bet · GO01KU11 · 2002-02-22 00:00:00 — Motionärerna föreslår ett tillkännagivande tillregeringen om skilda valdagar för riksdags-respektive kommunalval. Frågan ellerskilda tidpunkter under bör enligtmotionärerna prövas ytterligare.Frågan om valdagens förläggning tas upp av ElverJonsson (fp) i motionerna 1999/2000:K273 yrkande 1och 2000/01:K295 yrkande 1. I motionerna begärsförslag om vederbörlig författningsförändring sommöjliggör allmänna val ellerförsommaren.Även i motionerna 2000/01:K401 av . (mp) yrkande 6 och 2000/01:N383 av sammamotionärer yrkande 35 tas frågan upp om reformeringav valsystemet för att ge större tyngd åt lokalafrågor. Motionärerna föreslår i den förstnämndamotionen att begär att regeringen läggerfram förslag till ändringar i lagstiftningen så attriksdagsval och kommunalval hålls skilda år. I densistnämnda motionen begärs ett tillkännagivande omskilda valdagar.BakgrundGällande ordningValdagsbestämmelser finns i regeringsformen,riksdagsordningen och vallagen (1997:157). Ordinarieval till förrättas enligt 3 kap. 3 §regeringsformen . Sådana val hållsenligt 1 kap. 1 § riksdagsordningen i september.Närmare bestämmelser om tidpunkten finns i 1 kap. 10§ vallagen (1997:157). Valdag skall vara den tredjesöndagen . Ordinarie val till riksdagenoch ordinarie val till landstings- ochkommunfullmäktige skall hållas samma dag.Aktuell utredningRiksdagen beslöt med bifall tillmotioner att göra ett tillkännagivande tillregeringen om behovet att utreda såväl frågan om attflytta valdagen till en annan tidpunkt än tredjesöndagen som frågan om skilda dagar förval till respektive till landstings- ochkommunfullmäktige (bet. 1999/2000:KU2, rskr.1999/2000:5).1999 års författningsutredning har härefter genomde ovan nämnda tilläggsdirektiven (dir. 2000:21)fått i särskilt uppdrag att utreda frågorna omskilda valdagar och vårval. Det är enligt direktivenangeläget att frågorna, som är av stor betydelse förden politiska och samhälleliga verksamheten ilandet, får en så balanserad och allsidig belysningsom möjligt och att de överväganden som görs baseraspå ett tillförlitligt forskningsunderlag. Kommitténskall senast slutföra sitt arbete ifrågorna om skilda valdagar och vårval.Demokratiutredningen framhåller i sitt betänkande(SOU 2000:1) En uthållig demokrati! fördelarna medskilda dagar för val till och tillkommunala församlingar.Utskottets bedömningResultatet av författningsutredningsöverväganden bör avvaktas. Utskottet avstyrkerdärmed motionerna 1999/2000:K206 (m) yrkandena15-17, 1999/2000:K273 (fp) yrkande 1, 2000/01:K295(fp) yrkande 1, 2000/01:K396 (fp) yrkande 2,2000/01:K401 (mp) yrkande 6 och 2000/01:N383 (mp)yrkande 35.FolkomröstningsinstitutetMotionerFrågor om folkomröstningsinstitutet tas upp i femmotioner.I motion 1999/2000:K206 av m.fl. (m)yrkande 11 begärs en utredning i frågan.Motionärerna hänvisar till den ordning förfolkomröstning som gäller i . Där är detmöjligt för en tredjedel av ledamöteratt få till stånd en folkomröstning om ett beslutsom har fattat. En motsvarandebestämmelse i svensk rätt skulle kunna ta sinutgångspunkt i de regler som gäller för beslutandefolkomröstning i grundlagsfrågor, men enligt danskförebild kräva att en nej-majoritet måste uppgå tillminst en tredjedel av de röstberättigade för attriksdagsbeslutet skall hävas. IT-utvecklingen börbeaktas vad gäller formerna för folkomröstning.I motion 2000/01:K303 av m.fl. (m)yrkande 5 återkommer motionärerna med förslaget.I motion 1999/2000:K279 av ()begärs ett tillkännagivande om en parlamentariskutredning om folkomröstningsinstitutet. Motionärenhänvisar till betänkandet (SOU 1997:56) Folket sområdgivare och beslutsfattare, som avlämnades av ensärskild utredare. Arbetet bör enligt motionärenfullföljas av en parlamentarisk utredning.I motion 2000/01:K397 av m.fl. (c)yrkande 2 föreslås att begär attregeringen lägger fram förslag om en parlamentariskkommitté för att belysa möjligheten för beslutandenationella folkomröstningar. Motionärerna anför