliga bör enligt regeringen inte hellerför en extremt känslig person kunna anses utgöraskadlig inverkan. Detta får dock inte leda till atten sällsynt skada automatisktleder till att en person klassas som extremtkänslig.Regeringen gör bedömningen att de föreslagnaregelförändringarna med ett sänkt beviskrav förskadlighetsbedömningen i förening med denprincip som enligt fast praxis gäller, nämligenatt den försäkrade skall bedömas utifrån sinafysiska och psykiska förutsättningar, tordeleda till att kvinnor i högre utsträckning kan få sina skador godkända som ar-betsskador.Skador av psykisk eller psykosomatisk naturDet generella arbetsskadebegreppet omfattar ocksåskador av psykisk och psykosomatisk natur. Somarbetsskada anses dock inte en skada av psykiskeller psykosomatisk natur som är en följd avföretagsnedläggelse, en arbetstvist, bristandeuppskattning av den försäkrades arbetsinsatser,vantrivsel med arbetsuppgifter eller arbetskamratereller därmed jämförliga förhållanden. Däremot kan ienlighet med den rättspraxis som gäller på områdetsjukdomar av psykisk och psykosomatisk naturbetraktas som arbetsskada när de uppkommit tillföljd av trakasserier och mobbning.Enligt regeringen bör det generellaarbetsskadebegreppet alltjämt inbegripapsykiska och psykosomatiska sjukdomar som inteberor på uppräknade undantag. Däremot bördet inte längre göras ett uttryckligt undantagför arbetstvist i rättslig mening, eftersom enperson som har en arbetsrelaterad psykisk skadainte skall behöva avstå från att hävda sina an-språk rättsligt gentemot arbetsgivaren. Tvisterpå arbetet som inte faller in under begreppetarbetstvist i rättslig bemärkelse torde dockalltjämt vara undantagna frånarbetsskadeskyddet i LAF.Ikraftträdande och övergångsbestämmelserRegeringen föreslår att de nya bestämmelserna skallträda i kraft och att äldrebestämmelser skall fortsätta att gälla förarbetsskador som har inträffat före den dagen.MotionerMargit m.fl. (m) begär i motion Sf19 yrkande7, vid avslag på yrkandena 1-5, beslut attbevisreglerna i arbetsskadeförsäkringen skallkvarstå oförändrade enligt lag omarbetsskadeförsäkring. Motionärerna anser attarbetsskador bör bedömas i enlighet med beprövadmedicinsk erfarenhet. I samma motion yrkande 6begärs ett tillkännagivande om att fokus iförändringen av arbetsskadeförsäkringen bör inriktaspå att reducera det totala antalet arbetsskadade ochinte på grupper av arbetsskadade. I stället för attha som ambition att lika många kvinnor som män skallfå arbetsskadeersättning bör man enligt motionärernautforma arbetsskadeförsäkringen så att incitamentskapas för att reducera ohälsan hos både kvinnor ochmän.I motion Sf18 av m.fl.(kd) begärs i yrkande 2 avslag på förslaget angåendearbetstvister.Birgitta m.fl. (c) begär i motion Sf17yrkande 1 avslag på förslaget om förändringar ibedömningen av arbetsskada. Motionärerna anser attförslaget bl.a. leder till att bedömningarna blirmer skönsmässiga. I samma motion yrkande 3 begärsförslag om ett konkret åtgärdsprogram för ökaderehabiliteringsinsatser. Regeringen bör ta fram ettsådant åtgärdsprogram i stället för att sänkabeviskravet för arbetsskada samt geförsäkringskassorna tydliga direktiv att arbeta medrehabilitering. I yrkande 4 begärs förslag om enutvärdering av jämställdheten iarbetsskadeförsäkringen. Motionärerna efterlyserstörre medvetenhet om olikheter i mäns och kvinnorsarbetssituation och de skador som riskerar attuppstå.I motion A314 av m.fl. (v) begärs iyrkande 4 ett tillkännagivande om att det skalllämnas en särskild redogörelse över de övervägandensom gjorts för att förslag om nyarbetsskadeförsäkring skall innebärakönsneutralitet. Motionärerna framhåller attregeringens kommande förslag måste leda tillrättvisa mellan kvinnor och män.I motion Sf283 av m.fl. (s)begärs ett tillkännagivande om kvinnorsarbetsskador. Motionärerna anser attarbetsskadeförsäkringen har fungeratdiskriminerande och ojämställt.Utskottets ställningstagandeSom redan nämnts är utskottet av den uppfattningenatt arbetsskadeförsäkringen bör bygga på ettgenerellt arbetsskadebegrepp. Utskottet har därförinte något att invända mot förslaget i