bet · GP01FIU20 · 2002-05-30 00:00:00 — OECD23 omfattar de 23 mindreländerna dit bl.a. hör.Ett annat sätt att utvärdera tillväxt är attjämföra vad som skulle ha hänt om hade kunnat följa med i andraländers till-växttakt. I diagrammet nedan visas hur mycket högre SverigesBNP (i fasta priser) skulle ha varit om vi hade hängt med vårakonkurrentländers tillväxttakt. Värdet av hela den produktion som skedde iSverige , dvs. BNP uppgick till ca 2 000 miljarderkronor. Men:· Om hade haft samma tillväxt som genomsnittet för samtliga 1995-2001 så skulle BNP nu vara högre.·· Om hade haft samma tillväxt som de mindre (OECD23)1995-2001 så skulle BNP nu vara högre.·· Om hade haft samma tillväxt som de små europeiska (OECD18) 1995-2001 så skulle BNP nu vara 70 mil-jarder kronor högre.·· Om hade haft samma tillväxt som 1995-2001 så skulleSveriges BNP nu vara högre.·Om hade haft samma tillväxt som 1995-2001 så skulle Sveri-ges BNP nu vara högre! (diagram borttaget)Vad som är än värre är att fortsätter att tappa gentemot omvärlden.Enligt regeringens egna tillväxtprognoser liksom den senaste prognosen frånKonjunkturinstitutet () så fortsätter att släpa efteromvärl-den även . Enligt SNS Ekonomiråds (2001) beräk-ningar krävs en svensk tillväxt som i genomsnitt överstiger tillväxteninom med en procentenhet innan på nytt tillhörde tio länder med högst BNP per capita. Men den senaste faktiskautvecklingen samt rådande prognoser visar att vår klättring uppåt inte baradröjer, utan att vi är på väg att halka efter än mer. Högkonjunkturen underandra halvan av har inte stärkt ekonomi i grunden.Regeringen spår fortsatt ekonomisk eftersläpningFörlorade möjligheterDe möjligheter som fanns att under de goda åren reformera ekonomin ochskapa förutsättningar både för en mildare nedgång den dag konjunkturenmattas och för en stabilare och långsiktigt högre tillväxtnivå i framtidengick förlorade. De senaste årens förstärkning av de offentliga finansernaberor uteslutande på högkonjunkturen. De politiska beslut som fattats harsamman-taget försvagat de offentliga finanserna, mestadels i form avutgiftsökningar (enligt beräkningar från avseende åren1999-2001). I stället för att minska de utgifter som inte ärkonjunkturberoende för att däri-genom få ned de totala offentligautgifterna på en varaktigt lägre nivå gjorde regeringen tvärtom; dekonjunkturoberoende utgifterna ökade. gick således in iavmattningen med ett högt utgiftstryck.I stället för att genomföra strukturella reformer i form av strategiskaskat-tesänkningar och en reformering av den ineffektiva och stelaarbetsmarkna-den lät regeringen konjunkturen "göra jobbet". Den högatillväxten fick skyla över det faktum att den svenska ekonomin fortfarandelider av systembrister. Dessa brister blev tydliga då vårt stora beroendeav ett fåtal stora företag inom vissa specifika branscher (främst telekomoch motorfordon) gjorde att vi drabbades extra hårt när konjunkturenmattades. Det finns i svenskt näringsliv inte den mångfald ochdiversifiering i form av mindre och medelstora företag som gör attnedgångar i samband med lågkonjunkturer blir mildare. Detta hör i sin turihop med det låga nyföretagandet och tillväxthindren för småföretag.I efterhand kan vi se att utvecklades sämre inom många områden ävenunder högkonjunkturen. Detta gäller inte minst arbetsmarknaden. Mellan 1995och ökade sysselsättningen , vilket placerar på 12:eplats bland 15 EU-länder vad gäller sysselsättningsökning. var ettav två EU-länder som noterade en minskning av sysselsättningsgraden (arbetskraftens andel av den åldersmässigt arbetsföra befolkningen) underperioden 1995-2000.Sysselsättningsökning 1995-2001Procentuell förändring(grafik borttaget)Källor: och KommissionenAtt arbetsmarknaden utvecklades så svagt som av många, inteminst regeringsföreträdare, beskrivs i mycket positiva ordalag tyder på ettdjupt systemfel på svensk arbetsmarknad. En konsekvens av detta är attintegrationsproblemen kvarstår då arbetslösheten är fortsatt hög iinvandrar-täta områden. För