bet · GO01KU12 · 2002-02-22 00:00:00 — Behov av variation och anpassning.Enligt kommittén har utvecklingen under 1990-taletinneburit att diskussionen nu förs under andraförutsättningar än , dåsamordnad statlig länsförvaltning sågs som ettviktigt instrument för att främja den regionalautvecklingen. Den regionala debatten handlar i dagom att överföra just det samordningsansvar som dåvar ett huvudargument för en samordnad statliglänsförvaltning till regionala självstyrelseorgan.Förutsättningarna för en fortsatt utveckling av densamordnade länsförvaltningen har därmed förändrats,och roll som företrädare för dennationella politiken har enligt kommittén markeratsstarkare på bekostnad av uppgiften att främja länetsutveckling.I fråga om den geografiska indelningen konstaterarkommittén att tendensen mot större regioner inom denstatliga förvaltningen håller i sig. Störreregionbildningar grundas på en strävan attregionerna skall bli mer funktionella eller merkostnadseffektiva. Regiongränserna spelar dock mindre roll tack vare ny teknik och nyainformations- och kommunikationsmöjligheter.Kommittén anser att det inte är realistiskt attåtergå till länet som indelningsgrund för destatliga regionala myndigheterna i stort. Ett sättatt lösa samordningsproblemen kan enligt kommitténvara en mer funktionell organisering avlänsstyrelserna. behöver inte selikadan ut i hela landet utan bör kunna variera iolika regioner. och de regionalasjälvstyrelseorganens gränser behöver inte hellersammanfalla.Kommittén har haft ambitionen att göra en allsidigutvärdering av försöksverksamheten med ändradregional ansvarsfördelning men har funnit att denkorta tiden för utvärderingen utgjort en tydligbegränsning. Kommitténs förslag avseende denregionala samhällsorganisationen i försökslänen kani huvudsak delas upp i två delar: dels fortsatt ochutvidgad försöksverksamhet, dels en tydligareansvarsfördelning mellan stat och självstyrelseorgani försökslänen.Kommittén redovisar att huvudintrycket avförsöksverksamheten är positivt. Vid en jämförelsemellan de två demokratimodellerna - direktrespektive indirekt valda fullmäktigeförsamlingar -delar kommittén bedömningen att det knappast går attslå fast att den ena modellen är mer demokratisk änden andra utan demokrativärdet i respektive modellbestäms av de normer bedömaren själv utgår ifrån.Kommittén har iakttagit att självstyrelseorganen isamtliga försökslän har lyckats skapa konstruktivaoch positiva relationer med kommunerna i respektiveregion samt att också samarbetsklimatet mellankommunerna i respektive försökslän har förbättrats.Kommittén konstaterar att det finns för- ochnackdelar med regionala partnerskap. Framför alltupplevs beslutsfattandet som otydligt, och klarareregler för partnerskapens ställning efterlyses.Arbetet i partnerskap är inte unikt för försökslänenutan samtliga län deltar i exempelvistillväxtavtalsarbetet. Kommittén konstaterarslutligen att försöket med vidgad samordnadlänsförvaltning i mest uppfattats somen intern organisationsfråga.Kommitténs förslag innebär bl.a. följande.Försöksverksamheten med ändrad regionalansvarsfördelning i , , ochVästra skall förlängas till attomfatta även . Under samma periodskall försöksverksamheten kunna utvidgas till attomfatta ytterligare län.Självstyrelseorganen i , ochGotlands län skall få betecknas region i stället förlandsting respektive kommun. skallfå rätt att använda beteckningen regionfullmäktige istället för kommunfullmäktige, och detta bör gällaäven för tillkommande försökslän med direktvaldafullmäktige.De författningar som reglerar försöksverksamhetenskall bli föremål för en allmän översyn. Översynenbör syfta till att anpassa reglerna tillsjälvstyrelseorganens behov av mer allmänt utformaderegler, som utgår från den kommunala självstyrelsensprinciper och mindre från traditionell statligreglering.Ansvarsfördelningen mellan ochsjälvstyrelseorganen bör förtydligas, och därförskall en särskild instruktion för