bet · GP01LU9 · 2002-01-17 00:00:00 — Utskottet anförde vidare atten utvidgning av talerätten för änkan och arvingarnainte torde kunna motiveras utifrån principen ombarnets bästa.När det sedan gäller faderskap som fastställtsgenom dom erinrade utskottet om att Högsta domstolendå beviljat resning i ett mål därfaderskapet fastställdes . Mannen ansökte omresning och åberopade som stöd för sitt yrkande omogiltigförklaring av faderskapet en företagenrättsgenetisk undersökning (NJA 1997 C 70). Efterdet att mannen avlidit och en arvinge till honomträtt i hans ställe beviljades resning. Beträffandebehörigheten för en avliden mans änka eller arvingaratt begära blodundersökning enligtblodundersökningslagen eller att ansöka om resningförelåg däremot, såvitt utskottet hade sig bekant,inte något prejudicerande avgörande. Enbart dennaomständighet kunde emellertid, enligt utskottetsmening, inte åberopas som skäl för en översyn avlagstiftningen. Utskottet utgick från att, för detfall det skulle visa sig att nuvaranderegler leder till otillfredsställande resultat,regeringen i lämpligt sammanhang skulle återkommatill med förslag i ämnet.Utskottet har därefter, dels ibetänkande 1998/99:LU18, dels ibetänkande 1999/2000:LU15, med hänvisning tillutskottets tidigare ställningstaganden i sakenavstyrkt motionsyrkanden med samma inriktning som denu aktuella. har följt utskottet.Senast behandlades frågan av utskottet våren 2001.Utskottet vidhöll därvid i sitt av riksdagengodkända betänkande 2000/01:LU15 sina tidigareställningstaganden och hänvisade därutöver till i den juridiska litteraturen ställt frågan omett rättsligt faderskap i sådana sammanhang som tasupp i motionerna inte borde betraktas ur ettperspektiv som även inkluderar respekt för ettsocialt faderskap och barnets intresse av att varabibehållet sin rättsliga status som barn till enviss man (, Föräldraskap i rättsligbelysning, akademisk avhandling, 2000).Utskottet finner inte heller nu skäl att ändrainställning i frågan om införande av utvidgademöjligheter för arvingar att väcka talan om hävandeav faderskap. Motionerna L233, L268 och L292 bördärför avslås.VårdnadUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden som rörfrågor om- automatisk gemensam vårdnad för ogiftaföräldrar, vårdnadens utövande, upplysningar om barnet, växelvis boende barnets bästa.Utskottet hänvisar till tidigareställningstaganden, pågående arbete och denkommande utvärderingen av 1998 årsföräldrabalksreform. Jämför reservationernanr 2 (c), nr 3 (c), nr 4 (v) och nr 5 (c).Däremot bör bifalla ettmotionsyrkande och delvis bifalla ett annatmotionsyrkande som båda gäller en ordning medautomatisk prövning av vårdnaden när den enaföräldern gjort sig skyldig till grovbrottslighet mot den andra föräldern.Automatisk gemensam vårdnad för ogiftaföräldrarEnligt 6 kap. 3 § står ett barn undervårdnad av båda föräldrarna om dessa är gifta medvarandra, och i annat fall av modern ensam. Ingårföräldrarna senare äktenskap med varandra stårbarnet från den tidpunkten under vårdnad av bådaföräldrarna. Ogifta föräldrar kan få gemensamvårdnad om sina barn genom domstols förordnande,genom en anmälan till socialnämnden i samband medatt faderskapet fastställs, eller - om inte domstoltidigare beslutat i vårdnadsfrågan - genom enanmälan till skattemyndigheten.Tasso Stafilidis och (bådav) anser i motion L331 att det saknas skäl att urvårdnadshänseende särbehandla barn till ogiftaföräldrar jämfört med barn till gifta föräldrar.Nuvarande ordning innebär, anförs det i motionen,att modern uppfattas som den generellt sett mestlämpliga föräldern. Den omständigheten att modern,till skillnad från fadern, automatiskt får vårdnadenmedför även att den patriarkala maktstrukturenförstärks och att heteronormativa könsrollsmönstercementeras. I motionen begärs ett tillkännagivandesom går ut på att automatisk gemensam vårdnad skallinföras för sambor, dock med undantag för de falldär detta inte är förenligt med barnets bästa.I motion L264 