utomeuropeiska invandrare uppgårsysselsättningsgraden till , mot för svenskar.Den kraftiga ökningen av sjukfrånvaron innebär dessutom att en stor del avsysselsättningsökningen "ätits upp" av högresjuk-frånvaro. Den mest utsatta gruppen vad gäller sjukfrånvaron ärkvinnor an-ställda i offentlig sektor.När ekonomin mattades av hade vi den högsta arbetslös-heten någonsin i sluten av en högkonjunktur. gick således in i av-mattningsperioden med hög arbetslöshet, högt utgiftstryck och svagtillväxt-kraft.Det ekonomiska läget och konjunkturutvecklingenDen internationella konjunkturenFörra året kännetecknades av en tydlig ekonomisk avmattning, både i Sverigeoch internationellt. De negativa konsekvenserna av terroristattackerna iUSA fick inte så negativa följder för konjunkturen som mankunde befara. Detta berodde inte minst på de snabba reaktionerna fråncentralban-kerna i både och som strax efter händelsen den 11september sänkte sina styrräntor.Förra årets nedgång var tydlig inte minst inom den tidigare så expansiva IT- och telekomsektorn, vilket drabbade länder som och extrahårt.Bland övriga europeiska länder uppvisade en märkbar svaghet, meden tillväxttakt som inte nådde . Kännetecknande för avmattningen var attden skedde över i stort sett hela världsekonomin. Det fannssåledes inga länder eller regioner som kunde mildra nedgången.De flesta prognoser pekar nu mot en vändning. Senast i slutet av inneva-rande år räknar flera prognosinstitut med att den globala konjunkturenvänder uppåt, ledd av en återhämtning i . Utan tvivel har denamerikanska cent-ralbanken återkommande räntesänkningarhaft en positiv inverkan på konjunkturförloppet. Även den europeiskacentralbanken har dragit ned räntan.Avgörande för hur snabb den kommande internationella återhämtningen blir ärutvecklingen i . Utan tvivel har den amerikanska resolutaagerande resulterat i att nedgången inte blivit djupare än vad mångabefarat, vilket också innebär att förutsättningarna för nästkommandeuppgång förbättrats. Inte bara lägre räntor utan även en lättarefinanspolitik, med fram-för allt sänkta skatter, har bidragit till attkonsumentförtroendet förblivit högt. Nedgången och förra årets svaga BNP-utveckling i härrör främst från fallande industriinvesteringar,lagerneddragningar och en svag exportutveck-ling.Det finns emellertid risker i den amerikanska konjunkturbilden. Om densvaga börsutvecklingen fortsätter kan det leda till att hushållens sparandeökar, vilket slår mot konsumtionen. En annan risk är en uppgång iinflationen, vilket kan leda till en kraftig åtstramning avpenningpolitiken, vilket i sin tur dämpar en konjunkturuppgång.En uppgång i förväntas leda till att återhämtningen i under-lättas. har dock tecknen på en uppgång varit mindre tydliga iEuropa. Förhållandevis svaga offentliga finanser, inte minst i ,har minskat möjligheterna för finanspolitiska stimulanser. Den europeiskacentralbanken har inte sänkt räntan i samma snabba takt som Fed i USA.Ännu syns ingen tydlig uppgång i telekomsektorn, vilket är en förutsättningför att många länder i skall kunna lyfta.Många EU-länder, inte minst , brottas med strukturella problem, t.ex. inom arbetsmarknadsområdet och vad gäller skattesystemen. Inom såväl EUsom euroområdet förväntas BNP-tillväxten bli något lägre än för 2001.För 2003 förväntas tillväxten i ta fart. En fortsatt uppgång avexporten, främst till följd av utvecklingen i , en förstärkning av IKT-sektorn och stigande investeringar förväntas driva utvecklingen i positivriktning. För hela OECD-området väntas en tillväxt på ca 1 ½ % och 2 ½-3 % tillväxt nästa år.Utvecklingen i SverigeSvensk ekonomis stora utlandsberoende gör en uppgång i den internationellakonjunkturen nödvändig för en återhämtning i Sverige.För en stabil och varaktig uppgång krävs emellertid att även den inhemskaefterfrågan tar fart, och främst då hushållsefterfrågan. Hushållensdisponibla inkomster ökar, men det är osäkert hur stor andel som går tillkonsumtion. En ökning av sparandet kan leda till att