bet · GP01JUU7 · 2002-02-05 00:00:00 — Inför den slutligaredovisningen av vittnesstödsverksamheten år 2004kommer viss utvärdering att göras och också enkontroll för att få bekräftelse på att alladomstolar då har tillgång till vittnesstöd.Här kan också nämnas att domstolslokalernasutformning är föremål för en kontinuerlig översynoch vid ombyggnader beaktas alltid behovet avsärskilda väntrum för målsägande och vittnen.Utskottet behandlade liknande yrkanden om skyddoch stöd för vittnen (bet.2000/01:JuU20 s. 21 f). Utskottet fann attmotionsönskemålen med hänsyn till det pågåendearbetet, och då särskilt det som bedrevs avDomstolsverket, fick anses vara tillgodosedda ochföreslog att skulle avslå yrkandena.Utskottet konstaterar att arbetet med införandetav vittnesstödsverksamhet i samtliga domstolar nupåbörjats och skall slutredovisas . Härmedfår motionerna Ju341, Ju394 och Ju450 i härbehandlade delar anses vara tillgodosedda.I motion Ju385 (m) tas frågan om finansiering avvittnesstödsverksamheten upp. Enligt motionären börstaten ta ansvaret för denna.Utskottet uttalade i det ovan nämnda betänkandet2000/01:JuU20 att verksamheten med vittnesstöd börbedrivas på ideell basis så att de organisatoriskalösningarna kan variera efter lokala behov ochförutsättningar (s. 22 f). Utskottet kunde därförinte ställa sig bakom en då aktuell motion omstatligt administrativt stöd.Det finns enligt utskottets mening inte anledningatt nu inta någon annan ståndpunkt. Motion Ju385 böravslås.I sammanhanget kan också nämnas att regeringen inovember 1999 gav i uppdrag att isamverkan med Riksåklagaren, ,och Brottsoffermyndighetenutarbeta ett nationellt handlingsprogram för skyddav vittnen, målsägande och andra bevispersoner.Uppdraget redovisades i en rapport i december2000. Det nationella skyddsprogrammet föreslåsinnehålla fyra skyddsnivåer där den högsta innebäromlokalisering och identitetsbyte. Enligt förslagetbör det vidare finnas ett basutbud av åtgärder,bl.a. skyddat boende, tekniska åtgärder och enkontaktorganisation. Det sistnämnda går ut på attvarje polismyndighet eller kriminalvårdsmyndighetbör ha en intern organisation för programmet som germöjlighet för en bevisperson till kontakt medpolisen dygnet runt. Det nationellahandlingsprogrammet bör enligt förslaget regleras ien ny lag om skydd för bevispersoner.Regeringen beslutade direktiv särskild utredare med uppgift att utforma ramenför ett program till skydd för bevispersoner m.fl.och föreslå den lagstiftning som behövs. Förslagetskall utformas med utgångspunkt iRikspolisstyrelsens rapport och redovisas senast den1 (dir. 2001:107).Anonymitet för vittnenI motion Ju434 (kd) begärs en utredning av frågan omvittnen bör få vara anonyma.Utskottet behandlade frågan om anonymitet förvittnen i början av 1990-talet.Sammanfattningsvis ansåg utskottet det inte varamöjligt att genomföra några genomgripande ändringarav de gällande principerna om parts insyn i deförhållanden som kan läggas till grund för endomstols eller myndighets avgörande. Utskottetpekade också på att avvisatmöjligheten att använda anonyma vittnen underhänvisning till att den europeiska konventionenangående skydd för de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna inte tillåter detta. De dåaktuella yrkandena om att införa anonymitet förvittnen avslogs (bet. 1992/93:JuU6 s. 7 f,1993/94:JuU4 s. 19 f och 1993/94:JuU25 s. 21 f).Frågan om anonymitet för vittnen har häreftervarit föremål för överväganden avBrottsofferutredningen. I sitt betänkandeBrottsoffer - Vad har gjorts? Vad bör göras? (SOU1998:40) har utredningen sålunda övervägt att införaen ordning med möjlighet för bevispersoner att undervissa förutsättningar få vara anonyma i förhållandetill den tilltalade (s. 320 f). Vid övervägandenabeaktade utredningen att de undersökningar somgjorts visat att hot och andra övergrepp motmålsägande och vittnen förekommer relativt sällanoch inte har ökat i någon större