attmedborgarna blir mer delaktiga i en beslutsprocess,om möjligheten finns till folkomröstning i en frågaäven om någon sådan omröstning inte hålls.I motion 2000/01:K202 av () tasen aspekt på frågan om folkomröstningar upp. Imotionen föreslås att tillkännager förregeringen som sin mening att det i bestämmelsernaför rådgivande folkomröstningar bör skrivas in etttillägg med innebörden att utfallet av en rådgivandefolkomröstning skall ha en tidsbegränsad giltighet.BakgrundGällande ordningBestämmelser om folkomröstning finns iregeringsformen, i riksdagsordningen ochfolkomröstningslagen (1979:369).I 8 kap. 4 § regeringsformen anges att föreskrifterom rådgivande folkomröstning i hela riket och omförfarandet vid folkomröstning i grundlagsfrågameddelas genom lag.I 8 kap. 15 § regeringsformen, som innehållerbestämmelser om stiftande av grundlag, angesförutsättningarna för att folkomröstning om vilandegrundlagsförslag skall anordnas samt gesföreskrifter om omröstningen. För att sådanfolkomröstning skall anordnas, krävs bl.a. att minsten tredjedel av ledamöter röstar för det.Folkomröstningen skall hållas med val tillriksdagen. Vid omröstningen får de delta som harrösträtt vid valet. Förslaget faller, om de flestaav dem som deltar i omröstningen röstar motförslaget och de är fler än hälften av dem som haravgett godkända röster vid riksdagsvalet. Omförslaget inte faller, tar upp det tillslutlig prövning.Folkomröstning kan även aktualiseras enligt 10 kap.regeringsformen, som gäller förhållandet till andrastater.Inför rådgivande folkomröstning skall i särskildlag anges den fråga som skall ställas till folketsamt tidpunkten för omröstningen (18 §folkomröstningslagen).UtredningsbetänkandeRiksdagen biföll på förslag av utskottet(bet. 1993/94:KU44) motioner om en utredning omfolkomröstningsinstitutet. Enligt utskottet fannsdet brister i den gällande ordningen. En sådan bristvar att möjligheten att göra omröstningar formelltbeslutande var begränsad. Genom att flera alternativän två kunde förekomma vid en omröstning kunderesultatet bli att inget alternativ fick absolutmajoritet, och tvister kunde då uppstå om hurresultatet skulle tolkas. Det fanns enligtutskottets uppfattning anledning att sammanställaoch utvärdera erfarenheter av folkomröstningar iSverige och i andra länder. Sammanställningen bordeligga till grund för en översyn av gällande regleroch ett övervägande av behovet av nya regler.Övervägandena borde innefatta frågan hur närabestämmelserna borde anknyta till de regler somgäller för folkomröstningar i grundlagsfrågor ochfrågan om vilket minoritetsskydd som behövdes.Mot utskottets förslag om en utredning hadereservation anmälts av företrädarna förSocialdemokraterna.Då åter behandlade motionerom en utredning om folkomröstningsinstitutet, hadenågon åtgärd i frågan ännu inte vidtagits avregeringen. Ett enigt utskott vidhöll isitt betänkande 1995/96:KU6 sin tidigare bedömning,och beslöt enligt utskottets förslag.Regeringen tillkallade härefter en särskildutredare med uppdrag att sammanställa och utvärderaerfarenheter av folkomröstningar i och iandra länder (dir. 1996:6). Utvärderingen skulleligga till grund för en översyn av gällande regleroch ett övervägande av behovet avförfattningsändringar. Övervägandena borde innefattafrågan om vilket minoritetsskydd som behövs.Utredaren skulle inleda sitt arbete med attsammanställa och utvärdera erfarenheter avfolkomröstningar i och i andra länder.Därefter skulle frågan om förändringar i detgällande regelverket övervägas. Dessa övervägandenborde innefatta frågan om hur nära bestämmelsernabör anknyta till de regler som gäller förfolkomröstningar i grundlagsfrågor och frågan omvilket minoritetsskydd som behövs. Frågor som rörkommunala folkomröstningar skulle inte omfattas avuppdraget. Inte heller skulle frågor om anslag avstatliga medel för partiers och organisationerskampanjer vid folkomröstningar behandlas avutredaren. Inom de angivna ramarna hade utredarenstor frihet att lägga fram