bet · GP01JUU13 · 2002-03-05 00:00:00 — Motionerna Ju266, Ju447 ochJu450 i nu behandlade delar avstyrks.Vad gäller kravet att utlämning inte bör ske av enperson till ett annat land om han eller hon därriskerar att dömas till dödsstraff, konstaterarutskottet att svensk lag utgör hindermot utlämning av personer till stater där de kanriskera dödsstraff. Denna fråga har också förutsettsi bl.a. utlämningskonvention och iSveriges utlämningsavtal med . Möjlighet tillutlämning enligt dessa regelverk finns sålunda, menbara om den stat som önskar en person utlämnad kanlämna en fullgod garanti att den utlämnade intekommer att straffas med döden. Mot den bakgrundenföreslår utskottet att avslår motionJu411.Slutligen, vad gäller motionsönskemålet attSverige bör anta den lagstiftning som krävsför att inrätta ICC, vill utskottet framhålla attregeringen överlämnat enproposition till med sådana förslag (prop.2001/02:88). Motion Ju451 i denna del får härigenomanses tillgodosedd, varför utskottet avstyrkermotionen.Samverkan vid gränskontroller, m.m.I motionerna Ju250 och Ju406 (båda m) framhålls attsamverkan mellan polisen och tullen i samband medgränskontroller måste förbättras. I motion Ju431 (s)efterfrågas en ökad samordning mellan bl.a. polisensoch tullens verksamheter. Slutligen framhålls imotion Ju335 (s) vikten av att följa utvecklingen ifråga om stulna och borttappade pass i och medSchengeninträdet.Riksrevisionsverket har i sin rapport igränskontrollen (RRV 2001:1) påtalat att det finnsoutnyttjade möjligheter till utökad operativsamverkan mellan främst polisen och . Irapporten lämnas vissa förslag till hur samverkanskulle kunna förbättras, bl.a. föreslås att enorganisatorisk samordning av gränskontroll mellanpolis och tull görs på försök vid en stor flygplatsoch ett stort färjeläge (och ) isyfte att få underlag för att överväga hurgränskontrollen skall organiseras.Enligt vad utskottet har inhämtat tillgodosesmånga av de synpunkter som Riksrevisionsverketframfört genom den nationella handlingsplan ochhandbok som , ochTullverket gjort med anledning av (Dnr: - 065-3419/00). Dokumentet är tänkt atttjäna som vägledning i det operativa arbetet hosmyndigheterna.I sammanhanget bör också nämnas att det på Gotlandpågår ett samverkansprojekt mellan tull och polis. Ikorthet går projektet ut på att tullen skall utföravissa polisiära uppgifter på flygplatsen, medanpolisen skall utföra vissa uppgifter åt tullen på öni övrigt.Av regleringsbrevet för avseendepolisorganisationen framgår att Rikspolisstyrelsenfått i uppdrag att redovisa hur arbetet igränskontrollen och utvecklatssedan operativa inträde den 25 mars 2001.Redovisningen skall bl.a. innehålla uppgifter omgränskontrollens resultat och hur polisen samverkarmed andra gränskontrollerande myndigheter såväl iSverige som i andra Schengenstater.Vad gäller frågan om stulna och på annat sättförkomna pass kan det tilläggas att allaförlustanmälda pass sedan Schengeninträdet läggs ini () som samtligagränskontroller i har tillgångtill.Enligt vad utskottet inhämtat harJustitiedepartementet dessutom inlett en diskussionmed i fråga om det finns behov avändringar i passlagstiftningen för att komma tillrätta med förfalskningar och missbruk avresedokument. har också inlettett bildprojekt i syfte att kunna lagra passbilder.Ett mål med projektet är att förbättraidentifieringen av resande, identifieringen i andrapolisiära situationer samt att ge stöd förhandläggningen av passansökningar.Utskottet konstaterar att åtgärder vidtagits föratt förbättra samverkan mellan polisen och tullensamt att visst arbete pågår för att se över hur mankan motverka förfalskningar och andra former avmissbruk av utfärdade pass. Motionerna Ju250, Ju335,Ju406 och Ju431 avstyrks.I motion Ju251 (m, kd, c, fp) framhålls att de med uppgift om medborgarskap som utfärdas avposten och bankerna bör kunna användas somidentitetshandlingar vid gränskontroller inomSchengenområdet.Den 23 november 2000 gav