bet · GP01KU20 · 2002-05-21 00:00:00 — är vidare anslutet till mot tortyr och annan grym, omänskligeller förnedrande behandling eller bestraffning.Vid besöket redogjorde förSveriges folkrättsliga förpliktelser och underströki synnerhet vikten av respekt årsGenèvekonvention, ochEuropakonventionen.Sverige fick vid besöket också utfästelser frånEgypten om möjlighet för den svenska ambassaden iKairo att följa kommande rättegångar och attregelbundet besöka de båda männen.Garantierna är avfattade med användande avsedvanligt diplomatiskt språkbruk och vid tolkningenav dem måste också vägas in vad som avhandlades vidGun-Britt besök i . Garantiernautesluter att riskerar att handla i stridmed sina folkrättsliga förpliktelser.Garantierna bedömdes och bedöms av den svenskaregeringen vara såväl folkrättsligt förpliktande sompolitiskt trovärdiga. Det får dessutom anses ligga iEgyptens intresse att samverka för att lösa problemmed terrorism och att i övrigt visa att landetarbetar aktivt för att leva upp till de krav somgäller internationellt vad gäller mänskligarättigheter. Landet har egna erfarenheter avterrorism, och dess möjligheter att få misstänktaterrorister återsända för lagföring ärobefintliga om inte de garantier som lämnats Sverigeefterlevs. Garantierna var avgörande för regeringensbedömning att sökandena kunde avvisas tillhemlandet.Beträffande jämförelsen med Chahalmålet anförs iRegeringskansliets promemoria att Europadomstoleninte kan anses ha underkänt möjligheten att i sigbeakta garantier i ett ärende om avvisning ellerutvisning. Faktorer som måste tillmätas betydelse ärhur garantierna är utformade, vilket land som harlämnat garantierna och vilken befattningshavare somhar lämnat dem. Garantierna i det aktuella falletbedöms vara betydligt starkare än i Chahalmålet.Efter det att avvisningarna genomförts har densvenske ambassadören och andra tjänstemän besöktmännen i det fängelse de vistas i. Att de ärfängslade är följden av att de är anklagade förgrova brott i hemlandet som de har dömts för i sinutevaro. Ambassaden har instruerats att regelbundetträffa männen.Från den svenske ambassadörens första besök hosmännen i Torafängelset, , har hanrapporterat bl.a. följande. Inga som helst praktiskaeller andra svårigheter gjordes från egyptisk sidaför att hindra besöket. Det ägde rum i kommendantensrum. Inga hand- eller fotbojor förekom. Männen barvanliga civila kläder. Deras hår och skägg var hårtansade. De visade inga tecken på fysisk misshandeleller dylikt och verkade tala fritt, även i närvaroav kommendanten och hans folk. De uppgav att debehandlades bra i fängelset men anförde ett antalklagomål avseende perioden mellan gripandet iSverige och överföringen till fängelset.Här antecknas att till utskottet ingivits enhandling som uppges vara en översatt inlaga från denene mannens mor till en . I handlingenges en helt annan bild av mannens tillstånd vidmoderns besök som den svenskeambassadörens första besök.Som avslutande synpunkter framhålls iRegeringskansliets promemoria att Sverigesfolkrättsliga förpliktelser inte inskränker sig tillde internationella överenskommelser om mänskligarättigheter som nämns i anmälningarna utan attSverige också, liksom alla FN-medlemmar, har enskyldighet att följa FN:s säkerhetsråds resolution1373. De garantier som fått från Egypteninnebär att kan följa kraven i FN-resolutionen och uppfylla deinternationella överenskommelserna om mänskligarättigheter. varken vill eller får vara entillflyktsort för personer som har koppling tillterrorism. I de nu aktuella ärendena hadeSäkerhetspolisens skäl för att avstyrka attuppehållstillstånd gavs till de båda männen stortyngd.Till sist erinras i promemorian om att de bådaärendena handlar om personer som inte haftuppehållstillstånd i och som aldrig haftnågon fast bosättning eller anknytning till Sverige.Det är ett legitimt intresse för som stat,och dessutom en skyldighet gentemot alla personeroavsett nationalitet som är bosatta här, att kunnavägra personer med en dokumenterad