av m.fl. (c) anförsatt gemensam vårdnad är en viktig grundprincip bådeför barnet och för föräldrarnas delaktighet. Enmodern familjerättslig lagstiftning, anpassad tilldagens föränderliga familjerelationer måste, menarmotionärerna, ha gemensam vårdnad som utgångspunkt.I motionen begärs ett tillkännagivande om attgemensam vårdnad skall gälla även för barn tillogifta föräldrar från det att faderskapetfastställts (yrkande 5).Ifrågavarande spörsmål övervägdes i samband med1998 års föräldrabalksreform. I likhet medregeringen ansåg utskottet då att frågan borde bliföremål för ytterligare överväganden och avstyrkte ianslutning därtill flera motionsyrkanden med sammainriktning som de nu aktuella (prop. 1997/98:7, bet.LU12).Som redovisats inledningsvis fick en särskildutredare i uppdrag att biträdaJustitiedepartementet i arbetet med att övervägafrågan om automatisk gemensam vårdnad för ogiftaföräldrar. Uppdraget redovisades idepartementspromemorian (Ds 1999:57) Gemensamvårdnad för ogifta föräldrar. I promemorian föreslåsändringar i som bl.a. innebär attföräldrar som inte är gifta med varandra när barnetföds skall få gemensam vårdnad när harförflutit från det att faderskapet har fastställtsgenom en bekräftelse som har godkänts avsocialnämnden, om ingen av föräldrarna inom dennatid till socialnämnden anmäler att han eller honmotsätter sig gemensam vårdnad. Om någon avföräldrarna gör en sådan anmälan skall modernfortsätta att vara ensam vårdnadshavare. En far somhar nekats del i vårdnaden skall enligt förslaget,liksom , kunna väcka talan om gemensam ellerensam vårdnad vid domstol. Möjligheten att erhållagemensam vårdnad genom anmälan skall finnas kvar fördem som vill få gemensam vårdnad snabbare.Promemorian har remissbehandlats och bereds förnärvarande inom Regeringskansliet.I likhet med vad utskottet fann i sittav godkända betänkande 1999/2000:LU15anser utskottet att resultatet av det pågåendeberedningsarbetet inte bör föregripas genom någotuttalande från sida. Utskottet föreslårdärför att motionerna L264 yrkande 5 och L331 skallavslås.Vårdnadens utövandeAtt ha vårdnaden om ett barn innebär enligt 6 kap.11 § att ha det rättsliga ansvaretför barnets person. Vårdnadshavaren har både en rättoch en skyldighet att bestämma i frågor som rörbarnets personliga angelägenheter. I takt medbarnets stigande ålder och utveckling skallvårdnadshavaren ta allt större hänsyn till barnetssynpunkter och önskemål. När vårdnaden tillkommerföräldrarna gemensamt skall dessa utöva sinarättigheter och skyldigheter gentemot barnettillsammans, något som framgår av 6 kap. 13 §föräldrabalken. Om den ena föräldern är frånvarande,sjuk eller på annat sätt förhindrad att ta del ibeslut som rör vårdnaden, tillkommerbeslutanderätten den andra vårdnadshavaren ensam, omett beslut inte kan skjutas upp utan olägenhet.Beslut som är av ingripande betydelse för barnetsframtid får dock inte fattas av den enavårdnadshavaren ensam, om inte barnets bästauppenbarligen kräver detta. När det gäller alla devardagliga avgöranden som måste träffas vid utövandeav vårdnaden är det naturliga att bestämmanderättenutövas av än den ena och än den andra föräldern,beroende på vilken av dem som vid tillfället är tillhands eller på hur de annars har kommit överens omatt organisera vårdnadsansvaret (se prop.1975/76:170, bet. LU33).I motion L264 av m.fl. (c) anförsatt det kan ifrågasättas om det är lämpligt att bådaföräldrarna skall vara med om och fatta allavardagliga beslut. Det kan, menar motionärerna,innebära ett orosmoment och leda till bråk mellanföräldrarna om den av föräldrarna som inte bortillsammans med barnet skall få vara med ochbestämma i allt rörande barnet. Motionärerna anseratt det bör införas en uttrycklig bestämmelse i 6kap. som innebär att den avvårdnadshavarna som har barnet boende hos sig ensamskall få besluta i frågor som gäller den dagligaomsorgen om barnet mer självständigt än vad som ärfallet . Är det fråga om större frågor,exempelvis om den förälder