regeringenRikspolisstyrelsen i uppdrag att göra en analys avde rättsliga, tekniska och praktiskaförutsättningarna samt kostnaderna för att införanationella som utvisar svensktmedborgarskap.Uppdraget redovisades i en rapport den 1 februari2001. En utgångspunkt för arbetet var attpolismyndigheterna skulle få uppgiften att utfärdanationella . I rapporten anförRikspolisstyrelsen sammanfattningsvis att denenklaste lösningen förefaller vara att kortetbetraktas som en ID-handling och inte som ettresedokument. Behovet av författningsregleringskulle i så fall kunna inriktas på administrativabestämmelser, som kan meddelas i förordningsform. Irapporten övervägs också frågor om IT-stöd ochkostnader. I sistnämnda hänseende görs bedömningenatt avgiften för inte skulle behövaöverstiga avgiften för pass, dvs. 225 kr.Frågan bereds inomRegeringskansliet.Utskottet konstaterar att frågan om nationella bereds inom . Detta arbete börinte föregripas. Motion Ju251 avstyrks.Övriga frågorI detta avsnitt behandlar utskottetmotionsyrkanden rörande Säkerhetspolisensregister, ett förenklat förfarande vidsnatteri och andra mindre allvarliga brott,eftersökning av försvunna personer, polisensskyldigheter att lämna information tillbrottsoffer, behandlingen av berusadepersoner som omhändertagits av polisen samtfrågor rörande ordningsvakters förordnandenoch befogenheter. Utskottet föreslår medhänvisning framför allt till pågåendeutredningsarbete, lämnade uppdrag, redanvidtagna åtgärder inom polisen och gällanderegelverk att avslår samtligamotioner i denna del. Jämför reservationerna21 och 22.Säkerhetspolisens registerI motion Ju294 (kd) begärs att Säkerhetspolisensregister skall öppnas ytterligare samt att personersom lidit skada till följd av registrering hosSäkerhetspolisen skall medges ersättning 2000 begärde 2 827 personer att få ta delav uppgifter ur Säkerhetspolisens register. Samma årfattade Säkerhetspolisen beslut i 3 155 sådana fall(inklusive balans ). I 799 av ärendenaförekom sökanden hos . Uppgifterlämnades ut i 701 av dessa (prop. 2001/02:1,utg.omr. 4 avsnitt 4.6.1).Registernämnden har på uppdrag av regeringen haftatt på begäran av enskilda utreda om derasanställningsförhållanden påverkats på ett orimligtsätt av att uppgifter lämnats ut urSäkerhetspolisens register. 192 personer begärdeutredning. I sex av fallen konstateradeRegisternämnden att anställningsförhållanden hadepåverkats på ett orimligt sätt av utlämnande avuppgifter ur Säkerhetspolisens register. Regeringenbeslutade att var och en av dem somdrabbats på detta sätt skulle tillerkännasersättning ex med . Regeringenbeslutade också att uppdrag skulleförlängas. Redovisning av det förlängda uppdragetskall ske den 31 mars 2002.Enligt utskottet har det inte framkommit något somger anledning för att nu förorda attSäkerhetspolisens register skall öppnas ytterligare.Inte heller finns det anledning för attgöra något särskilt uttalande om vilken ersättningsom bör gälla för skador som uppstått till följd avregistreringen hos . Detta börliksom avgöras i varje enskilt fall. Utskottetföreslår att avslår motion Ju294.Utfärdande av ordningsbotI motion Ju212 (m) begärs att möjligheterna attförelägga ordningsbot skall utvidgas. Vidare begärsi motion Ju425 (kd) att det skall införas ettenklare förfarande för snatteribrott.Enligt 48 kap. 1 § gäller attfråga om ansvar för brott, som hör under allmäntåtal, får under i kapitlet närmare angivna villkorupptas bl.a. genom att polisman föreläggerordningsbot. Ett godkänt föreläggande gäller somlagakraftvunnen dom (48 kap. 3 § samma lag).Föreläggande av ordningsbot får utfärdas beträffandebrott, för vilket inte stadgas annat straff änpenningböter och inte heller normerade böter och förvilket ordningsbot bestämts. Riksåklagaren gör isamråd med urvalet av de brott,för vilka ordningsbot skall bestämmas. Regeringenfår meddela föreskrifter om det högsta belopp tillvilket ordningsbot får bestämmas samt andrabegränsningar för användningen av föreläggande avordningsbot (48 kap. 13 och 14 §§rättegångsbalken).Eftersom en förutsättning för ordningsbot är attdet för brottet endast är stadgat penningböter kanordningsbot inte komma i fråga vid snatteri, dåstraffskalan för detta brott innehåller såväl bötersom fängelse.