förslag till deförfattningsändringar som föranleddes av utredarensställningstaganden. Utredaren skulle hålla siginformerad om det utredningsarbete som bedrevs avDemokratiutvecklingskommittén.Utredaren, som antog namnet 1996 årsFolkomröstningsutredning, har avlämnat sittbetänkande (SOU 1997:56) Folket som rådgivare ochbeslutsfattare.I betänkandet ansåg utredaren att det inte finnsanledning att överväga någon principiell förändringav möjligheten till beslutande folkomröstning igrundlagsfrågor enligt 8 kap. 15 § regeringsformen.Utredaren ansåg emellertid att det borde bli möjligtatt anordna beslutande folkomröstningar utöver vadsom är möjligt. Enligt ett avförslagen, A, skulle medborgarna kunna accepteraeller förkasta ett av antaget beslut i ettlagstiftningsärende. Enligt detta förslag skulleriksdagen först fatta ett beslut som, om riksdagenså önskar, underställs medborgarna för ettslutgiltigt beslut. Enligt ett annat förslag, B,skulle inte först fatta beslut utanavgörandet i den aktuella lagstiftningsfrågan skulleläggas direkt i medborgarnas händer. För att ettlagförslag skall antas skulle enligt förslagetkrävas att en majoritet av röstande stöder något avde alternativ som föreläggs dem. Denna majoritetskall sammantaget utgöra av deröstberättigade (kvorumregel).Utredaren ansåg utvecklingen mot att låtarådgivande folkomröstningar uppfattas som bindandeär olycklig av flera skäl. Ett var den risk föroklarhet som alltid inryms i bristen påöverensstämmelse mellan vad en regel säger och hurden kommit att tillämpas. Ett annat skäl varavsaknaden av en kvorumregel. Utredaren framhöll atten utvidgning av folkomröstningsinstitutet bordeleda till att rågången mellan beslutande ochrådgivande folkomröstningar tydliggjordes.Beredningen av utredarens förslag inomRegeringskansliet har enligt vad som inhämtats frånRegeringskansliet avslutats i samband med att 1999års författningsutredning fick sina tilläggsdirektivatt utreda bl.a. frågan om skilda valdagar.Tidigare utskottsbedömningUtskottet behandlade en motion omfolkomröstningsinstitutet senast i betänkande1999/2000:KU2. Utskottet ansåg därvid attberedningen inom avFolkomröstningsutredningens betänkande bordeavvaktas.Utskottets bedömningDen svenska folkstyrelsen bygger historiskt på attfolkets vilja förverkligas genom valda ombud. uppfattning är emellertid en folkstyrelsegenom ombud inte nog. Folkstyrelsen skullevitaliseras genom att medborgarna i folkomröstningdeltar i och påverkar besluten på ett tydligaresätt. Som ett komplement till den representativademokratin finns det därför skäl att ökaanvändningen av folkomröstningsinstitutet.En förstärkning av minoritetsskyddet skulle kunnautgöra ett väsentligt inslag i den allmänna strävanatt stärka demokratin. En möjlighet för en vissminsta minoritet av att få till stånd enfolkomröstning där medborgarna kan förkasta ettbeslut som fattats av är en modell som kanvara av intresse att överväga. Även möjligheten iövrigt att öka användningen av beslutandefolkomröstningar bör ses över.Utskottet anser med hänsyn till det anförda attregeringen i enlighet med motionerna 1999/2000:K206(m) yrkande 11, 2000/01:K303 (m) yrkande 5,1999/2000:K279 (kd) och 2000/01:K397 (c) yrkande 2på nytt bör låta utreda folkomröstningsinstitutet.Utredningen bör ha parlamentarisk sammansättning.Den bör bygga på och följa upp 1996 årsFolkomröstningsutrednings arbete. Utskottet föreslårsåledes att som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört.Frågan om begränsad giltighet för rådgivandefolkomröstningar bör efter en sådan utredning somutskottet förordar förlora det mesta av sinaktualitet. Utskottet erinrar om att det inte finnsnågon formell skyldighet för att följa ettutslag av en rådgivande folkomröstning utan att detär - de folkvalda och de politiskapartierna - som själv avgör huromröstningsresultatet skall påverka riksdagensbeslut. Motion 2000/01:K202 (kd) avstyrks.Behörighet för riksdagsorgan i EU-frågorMotionI motion 2000/01:K353 av m.fl. (v)föreslås