länsstyrelserna iförsökslänen utarbetas. Samtliga uppgifter som avserregionalpolitik och regional näringspolitik samtplanering av regional transportinfrastruktur skallöverföras från tillsjälvstyrelseorganen.NUTEK:s bindande föreskrifter vad gällerredovisningen av det regionala utvecklingsprogrammetskall ersättas med icke bindande allmänna råd.Självstyrelseorganen skall ges hela beslutsansvaretför fördelning av statliga medel för regionalautvecklingsprojekt och rätt att, i stället förNUTEK, disponera och därmed själva utbetala deregionalpolitiska medel och andra utvecklingsmedelsom de beviljar.Planeringssystemet för transportinfrastrukturenskall reformeras med utgångspunkterna dels en bättrekoordinering mellan planeringen av den regionalatransportinfrastrukturen och arbetet med deregionala tillväxtavtalen, dels en bättre följsamhetmellan planeringsramar och de statliga medel som irealiteten ställs till förfogande, dels också bättremöjligheter till en demokratisk förankring avplaneringsarbetet.Självstyrelseorganen skall ges befogenhet attsjälva avgöra till vilka regionalakulturinstitutioner som statsbidraget fördelas. Enöverenskommelse (avtal/kontrakt) om den övergripandeinriktningen på bidragsanvändningen skall träffasmellan staten och självstyrelseorganen.Regeringen skall initiera en samlad översyn avuppgiftsfördelningen mellan såväl central ochregional statlig nivå som mellan stat ochkommuner/landsting.DemokratiutredningenDemokratiutredningen (SB 1997:01, dir. 1997:101 och1998:100), som varit en parlamentarisk kommitté, harhaft i uppdrag att belysa de nya förutsättningar,problem och möjligheter som det svenska folkstyretmöter inför 2000-talet. Kommitténs arbete skullekoncentreras till internationaliseringen avekonomin, ekonomi och demokrati i samspel, iEU, nya informations- och kommunikationsmönster,informationstekniken, det nya medielandskapet ochförändringarna i den offentliga sektorn ochutveckling inom folkrörelserna. haft i uppdrag att utreda orsakerna till detsjunkande valdeltagandet och att föreslå åtgärderför att öka medborgarnas delaktighet och engagemangi det demokratiska systemet. Utgångspunkten förkommitténs arbete borde vara varje medborgares rätttill full delaktighet i samhället. Kommittén skullesummera och värdera de senaste årensdemokratiutredningar och demokratiforskning ochbedöma om ytterligare undersökningar och forskningborde initieras. Kommittén skulle utöver analyseroch beskrivningar lämna konkreta förslag inom deområden där den ansåg det behövligt.Utredningen har avlämnat en rad skrifter ochforskarrapporter, som publicerats i SOU-serien.Utredningen avlämnade sittslutbetänkande (SOU 2000:1) En uthållig demokrati!.Utredningen behandlar i slutbetänkandet i enresonerande form frågor om att stärka dendemokratiska medvetenheten, att utveckla deltagandeti den politiska processen, att stärkasjälvstyrelsen, att öka den institutionellaansvarigheten och att utvärdera folkstyrelsen.Utredningen förordar en deltagardemokrati medförstärkta inslag av den deliberativademokratiteorin. Det innebär att varje medborgaremåste ges större möjligheter till deltagande,inflytande och delaktighet. Jämställdhetsarbetetmåste enligt utredningen fortsätta med oförminskadkraft. De etablerade organen måste bejaka detengagemang som ungdomar visar och skapa möjlighetertill dialog. Personer med utländsk bakgrund, isynnerhet de med utomeuropeisk bakgrund, ocharbetslösa, i synnerhet långtidsarbetslösa, ärenligt utredningen 1990-talets stora förlorareavseende politisk mobilisering. Extraordinäraansträngningar måste därför till för att öka denetniska integrationen, och utredningen pekar påarbetsmarknadens viktiga roll i denna strävan. Defunktionshindrades rätt att höras och ses somlikvärdiga medborgare med samma demokratiskarättigheter som andra framhålls också.Skolans roll, liksom betydelsen av offentliga rumför samtal, betonas.Utredningen framhåller informationsteknikens roll.IT kan enligt utredningen