Åklagarutredningen -90 tog i sitt betänkande Ettreformerat åklagarväsende (SOU 1992:61) ställningför en ordning som innebar att det skulle blimöjligt att ge föreläggande om ordningsbot vidsnatteri. Då frågan behandlades i propositionen omett effektivare brottmålsförfarande (prop.1994/95:23, bet. JuU2, rskr. 40) lades emellertidinte något sådant förslag fram. Skälen härför varatt förslaget inte tycktes medföra någraeffektivitetsvinster samt att det avrättssäkerhetsskäl ansågs vara tveksamt om förslagetborde genomföras.Vad gäller effektivitetsvinsten sades det ipropositionen att det, för att det över huvud tagetskulle vara aktuellt att genomföra förslaget, måstestå klart att detta leder till en effektivareanvändning av de befintliga resurserna förbrottsbekämpningen. hade i sittbetänkande tagit upp en del praktiska svårigheter isammanhanget, och den mest påtagliga invändningenmot förslaget var enligt regeringens mening att det,särskilt i de större städerna, är relativt sällansom polis kommer till platsen sedan ett snatteriupptäckts. Det sker i allmänhet endast dågärningsmannen inte kan identifieras, dvs. då haninte är känd och inte harlegitimation med sig. Utredningen görs i stället pådet sättet att en butikskontrollant ellermotsvarande får vissa uppgifter av den misstänkte påplatsen eller genom att polis kontaktas per telefonvarefter ett telefonförhör hålls med den misstänkte.Åklagarutredningen hade anfört att förslaget kundefå genomslag endast om polis tillkallas i störreutsträckning än . Man måste här väga in attordningsbot endast kan komma i fråga i vissa fall.Då detta inte är möjligt, t.ex. för att dettillgripnas värde är för högt, innebär utryckningenendast ett merarbete jämfört med de rutiner somtillämpas . Regeringen ansåg alltså vid dentidpunkten att det inte borde införas någonmöjlighet till ordningsbot vid snatteri. Riksdagengjorde ingen annan bedömning (prop. 1994/95:23, bet.JuU2, rskr. 40).Regeringen har genomtilläggsdirektiv givit Beredningen förrättsväsendets utveckling (BRU) i uppdrag attundersöka möjligheterna att med bibehållenrättssäkerhet förenkla utredningen och lagföringenav i första hand snatteribrott, men även annanbrottslighet som kan vara lämpad för ett förenklatförfarande, t.ex. kontantbedrägerier (dir. 2001:61).Beredningen skall lämna förslag till hur sådanaförenklingar av förfarandet kan ske, samt, i den måndet behövs, ta upp därmed angränsande frågor.Arbetet i frågan bör ske i samråd medRikspolisstyrelsen, Riksåklagaren och företrädareför handeln. En särskild referensgrupp medföreträdare för handeln skall inrättas för detändamålet. BRU:s uppdrag skall i denna del redovisastill regeringen senast den 1 juli 2002.Utskottet konstaterar att regeringen givit BRU iuppdrag att undersöka möjligheterna att förenklautredningen och lagföringen av snatteribrott ochannan brottslighet som kan vara lämpad för ettförenklat förfarande. Detta arbete bör inteföregripas. Motion Ju212 samt motion Ju425 i nubehandlad del avstyrks.Eftersökning av försvunna personerI motion Ju357 (m) begärs att polisens eftersökningav försvunna personer skall förbättras, bl.a. begärsatt blodhundar skall användas i denna verksamhet.Utskottet har under en följd av år behandlatmotionsyrkanden rörande metoderna för eftersökningav försvunna personer, bl.a. (bet.1999/2000:JuU6 s. 35 f). I det ärendet finns enutförlig redovisning av det utvecklingsarbete somägt rum på området , bl.a. rapportenEftersökning enligt räddningstjänstlagen avförsvunna personer (RPS Rapport 1997:1).Sammanfattningsvis handlar det om utbildning i attleda sökoperationer, informationsmaterial,inrättande av kontaktmän i polismyndigheterna ocholika sökmetoder, exempelvis