konsumtionsuppgångenblir mindre än väntat. steg sparandet, vilket fåranses som naturligt med tanke på det mycket låga sparandet under föregåendeår. En fortsatt negativ börsutveckling, Stockholmsbörsen har fallit iår, kan mycket väl leda till att sparandet fortsätter att öka medanstigande huspriser verkar i motsatt riktning. Undersökningen överhushållens inköpsplaner tyder på en ökad pessimism.Bilden vad gäller företagen är splittrad. Visserligen har inköpschefsindexunder våren stigit till över 50, vilket indikerar en uppgång iindustrikonjunk-turen, men tyder andra indikatorer, t.ex.konjunkturbarometern för maj, på att uppgången blir långsam.Den inhemska inflationsutvecklingen och därmed ränteutvecklingen utgör enannan osäkerhetsfaktor. Det faktum att inflationen legat överinflationsmålet har lett till att stramat åt penningpolitikenoch höjt räntan med totalt en halv procentenhet . gårsåledes in i den kommande uppgången med en redan i utgångsläget höginflation och en uppåtgående trend i ränteläget. Detta verkar hämmande påden inhemska efterfrågan.Sammantaget kommer den svenska ekonomin att påverkas positivt av deninternationella uppgången, men vad gäller den inhemska utvecklingen finnsflera osäkerhetsfaktorer. Men även för del är det troligt medsnabba-re tillväxt nästa år.Sämre tillväxtförutsättningar inför nästa konjunkturuppgångEnligt de flesta prognosinstitut är botten i den nuvarande avmattningenpasse-rad, eller åtminstone nådd. Som framgått av vad som här sagtstidigare pekar flertalet prognoser mot en vändning i världsekonomin islutet av innevarande år. Även om de faktiska indikatorerna inte är såentydiga för del kommer naturligtvis en internationell uppgångäven att påverka den svenska konjunkturen i positiv riktning.Det finns dock en stor risk att en konjunkturuppgång på nytt får regeringenatt tro att alla problem är lösta. En konjunkturuppgång riskerar att skylaöver de strukturella problemen. Utan en politik som är inriktad på att taitu med de långsiktiga frågorna kommer en konjunkturförbättring bara att geen tillfällig tidsfrist. Regeringens passivitet och frånvaron avstrukturella reformer gör att tillväxtförutsättningarna på isvensk ekonomi framstår som svaga.Kapacitetsutnyttjandet är redan i utgångsläget högt, och läget på arbets-marknaden är ansträngt. Detta har lett till att redan förekonjunk-turvändningen stramat åt penningpolitiken genom att höja den kortastyrrän-tan. Inflationen har legat över inflationsmåletpå , och även över den övre toleransgränsen på . Myckettyder därmed på att jämviktsarbetslösheten - den nivå på den öppnaarbetslösheten som på lång sikt är förenlig med prisstabilitet - liggerkring dagens nivå på , eller till och med högre. Arbetslösheten kansåledes inte falla under dagens nivå utan att inflationen tar fart.Företrädare för Riksbanksledningen har öppet sagt att det är möjligt attbanken kan tvingas till att via en stram pen-ningpolitik motverka en lägrearbetslöshet än dagens nivå. Detta är utan tve-kan ett tydligt underbetygåt regeringens arbetsmarknadspolitik. Benägenhe-ten att snabbt slå ikapacitetstaket kan inte lösas genom en annan penningpo-litik. Det krävsekonomisk-politiska strukturförändringar som blir än mer angelägna med denkommande demografiska utvecklingen.Lediga resurser i ekonomin är en förutsättning för att ekonomin skall kun-na växa utan inflation, och en förutsättning för regeringens prognos omtill-växt skall kunna infrias. Mycket tyder emellertid påatt regeringen överskattat de lediga resurserna. , menframför allt , gör andra bedömningar än regeringen. Riksbankensberäk-ningar av produktionsgapet indikerar att detta kan ha varit sluteteller t.o.m. positivt, dvs. att den faktiska produktionen överstiger denpotentiella, . skriver iinflationsrapporten att även om resursutnyttjandet nu kan hafallit tillbaka så handlar det om en tillfällig nedgång och det råder storosäkerhet om mängden lediga resurser i utgångsläget, alltså vid tiden förden förväntade uppgångsfasen. ser också den