inblandning iterroristverksamhet en i landet. Detta måstegivetvis ske i enlighet med våra internationellaförpliktelser, vilka innefattar åtagandennär det gäller mänskliga rättigheter.Vid utfrågningen med utrikesministern underströkhon att avslaget på de båda männens ansökningar omasyl hade en mycket tydlig förklaring i derasverksamhet i terroristorganisationer och den hänsyntill rikets säkerhet som det är regeringens absolutaskyldighet att ta. Hon underströk också att enförutsättning för beslutet var de åtaganden somfanns från egyptisk sida att leva upp tillgarantierna om männens rättigheter.Uttalande av för mänskliga rättigheterm.m.FN:s kommitté för mänskliga rättigheter antog vidmöte sina observationer medanledning av femte periodiska rapport tillkommittén. Under punkt 12 uttryckte kommittén sinoro över avvisningarna av asylsökande som misstänksför terrorism till deras hemländer. Trots garantieratt deras mänskliga rättigheter skall respekteras,kan dessa länder innebära risker för de avvisadepersonernas säkerhet och liv, särskilt i avsaknad avtillräckligt seriösa strävanden att övervakafullföljandet av garantierna.FN:s kommitté mot tortyr tog i sinbedömning av fjärde periodiska rapport uppbehovet av att förhållandena i länder ditasylsökande sänds beaktas.Amnesty International har i en skrivelse den 7 maj2002 med hänvisning till konstitutionsutskottetsgranskning kritiserat de aktuella regeringsbeslutenoch i särskilda punkter tagit upp handläggningen avärendena, fängelseförhållandena i , riskenför tortyr i och frågan om militärdomstolar.Utskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar att de ärenden som de anmäldabesluten gäller avser sådana uppgifter som riksdagenenligt 11 kap. 8 § regeringsformen inte fårfullgöra. Enligt utskottets uppfattning bör vid dengranskning som ankommer på utskottet bedömningar avde avvägningar som regeringen har gjort i sådanafall göras med stor försiktighet. Granskningen bör ihuvudsak inriktas på ärendenas formella sidor och påhandläggningsfrågor. Endast klara avvikelser frångällande svenska och internationella rättsnormer bördärmed kunna ge anledning till kritik.Utskottet har beträffande sökandenas möjlighet attta del av handlingar eller uppgifter som tillförtsärendet inte gjort någon detaljgranskning av vilkauppgifter som lämnats ut, vad som lämnats medförbehåll och vad som inte alls lämnats ut. Denredogörelse som lämnats i denna del avRegeringskansliet tyder enligt utskottetsuppfattning inte på felaktigheter som skulle kunnastå i strid med gällande rättsnormer och såledesligga utanför den bedömningsmarginal somhandläggande myndighet har, och som därigenom skullekunna föranleda kritik.I fråga om risken att de avvisade männen vid ettåtersändande till skulle utsättas förbehandling i strid med artikel 3 iEuropakonventionen och andra bestämmelser med sammainnehåll har regeringen bedömt garantierna somSverige fått av som tillräckliga. Utskottetutgår från att regeringen ser till att uppföljningenav hur männen behandlas kommer att fortgå. **FOOTNOTES**[12]: Mål nr 70/19952.13. Tillstånd till vapenexportÄrendetI en granskningsanmälan, bilaga A2.13.1, har begärtsatt granskar denvapenexportpolitik som regeringen för.I anmälan hänvisas till att har angettatt krigsmateriel inte skall säljas till stater ochregimer som grovt och omfattande kränker demänskliga rättigheterna, som har inre väpnadeoroligheter eller som befinner sig i väpnadkonflikt. Anmälarna hävdar därvid att krigsmaterieltrots detta har exporterats till ett flertal statersom rimligtvis inte uppfyller riktlinjer.Under perioden 1998-2000 har sålunda svenskkrigsmateriel exporterats till , ,, , , , ,, och . Beträffandesamtliga dessa länder har enligt anmälan AmnestyInternational i sina årsrapporter för perioden1998-2000 dokumenterat grova kränkningar mot denegna befolkningen genom eget eller av regimensanktionerat våld. Anmälarna anför att det bl.a.handlar om dokumenterade utomrättsliga avrättningar,tortyr, misshandel, stympningar och mord.Regler