s.k. Man Tracking.När det gäller användningen av hundar kan nämnasatt meddelat föreskrifter ochallmänna råd om polisens hundverksamhet (RPSFS2000:4, FAP 214-1). Enligt föreskrifterna fårpolisen teckna avtal med hundägare som ställer hundtill polisens förfogande. Sådana hundar skall varagodkända vid prövning enligt särskilda föreskrifter.När utskottet prövade liknandemotionsyrkanden noterade utskottet att arbetet medatt förbättra metoderna för eftersökning avförsvunna personer kommit en bit på vägen. I övrigthöll utskottet fast vid de uttalanden utskottetgjort innan, nämligen att utskottet saknade underlagför att prioritera vissa metoder framför andra.När utskottet senast prövade frågan omeftersökning av försvunna personer våren 2001noterade utskottet att det numera finns föreskriftersom syftar till att de hundar som används skallhålla en viss standard. Detta synes, anfördeutskottet, leda till att de hundar som är bästlämpade också kommer att bli de som anlitas föreftersökning. Om detta sedan är blodhundar ellerandra hundar hade enligt utskottets mening intenågon saklig betydelse. Ett bifall till det dåaktuella motionsönskemålet i frågan skulle dessutominnebära att skulle föregripatillämpningen av nämnda föreskrifter. Mot denbakgrunden avstyrktes motionen (bet. 2000/01:JuU11s. 22 f).Utskottet finner inte nu skäl att frångå sinatidigare uttalanden i frågan. Motion Ju357 avstyrks.Information till brottsofferI motionerna Ju237 (c) och Ju394 (kd) framhålls attpolisens kunskap om och information till brottsoffermåste bli bättre.Reglerna om vad målsäganden skall informeras omfinns i 13 a och 13 b §§förundersökningskungörelsen (1947:948). Genom enändring som regeringen gjorde under år 2001utvidgades polisens skyldighet att lämna information(se SFS 2001:232). Enligt nuvarande lydelse skallmålsäganden underrättas om att åklagaren under vissaförutsättningar kan föra talan om enskilt anspråkoch om möjligheterna till brottsskadeersättning. Isamband med det bör på lämpligt sätt upplysninglämnas om de regler som gäller för handläggningen avsådana anspråk. Målsägande skall också i tillämpligafall informeras om reglerna om målsägandebiträde ochbesöksförbud. Slutligen skall information ges omreglerna om stödperson, möjligheterna tillrättshjälp och rådgivning samt om vilka myndigheter,organisationer och andra som kan lämna stöd ochhjälp. Informationen i fråga skall lämnas tillmålsäganden, såvida det inte är uppenbart attinformationen inte behövs. Målsäganden skall ocksåtillfrågas om han eller hon vill bli underrättad omvissa beslut i ärendet samt om tidpunkt förhuvudförhandling och dom i målet.Bakgrunden till utvidgningen var att det frånbl.a. framförts attde brottsoffer som jourerna möter ofta inte har fåttinformation om var man kan få stöd och hjälp.I sammanhanget bör också nämnas attRikspolisstyrelsen sammanställt och under år 2001givit ut en handledning för poliser såvitt avserbrottsofferfrågor, Brottsoffer - En handledning förPolisens del i lokalsamhällets brottsofferstödjandearbete (RPS Rapport 2001:1). I handledningenredogörs för vilken information polisen skall lämnatill brottsoffer samt när och på vilket sättinformationen bör lämnas.Vidare har tre personer verksamma vid bl.a.Rikspolisstyrelsen och skrivit enbok, , som syftar till att beskrivabrottsoffers reaktioner och behov samt visa hurbl.a. polisen kan effektivisera och förbättra stödettill brottsoffer. I boken, som i första hand vändersig till studerande och yrkesverksamma inom polisenoch övriga delar av rättsväsendet, beskrivs bl.a.hur polisen bör bemöta brottsoffer och vilkeninformation som skall lämnas härvid (MagnusLindgren, och ,Brottsoffer - Från teori till praktik).Utskottet konstaterar att polisens skyldighet attlämna brottsoffer information om t.ex. var de kanerhålla stöd och hjälp har utvidgats.Därtill kommer att underföregående år sammanställt och givit ut enhandledning för hur polisen skall bemöta och stödjabrottsoffer. Enligt