ökade sjukfrånvaronsom ett resursproblem. Medan regeringen spår en löneökningstakt på dekommande åren så tror att ökningstakten kommer att överstiga , vilket enligt bankens analyser inte är förenligt med inflationsmålet. Denaktuella lönestatistiken tycks bekräfta dessa farhågor.En viktig aspekt i sammanhanget är de mycket låga investeringsvolymerna iSverige. Detta är en tydlig illustration på det dåliga svenskaföretagsklimatet i . Låg avkastning, vilket leder till ettnettoutflöde av investeringar, är främsta anledningen. Nettoutflödet frånSverige av egentliga investeringar, dvs. sysselsättningsskapanderealinvesteringar, uppgick till ,vilket är mer än det svenska näringslivets investe-ringar för ett enskiltår (). Att förlorar investeringar till andra länder gör attvi inte förmår skapa de nya jobb som skall ersätta de gamla i den takt somen sund omvandling skulle kräva. (grafik borrtaget)Källa: /2000Sammantaget anger dessa faktorer att utrymmet för tillväxt, med oförändradpolitik, är starkt begränsat de kommande åren.Mycket tyder på att det i stället är regeringens lågtillväxtalternativ,såsom det beskrivs i vårpropositionen, som är det mest realistiska. Därantas nämli-gen arbetsmarknaden fungera sämre än i basalternativet, vilketleder till högre löneökningar, högre inflation och tillväxtdämpanderäntehöjningar. Riksban-kens två räntehöjningar med totalt 0,5procentenheter tyder också på att det alternativet är på väg att bliverklighet. Varken i basalternativet eller i lågtillväxtalternativet nåssysselsättningsmålet på (andelen sysselsatta i )år 2004.Utvecklingen och det troliga scenariot illustrerar med all önskvärd tydlig-het hur regeringens passivitet och ovilja till nytänkande direkt slår motden ekonomiska utvecklingen. Att regeringen är tillfreds med en långsiktigsvensk tillväxtpotential på , som innebär att den ekonomiskaeftersläpning-en gentemot omvärlden fortsätter, är oroväckande. Exempelfrån andra länder visar vad som kan bli resultaten av en målmedvetenreformering av ekono-min. Det kanske bästa exemplet är därtillväxtorienterad politik, bl.a. skattesänkningar, gett ett dynamisktnäringsliv och hög tillväxt. har klättrat från tjugoförstatill sjätte plats i välståndslista.Internationella organisationer - , , m.fl. - återkommer regel-bundet med rekommendationer till om strukturella reformer. Främstär det lägre inkomstskatter och en modernisering av arbetsmarknaden i syfteatt öka utbudssidan i ekonomin som rekommenderas. IMF återkom till dessarekommendationer så sent som i samband med fondens senasteSverigerapport.Det långsiktiga tillväxtmålet måste höjasBara genom en hög, stabil och långsiktigt hållbar ekonomisk tillväxt kanden framtida välfärden tryggas. Livskraftiga stora och små företag somtillåts växa är därmed en förutsättning för offentlig verksamhet där denoffentliga sektorn har en viktig uppgift att fylla. Vi ser hurden offentliga sektorn på grund av svaga resurser har svårt att klara sinakärnuppgifter på ett tillfredsställande sett. Trots världens högsta skatterhar vi inte världens bästa skola eller sjukvård.Den långsiktiga tillväxtpotentialen måste höjas till . I dagligger denna kring , enligt beräkningar. Deåtgärder som vi vill genomföra för att öka tillväxten skall samtidigtgarantera att inga regi-oner eller grupper hamnar på efterkälken. Dentillväxtorienterade politiken skall omfatta hela samhället och hela landet.Social och regional tudelning skall motverkas. är tillväxt, eneffektivare arbetsmarknad och skapandet av nya jobb en förutsättning föratt bryta det sociala utanförskap som finns på flera orter och inomolika grupper i samhället. Den kom-petens som finns i hela landet måste tastill vara.Målet med en långsiktigt hållbar tillväxt på är det somgenomsyrar den politik som våra fyra partier har för avsikt att föra efterhös-tens val, och som våra förslag till förändringar syftar till. Dethandlar om att få fart på nyföretagandet, att öka antalet livskraftiga,växande företag, att bryta utvecklingen med den