användas för att stärkacivilsamhället och för att främjadeltagardemokratin. Tekniken har en potential närdet gäller att vidga medborgarnas möjligheter attdelta i och påverka problemformuleringarna ochdiskussionerna före beslut i folkvalda församlingar.En statlig och politik bör i första handinrikta sig på att utveckla tekniker och metoder fören sådan deltagardemokrati med IT-stöd. bör det prövas om och i vilkenutsträckning den nya informationstekniken kanstimulera ett politiskt intresse och deltagande.Utredningen anser att blankröster vid val börredovisas, att lobbare inte bör registreras och attdet offentliga måste bejaka och främja den pluralismav fria och från staten oberoendemedborgarsammanslutningar som finns i samhället.Utredningen efterfrågar ett större utrymme för enlokal självstyrelse, som går bortom den kommunalaoch som kan återknyta kontakten med en lokalmedborgarskapstradition. Eftersom den representativademokratins värden är omistliga, är det enligtutredningen särskilt viktigt att framhäva betydelsenav ett rikt och levande socialt kapital men ocksåatt skapa kompletterande möjligheter att utövadirekt demokrati. Förhållandet mellan direkt ochindirekt demokrati är motsägelsefullt ochkomplicerat. För att stärka den representativademokratin måste partierna utveckla både idéer ocharbetsformer som svarar mot medborgarnas behov ochkrav. Frågan om öppenhet och insyn i partiernas ochkandidaternas finansiering är enligt utredningen avstörsta vikt för att skapa förtroende för politikeroch för politiken i stort, och utredningen föreslåratt deras finansiering redovisas offentligt. Arbetetmed att granska förutsättningarna för en sådanredovisning bör inledas snarast.Den kommunala självstyrelsen bör enligtutredningen, som redovisats ovan, ges en starkaregrundlags- och lagreglering med möjligheter tillrättsprövning för att säkra kommunernashandlingsutrymme. En vidgad självstyrelsekan enligt utredningen bl.a. återskapa den lokalanivån som en vital bas för att bedriva nationell ocheuropeisk politik. Genom engagemang och deltagande idet lokala har medborgarna en chans att både fåkunskap och tillföra erfarenheter till störresammanhang av avvägningar. Dessutom bör det skapasstörre möjligheter att direkt ge utrymme för andrademokratiska organisationer att självständigt lösakonflikter och ordna sina gemensamma angelägenheterpå ett sätt som gynnar medborgarandan. Utredningenssträvan är att vidga medborgarnas, inte kommunernas,politiska spelplan.Medborgarnas möjlighet att få till stånd lokalafolkomröstningar måste enligt utredningen stärkasgenom att göra det svårare för fullmäktige att vägraordna folkomröstningar.Utredningen nämner skilda valdagar och kommunalaextraval som moment i en stärkt självstyrelse. Detstarkaste argumentet för skilda valdagar har enligtutredningen att göra med att valrörelser har enmobiliserande effekt på väljarna, och inte minst påpartiorganisationerna. Med skilda valdagar skulleansvarsfunktionen i de allmänna valen ytterligarebetonas.Försöken med kommundelsnämnder har enligtutredningen mest av allt lyckats skapa en störrenärhet mellan förtroendevalda ochverksamhetsansvariga, medan framgången när detgäller medborgarinflytande inte är lika påtaglig. Iförsta hand bör enligt utredningen den svåramålkonflikten mellan ekonomisk bärkraft ocheffektivitet å ena sidan och medborgarinflytande åden andra lösas genom att dela kommuner. Samtidigtmåste känslan för solidariteten fördjupas, så attexempelvis storstädernas starka socioekonomiskasegregering inte får orättfärdiga genomslag i frågaom resursfördelning. Om kommundelning av olika skälinte bedöms rimlig, bör kommunerna få införadirektval till kommundelsnämnder för att ökagenomskinligheten och möjligheterna för medborgareatt bestämma vem som skall företräda dem.Utredningen anser det viktigt att försöka ökaantalet förtroendeuppdrag och att sprida dem. Flerpersoner bör också få träna sig i demokratisktbeslutsfattande och