den delen.När det gäller beviskravet konstaterar utskottetatt det i olika sammanhang har framförts kritik motarbetsskadeförsäkringen bl.a. för att det ansettsvara svårare för kvinnor än för män att få sinasjukdomar godkända som arbetsskada. I propositionenanges att det finns klara tecken på att kvinnor hardrabbats särskilt hårt av skärpning avbevisreglerna. Vidare visar () rapport - ändamål ochfunktion (RFV Anser 2001:3) att män i fler fall änkvinnor får sina yrkanden om arbetsskadeersättningbifallna och att en analys av de exakta talen straxföre lagändringen 1993 och strax efter visar attkvinnors godkännandefrekvens har minskat mer änmäns. I RFV:s rapport påpekas dock att statistikenvisserligen talar för att det finns skillnadermellan kvinnor och män avseende godkännandefrekvensmen att statistiken är behäftad med flerakvalitetsbrister. Även om arbetsskadestatistikensåledes inte är helt tillförlitlig anser utskottetatt det finns tecken som tyder på att kvinnor hardrabbats mer än män av lagändringar. mening utgör detta i sig ett tillräckligtskäl för att motivera en ändring av reglerna.Som framgår av det följande har regeringen iregleringsbrevet givit RFV i uppdrag attinom ramen för det befintliga statistiksystemetvidta åtgärder som gör det möjligt att bl.a. mätaförsäkringens effekter för kvinnor och män. Vidareavser regeringen att ge RFV i uppdrag att skapa ettsystem för ärendehantering som ger tillgång tilldetaljerad statistik för arbetsskadeärenden.Nuvarande regler för en faktors skadlighet innebärett krav på hög grad av sannolikhet för att faktorni fråga kan orsaka den aktuella skadan. Enligt vadsom anges i propositionen har dock utvecklingenefter kommit att uppfattas som att detföreligger ett krav på full medicinsk vetenskapligbevisning för en faktors skadlighet. Regeringenföreslår därför en uppmjukning av kravet på visadskadlighet liksom införandet av ett enhetligtbeviskrav vid arbetsskadeprövningen. För att enskada skall kunna godkännas som arbetsskada skallenligt förslaget krävas att övervägande skäl talarför att skadan uppkommit till följd av olycksfalleller annan skadlig inverkan i arbetet.Enligt utskottets mening torde förslaget innebäraatt man som först måste ta ställning iolika delfrågor, t.ex. om en faktor i arbetsmiljönsom påstås ha förorsakat skadan i sig kan ge upphovtill en sådan skada, omfattningen av den skadadesexponering för faktorn i fråga liksom om det finnsandra tänkbara orsaker till skadans uppkomst. Vid ensammanvägning av de olika delfrågorna måste det dåframstå som sannolikt att skadan uppkommit tillföljd av den skadliga faktorn för att den skallgodkännas som arbetsskada.Bevisregeln får betydelse om den sammantagnavärderingen av de olika delfrågorna ger vid handenatt det föreligger tveksamhet om det är enarbetsskada. Arbetsskada skall då anses föreligga omde skäl som talar för är tyngre än de skäl som talarmot. Endast om skälen för är tyngre än skälen motskall skadan således godkännas som arbetsskada. Omskälen för och emot väger lika skall skadan däremotinte godkännas som arbetsskada.Liksom tidigare skall principen om "befintligtskick" gälla, dvs. vid arbetsskadebedömningen skallbeaktas om den försäkrade med hänsyn till sittfysiska och psykiska tillstånd har varit sårbar förskadlig inverkan i arbetet. Som exempel påegenskaper som skall beaktas vid arbetsskadepröv-ningen kan nämnas särskild känslighet för vissaämnen, sjukdomsanlag och funktionshinder.I likhet med regeringen anser utskottet attförslaget kommer att leda till att skador som pågoda medicinska grunder kan antas ha sitt ursprung ifaktorer i arbetsmiljön i fortsättningen skall kunnagodkännas som arbetsskada. Vidare gör utskottetsamma bedömning som regeringen när det gäller s.k.försämringsskador, nämligen att det uppmjukadebeviskravet sannolikt kommer att täcka införsämringsfall i något större utsträckning . Eftersom ersättning frånarbetsskadeförsäkringen i regel utges förinkomstförlust vid en bestående nedsättning iförmågan att skaffa sig inkomst bedömer utskottetatt temporära försämringstillstånd normalt intekommer att föranleda prövning av om det är