att tillkännager för regeringensom sin mening att den sittandeFörfattningsutredningen ges tilläggsdirektiv för attändra grundlagen så att kan delegera makttill ett riksdagsorgan, exempelvis , somskall kunna binda regeringen för en politiskhandlingslinje inför beslut om förordningar ochdirektiv i i enlighet med vad imotionen anförs.BakgrundGällande bestämmelserRiksdagen består enligt 3 kap. 1 § regeringsformenav en kammare med 349 ledamöter. beslutfattas i och av kammaren.I samband med anslutning till Europeiskaunionen infördes i riksdagsordningen (RO)bestämmelser som reglerar samverkan mellan riksdagenoch regeringen i frågor som rör Europeiska unionen(prop. 1994/95:19, 1994/95:TK1, bet. 1994/95:KU22,rskr. 1994/95:65 och 66). Bestämmelserna samladesgenom en lagändring som trädde i kraft den 1 januari1997 i ett nytt 10 kap. (bet. 1996/97:KU2, rskr.1996/97:74, 75 och 76). Enligt 10 kap. 1 §riksdagsordningen skall regeringen bl.a. fortlöpandeinformera om vad som sker inom ramen församarbetet i Europeiska unionen, och enligt 10 kap.4 § riksdagsordningen skall , för samrådmed regeringen i frågor som gäller Europeiskaunionen, inom sig tillsätta en ().Aktuella utredningarDen av talmanskonferensen tillkalladeRiksdagskommittén, som nämnts ovan, utsåg för sinaolika uppgifter referensgrupper. En sådan gruppbehandlade hantering av EU-frågor.Referensgruppen framhöll i sin slutrapport attbestämmelserna om samverkan mellan riksdag ochregering är av mycket stor betydelse förmöjligheterna för att påverka utvecklingeninom de områden som samarbetet i EU avser, attriksdagen bör ges ett ännu starkare inflytande överEU-frågorna än över den traditionellautrikespolitiken och att ett sätt att markera denstarka ställning som bör ha i dessa frågorär att roll regleras i regeringsformen.Mot denna bakgrund föreslog gruppen att regeringensskyldighet att informera och samråda med iEU-frågor skall regleras i en särskild bestämmelse i10 kap. regeringsformen. Regeringen borde tainitiativ till en samordning mellan gruppens förslagoch den sittande författningsutredningen.Riksdagskommittén överlämnade genom talmannen frågantill regeringen.1999 års författningsutredning fick härefter isärskilt uppdrag (dir. 2000:61) att lämna förslagtill en ny bestämmelse i regeringsformen som skallreglera regeringens skyldighet att informera ochsamråda med i EU-frågor.Ett förslag lämnas i utredningens delbetänkande(SOU 2001:19) Vissa grundlagsfrågor. Enligtförslaget skall den grundläggande föreskriften omregeringens skyldighet att informera och samråda medriksdagen föras över till regeringsformen.Föreskriften regeringen fortlöpandeskall informera och samråda med organ somutses av om vad som sker inom ramen församarbetet i EU och att närmare bestämmelser ominformations- och samrådsskyldigheten meddelas iriksdagsordningen.I nu lämnade betänkandeRiksdagen inför 2000-talet behandlas även frågan omEU-nämndens ställning.Kommittén konstaterar att regeringen alltid äransvarig inför och att de sedvanligaparlamentariska kontrollinstrumenten står tillförfogande också i EU-frågor. Konstitutionsutskottethade, när nämnden inrättades, påpekat att denföreslagna ordningen innebar en möjlighet attförankra den ståndpunkt regeringen ämnade inta vidförhandlingarna i rådet och att kunna försäkra sigom accept av förhandlingsståndpunkten,som regeringen agerar med fullt politisktansvar vid rådets möten (bet. 1994/95:KU22).Uttalanden av nämnden om dess inställning i frågordär regeringen framlagt förhandlingsståndpunktersaknar formell rättslig betydelse, menkonstitutionsutskottet hade i sammanhanget erinratom att man bör kunna utgå från att "regeringen intekommer att företräda en ståndpunkt som står i stridmed vad nämnden har gett uttryck för i samrådet"(bet. 1996/97:KU2).Kommittén påpekar att parlamentarismens principinnebär att regeringen skall handla så att dentolereras av och att, i ettförtroendefullt samarbete mellan riksdag ochregeringen, regeringen får förutsättas agera