ansvarstagande i brukarorgan.Befintliga institutioner för deltagande i politiskaprocesser bör tas till vara.Utredningen understryker behovet av att utvecklanya slags gemensamma organ inom områden där detpolitiska utanförskapet breder ut sig. Erfarenheterbör dokumenteras och spridas av de initiativ som tasruntom i landet av kommuner, ideella organisationer,företag och andra för att ersätta marginaliseringmed delaktighet. Resurscentrum för lokalmobilisering bör stödjas på nationell nivå.Vikten av ansträngningar för att på allanivåer utveckla demokrati och mänskliga rättigheterinom ramen för utvecklingssamarbetet betonas avutredningen. Förslagen till åtgärder för enförbättrad demokratisk styrning på global nivå börha stor tyngd i den svenska FN-politiken.För att öka den institutionella ansvarigheten anserutredningen att myndigheternas självständighet börstärkas. Myndigheter har uppgifter som regeringendefinierar, och de skall inte ägna sig åt lobbningoch opinionsbildning i eget intresse. En demokratiskprofessionalism bör utvecklas. En oberoende ochavgiftsfri statistik bör finnas för att ge deoffentliga aktörerna underlag för analys, debatt ochbeslut. Utredningsarbetet bör ges rimligaarbetsförutsättningar med tillräcklig tid för attskaffa fram, analysera och sammanväga professionellarapporter till bärkraftiga politiskabeslutsunderlag.Utredningen anser att ytterligare ansträngningarmåste göras för att bringa ökad klarhet iansvarsfördelningen mellan statliga organ och mellandessa och kommunerna. Regelverken måste varatydligare, spelreglerna klarare och styrningenkonsekvent. Mellan staten och kommunerna måste detråda balans mellan ansvar och ekonomiskaförutsättningar. I stigande utsträckning är enligtutredningen så gott som alla delar avstatsförvaltningen indragna i flernivåstyrningenskomplexa och svåröverskådliga förhandlingsprocesser.Det har radikalt förändrat myndigheternasarbetsformer, och det skapar ett demokratisktdilemma. Utredningen ser ingen bortre gräns förmyndigheternas ansträngningar att ge medborgarna enökad öppenhet och insyn. Att offentliggöra allaviktiga dokument via Internet är ett steg i rättriktning.Den enskildes möjligheter att få rättelse börförstärkas. Internt bör de offentliga myndigheternasäkra sin kvalitet genom att bl.a. finna vägar effektivt hantera klagomål. Utredningenvälkomnar den juridiska, utomparlamentariskakontroll av politiken som bl.a. medlemskapet i EUger. Den juridiska kvalitetssäkringen bör stärkas.Staten har skäl att utveckla säkrare system förextern tillsyn och domstolskontroll till skydd förmedborgarnas rättigheter och integritet. Ett sättatt göra det vore enligt utredningen att slopa dets.k. Utredningen anser attmeddelarskydd bör införas i all offentligfinansieradverksamhet.I fråga om den regionala demokratin anserutredningen det vara en utmaning för de politiskapartierna att utveckla relevanta och intressantasystem som kan ge medborgarna meningsfulla processerför att lösa centrala gemensamma problem iregionerna. måste spelregler för partnerskapoch nätverk utvecklas. I de försök som pågår börman inte försitta möjligheterna att sprida makten,att involvera nya och andra medborgargrupper. De nyapartnerskapen, som är försök att inlemma ledare frånolika samhällssektorer, får inte negligeramedborgarnas legitima krav på genomskinlighet,offentliga rum och ansvarsutkrävande. Det är viktigtatt de offentliga mandatens olika källor klargörs.Regionutvecklingen får inte leda till att denkommunala självstyrelsen gröps ur.Enligt utredningen bör direktval ordnas tillregionala organ och medborgarna beredas tillfälleatt i folkomröstning ta ställning till förslag omnya länsgränser.Utredningen anger också riktlinjer fördemokratisering av EU-samarbetet. Enligtriktlinjerna skall offensivt tas till varaglobaliseringen och EU-medlemskapets demokratiskamöjligheter men dess demokratiska risker i störstamöjliga utsträckning pareras. Ett initiativ bör tastill att lägga fast en