som har barnet boende hossig vill flytta, skall föräldrarna, anförs det imotionen, dock även fortsättningsvis beslutagemensamt. I motionen begärs ett tillkännagivande ienlighet med det anförda (yrkande 6).Fanny Ritzell m.fl. (kd) anser i motion L242 attvårdnadshavarnas rätt och skyldighet att gemensamtbesluta i frågor som rör barnets personligaförhållanden i grunden är positiv. I vissasituationer kan dock, anförs det i motionen,gällande rätt innebära komplikationer. Ett exempelpå en sådan situation som lämnas av motionärerna äratt barnet är i behov av barn- ochungdomspsykiatrisk vård och den ena vårdnadshavarenmotsätter sig att barnet får sådan vård. I motionenbegärs ett tillkännagivande om att frågan om kravetpå samtycke från båda vårdnadshavarna skall ses överinom ramen för utvärderingen av 1998 årsföräldrabalksreform (yrkande 3).Utskottet erinrar om att frågan om att införa ensärskild reglering i avbeslutanderätten vid utövandet av vårdnadenövervägdes i anslutning till 1998 årsföräldrabalksreform (prop. 1997/98:7, bet. LU12).Vårdnadstvistutredningen hade i sitt betänkande (SOU1995:79) Vårdnad, boende och umgänge föreslagit attdet skulle införas en uttrycklig bestämmelse om attden vårdnadshavare som barnet bor tillsammans medensam får besluta i frågor om den dagliga omsorgen.Till den dagliga omsorgen var, enligt utredningen,att hänföra t.ex. beslut om barnets mat och kläder,sovtider och fritidssysselsättning. Ett klartövervägande antal remissinstanser tillstyrkteVårdnadstvistutredningens förslag eller lämnade detutan erinran. Några remissinstanser, däriblandSocialstyrelsen, påpekade dock att det inte är heltlätt att i alla lägen avgöra vad som är att hänföratill den dagliga omsorgen och delade inte hellerutredningens uppfattning i detta avseende.Regeringen gjorde i propositionen bedömningen attdet inte framkommit att den föreslagna bestämmelsenskulle behövas i praktiken. Inte heller borde det,enligt regeringens uppfattning, komma i fråga att ilagen försöka precisera vad som hör till den dagligaomsorgen, eftersom en sådan regel lika gärna kundekomma att skapa eller förstärka tvister som att lösadem. Något lagförslag lades därför inte fram i dessadelar.Utskottet ansåg, med anledning av motionsyrkandenmed samma inriktning som de nu aktuella, att för attden av föreslagnabestämmelsen skulle införas borde krävas att detföreligger ett reellt behov av en sådan lagregleringoch att regleringen kan göras så klar och tydlig attden löser de gränsdragningsproblem som kan finnas.Utskottet delade regeringens uppfattning att någonuttrycklig lagreglering inte framstod som nödvändig,men förutsatte emellertid att regeringen följdefrågan och, om anledning därtill skulle föreligga,återkom till med förslag på området.Riksdagen följde utskottet.Motionsspörsmålet har därefter behandlats av densärskilde utredare som haft i uppdrag att biträdaJustitiedepartementet med att överväga frågan omautomatisk vårdnad för ogifta föräldrar. I dentidigare omnämnda departementspromemorian (Ds1999:57) Gemensam vårdnad för ogifta föräldrar pekarutredaren på vissa problem som en sådan lagregleringskulle kunna föranleda och gör bedömningen attnuvarande bestämmelser om vårdnadshavarensbeslutanderätt i frågor om utövandet av vårdnadeninte bör ändras.Enligt utskottets mening har inte framkommit någonomständighet som utgör skäl att förorda enannan inställning från sida i den nuaktuella frågeställningen än den tidigaregivit uttryck för. Utskottet förutsätter dock attmotionsspörsmålet kommer att aktualiseras inom ramenför den kommande utvärderingen av 1998 årsföräldrabalksreform och att regeringen återkommertill om skäl för en förändrad inställningi frågan skulle framkomma.Med det anförda föreslår utskottet att motionernaL242 yrkande 3 och L264 yrkande 6 skall avslås.Upplysningar om barnetEnligt 6 kap. 15 § fjärde stycket harbarnets vårdnadshavare ett ansvar för att barnetsbehov av umgänge med en förälder som inte ärvårdnadshavare eller med någon annan