utskottet är det för tidigt attnu ta ställning till om ytterligare åtgärder krävspå detta område. Motionerna Ju237 och Ju394 i härbehandlade delar avstyrks.Omhändertagande enligt LOBI motion Ju384 (kd) efterfrågas bättre behandling,t.ex. vårdinsatser, för personer omhändertagna medstöd av lagen (1976:511) om omhändertagande avberusade personer m.m. (LOB).LOB trädde i kraft . Samtidigtavskaffades bestämmelserna i omstraffansvar för fylleri. När reglerna i LOBinfördes avsåg de att skapa en grundval åt ett nyttförhållningssätt vad gällde omhändertagande ochbehandling av personer som är berusade på allmänplats. Det var i första hand fråga om en socialskyddslagstiftning där omsorgen om den enskildaindividen skulle komma i förgrunden.Den 9 maj 2000 gav regeringen en särskildutredningsman i uppdrag att biträdaJustitiedepartementet med en översyn av LOB.Uppdraget redovisades i departementspromemorianOmhändertagande av berusade personer enligt LOB (Ds2001:31). Enligt utredaren är den nuvarandeordningen att omhändertagna huvudsakligen förvarashos polisen inte tillfredsställande, utan starkaskäl talar för att ansvaret för de omhändertagnaunder tillnyktringen bör läggas på annan huvudman.Det har, anför utredaren, blivit allt svårare attbedöma de omhändertagnas hälsotillstånd till följdav en ökad alkoholkonsumtion, inte minst i ungaåldrar, och den blandning av alkohol och andradroger som förekommer. Flera av de personer somavlidit i polisarrest har varitsådana som drabbats av akut alkoholförgiftning ellersom blandat alkohol med narkotika eller andrapreparat. Det är inte heller lämpligt att polisenhar huvudansvaret för förvaringen av berusadepersoner med hänsyn till att uppgiften har ett såringa samband med de centrala polisuppgifterna.Därtill kommer att förvaringen av de omhändertagnahos polisen sker under förhållanden som meddagens värderingar framstår som otidsenliga. Vissaarrestlokaler är inte ens utrustade med en madrasspå golvet utan den omhändertagne får ligga direkt påbetonggolvet. Någon möjlighet att få mat, tvättakläder eller duscha finns inte. Enligt utredarentalar starka humanitära skäl för att ansvaret förtillnyktringen läggs på en huvudman som kan ge enbättre medicinsk och social omvårdnad. Något konkretförslag på hur och till vem ansvaret ska övergåbedömde utredaren emellertid inte vara möjligt attlämna inom ramen för det aktuella uppdraget. Hanansåg dock att det, i avvaktan på ett sådantförslag, bör göras en ändring i 3 § LOB som går utpå att den som har omhändertagits skall ges denmedicinska och sociala omvårdnad som motiveras avomständigheterna. Vidare bör en lagändring göras somtydliggör att en omhändertagen person - om han ellerhon inte skall föras till sjukhus förbehandling - i första hand skall överföras till entillnyktringsenhet och inte tas i förvar påpolisstationen.Departementspromemorian har remissbehandlats ochbereds inom Justitiedepartementet.Regeringen har genom tilläggsdirektiv givit dens.k. i uppdrag attöverväga frågan om vilken huvudman som i framtidenbör ha huvudansvaret för förvaring av berusadepersoner samt hur en eventuell övergång avhuvudmannaansvaret skall genomföras (dir. 2002:23).Uppdraget i denna del skall redovisas tillregeringen senast den 1 december 2002.Utskottet konstaterar att den särskildeutredningsmannen i ovan nämnd departementspromemoriahar lämnat vissa förslag till hur situationen förpersoner omhändertagna enligt LOB kan förbättras.Dessa förslag bereds inom Justitiedepartementet.Därtill kommer att regeringen givitPolisverksamhetsutredningen i uppdrag att utredavilken huvudman som skall ha ansvaret föromhändertagna personer. Enligt utskottet bör detpågående arbetet inte föregripas. Motion Ju384avstyrks.Frågor rörande ordningsvaktsförordnanden, m.m.Några motioner rör ordningsvakters förordnanden ochbefogenheter. I motion Ju319 (s) framhålls atträtten att förordna ordningsvakter bör överförasfrån polisen till länsstyrelserna. I motion Fö273(s) framhålls