ienlighet med ståndpunkter.Kommittén konstaterar vidare att praxis harutvecklats så att det inte anses tillräckligt attregeringen inte gör något som står i strid med synpunkter utan i stället agerar i enlighetmed nämndens råd och ståndpunkter. Denna praxis börenligt kommittén bestå. Kommittén påpekar dock atten fråga kan utvecklas på ett sätt som gör attregeringen bedömer att en avvikelse från nämndensståndpunkt är nödvändig, och kommittén vill i detsammanhanget erinra om möjligheten för regeringenatt söka förnyad kontakt med nämnden. Om regeringenändå inte agerar i enlighet med nämndensställningstaganden, skall regeringen enligtkommitténs förslag tydligt redovisa skälen föravvikelsen i den skriftliga återrapport som skalltillställas kammarkansliet och efterrådsmötet. Som påpekat måstemycket goda skäl föreligga för att regeringen inteskall företräda nämndens ståndpunkt.Kommittén lämnar även förslag om uppföljningen avregeringens agerande i EU. Regeringens skyldighetatt redovisa sitt agerande i EU för skallregleras i riksdagsordningen. Regeringen bör enligtförslaget i den årliga EU-skrivelsen redovisa vilkaeventuella åtgärder domar från som rörSverige har föranlett. I skrivelsen bör också dedirektiv redovisas som inte genomfört trotsatt tidsfristen för genomförandet löpt ut liksom deåtgärder som regeringen avser att vidta för attavhjälpa bristerna i genomförandet.Kommitténs betänkande har överlämnats tillriksdagsstyrelsen, som beslutat lägga fram förslagtill (förslag 2000/01:RS1) enligtkommitténs betänkande.Utskottets bedömningBeredningen av förslag bör enligtutskottets mening avvaktas. Utskottet avstyrkerdärmed motion 2000/01:K353 (v). Utskottet kommersenare att få ta ställning till förslag även medanledning av författningsutredning.Riksdagens kontrollmaktMotionI motion 1999/2000:K349 av Per m.fl. (m), somdelvis handlar om att inrätta ett revisionsorganunderställt , begärs också etttillkännagivande till regeringen om en utredning avriksdagens kontrollmakt (yrkande 2). Motionärernaanför att kontrollmakt utgör ensammanhållen helhet som skall säkerställa attmaktutövningen sker på ett för medborgarna gagneligtsätt. Till kontrollmakten hörkonstitutionsutskottets granskning av regeringen.Denna granskning måste kunna ske på ett sätt somklarlägger undersökta händelseförlopp för att geriksdagen möjlighet att bedöma hur regeringen utförtsina uppgifter. - I regeringsformen anges hurkontrollmakten ser ut. Motionärerna anser att detfinns skäl att överväga om den givits en utformningsom står i överensstämmelse med vårt samhälles krav.Mot den bakgrunden förordar motionärerna attutformningen av kontrollmakt bör bliföremål för utredning, förslagsvis inom ramen förden författningsutredning som regeringen beslutattillsätta.BakgrundGällande bestämmelserRegeringen styr enligt 1 kap. 4 § regeringsformenriket och är ansvarig inför . Bestämmelserom kontrollmakt finns i 12 kap.regeringsformen.Det centrala inslaget i den parlamentariskakontrollen är reglerna om regeringensavgångsskyldighet. Dessa är konstruerade så attriksdagen kan förklara att ett statsråd inte harriksdagens förtroende. Ett statsråd som drabbats avmisstroendeförklaring skall entledigas. Ärmisstroendeförklaringen riktad mot statsministern,skall alla statsråd entledigas.Det finns två inskränkningar i skyldigheten attavgå. Den ena avser en möjlighet för regeringen attinom från misstroendeförklaringen förordnaom extra val. Den andra innebär attregeringsledamöterna, om de alla har entledigats,skall stanna kvar i sina befattningar som s.k.expeditionsministär till dess en ny regering hartillträtt.I kontroll av regeringen ingår enligt 12kap. 1 § regeringsformen konstitutionsutskottetsgranskning av statsrådens tjänsteutövning ochregeringsärendenas handläggning. Granskningen gällertill stor del regeringens åtgärder som högstaförvaltningsmyndighet men också dess sätt att utövasin förordningsmakt och att ge normgivningsmaktvidare genom bemyndiganden för underordnadeförvaltningsmyndigheter