som står barnetsärskilt nära så långt som möjligt tillgodoses.Vårdnadshavaren skall lämna upplysningar rörandebarnet som skall främja umgänget.Upplysningsskyldigheten avser viktigare och merabetydelsefulla händelser, t.ex. att barnet skallflytta till annan ort eller barnets hälsotillstånd.Om särskilda skäl talar mot det gäller inteupplysningsskyldigheten. Bestämmelsen infördes genomen lagändring som trädde i kraft (prop. 1990/91:8, bet. Tillämpningsområdetutökades i samband med föräldrabalksreformtill att även omfatta barn som står underföräldrarnas gemensamma vårdnad. Upplysningspliktenåvilar i sådana situationer den förälder hos vilkenbarnet bor.I motion L242 av m.fl. (kd) anförsatt umgängesföräldern saknar rätt att fåinformation om sådant som barnets skolgång ochtillstånd vid sjukhusvistelser. Motionärerna anseratt lagstiftningen bör ses över i syfte att så långtsom möjligt öka möjligheterna för umgängesföräldraratt få upplysningar om sina barn. Gemensam vårdnadbör, anförs det, innebära att umgängesföräldernskall ha samma möjligheter att vara lika välinformerad om sitt barn som boendeföräldern. Imotionen begärs ett tillkännagivande om att fråganom umgängesförälderns rätt till information skallses över i samband med utvärderingen av 1998 årsföräldrabalksreform (yrkande 6).Inför ställningstagandet till ifrågavarandespörsmål vill utskottet först påpeka att för detfall föräldrarna har gemensam vårdnad om ett barn,men barnet bor hos endast den ena föräldern, denandra förälder inte är beskuren från möjligheten attfå information om barnet. Står barnet under vårdnadav endast den ena av föräldrarna saknar däremot denförälder som inte har vårdnad om barnet - utöver vadsom följer av 6 kap. 15 § - i principen självständig rätt att ta del av sekretessbelagdinformation om barnet. Som framhållits avkonstitutionsutskottet i det av godkändabetänkandet /89:KU14 föreligger dock ett visstutrymme för uppgiftslämnande också till den föräldersom inte har vårdnaden om sitt barn, även omvårdnadshavaren motsätter sig det.Utskottet har vid åtskilliga tillfällen avstyrktliknande motionsyrkanden om att båda föräldrarna,oberoende av om de är vårdnadshavare eller ej, börvara jämställda i sekretessammanhang (se bl.a. bet.1988/89:LU33, 1990/91: LU13, 1992/93:LU22,1995/96:LU2 och 1997/98:LU12). Utskottet hänvisade då i sitt avriksdagen godkända betänkande 1999/2000:LU15 tillriksdagens tidigare ställningstaganden i frågan ochkunde inte finna annat än att lagstiftningen varändamålsenligt utformad och att enumgängesberättigad förälders informationsbehovrörande barnet normalt torde kunna tillgodoses genomreglerna i 6 kap. 15 § föräldrabalken.Enligt utskottet har inte framkommit någonomständighet som motiverar ett ändratställningstagande från sida i saken.Utskottet förutsätter dock att frågeställningenkommer att aktualiseras inom ramen för den kommandeutvärderingen av föräldrabalksreform ochatt regeringen återkommer till om skäl fören förändrad inställning i frågan därvid skulleframkomma.Med det anförda föreslår utskottet att motion L242yrkande 6 skall avslås.Växelvis boendeI några motionsyrkanden aktualiseras frågor krings.k. Därmed avses att barnet vistasoch har ett varaktigt boende hos båda föräldrarnaungefär lika mycket. Från växelvis boende börskiljas den situationen att barnet bor stadigvarandehos ena föräldern och umgås med den andra föräldern.