enarbetsskada.Den uppmjukning av beviskravet som genomregeringens förslag åstadkoms är enligt utskottetnödvändig för att få en arbetsskadeförsäkring somger ett fullgott skydd vid arbetsskada för bådekvinnor och män men som innebär entillräcklig avgränsning mot skador som har andrauppkomstorsaker än arbete. Som framgår av detföljande har regeringen aviserat åtgärder i syfteatt motverka risken för en minskad enhetlighet iarbetsskadebedömningarna, t.ex. en mer koncentreradhandläggning av arbetsskadeärenden och inrättandetav en kunskapsbank. De av Lagrådet framfördafarhågorna om att de tillämpande organen kommer attfå ett något ökat bedömningsutrymme och att detdärmed kan finnas risk för en minskad enhetlighet irättstillämpningen torde med hänsyn härtill inte geupphov till några större problem.Det finns skäl att anta att det kommer att ta tidinnan domstolarna har utbildat praxis till ledningför försäkringskassornas tillämpning av de nyareglerna. En aviserad ny organisation förarbetsskadehandläggningen är tänkt att börja gälladen , dvs. först efter detatt de nya reglerna trätt i kraft. Även om detkanske dröjer innan försäkringskassorna behövertillämpa de nya reglerna i någon större utsträckningkommer de att behöva både utbildning och annanvägledning inför ikraftträdandet den 1 juli 2002.Utskottet kan dela uppfattning attdet krävs större medvetenhet om olikheter i mäns ochkvinnors arbetssituation och de skador som riskeraratt uppstå. Utskottet anser att den uppmjukning avbeviskravet som föreslås i propositionen harförutsättningar att skapa större rättvisa mellankvinnor och män i den meningen att kvinnor ifortsättningen kommer att i högre utsträckning få sina skador godkända som arbetsskador. Därmedkommer också kunskapen om kvinnors skador och hurdessa förhåller sig till olika faktorer i arbetetatt öka.Såvitt gäller motionsförslag om ettåtgärdsprogram för ökad rehabilitering konstaterarutskottet att en person som genomgår enarbetslivsinriktad rehabilitering kan få livräntaenligt LAF om rehabiliteringsåtgärden är föranleddav arbetsskadan. För att få livränta krävs dessutomatt sjukdomstillståndet upphört och att en beståendenedsättning av förmågan att skaffa sig inkomstföreligger. Som redan nämnts har regeringen aviseraten förnyelse av rehabiliteringen i syfte attsjukskrivna skall återfå förmågan att arbeta.Regeringen har därefter givit RFV ochArbetsmarknadsstyrelsen (AMS) i uppdrag att inledaen förnyelse av den arbetslivsinriktaderehabiliteringen. RFV har fått i uppdrag att delsutveckla en metod för tidig, fördjupad bedömning avden enskildes arbetsförmåga och behov avrehabilitering, dels utveckla metodiken iförsäkringskassornas handläggning av sjukfall.Vidare skall RFV och AMS tillsammans genomföra enpilotverksamhet avseende en samordnad organisationmellan och arbetsförmedlingen förarbetslivsinriktad rehabilitering. Arbetet medförnyelsen skall bedrivas under 2002-2004. Demetoder, arbetssätt m.m. som visar sigverkningsfulla skall senast vid utgången av 2004tillämpas fullt ut i hela landet och senast den 28februari 2005 skall en slutlig redovisning lämnas.Genom regeringens uppdrag till RFV och AMS anserutskottet att det bör finnas förutsättningar föratt få till stånd en välfungerande ochindividanpassad rehabilitering som kan sättas intidigt. Utskottet anser också att det därmed skapasförutsättningar för att om inte reducera antaletarbetsskador så i vart fall minska verkningarna aven redan inträffad skada. Även om det kommer att tatid innan förnyelsearbetet är genomfört anserutskottet att resultatet härav bör avvaktas.Utskottet har inte något att erinra mot attpsykiska eller psykosomatiska sjukdomar till följdav arbetstvister i rättslig bemärkelse inte längreskall undantas från LAF:s tillämpningsområde.Mot bakgrund av vad nu anförts tillstyrkerutskottet regeringens förslag och avstyrker därmedmotionerna Sf19 yrkandena 6 och 7, Sf18 yrkande 2och Sf17 yrkandena 1, 3 och 4. Motionerna A314yrkande 4 och Sf283 får anses tillgodosedda med vadutskottet anfört.Ansökan om ersättning och tidpunktför beviljande av livräntaUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör bifalla regeringens förslag omatt den som vill få sin rätt till ar-betsskadeersättning prövad skall skriftligenansöka om det och att rätt till livräntaskall kunna föreligga när förmågan att skaffasig inkomst genom arbete på grund avarbetsskada är nedsatt med minst en femtondeloch nedsättningen är varaktig eller kan antasbli bestående under minst ett år.PropositionenTill skillnad från många andra social-försäkringsförmåner krävs inte skriftlig ansökan förrätt till ersättning från arbetsskadeförsäkringen.Enligt regeringens uppfattning finns det ingasakliga skäl till varför arbetsskadeärenden skallskilja sig från andra jämförbara förmåner inomsocialförsäkringen när det gäller kravet på ansökanför rätt till en förmån. Regeringen föreslår därföratt den som vill få sin rätt tillarbetsskadeersättning prövad skriftligen skallansöka om det. Förslaget innebär att en skriftligansökan kommer att krävas även i ärenden därhandläggningen påbörjats men inte hunnit avslutasföre ikraftträdandet.Enligt nuvarande regler har en försäkrad, som fåttsin förmåga att skaffa sig inkomst genom arbetenedsatt med minst en femtondel, rätt till livräntaför den inkomstförlust som uppkommer sedan densjukdom som har förorsakats av skadan har upphört.Förtidspensioneringen skall fr.o.m. den 1 januari2003 ersättas av sjuk- och aktivitetsersättning(prop. 2000/01:96, bet. 2000/01:SfU15, rskr.2000/01:257). De krav på varaktighet avarbetsförmågans nedsättning som gäller förförtidspension och sjukbidrag skall i princip ävengälla för de nya förmånerna. För att skapabestämmelser som är förståeliga och därmed lättarekan accepteras av den försäkrade samt för attunderlätta bl.a. administrationen föreslårregeringen att bestämmelserna om den tidpunkt närlivränta kan beviljas skall ansluta till vad somkommer att gälla för sjuk- och aktivitetsersättning.Det innebär att livränta skall kunna beviljas omnedsättningen är varaktig eller kan antas bli be-stående för en tidsbegränsad period om minst ett år.Lagändringarna föreslås träda i kraft den1 januari 2003.Utskottets ställningstagandeUtskottet har inte något att erinramot regeringens förslag. Förslagentillstyrks därmed.Ersättning för inkomstförlust vidkarensdagUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör med vissa ändringar bifallaregeringens förslag bl.a. om- att när ersättning för inkomstbortfalltill följd av en arbetsskada beviljats skallen beskattningsbar, särskildarbetsskadeersättning utges som kompensationför karensdagar och- att den särskilda arbetsskadeersättningenskall utges , om inte denförsäkrade visar att inkomstbortfall haruppstått för flera karensdagar.Utskottet föreslår bl.a. en precisering avberäkningsunderlaget för den särskildaarbetsskadeersättningen samt att denersättning som skall utges utöver de tvåschablonmässigt bestämda dagarna skall utgesi förhållande till faktisk inkomstförlust.Riksdagen bör därmed avslå motionsyrkandenom avslag på regeringens förslag. Jämförreservation nr 7 (m, kd, c).BakgrundArbetsskadeförsäkringen är samordnad med denallmänna försäkringen i fråga om ersättning vidsjukdom. Sjukersättning utges som vid annan sjukdomenligt AFL eller SjLL. Det innebär bl.a. attersättning inte utges för i ensjukperiod/sjuklöneperiod.Före utgavs arbetsskadesjukpenningmed efter en samordningstid med AFL om 180dagar (före ) efterinträffad arbetsskada. Systemet med karensdaginfördes . Anledningen till att detinfördes en självrisk i sjukersättningen var denallvarliga statsfinansiella kris som dåbefann sig i samt behovet av att motverka omotiveradkorttidsfrånvaro. Regeringen fann att det inte varmöjligt att föreslå undantagsregler för den somdrabbats av arbetsskada.Internationella arbetsorganisationen, , antog1964 en konvention (nr 121) om förmåner vidyrkesskada. Konventionen ratificerades av Sverige1969 med verkan . Konventionens förmånerutgörs dels av olika former av hälso- och sjukvård,dels av kontantförmåner. Konventionens artikel 9föreskriver dels att förmånerna skall utges så längeföljderna av det inträffade skadefallet består, delsatt det i fråga om kontantförmåner inte får fö-rekomma karensdagar.