kraftigt växandesjukfrånvaron, att få fler i ar-bete och att öka valfriheten och mångfalden.Att öka tillväxtpotentialen: fler i arbete och bättre utbyte av arbetetEn offensiv reformpolitikVår ekonomiska politik syftar till att uppnå en god välståndsnivå och enhög sysselsättning. Dessa är starkt förenade. Utan god, långsiktigt hållbartillväxt och en hög sysselsättning kan inte heller andra mål realiseras.Regeringens prognoser visar på en långsammare tillväxt under de närmasteåren och svå-righeter att nå sysselsättningsmålet. Detta kommer att haåterverkningar på den offentliga ekonomin.Sverige är starkt beroende av utvecklingen i omvärlden. Med en exportan-delav ekonomin på är ett av de mest utrikeshandelsbe-roende länderna i OECD-området.Detta har öppnat stora möjligheter för den svenska ekonomin och de svenskaföretagen som det påverkar de förhållanden under vilka vi arbetaroch förutsättningarna för den ekonomiska politiken.Även före vårt medlemskap i var vi självfallet starkt beroende av eko-nomin i vår omvärld. är diskussionen om den ekonomiska politiken meraformaliserad genom EU-medlemskapet. Där förs en kontinuerlig diskussion ommedlemsländernas ekonomiska politik, och allmänt hållna riktlinjer utfär-das. Någon direkt harmonisering av t.ex. finanspolitiken är dock inteaktuell. Denna situation ger oss som ett litet land större möjligheter attpåverka övriga länder än vad ett utanförskap skulle ha givit.Samtidigt har vi i många viktiga avseenden möjligheter att bedriva en egenpolitik inriktad på strukturella reformer. Den politik vi här redovisarmedför att tar viktiga steg i den s.k. Lissabonprocessen som syftartill att i skapa "världens mest konkurrenskraftiga och dynamiskakunskapsba-serade ekonomi, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxtmed fler och bättre jobb samt ökad social sammanhållning".Vårt medlemskap är inte minst viktigt nu när det finns risk för ökad pro-tektionism. beslut om ståltullar är djupt olyckligt och riskerar attdrab-ba inte bara EU:s medlemsländer utan också fattigare länder somexporterar till . En åtgärd som den amerikanska riskerar att leda tillmotåtgärder och det kan leda till en successiv upptrappning med mycketnegativa konsekven-ser för handel och samarbete. Tullarna drabbar inte baraandra länders produ-center utan också amerikansk industri, t.ex.bilindustrin som får dyrare in-satsvaror, och amerikanska konsumenter. Somså tidigare i liknande situationer visar det sig mycket svårtför den som inför protektionis-tiska åtgärder att kunna bedöma vem somegentligen drabbas i slutänden.Det är viktigt att denna tvist löses inom ramen för WTO-samarbetet.Om tullarna ligger kvar och nya åtgärder tillkommer kan de nyafrihandelsförhandlingarna, den s.k. Doharundan, komma i fara. Att USAtillgriper tullhinder kan vidare ha farliga spridningseffekter till mångaandra länder.Från svensk synpunkt är det viktigt att EU agerar emot de amerikanskatullarna. När ett sådant läge som det nuvarande inträffar står Sverigestarkare genom EU-medlemskapet än vad vi skulle ha gjort som enskild nation. Sam-tidigt är det viktigt att inom EU verkar för att upphäva dehan-delshinder och protektionistiska stöd som EU själv upprätthåller. Utanen sådan självsanering har EU mindre trovärdighet när man kräver liberalise-ringar av andra.Utvidgningen av EU till att också omfatta de fornasocialiststaterna i är en av de viktigaste politiska ochekonomiska händelserna . bör utgöra en pådrivandekraft när det nu finns tendenser till tveksamhet i en del EU-länder.Tendenser till slutenhet inom EU bör bekämpas.De överskott som uppnåtts i de svenska offentliga finanserna hari hög grad berott på att den internationella konjunkturen och den lågakronkursen gjort det möjligt att gå upp i kapacitetsutnyttjande utan attinfla-tionen satte fart. Dessa gynnsamma yttre förutsättningar har ocksåinneburit att de skattehöjningar som regeringen genomfört förbättratstatsfinanserna på ett sätt som inte varit möjligt i ett mera normaltkonjunkturläge.Med