Även om barnet vistas mer hos den ena föräldern änden andra kan det vara fråga om ett växelvis boende.Omständigheter av betydelse vid denna bedömning ärbl.a. var barnet förvarar sina tillhörigheter ochhur barnets försörjning fördelats mellan föräldrarna(prop. 1997/98:7 s. 67 med hänvisningar, bet. LU12).Tuve Skånberg och (kd, m) framhålleri motion L313 att barnets självklara rätt till bådaföräldrarna inte får blandas ihop med föräldrarnasbehov och önskningar om att få en "rättvis" tillgångtill sina barn. Detta kan, anförs det i motionen,leda till att även små barn tvingas att boomväxlande hos sina föräldrar på ett sätt som inteär förenligt med barnets bästa. Motionärernaefterlyser därför en kartläggning av hur domstolardömer i vårdnadsärenden gällande små barn för atttydliggöra om nuvarande praxis är förenlig medbarnens bästa. Studier om hur små barn påverkas avväxelvis boende bör också uppmuntras. I motionenbegärs ett tillkännagivande om vikten av att barnetsbehov skall styra utformningen av umgänget medföräldrarna.Fanny m.fl. (kd) påpekar i motion L242 attsituationen vid växelvis boende för små barn, varmedmotionärerna avser barn , aldrig harstuderats närmare. I motionen begärs etttillkännagivande om att frågan om barns situation,särskilt vad gäller barn , skall utredasfrån ett barnperspektiv inom ramen för den aviseradeutvärderingen av föräldrabalksreform(yrkande 4).Motionsspörsmål rörande för- och nackdelar medväxelvis boende har varit föremål förbehandling av . gav ,med anledning av motionsyrkanden, regeringen tillkänna att studier bör genomföras beträffandehur små barn påverkas vid växelvis boende. Enligttillkännagivandet borde också utredas hur föräldrarbäst kan informeras och stödjas så att barnets behovfår styra hur boendet och umgänget utformas (bet.1998/99:SoU6, rskr. 171).Med anledning av tillkännagivande gavregeringen i uppdragatt genomföra studier och sammanställa kunskap omhur små barn påverkas av växelvis boende samt attutreda hur berörda parter bäst kan få informationoch stöd så att barnets bästa kan tillgodoses.Uppdraget redovisades i kunskapsöversikten Växelvisboende som överlämnades till regeringen i början avapril 2001.I sammanhanget bör också nämnas att regeringeninom ramen för det tidigare redovisadeutredningsuppdraget rörande automatisk gemensamvårdnad gav i uppdrag till en barnpsykiatrisk expertatt belysa frågan om växelvis boende ur barnetsperspektiv. Förutom att överväga vilka för- ochnackdelar som växelvis boende kan ha för barnet lågi uppdraget att belysa frågan huruvida växelvisboende bör undvikas om barnet understiger en vissålder och i vilka situationer växelvis boende kanvara olämpligt eller mindre lämpligt. Små barnspåverkan av växelvis boende var en fråga somsärskilt skulle belysas av experten. Uppdragetredovisades i en bilaga tilldepartementspromemorian (Ds 1999:57) Gemensamvårdnad för ogifta föräldrar.Våren 2001 avstyrkte utskottet ett motionsyrkandemed samma inriktning som de som är aktuella isitt av godkända betänkande 2000/01:LU15.Utskottet erinrade därvid om det förestående arbetetinom med en utvärdering av 1998års föräldrabalksreform och förutsatte att det dåaktuella motionsspörsmålet skulle komma att bliföremål för överväganden inom ramen för detta arbeteoch såg därför inte skäl till något initiativ frånriksdagens sida. Utskottet har sammainställning och föreslår att motionerna L242 yrkande4 och L313 skall avslås.Därmed övergår utskottet till att behandla ettnärliggande spörsmål, nämligen underhållsskyldighetvid växelvis boende.Bestämmelser om föräldrarnas underhållsskyldighetför sina barn finns i 7 kap. . Enligt7 kap. 1 § skall föräldrarna svaraför underhållet av ett barn efter vad som är skäligtmed hänsyn till barnets behov och föräldrarnassamlade ekonomiska förmåga. En förälder kan fullgörasin underhållsskyldighet genom att faktiskt ta handom barnet eller genom att betala underhållsbidragför barnet. En förälder som inte har vårdnaden ombarnet och inte heller varaktigt bor tillsammans meddetta skall fullgöra sin underhållsskyldighet genomatt betala underhållsbidrag till barnet. Detsammagäller en förälder som har vårdnaden om barnetgemensamt med den andra föräldern men barnetvaraktigt bor tillsammans med endast den andraföräldern. Vid växelvis boende utgår inteunderhållsbidrag eftersom barnet anses varaktigbosatt hos båda föräldrarna. Varje förälder fullgördå sin underhållsskyldighet genom att svara för dedirekta kostnaderna för barnet barnetvistas hos honom eller henne.Bo Könberg () ifrågasätter i motion Sf388principen att underhållsbidrag