omfattning samt attde övergrepp som förekommer främst riktas motpersoner som den tilltalade har en relation till.Vidare beaktade utredningen att försvararen hamnar ien konfliktsituation gentemot sin klient genom atthan måste förtiga identitetsuppgifter som han fåttkännedom om under förhören med målsäganden ellervittnet. Mot bakgrund av dessa omständigheter ochdet förhållandet att principen om offentlighet ochparts rätt till fullständig insyn inte böråsidosättas utan mycket starka skäl fann utredningendå inte motiverat att föreslå en ordning medanonymitet för målsägande och vittnen. Något sådantförslag har inte heller lagts fram av regeringen.Utskottet ser inte skäl att på nytt utreda fråganom anonymitet för vittnen. Motion Ju434 bör avslås.KronvittnenI motionerna 2000/01:Ju933 (-, fp) och Ju450 (fp)begärs att möjligheten att införa ett system meds.k. kronvittnen i svensk rätt bör utredas.Med kronvittnen förstås att en person som begåttbrott slipper straff eller får ett lindrigare straffför att han lämnar uppgifter till polisen som är avavgörande betydelse för att ett brott ut.I vissa andra länder finns en sådan möjlighet.Svensk lagstiftning medger emellertid inte en sådanordning. Enligt bestämmelserna i rättegångsbalkenfår man under ett förhör inte använda löften ellerförespeglingar om särskilda förmåner för attframkalla bekännelser eller uttalanden i vissriktning (23 kap. 12 § ).Bestämmelsen avser att garantera bl.a. attuppgifterna lämnas utan påtryckning och är de somden hörde kan förväntas vidhålla under en framtidarättegång.1998 års ansåg i sittslutbetänkande Vägvalet - Den narkotikapolitiskautmaningen (SOU 2000:126) att det inte bör införasnågot system med kronvittnen i svensk rätt (s. 198).I sin diskussionspromemoria nr 11, Kontroll av denillegala handeln - åtgärder för att begränsatillgången på narkotika, anförde kommissionen bl.a.att möjligheterna att få mildare straff i och försig kanske skulle öka den misstänktes samarbetsviljanär det gäller att lämna uppgifter till polisen.Enligt kommissionen finns det emellertid starkabetänkligheter mot en sådan ordning. Det kan t.ex.inte uteslutas att sanningshalten starkt måsteifrågasättas just av den anledningen att uppgifternalämnats för att personen i fråga själv skall kommalindrigare undan. ansåg detfinnas så starka principiella skäl mot att införakronvittnen i svensk rätt att man bör avstå fråndet.I en debatt i omEU-harmonisering av lagstiftning på de process-,straff- och polisrättsliga områdena uttaladejustitieministern att det enligt hans mening intebör införas ett system med kronvittnen i svenskrätt.Inte heller utskottet är berett att förordainförandet av ett kronvittnessystem i svensk rättoch avstyrker bifall till motionerna 2000/01:Ju933och Ju450 i nu behandlade delar.SakkunnigutlåtandenUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslår enmotion om att sakkunniga skall kunna anlitasi större utsträckning än i mål som rörbarn. Enligt utskottets mening finns i dagmöjlighet för domstol att höra sakkunnig.Jämför reservation 19 (mp). Vidare avstyrkerutskottet bifall till motionsyrkanden omlegitimation för vittnespsykologer,utfärdande av § 7-intyg samt om förordnandeav sakkunnig i hyresmål.Sakkunnigförhör i mål som rör barnI motion Ju301 (kd, m, v, c, fp, mp) begärs enutredning av frågan om hur sakkunniga skall kunnaanlitas i större utsträckning än i mål som rörbarn.Av bestämmelserna i 40 kap. rättgångsbalkenframgår att om rätten finner det erforderligt attanlita sakkunnig för att pröva en fråga, varsbedömande kräver särskild fackkunskap, får rätteninhämta yttrande över frågan från myndighet ellertjänsteman eller annan som är satt att tillhandagåmed yttrande i ämnet eller uppdra åt en eller fleraför redbarhet och för skicklighet i ämnet kändapersoner att avge yttrande (1 §). Parterna bör fåtillfälle att yttra sig innan sakkunnig utses; enasde om att anlita viss sakkunnig skall denne anlitasom han är