att värnpliktiga med skyddsvakts-,ordningsvakts- och väktarcertifikat skall ha rätttill ett ordningsvaktsförordnande efter avslutadmilitärtjänstgöring. Slutligen begärs i motion Ju353(m) att ordningsvakts befogenheter skall utvidgastill att även omfatta identifiering av misstänktabutikstjuvar.De grundläggande bestämmelserna i fråga omordningsvakter finns i lagen (1980:578) omordningsvakter. De innebär i huvudsak följande.Ordningsvakter får förordnas att tjänstgöra bl.a.vid allmänna sammankomster, cirkusföreställningar,offentliga tillställningar, bad- och campingplatsersamt lokaler där alkoholdrycker serveras.Ordningsvakter får också förordnas att tjänstgöravid säkerhetskontroll i domstolar enligt vad somanges i lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll idomstol. Vidare får, om det finns ett särskilt behovoch det är av väsentlig betydelse från allmänsynpunkt, ordningsvakter förordnas även i annatfall.Till ordningsvakt får endast den förordnas som medhänsyn till laglydnad och övriga omständigheter ärlämplig för uppdraget och har fyllt 20 men inte 65år. Det ankommer på ellerpolismyndigheterna att fatta beslut om att förordnaordningsvakter.I samband med att polismyndigheten prövar om enperson uppfyller kravet på laglydnad görs - enligtvad utskottet inhämtat - en kontroll i bl.a.misstanke- och belastningsregistren, som innehålleruppgifter om ådömda påföljder. Sådana kontrollergörs också i samband med att ett förordnande förnyassamt om det av tips eller andra skäl framgår att enordningsvakt kan misstänkas för brott.Närmare bestämmelser om ordningsvakterskvalifikationskrav, utbildning och åligganden finnsi ordningsvaktsförordningen (1980:589) samtRikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna rådsom gäller ordningsvakter (2000:3, FAP 692-1).Enligt vad utskottet inhämtat görJustitiedepartementet en översyn avreglerna om ordningsvakter och väktare. Översynenavser bl.a. frågor om arbetsuppgifter, tillsyn,utbildning och organisatorisk ställning.Departementet avser att presentera en promemoria iämnet under innevarande år. Detta arbete bör enligtutskottets mening inte föregripas. Utskottetföreslår att avslår motionerna Ju319 ochJu353 samt motion Fö273 i här behandlad del.Reservationer1. Ordning och säkerhet vid demonstrationer,m.m. (punkt 1)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 1. Därmed bifallerriksdagen motion 2001/02:Ju271 yrkandena 5 och 9samt avslår motionerna 2001/02:Ju201, 2001/02:Ju205,2001/02:Ju206, 2001/02:Ju207, 2001/02:Ju209,2001/02:Ju214, 2001/02:Ju221, 2001/02: Ju237 yrkande31, 2001/02:Ju247, 2001/02:Ju249, 2001/02:Ju258,2001/02: Ju259 yrkandena 2-5, 2001/02:Ju263,2001/02:Ju272, 2001/02:Ju276, 2001/02:Ju295,2001/02:Ju312, 2001/02:Ju329 yrkande 7,2001/02:Ju346, 2001/02:Ju351 yrkande 3,2001/02:Ju362, 2001/02:Ju416, 2001/02:Ju418,2001/02:Ju422 och 2001/02:Ju435.StällningstagandeVi anser att den arbetssituation som många poliserbeskriver efter i äroacceptabel. Många av poliserna fick inte möjlighettill erforderliga förberedelser och nödvändig vila.Flera poliser har också beskrivit att de känt rädsla och otrygghet i sin arbetssituation.Enligt vår uppfattning är det inte möjligt attutföra ett uppdrag som bevakningen av toppmötet påett tillfredsställande sätt under sådanaförhållanden. Detta har sannolikt bidragit till atthändelserna fick det förlopp som de fick. Det ärdärför viktigt att även polisernas arbetssituationutreds inom ramen för det uppdrag som den tillsattakommittén fått.Vi anser också att bestämmelserna i 13 b och 13 c§§ polislagen kommit att användas felaktigt. Syftetmed bestämmelserna är att ge polisen möjlighet attavvisa eller avlägsna personer som stör den allmännaordningen. Polisen har dock kommit att tillämpareglerna för tillfälliga omhändertaganden eller ivärsta fall gripanden. Polisen har också använt demtill stöd för s.k. bussning, dvs. att köra i vägdemonstranter med inhyrda bussar eller liknande,vilket kritiserats av .