inte utgår vidväxelvis boende i de fall föräldrarna har avsevärtolika stor inkomst. I motionen pekas på att närföräldrarna bor tillsammans svarar de givetvis förbarnets kostnader i proportion till sin inkomst. Detär, menar motionären, inte självklart att dennaproportionerliga fördelning skall ersättas med enlika fördelning om föräldrarna separerar och barnetbor växelvis hos vardera föräldern. Motionären begärett tillkännagivande om att regeringen skall låtautreda frågan om föräldrarnas ekonomiska ansvar vidväxelvis boende.Utskottet vill för sin del framhålla att gällanderätt inte hindrar föräldrarna att komma överens omatt underhållsbidrag även skall utgå vid växelvisboende, och utskottet är inte berett att tainitiativ till någon åtgärd från sida medanledning av det nu aktuella motionsyrkandet.Frågeställningen har dock ett nära samband med 1998års ändringar i , och utskottetförutsätter att regeringen tar initiativ till den imotionen begärda översynen om det under den kommandeutvärderingen av reformen eller i något annatsammanhang skulle visa sig att det föreligger behovav en sådan översyn.Med det anförda föreslår utskottet att riksdagenskall avslå motion Sf388.Hänsynen till barnets bästaEnligt 6 kap. 1 § har ett barn rätttill omvårdnad, trygghet och en god fostran. Ilagrummet slås vidare fast att barn skall behandlasmed aktning för sin person och egenart och att detinte får utsättas för kroppslig bestraffning ellerannan kränkande behandling. Den som har vårdnadenom ett barn har ansvar för barnets personligaförhållanden och skall se till att barnets behovenligt 1 § blir tillgodosedda. Barnetsvårdnadshavare svarar även för att barnet får dentillsyn som behövs och skall bevaka att barnet fårtillfredsställande försörjning och utbildning. Föratt undvika att barnet orsakar skada för någon annanskall vårdnadshavaren se till att barnet står underuppsikt eller att andra lämpliga åtgärder vidtas.Viviann m.fl. (c) påpekar i motion L264 brukar skilja mellan ett passivt och ett aktivtbarnets bästa. Med passivt barnets bästa förstås,anförs det i motionen, att barnet tillerkännsgrundläggande skydd och rättigheter med sammainnehåll som andra samhällsgrupper. Ett aktivtbarnets bästa innebär däremot att barnet får åtnjutarättigheter och skydd utöver vad andrasamhällsgrupper får. Motionärerna menar att detsaknas stöd för en sådan uppdelning i rättskällorna,varför det kan vara lämpligt med en översyn. Imotionen begärs ett tillkännagivande om behovet aven översyn av lagstiftningen i syfte att förstärkabarnets rätt till omvårdnad, trygghet och aktningför sin person (yrkande 2).I motion L310 av och (båda v) anförs att det är en brist attett barn inte kan kräva att en vårdnadshavare ellerförälder med umgängesrätt umgås med barnet, faktisktdelar vårdnaden om barnet eller på andra sätt ärdelaktig. Motionärerna anser att det behövslagstiftning, reglering och praxis som starkarebetonar vårdnadshavarnas och föräldrarnasskyldigheter gentemot barnet. I motionen begärs etttillkännagivande i enlighet med det nu anförda(yrkande 1).Annelie Enochson (kd) anför i motion Ju393 attföräldrarätten enligt nu gällande lagstiftning äröverordnad barnens rätt, och i motionen begärs etttillkännagivande om att det bör stiftas en barnbalkdär relevanta delar av , lagen omtillfällig vård om unga, socialtjänstlagen ochbrottsbalken kan samlas (yrkande 4).Som redovisats inledningsvis har hänsynen tillbarnets intressen stått i förgrunden i denfortlöpande reformeringen av familjerätten sompågått . Syftet har varitatt ge barnet en starkare rättslig ställning ochdärvid markera barnets behov och de hänsyn som till barnets bästa. Det senaste steget på deninslagna vägen togs i samband med 1998 årsföräldrabalksreform (prop. 1997/98:7, bet. LU12).För att betona principen om barnets bästa infördesdärvid en övergripande bestämmelse i 6 kap.föräldrabalken om att barnets bästa alltid skallkomma i främsta rummet vid avgörande av alla frågorom vårdnad, boende och umgänge.