för tillstånd och för återkallelse avtillstånd till utförsel av krigsmaterielI 6 § lagen (1992:1300) om krigsmateriel föreskrivskrav på tillstånd för utförsel ur landet avkrigsmateriel. Beslut i frågor som rör tillståndenligt lagen fattas enligt 1 a § av Inspektionen förstrategiska produkter. Även regeringen kan dockenligt samma paragraf fatta beslut i sådana frågor.Enligt 16 § kan tillstånd avseende bl.a. utförsel avkrigsmateriel återkallas, om tillståndshavarenåsidosatt en föreskrift i denna lag ellerföreskrift, villkor eller bestämmelse som harmeddelats med stöd av lagen eller om det finns andrasärskilda skäl till återkallelse.Med andra särskilda skäl avses enligt förarbetenatill lagen (prop. 1991/92:174) att förhållandena idet mottagande landet ändrats. Tillstånd skallenligt propositionen återkallas om ovillkorligaexporthinder uppstår (se nedan). Även i andra fallkan sådana ändrade förhållanden uppstå att etttillstånd bör återkallas. Motivtexten i denna del avpropositionen vilar väsentligen på de riktlinjer förkrigsmaterielexport och annan utlandssamverkan somingår i den här aktuella propositionen (prop.1991/92:174 bilaga 4).Enligt dessa riktlinjer bör tillstånd tillutförsel av krigsmateriel eller annan samverkan mednågon i utlandet avseende krigsmateriel endastmedges om sådan utförsel eller samverkan 1. bedömserforderlig för att kunna tillgodose svenskaförsvarets behov av materiel eller kunnande eller iövrigt är säkerhetspolitiskt önskvärt samt 2. intestår i strid med principerna och målen för Sverigesutrikespolitik.Som ovillkorliga hinder för tillstånd tillutförsel eller annan utlandssamverkan anges iriktlinjerna om det skulle strida mot internationellöverenskommelse som har biträtt, mot beslutav eller mot folkrättsliga reglerom export från neutral stat under krig. Tillståndbör inte heller lämnas om det avser stat däromfattande och grova kränkningar av mänskligarättigheter förekommer. Tillstånd för utförsel avkrigsmateriel för strid eller annanutlandssamverkan, som avser krigsmateriel för strideller övrig krigsmateriel bör, enligt riktlinjerna,inte beviljas om det avser stat som befinner sig iväpnad konflikt med annan stat, oavsett omkrigsförklaring har getts eller ej, stat som ärinvecklad i internationell konflikt som kan befarasleda till väpnad konflikt eller stat som har inreväpnade oroligheter.Ett meddelat tillstånd till utförsel böråterkallas, förutom vid ovillkorliga exporthinder(se ovan), om den mottagande staten kommer i väpnadkonflikt med annan stat eller får inre väpnadeoroligheter. Undantagsvis bör i de två sistnämndafallen återkallelse av tillstånd kunna underlåtas omdet är förenligt med de folkrättsliga reglerna ochmed principerna och målen för Sverigesutrikespolitik.Innebörden av de nämnda undantagen diskuterasi propositionen (s. 56). Det förhållandet att enstat deltar i av FN beslutade gemensamma aktionerför att upprätthålla fred och säkerhet kan enligtpropositionen i sig inte innebära att hinderföreligger mot fortsatt tillståndsgivning till dennastat. På motsvarande sätt föreligger i sådant fallinte heller skäl för återkallelse av tillståndet,även om staten i fråga faktiskt deltar i en väpnadkonflikt. Enligt propositionen står det i bättreöverensstämmelse med de situationer som sannoliktkan uppstå att därför ange att det är defolkrättsliga reglerna som bör vara avgörande.Avgörande är enligt propositionen också huruvida detkan anses förenligt med våra utrikespolitiska måloch principer att i ett enskilt fall avstå från attåterkalla ett givet tillstånd.Inspektionen för strategiska produkter ochExportkontrollrådetKrigsmaterielinspektionen (KMI) bildades och förlades organisatoriskt till dåvarandeHandelsdepartementet. Vid departementsreformen1982/83 överfördes KMI till Utrikesdepartementetshandelsavdelning. KMI utgjorde dels endepartementsenhet för beredning av tillståndsärendenavseende utförsel av svensk krigsmateriel, dels enmyndighet som utövade kontroll över tillverkningenav sådan materiel.