folkligt förankrad svenskuppfattning om efter vilka linjer som EU långsiktigtbör utvecklas med utgångspunkt i demokratifrågan. Ensärskild parlamentarisk utredning bör få i uppgiftatt utreda frågan. Arbetet bör bedrivas med maximalöppenhet och syfta till att engagera bredasamhällsgrupper i en diskussion om EU:s framtidaorganisation.Utredningen betonar slutligen värdet av kunskap omhur folkstyrelsen fungerar. Genom forskning,utvärdering och revision kan underlag fås förreflektion och gemensamt lärande.Demokratiutredningens slutbetänkande har skickatsut på remiss till ett stort antal myndigheter,kommuner, landsting och organisationer samt till 501slumpmässigt utvalda medborgare. Remissinstansernahar haft fram till på sig attyttra sig över slutbetänkandet. Remissammanställningskall göras i början av år 2001.DemokratidelegationenRegeringen har vidare beslutat att inrätta endemokratidelegation (Ju 2000:P). För att på längresikt utveckla demokratin och skapa förutsättningarför att öka medborgarnas aktiva deltagande i depolitiska beslutsprocesserna och i samhällslivetgenomförs ett utvecklingsarbete för folkstyret.Arbetet skall pågå fram till utgången av år 2002.Mottot för utvecklingsarbetet är Tid för demokrati.Demokratidelegationen har inrättats för ändamåletoch leds av statsrådet . Ledamöterna idelegationen har utsetts på personliga meriterutifrån erfarenheter från arbete meddemokratiutveckling. De har sin bakgrund i demålgrupper som utvecklingsarbetet är inriktat motsåsom forskare, glesbygd, medier, kvinnor,invandrare, ungdomar/skola, storstad,funktionshindrade etc.Delegationen är rådgivande och deltar i beredningenav beslut med anknytning till utvecklingsarbetet somsenare fattas av regeringen eller av statsrådet. Ensärskild förordning om projektbidrag förutvecklingsarbete för folkstyrelsen finns.Under åren 2000-2002 skall delegationen genomföraen rad aktiviteter som knyter an tillutvecklingsarbetets huvudaktiviteter. De aktivitetersom delegationen stöder skall ha ambitionen att nåsådana grupper som normalt inte brukar nås av dennatyp av aktiviteter. En ambition skall vara attaktiviteterna sker i nära samverkan med andraaktörer.De aktiviteter som delegationen genomför skallanknyta till utvecklingsarbetets trehuvudaktiviteter: nationellt rådslag om demokratioch delaktighet, stöd till demokratiutveckling och80-årsjubileet av den allmänna rösträtten. Syftetmed rådslaget är att få in synpunkter på analyserna,resonemangen och förslagen i (Ju 2000:03, dir. 1999:98),som har parlamentarisk sammansättning, har tilluppdrag att föreslå åtgärder som skall dels ökamedborgarnas möjligheter till insyn och deltagande iden kommunala demokratin, dels stärka den kommunalarepresentativa demokratins funktionssätt och former.I direktiven nämns särskilt följande uppgifter:1. analysera och föreslå förbättringar i dels deförtroendevaldas arbetsförhållanden, dels formernaför det politiska arbetet och då särskilt åtgärderför att öka antalet förtroendevalda, underlättarekrytering, förbättra representativiteten ochmotverka förtida avhopp,2. föreslå åtgärder som underlättar för personermed utländsk bakgrund samt funktionshindrademedborgare att åta sig och genomföra politiskaförtroendeuppdrag och i övrigt få insyn i denkommunala verksamheten, liksom goda möjligheter attdelta i den,3. föreslå åtgärder som kan göra barn och ungdomarmer delaktiga i den kommunala demokratin och ocksåge barn och ungdomar bättre kunskaper om hur denkommunala förvaltningen och politiken fungerar,4. föreslå åtgärder som kan stärka fullmäktigesställning och den medborgerliga insynen i beslut avlångsiktig karaktär och av stor principiell ochekonomisk betydelse,5. föreslå åtgärder som kan stärka denmedborgerliga insynen i kommunalt delägda företag,kommunala entreprenader och andra alternativa drift-och samverkansformer,6. utvärdera erfarenheterna av kommundelsnämndernasom organisationsform och då särskilt derasbetydelse för att öka medborgarnas