lämplig och hinder inte möter (3 §).Vidare gäller bl.a. att en sakkunnig som avgivitskriftligt utlåtande också skall höras muntligen, ompart yrkar det eller rätten annars finner deterforderligt (8 §). Om en part vill åberopa ensakkunnig gäller i huvudsak bestämmelserna om vittne(9 §). Motsvarande bestämmelser finns i 24 §förvaltningsprocesslagen (1971:291) såvitt angårförvaltningsdomstolarna.Reglerna innebär bl.a. att domstolarna i mål omvårdnad och umgänge normalt inhämtar yttrande frånsocialnämnden såväl i barnets som i bådaföräldrarnas hemkommuner och att socialnämndensutredare hörs i rätten. Vidare finns det möjlighetför rätten att höra barnpsykiatrisk expertis ellerinhämta ett skriftligt utlåtande från sådanexpertis.Utskottet kan inte se annat än att domstolar somhar att handlägga mål och ärenden som rör barn ocksåhar en möjlighet att inhämta den sakkunskap som kananses erforderlig i det enskilda ärendet.Motionsönskemålet är alltså tillgodosett genomgällande lagstiftning, och det saknas enligtutskottets mening anledning för att tanågot initiativ i frågan. Motion Ju301 bör avslås.Legitimation för vittnespsykologerI motion Ju303 (m) krävs att det införs legitimationför vittnespsykologer.Vad gäller anlitande av psykologer som sakkunnigauppställs inte några särskilda kvalifikationskrav ide processuella bestämmelserna; psykologersyrkesmässiga kvalifikationer bestäms avförfattningar på hälso- och sjukvårdens område.Skall sakkunnig förordnas av domstol, måste dockdomstolen iaktta att den sakkunnige uppfyller deallmänna krav på kompetens som uppställs irättegångsbalken (se föregående avsnitt, 40 kap. 1 §rättegångsbalken). För sakkunnig, som åberopas avpart, finns inga kvalifikationskrav uppställda; dettorde i dessa fall vara en uppgift för domstolen attvid värderingen av den sakkunniges utlåtande sökabedöma hans kvalifikationer.Utskottet har tidigare behandlat frågor kringanlitandet av psykologer inom rättsväsendet.Utskottet har därvid framhållit att huruvida enpsykolog som anlitas som sakkunnig i ett mål ellerärende har erforderlig kompetens för sitt uppdrag ären fråga som måste bedömas av den myndighet ellerdomstol som anlitar honom. När det gäller psykologersom anlitas av domstol har utskottet ansett att detförtjänar att framhållas, att domstolen alltid måsteavgöra målet på grundval av vad den finner bevisatoch alltså aldrig kan vara bunden av en sakkunnigsuppfattning. Utskottet har dock framhållit att dettainte hindrar att psykologer, som anlitas avrättsväsendet som sakkunniga, bör vara väl skickadeför sitt uppdrag. Något utredning om vilkakompetenskrav som bör ställas har utskottet intefunnit erforderlig (bet. 1997/98:JuU24 s. 21 f; seockså bet. 1999/2000:JuU4 s. 17 f).Utskottet har inte någon annan uppfattning i dagoch avstyrker bifall till motion Ju303.Utfärdande av § 7-intygI motion Ju217 (m) begärs att s.k. § 7-intyg alltidskall inhämtas i mål som rör brott där strafftidenöverstiger två år.Enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskildpersonutredning i brottmål, m.m. får rätten, när detfinns skäl till det, förordna en läkare att avgeläkarintyg om en misstänkt under förutsättning attåtal har väckts i målet, den misstänkte har erkäntgärningen eller det finns sannolika skäl förmisstanken att han begått brottet. Om rättensärskilt anger det i förordnandet skall intygetomfatta de medicinska förutsättningarna för attöverlämna den misstänkte till rättspsykiatrisk vårdutan särskild utskrivningsprövning (utvidgadundersökning). Annars tjänar § 7-intyget främst somunderlag vid bedömningen om någon skall genomgå enrättspsykiatrisk undersökning.Den gällande bestämmelsen ger enligt utskottetsmening domstolen stora möjligheter att inhämta § 7-intyg då ett sådant intyg är befogat. Att inhämta§ 7-intyg enbart på den grunden att det begångnabrottet har ett visst straffvärde synes enligtutskottets mening inte leda till något bättre systemän det som tillämpas . Mot denna bakgrund anserutskottet att motion Ju217 skall avslås.Sakkunnig i hyresmålI motion Bo292 (kd) begärs att såväl hyresnämnd somhovrätt får tillgång till sakkunnig som hjälp vidbedömningen av vad parterna anför.Hyresmål handläggs i första instans av hyresnämnd.En hyresnämnd får hålla förhör med sakkunnig omnågon part begär det och förhöret är erforderligtför utredningen. Sådant förhör får dock inte hållas,om nämnden finner att bevisningen kan föras på annatsätt med avsevärt mindre besvär eller kostnad (19 a§).Hyresnämndens beslut överklagas till hovrättsom också är slutinstans. tillämpar vidhandläggningen av överklagade hyresnämndsbeslutlagen (1994:831) om rättegången i vissa hyresmål iSvea hovrätt (hovrättslagen). Det finns inte någothinder mot att part åberopar sakkunnigförhör ihovrätten.Som framgått är motionsönskemålet tillgodosett ochmotion Bo292 i här behandlad del bör avstyrkas. Härkan också nämnas att 1997 årshyreslagstiftningsutredning i ett delbetänkandeföreslagit ett nytt system för prövning av hyres-och arrendemål (SOU 1999:15). Betänkandet har varitföremål för remissbehandling och bereds iRegeringskansliet.Frågor om böterUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslår ettmotionsyrkande om att en tilltalad i brottmålskall lämna sina inkomstuppgifter undersanningsförsäkran. Vidare avstyrker utskottetbifall till motionsyrkanden om att utvidgamöjligheterna att driva in böter frånutländska fordonsförare. I sistnämnda fallhänvisas till en utredning med uppgift att seöver denna fråga. Jämför reservation 20 (m,kd, c).Uppgifter om inkomst under sanningsförsäkranDagsböter skall bestämmas till ett antal av minst 30och högst 150. Varje dagsbot fastställs till ettvisst belopp fr.o.m. 30 t.o.m. efter vadsom bedöms som skäligt med hänsyn till dentilltalades inkomst, förmögenhet, försörjningsbördaoch ekonomiska förhållanden i övrigt. Om det finnssärskilda skäl, får dagsbotens belopp jämkas. Minstabötesbelopp är (25 kap. 2 § ).Uppgifterna om den tilltalades ekonomiskaförhållanden erhåller domstolen dels genom denpersonalia som kan ha inhämtats i målet, dels genomatt tillfråga den tilltalade vid förhandlingen omdennes ekonomiska förhållanden.I motion 2000/01:Ju819 (m) begärs att dentilltalade skall avge sina inkomstuppgifter undersanningsförsäkran.Någon möjlighet att förelägga en tilltalad i ettbrottmål att avge uppgifter under ed ellersanningsförsäkran finns inte. Utskottet kan inteheller se att det finns anledning att införa ensådan möjlighet. Motion 2000/01:Ju819 bör avslås.Indrivning av böterI motionerna Ju210 och Ju400 (båda m) samtmotionerna T251 (c) och T470 (kd) begärs utvidgademöjligheter att driva in böter från utländskafordonsförare som begår trafikbrott i Sverige.Utskottet har haftatt ta ställning till motionsyrkanden av liknandeinnebörd. Vid /98 uttalade utskottetatt frågan om indrivning av böter vid trafikbrottborde ses över, bl.a. i ett EU-perspektiv. Det varav trafiksäkerhetsskäl angeläget att det fanns etteffektivt påföljdssystem även för utländskafordonsförare. Utskottet ansåg att regeringen bordeutreda frågan, och vad utskottet anförde gavriksdagen som sin mening regeringen till känna (bet.1997/98:JuU24, rskr. 228).Senast utskottet behandlade frågan var ibetänkande 1999/2000:JuU4 (s. 17). Frågan var dåunder beredning i och utskottetunderströk vikten av att resultatet av detutredningsarbete som begärt skulleredovisas inom överblickbar tid. Utskottet villeemellertid inte föregripa det pågåendeberedningsarbetet och avstyrkte bifall till den dåväckta motionen.En särskild utredare har tillkallats meduppgift att överväga behovet av att ändra detsvenska regelverket för att i större utsträckning äni dag förmå utländska förare - och i förekommandefall utländska fordonsägare - att betala böter ochavgifter som har ålagts för förseelser mottrafiklagstiftningen. Om utredaren finner att detfinns ett sådant behov skall denne föreslå