År 1985 inrättade regeringen en rådgivande nämndför krigsmaterielexportfrågor. Ledamöterna i nämndenutsågs efter förslag från de politiska partier somvar representerade i . Den rådgivandenämndens uppgift var att lämna råd i enskildaexportärenden. Nämnden bestod fram tillomvandlingen av myndigheten avsex ledamöter som förordnades av regeringen förhögst tre år.Utrikesnämndens sammansättning ändrades eftervalet så att alla riksdagspartier varföreträdda, således också , som ficken ordinarie plats, samt ochKristdemokratiska samhällspartiet, numeraKristdemokraterna, som fick var sin suppleantplats.Representationen för de nämnda partierna tillsammansmed en ordinarie plats för liberalernavar resultatet av att Socialdemokraterna avstoddessa platser. nya sammansättningfick dock inget genomslag isammansättningen av den rådgivande nämnden i KMI.Regeringen strävade efter att senare lämna en samladpresentation av alla frågor som berörde den kommandeorganisationen inklusive den partipolitiskasammansättningen av efterföljaren till denrådgivande nämnden.KMI ombildades till en nymyndighet för kontroll över krigsmateriel och andrastrategiskt känsliga produkter (prop. 1995/96:31,bet. Den nya myndigheten gavs namnetInspektionen för strategiska produkter (ISP).Inspektionens uppgifter är enligt förordningen(1995:1680) med instruktion för ISP (ISP-instruktionen) bl.a. att sköta tillsyn och annankontroll enligt lagen (1992:1300) om krigsmaterieloch lagen (2000:1064) om kontroll av produkter meddubbla användningsområden och av tekniskt bistånd.Det innebär bl.a. att inspektionen prövar merpartenav de ärenden som regeringen eller ett enskiltstatsråd tidigare hade till uppgift att pröva.Enligt den tidigare ordningen fick det statsråd somhade till uppgift att föredra ärenden om utförsel avkrigsmateriel själv avgöra de ärenden om utförsel avkrigsmateriel som inte avsåg utförsel i störreomfattning eller som i övrigt inte var av störrevikt. Det kunde gälla utförsel i samband med t.ex.demonstration eller reparation av krigsmateriel (a.prop. s. 21). Denna ordning upphörde vid tillkomstenav ISP.Regeringen prövar dock, liksom tidigare, ärendensom har principiell betydelse eller annars är avsärskild vikt. Detta följer av 1 a § lagen(1992:1300) om krigsmateriel och 4 § lagen(2000:1064) om kontroll av produkter med dubblaanvändningsområden och av tekniskt bistånd. Det ärmyndigheten som avgör vilka ärenden som enligt dessabestämmelser behöver prövas av regeringen (sekonstitutionsutskottets yttrande i bet.1995/96:UU3). Av de nämnda lagrummen framgåräven att regeringen får meddela ytterligareföreskrifter om överlämnande till regeringen. Ianslutning härtill har i lagmotiven uttalats attdet i krislägen eller andra tillspetsade situationerkan vara motiverat att regeringen prövar fler ellerandra ärenden än vad som normalt är ändamålsenligt.Det kan t.ex. gälla alla ärenden som avser exporttill ett visst land eller som avser varor av ettvisst slag (prop. 1995/96:31 s. 25). Regeringen hardock inte meddelat några föreskrifter avdet sistnämnda slaget.Tidigare var krigsmaterielinspektören chef förinspektionen. Efter en ändring i 5 § ISP-instruktionen, som trädde i kraft den 1 september2001, föreskrivs numera att myndighetens chef hartiteln generaldirektör. ISP är en s.k.enrådighetsmyndighet innebärande attmyndighetschefen i princip ensam harbeslutsansvaret.I proposition 1995/96:31 föreslogs att denrådgivande nämnden skulle ombildas till ett råd församråd i exportkontrollfrågor hos den nyamyndigheten. Arbetet i rådet skulle enligtpropositionen ta sikte på inte bara samråd utanockså på att tillföra myndigheten sakkunskap ochkontinuerlig inblick i utrikes-, säkerhets- ochförsvarspolitiska frågor. Lekmän borde ingå i rådet.Ledamöterna borde utses efter förslag från departier som är företrädda i Utrikesnämnden.Enligt 6 § ISP-instruktionen skall hosinspektionen finnas ett råd för samråd iexportkontrollfrågor bestående av generaldirektörenoch högst tio andra ledamöter. Generaldirektören ärrådets