möjligheter tillinflytande i det lokala samhällslivet,7. studera erfarenheterna i de kommuner som i sinverksamhet upprättat s.k. demokratibokslut ellerutnyttjat möjligheten att inrätta s.k.medborgarpaneler,8. studera erfarenheterna i de försök som gjortsmed kommunala ungdomsråd och ungdomsparlament ochutifrån detta föra en diskussion om hur dessa kananvändas i större utsträckning som ett sätt att ökaungdomars erfarenheter av och kunskap om denkommunala demokratin,9. utvärdera erfarenheterna av s.k. folkinitiativtill kommunala folkomröstningar enligt kommunallagen(1991:900),10. göra en översyn av procedurerna för ändringarav den kommunala indelningen samt behovet av ochförutsättningarna för att införa en lagregleradmöjlighet att vid indelningsändringar besluta omextraval under en löpande mandatperiod.Kommittén skall lämna förslag till deförfattningsändringar och andra åtgärder som denfinner befogade.Kommittén beräknas avsluta sitt arbete senast den31 maj 2001.I direktiven till kommittén nämns att under senareår ett flertal utredningar, bl.a. (Förnyelse i kommuner ochlandsting, SOU 1996:169) ochDemokratiutvecklingskommittén (På medborgarnasvillkor, SOU 1996:162) behandlat frågor som rörmedborgarnas insyn och deltagande i den kommunalademokratin.Regionalt styreMotionerI motion 2000/01:K303 av m.fl. (m)yrkande 4 föreslås att tillkännager förregeringen som sin mening vad i motionen anförs omlandstingen. Enligt motionärerna har staten ochprimärkommunerna breda ansvarsområden, medanlandstingens uppgifter är mer specialiserade.Motionärerna ifrågasätter om det är ändamålsenligtatt även utnyttja två kommunala nivåer,desto mera som medlemskapet i EU tillfört Sverigeytterligare en beslutsnivå. Landstingen bör enligtmotionärerna avvecklas som en del av en störrereform av hälso- och sjukvården, och områden som kankräva samverkan i större regioner kan och bör lösasgenom institutionella arrangemang från fall tillfall, t.ex. genom samverkan i kommunalförbund.Också i en motion från förra , motion1999/2000:K206 av m.fl. (m) yrkande 21,begärdes med i huvudsak samma motivering etttillkännagivande till regeringen om landstingensavveckling.I motion 2000/01:K231 av och SvenBrus (kd) begärs ett tillkännagivande om attregionerna skall styras av direktvaldaregionfullmäktige. Motionärerna anser att enförnyelse i det politiska systemet kan vara ennödvändighet för att kunna möta de nya krav som detframtida samhället ställer och anser att regeringenbör skynda på sina beslut om regionernas styrning.I motion 2000/01:Bo308 av ()begärs tillkännagivanden dels om att det nuvarandeförsöket med utökad regional självstyrelse börpermanentas (yrkande 1), dels om att direktvaldaregionfullmäktige bör finnas i alla svenska regioner(yrkande 3).I motion 2000/01:K235 av och (kd) yrkande 1 föreslås att riksdagentillkännager för regeringen som sin mening vad imotionen anförs om ett utvecklingsarbete om hursubsidiaritetsprincipen kan tillämpas i praktiskverksamhet. Motionärerna framhåller som en viktiggrund för maktfördelningen i samhället att beslutfattas på lägsta möjliga effektiva nivå.I motion 2000/01:K397 av () begärmotionärerna tillkännagivanden om att de direktvaldaregionförsöken skall permanentas efter 2003 (yrkande7), om att varje region skall ha ett direktvalthögsta beslutande organ (yrkande 8) och om attregionaliseringen skall stärkas (yrkande 9).Motionärerna framhåller som sin ideologiskautgångspunkt att en av folket vald församling alltidhar ett högre demokratiskt värde än en indirekt valdförsamling och att därför alla landets regioner börha direktvalda regionfullmäktigeförsamlingar somhögsta beslutande organ. De anför vidare att det ärviktigt att inte blanda ihop regionalisering medgeografiska sammanslagningar och att regionerna börverka aktivt med demokrati- och delaktighetsfrågor.I samma motion yrkande 10 föreslås att riksdagentillkännager för regeringen att ansvaret för EU-stödet bör överlåtas på regionerna.