lämpligaförändringar i regelverket. Utredningsuppdragetskall redovisas (dir.2001:50).Utskottet välkomnar den nu tillsatta utredningen.Riksdagen bör emellertid inte föregripa dettaarbete, och utskottet föreslår därför att motionernaJu210 och Ju400 liksom motionerna T251 och T470 ihär behandlade delar avslås.Straffprocessuella tvångsmedelUtskottets förslag i korthetMot bakgrund av att frågan om hemligatvångsmedel bereds iRegeringskansliet föreslår utskottet attriksdagen avstyrker ett antal motionsyrkandensom har anknytning till bl.a. frågan ombuggning. Jämför reservationerna 21-24 (m, v,kd, c, mp). Utskottet avstyrker också ettyrkande om att lagreglera polisens användningav handmanövrerade TV-kameror. Jämförreservation 25 (v, mp). Vidare avstyrkerutskottet bifall till motionsyrkanden ompersonella tvångsmedel samt beslag. Jämförreservationerna 26 (v) och 27 (fp) samt 28(m, kd, c, fp).Hemliga tvångsmedelI några motioner behandlas frågor om hemligatvångsmedel. I motionerna Ju237 (c) och Ju329 (kd)anser motionärerna att buggning bör tillåtas ikampen mot den grova brottsligheten. I motion Ju388(v) begärs bl.a. en oberoende utvärdering av dehemliga tvångsmedlen, förbättrad statistik, enlagreglering av samtliga hemliga tvångsmedel liksomav användandet av s.k. överskottsinformation samtinrättande av ett oberoende kontrollorgan. I motionJu232 (m) anser motionären att regeringen omgåendebör lägga fram de förslag som rör hemligteleavlyssning och hemlig teleövervakning. Också imotion Ju407 (m) begärs lagstiftning på dettaområde.I april 2000 presenterade regeringen enlagrådsremiss om hemlig avlyssning m.m. I remissenföreslog regeringen bl.a. att buggning skulleinföras som ett nytt hemligt tvångsmedel, benämnthemlig avlyssning, vid vissa typer av brott ochunder vissa förutsättningar. Vidare föreslogregeringen vissa utvidgningar av tvångsmedlen hemligkameraövervakning, hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning. Här kan också nämnas att det enligtföreslaget skulle införas ett system med offentligaombud i ärenden om hemliga tvångsmedel i syfte attöka enskildas rättssäkerhet. Förslaget byggde påBuggningsutredningens betänkande Om buggning ochandra hemliga tvångsmedel (SOU 1998:46) ochremissbehandlingen av detsamma.Lagrådet gjorde den bedömningen att hemligavlyssning borde kunna godtas som nyttstraffprocessuellt tvångsmedel med väsentligen detföreslagna tillämpningsområdet, om behovet är reelltoch starkt. En förutsättning var dock enligtLagrådet att tvångsmedelsanvändningen var förenadmed tillräckliga rättssäkerhetsgarantier. Här pekadeLagrådet på svagheter i remissförslaget bl.a. såvittgällde systemet med offentliga ombud.En särskild fråga var behandlingen av s.k.överskottsinformation, dvs. uppgifter om t.ex. andrabrott än det som föranlett tvångsmedlet. Den storabristen i remissen ansåg Lagrådet vara avsaknaden aven utförligare reglering angående behandlingen avöverskottsinformation. Lagrådet framhöll särskiltatt denna fråga måste lösas; detta var enligtLagrådet en förutsättning för att en lagstiftning ombuggning skulle kunna godtas.Utskottet behandlade motionsyrkanden motsvarandede nu väckta . Då anmärktes att den fortsattaberedningen av lagstiftningsärendet pågick inomJustitiedepartementet. Bland annat skulle frågan omen lagreglering av överskottsinformation utredas(bet. 2000/10:JuU32 s. 12 f).Inom pågår nu den fortsattaberedningen av lagstiftningsärendet.Enligt utskottets mening bör det pågåendeberedningsarbetet inte föregripas. Motionerna Ju232och Ju407 liksom motionerna Ju237, Ju329 och Ju388 inu behandlade delar bör avslås.Handmanövrerade TV-kamerorLagen om hemlig kameraövervakning omfattar endastdolda fjärrstyrda TV-kameror, andra optisk-elektroniska instrument eller därmed jämförbarautrustningar, dvs. kameror som inte manövreras påplatsen (prop. 1995/96:85 s. 39). Detta innebär attdet enligt gällande rätt står polisen fritt attanvända