ordförande. Enligt 7 § skallgeneraldirektören hålla rådet informerat ominspektionens verksamhet på exportkontrollområdet.Om det är möjligt skall generaldirektören enligt 8 §första stycket samråda med rådet innan inspektionenlämnar över ett ärende om exportkontroll tillregeringens prövning enligt de tidigare redovisadebestämmelserna i lagen (1992:1300) om krigsmateriel,lagen (2000:1064) om kontroll av produkter meddubbla användningsområden och av tekniskt biståndeller enligt föreskrifter som har meddelats med stödav dessa bestämmelser. Enligt 8 § andra stycketbestämmer generaldirektören vilka andra ärenden omexportkontroll som före avgörandet skall föreläggasrådet för samråd.Regeringens inflytande på beslutsfattandet påmyndighetsnivåEnligt 9 § ISP-instruktionen är rådets sakkunniga iutrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska frågorden statssekreterare i somsvarar för exportkontrollfrågor, det utrikesråd iUtrikesdepartementet som bestämmeroch statssekreteraren i Försvarsdepartementet ellerden som någon av dem sätter i sitt ställe. Frågan omoch hur regeringen håller sig underrättad ompraxisutvecklingen i myndigheten har även behandlatsi ett granskningsärende. I en promemoria frånStatsrådsberedningen (bet. 1998/99:KU25, del 2bilaga A2.10.2) har i ärendet anförts att denstatssekreterare i som svarar förexportkontrollfrågor eller den som denne väljer attsätta i sitt ställe regelmässigt deltar i rådetssammanträden. En återrapportering sker tillansvarigt statsråd. På detta vis håller sigregeringen underrättad om rådets arbete. Regeringenhar enligt promemorian inte funnit anledning att hanågon synpunkt på myndighetens bedömningar avärenden som förelagts rådet. I promemorian angesvidare att regeringen, om den så önskar, har enmöjlighet att ge uttryck för sin uppfattning i formav direktiv till inspektionen.Av upplysningar som underhand har inhämtats frånUtrikesdepartementet i samma granskningsärende (bet.1998/99:KU25 s. 96) framgår att deunderhandskontakter som förekommer mellaninspektionens chef och regeringen eller ansvarigtstatsråd grundas på att regeringen har ett särskiltansvar för utrikespolitiken. Enligt 10 kap. 8 §regeringsformen skall chefen för det departementtill vilket utrikesärendena hör hållas underrättadnär frågor som är av betydelse för förhållandet tillannan stat eller till mellanfolklig organisationuppkommer hos annan statlig myndighet. På dennagrund kan det finnas anledning för inspektionenschef att i enskilda ärenden inhämta regeringenseller statsrådets synpunkter. I ärenden omförhandsbesked hålls regeringen regelmässigtunderrättad, men det är myndighetschefen som haransvaret att avgöra vilket ställningstagande ettförhandsbesked skall innehålla. Den huvudsakligaformen för dessa underrättelser är denåterrapportering till statsrådet som sker genom denstatssekreterare i som svarar förexportkontrollfrågorna eller den som denne väljeratt sätta i sitt ställe och som deltar i rådetssammanträden och åhör diskussionen.Underhandskontakter får också anses vara ett led iden normala dialogen mellan regeringen eller ettenskilt statsråd och en myndighet som är underställdregeringen.Promemoria från UtrikesdepartementetUtskottet har genom en skrivelse tillRegeringskansliet begärt svar på vissa frågor. Av eninom upprättad promemoria,bilaga A2.13.2, som inkommit som svar på utskottetsbegäran framgår bl.a. följande. Regeringen har inte handlagt någratillståndsärenden rörande export av krigsmaterieltill de länder som finns omtalade i den aktuellaanmälan, dvs. , , , ,, , , , ochVenezuela.