och kommuner. Även andraåtgärder av regeringen inom normgivningen kangranskas av , såsom remissertill Lagrådet och publicering av författningar.Konstitutionsutskottet skall minst en gång om åretavge ett granskningsbetänkande.Konstitutionsutskottet har ännu en principielltviktig funktion i kontrollen av regeringen, nämligenatt fatta beslut i fråga om åtal mot statsråd. Dessahandlar i sin statsrådssyssla under ett allmäntstraffrättsligt ansvar, men ansvar kan ådömas baraom ett statsråd anses ha grovt åsidosatt sintjänsteplikt. Åtal väcks direkt i Högsta domstolen.Till de parlamentariska kontrollinstituten kan manockså hänföra frågeinstituten, dvs. interpellationeroch frågor enligt 12 kap. 5 § regeringsformen. Tillkontrollinstituten hör också ombudsmänoch revisorer.Beslut om RiksrevisionenRiksdagen fattade efter beredning ikonstitutionsutskottet beslut att en nyrevisionsmyndighet under skall bildas(bet. 2000/01:KU8, rskr. 2000/01:116-119).Myndigheten, kallad , skall inrättasunder . Den skall ansvaraför den statliga redovisnings- ocheffektivitetsrevisionen och rapportera tillriksdagen och regeringen. har gettregeringen i uppdrag att tillsätta en utredning meduppgift att utarbeta det förslag tillgrundlagsändring och de övriga lagförslag som krävsför att reformen av den statliga revisionensorganisation och ledning skall kunna genomföras.Riksdagsstyrelsen gavs i uppdrag attefter utredning återkomma till med förslagsom i enlighet med vad utskottet anfört tillgodoserriksdagens eget behov av revisionsliknande insatser.Utskottets bedömningDelar av kontrollmakt kommer att berörasi de utredningar som föranleds av beslutet attinrätta den nya revisionsmyndigheten underriksdagen. Enligt utskottets mening finns det inteskäl att nu initiera ytterligare utredningar omriksdagens kontrollmakt. Motion 1999/2000:K349 (m)yrkande 2 avstyrks.RiksdagskommissionerMotionI motion 1999/2000:K244 av m.fl.(fp) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande tillregeringen om att i särskilda fall skallkunna tillsätta särskilda riksdagskommissioner. Enlag om sådana kommissioner bör stiftas. Enligtmotionärerna visar debatten om den s.k. IB-affärenpå ett behov av att i särskilda fall skallkunna utse särskilda riksdagskommissioner. Dessa börvara komplement till den granskning somkonstitutionsutskottet löpande gör och avse sådanamer omfattande undersökningar som utskottetsvårligen kan klara inom sin ram. I varje särskiltfall bör ställning tas till om dessa kommissionerskall ha möjlighet att ta upp vittnesmål undersanningsförsäkran och ha möjlighet att befriapersoner från gällande tystnadsplikter.BakgrundGällande regler m.m.Statliga myndigheter lyder enligt 11 kap. 6 §regeringsformen under regeringen, om myndigheteninte enligt regeringsformen eller annan lag lyderunder . Utredningsväsendet ligger, medundantag för frågor om riksdagsarbetet, underregeringen. framhöll i sittbetänkande (SOU 1963:17) statsskickbeträffande granskande funktion attriksdagen i förhållande till rikets styrelse ochförvaltning har en särskild och alltmer väsentligkontrollfunktion. Utredningen underströk att detfrån funktionsuppdelningssynpunkt är av betydelseatt kontrollfunktionen utövas enligt bestämda igrundlagen fastställda former: möjligheten tillmisstroendeförklaring, interpellations- ochfrågeinstitutet, konstitutionsutskottetsgranskningsverksamhet, ombudsmän ()samt revisorer.Tidigare utskottsbehandlingUtskottet behandlade den aktuella frågan senast isitt betänkande 1998/99:KU20, som godkänts avriksdagen. Utskottet vidhöll då sin tidigareståndpunkt, nämligen att frågan om inrättandet avett kommissionsinstitut var av den digniteten attden borde behandlas inom ramen för en översyn avförfattningen i mer samlad form och att utskottetinte såg något skäl att föreslå ett sådantöversynsarbete.Vid utskottets behandling av regeringensproposition Förhör m.m. hos kommissionen förgranskning av de svenska säkerhetstjänsternasförfattningsskyddande verksamhet (prop.