höga skatte- och utgiftskvoter leder en konjunkturuppgång mer ellermindre automatiskt till en förbättring av de offentliga finanserna. Det ären helt annan situation när konjunkturen mattas av och tillväxten går in ien långsammare bana. Då riskerar de offentliga finanserna att snabbtförsämras, och att då tillgripa skattehöjningar sänker bara tillväxtenytterligare.Den ekonomiska politiken måste därför få en annan inriktning under denärmaste åren.Det är nödvändigt att sänka skatte- och utgiftsandelarna för att bl.a.minska de offentliga finansernas starka konjunkturberoende. Redan nu visarstats-budgeten ett underliggande underskott. Det måste därför ske enhårdare prio-ritering bland de offentliga utgifterna, med starkareinriktning på de genuint kollektiva uppgifterna, på de viktigaste delarnaav de offentligt finansierade välfärdssystemen och på utgifter som ärnödvändiga för tillväxten. Utan en snabbare tillväxt kan viktiga mål inomden ekonomiska politiken inte för-verkligas. Därför måste också deskattesänkningar som är viktigast från till-växtsynpunkt prioriteras.Ett lägre skatte- och utgiftstryck ger människorna en bättre egen ekonomioch gör dem mindre beroende av bidragssystemen. Det ökar valfriheten ochskapar möjligheter att förbereda för de förändringar i den offentligaekonomin som den kommande befolkningsutvecklingen kräver.Genomförandet av förändringar i den ekonomiska politiken under de när-masteåren måste självfallet ske på ett sådant sätt att de offentliga finansernasstabilitet inte hotas.Fler i arbeteArbete är den grundläggande basen för välstånd. Alla länder som nått en godekonomisk nivå har hög sysselsättning. Däremot är inte en högsysselsättning i sig en garant för högt välstånd. De socialistiska ländernai hade hög framreglerad sysselsättning men låg standard.Om skall vara ett land med möjlighet att betala goda löner innebärdet i praktiken att skall vara ett land med hög BNP per person.Detta kräver både god tillväxt och hög sysselsättning. Som vi konstateratligger numera på sjuttonde plats bland vad gäller BNPper person och denna situation har inte förbättrats trotskonjunkturuppgången i slutet av 1990-talet.För att uppnå en uthållig tillväxt om långsiktigt krävs bå-de ökad sysselsättning och ett bättre utbyte av arbetsinsatsen. Dettakräver genomgripande reformer på ett antal områden. Huvuddelen av denframtida tillväxten måste ligga inom näringslivet. Det krävs därför bättrevillkor för företagandet, mindre hinder och bättre förutsättningar. Ettantal hinder för sysselsättning och tillväxt måste undanröjas. Människorsmöjligheter att delta i arbetslivet och anpassa sin arbetsinsats måsteunderlättas.För att nå en uthållig tillväxt på krävs en hög sysselsättning,att många människor är i arbete. kommer antaletpersoner att öka med ca 100 000 medan befolkningen över65 år kommer att öka med drygt en halv miljon. "Försörjningsbördan" påmänniskor i arbete kommer att öka.Bara ett bibehållande av samma sysselsättningsfrekvens som i respekti-ve åldersgrupp skulle innebära att sysselsättningen ökade mycket svagtfram till 2005 för att därefter minska, se följande tabell.Sysselsättningsutveckling vid demografisk framskrivningGenomsnittlig årlig procentuell förändringÅldersgrupp 2002-2005 2006-201016-19 -5,9 -2,420-24 3,8 -2,125-34 -0,7 2,035-44 -0,6 -1,445-54 0,8 0,655-64 -1,4 -0,855-59 -4,4 -0,460-64 4,2 -1,7Totalt 0,25 -0,08Källa: KonjunkturinstitutetÄven om sysselsättningen med detta mekaniska sätt att räkna skulle ökanågot är det ändå en mycket långsammare ökning än underandra , 0,25 mot . Vi har dessutomkonstaterat att sysselsättningen inte höll jämna stegmed utvecklingen inom EU.Ett bibehållande av nuvarande sysselsättningsgrad skulle således innebäraen långsammare sysselsättningsökning än för attdärefter övergå i en direkt minskning. Detta är uppenbarligen intetillräckligt för att nå vårt mål om årlig BNP-tillväxt.Hittills har praktiskt taget allt intresse omkring sysselsättningen gälltbe-folkningen i s.k. arbetsför ålder, dvs.