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill inledningsvis erinra om denuppgiftsfördelning som gäller sedan den 1 februari1996 mellan regeringen och ISP, innebärande attmyndigheten beslutar om den helt dominerande delenav exportärenden och att endast om särskilda skälföreligger ärenden överlämnas till regeringen förbeslut. Det är endast ärenden av den sistnämndatypen som är föremål för utskottets granskning idetta sammanhang. Av svaret från Regeringskanslietframgår därvid att regeringen under perioden1998-2000 inte har handlagt några tillståndsärendenrörande export av krigsmateriel till de länder somfinns omtalade i den aktuella granskningsanmälan.Som har redovisats får regeringen enligtgällande bestämmelser meddela ytterligareföreskrifter om överlämnande av exportärenden tillregeringen. Gällande lagstiftning kan dock inteanses innebära något bemyndigande för regeringen attbeträffande enskilda fall av vapenexport föreskrivaatt ISP skall överlämna ett ärende till regeringen.Utskottet finner vid nu angivnaförhållanden att det i det avseendesom granskningen gäller inte finnsnågon grund för kritik frånkonstitutionell synpunkt vad gällerregeringens befattning med frågorsom rör vapenexport. Ärendetföranleder inget ytterligareuttalande från utskottet.2.14. Regeringens hantering rörandem/s förlisningÄrendetI en granskningsanmälan, bilaga A2.14.1, har begärtsatt granskar huruvida densvenska regeringen och det föredragande statsrådethar verkat för ett fullgörande av de förpliktelsersom IMO:s resolution A.849(20) av den 27 november1997 (IMO-resolutionen) ålägger den svenska staten iljuset av de nya fakta och omständigheter somframkommit efter den slutrapport rörande M/förlisning som avlämnades år 1997.Anmälarna hävdar att den slutrapport somavlämnades av den för , och Sverigegemensamma - Joint AccidentInvestigation Commission (JAIC) - har varit föremålför stark kritik från såväl svensk sominternationell expertis. Kritiken har framför alltavsett den bristfälliga beskrivningen av fartygetsorimligt hastiga sjunkförlopp. Anmälarna hänvisarockså till att () har konstaterat tjugotalet manipulationer avdet dokument som intogs i den nämndaslutrapporten och som intygar att ansågssjövärdigt timmarna innan hon avseglade på sin sistaresa från . Vidare anför anmälarna att detefter avlämnandet av slutrapporten har rests fleraandra frågetecken rörande enskildheter i dessinnehåll. Därvid anges att har ifrågasattJAIC:s påstående om att våghöjden under färd kunde utvecklas så mycket att vågornafrekvent skulle ha kunnat slå in på bildäck fyrameter ovanför vattenlinjen. Slutligen hänför siganmälarna till ett simulerat händelseförlopp somfinns intaget i den aktuella slutrapporten. Dethänvisas i slutrapporten till att ennavigationssimulator tillhörig iKalmar har använts vid framtagandet avhändelseförloppet. Skolan har dock i efterhandförnekat allt samröre med framtagandet av dettasimulerade händelseförlopp.BakgrundEstland, och bildade efter M/förlisning en gemensam ,dvs. JAIC, för att undersöka haveriet. Kommissionenbestod av tre ledamöter från vardera landet underordförandeskap av de estniska ledamöterna, eftersomM/S Estonia förde estnisk flagg. Kommissionensslutrapport avlämnades i december 1997.I rapporten anges bl.a. att vid avgångfrån var sjövärdig ochbehörigen bemannad. Det fanns inga anmärkningar frånvare sig myndigheternas eller klassningssällskapensbesiktningar. Fartyget var, enligt olika vittnen,väl underhållet. Av rapporten framgår vidare attfartyget under den i användesför utbildning av estniska fartygsinspektörer ihamnstatskontroll enligt det s.k. Control (). Dessafartygsinspektörer genomförde en grundlig inspektionav enligt föreskrifterna för ovannämndakontroll under ledning av två erfarna inspektörerfrån i . Vidare anges irapporten att övningen dokumenterades i ettstandardprotokoll som var upprättat i den i ParisMOU föreskrivna formen. En kopia av det protokolletingår i supplementet till rapporten.Av rapporten framgår vidare att de svenskafartygsinspektörer som ledde övningen har förhörtsav JAIC och har uppgett att fartyget var i gottskick och mycket välunderhållet. De fann ingabrister som skulle ha föranlett att fartygetkvarhållits eller ha medfört någon annan allvarliganmärkning, om inspektionen hade varit en reguljärhamnstatskontroll. Några anmärkningar noteradesdock. Så var t.ex. bogvisirets gummitätningarslitna, hade slitmärken på några ställen och var ibehov av utbyte.