s.k. handmanövrerade TV-kameror, vare sig deär dolda eller inte. Något positivt lagstöd för ensådan åtgärd finns å andra sidan inte.I motion Ju271 (v) begärs att polisens möjligheteratt använda handmanövrerade kameror skalllagregleras.Buggningsutredningen ansåg i sitt betänkande attdet kan ifrågasättas om det från integritetssynpunktär någon större skillnad mellan användningen avfjärrstyrda TV-kameror och handmanövrerade TV-kameror. Det finns enligt utredningen visserligenskäl som kan tala för att integritetsintrånget blirstörre med fjärrstyrda TV-kameror, t.ex. är en sådankamera mer effektiv och innebär ökade möjligheterför den som använder utrustningen att undgå upptäcktoch därmed vara anonym för den som utsätts förövervakningen. För den övervakade är det enligtutredningen dock troligt att det är tämligenlikgiltigt om övervakningen sker med en fjärrstyrdTV-kamera eller en handmanövrerad TV-kamera.Integritetsintrånget torde vara i princip detsamma(SOU 1998:46 s. 350).Enligt finns det skäl somtalar för att även användningen av doldahandmanövrerade TV-kameror borde ges en rättsligreglering. Utredningen konstaterade dock att det varen fråga som inte omfattades av dess direktiv. Istället nöjde sig med attpåpeka att det kan finnas en risk för att denna,icke lagreglerade, användning står i strid medartikel 8 i . Avslutningsvisframhöll utredningen att det kan finnas anledningatt se över denna fråga i ett större sammanhang,varvid även den polisiära användningen av kikare,stillbildskameror, etc. borde tas upp.Enligt vad utskottet inhämtat avserJustitiedepartementet överväga frågan omytterligare lagregleringar av polisensarbetsmetoder. Polisens användning avhandmanövrerade kameror kommer då attaktualiseras. Härigenom får frågan enligtutskottets mening vara omhändertagen, ochmotion Ju271 i denna del bör avslås.Personella tvångsmedel samt beslagI motion So614 (fp) begärs en utredning avförhållandet och gränsdragningen mellankroppsvisitation, kroppsbesiktning, ytligkroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning. Imotionerna 2000/01:Ju801 och Ju271 (båda v) begärsatt skyddsvisitationer enligt polislagen av kvinnorskall få utföras endast av kvinnliga poliser.Bestämmelser om kroppsvisitation ochkroppsbesiktning i brottsutredande syfte finns i 28kap. 11-13 §§ rättegångsbalken.Med kroppsvisitation avses en undersökning avkläder och annat som någon bär på sig samt avväskor, paket och andra föremål som någon har medsig. Med kroppsbesiktning avses undersökning avmänniskokroppens yttre och inre samt tagande av provfrån människokroppen och undersökning av sådanaprov.Förutom de båda begreppen kroppsvisitation ochkroppsbesiktning används i vissa andra författningarän också begreppen ytligkroppsvisitation, som endast innebär en summariskundersökning av någons kläder. Till den lindrigareformen av kroppsbesiktning, ytlig kroppsbesiktning,brukar hänföras en granskning av de synliga delarnaav kroppen (SOU 1995:47 s. 90).Kroppsvisitation eller kroppsbesiktning av enkvinna får inte verkställas eller bevittnas av någonannan än en kvinna, läkare eller legitimeradsjuksköterska. Kroppsvisitation som enbart innebäratt föremål som en kvinna har med sig undersöks ochkroppsbesiktning som enbart innebär att blodproveller alkoholutandningsprov tas får dock verkställasoch bevittnas av en man.I 19 § polislagen (1984:387) finns regler om sådankroppsvisitation som inte syftar till att utredabrott. En polisman som med laga stöd griper ellerannars omhändertar eller avlägsnar någon fårsåledes, i anslutning till ingripandet,kroppsvisitera denne i den utsträckning som ärnödvändig av säkerhetsskäl för att vapen eller andrafarliga föremål skall kunna tas om hand. En sådanvisitation skall enligt förarbetena till polislagenbegränsas till en summarisk undersökning av denomhändertagnes kläder i syfte att kontrollera atthan inte bär på sig vapen eller några andra farligaföremål (prop. 1983/84:111 s. 120).