bet · GO01KU11 · 2002-02-22 00:00:00 — utreda frågorna om skilda valdagar och vårvaloch att se över partibegreppet i regeringsformen.Utskottet behandlar nedan i detta betänkandemotioner om ändringar i regeringsformen som gällerden nationella nivån och i betänkande 2000/01:KU12motioner om en närmare reglering i regeringsformenav den kommunala självstyrelsen. Utskottet anserinte att något tillkännagivande om en bred utredningom regeringsformen nu är påkallat. Utskottetavstyrker därmed motionerna 1999/2000:K206 (m)yrkande 22 och 2000/01:K303 (m) yrkande 8.RösträttsålderMotionerFrågan om en sänkning av rösträttsåldern tas upp iflera motioner.I motion 2000/01:K234 av m.fl. (v)föreslås att begär att regeringen läggerfram förslag till ändring av vallagen så att de somfyller då allmänna val hålls blirröstberättigade.I motion 1999/2000:K339 av ()begärs att skall besluta att åldern förrösträtt sänks till för röstning i kommunalvaloch vid folkomröstningar. Motionären anser attrösträtt i kommunalvalet för ungdomar börpåbörja en demokratisk skolning och ge ungdomarnaett ökat intresse för att ta ansvar för sinnärmiljö. Även för folkomröstningar börrösträttsåldern vara . Motionären påpekar atten folkomröstning gäller en speciell fråga, ofta enfråga som kommer att påverka landet under en långtid framåt.I motion 2000/01:K296 av ochMargareta () föreslås att riksdagentillkännager för regeringen som sin mening vad imotionen anförs om försöksverksamhet med sänktrösträttsålder i kommunvalet . Motionärernaanför att frågan om sänkt rösträttsålder krävernoggranna bedömningar om samspelet med valbarhet ochmyndighetsålder och att förlängningen avmandatperioderna till innebär en faktiskhöjning av rösträttsåldern. Motionärerna vill gärnase en generell sänkning av rösträttsåldern till 16år och hänvisar till förslag avÅldersgränsutredningen och av 1997.I motion 1999/2000:K293 av och () begärs ett tillkännagivande tillregeringen om utredning av frågan om att sänkarösträttsåldern till förslagsvis . Motionärernaanför att kunskapsnivån och omvärldsorienteringenhos unga människor har ökat högst avsevärt sedanrösträttsåldern sänktes till 18 år.I motion 2000/01:K401 av m.fl.(mp) yrkande 2 föreslås att begär attregeringen lägger fram förslag till ändringar irelevant lagstiftning så att rösträttsåldern på samtliga nivåer och förfolkomröstningar. Valbarhetsåldern bör dock enligtmotionärerna även i fortsättningen vara densamma sommyndighetsåldern.BakgrundGällande ordningBestämmelser om rösträtten finns i 3 kap. 2 §regeringsformen, 1 kap. 2-5 §§ vallagen (1997:157)och 4 kap. 2-4 §§ kommunallagen (1991:900).Rätt att rösta i val till har svenskamedborgare som fyller senast på valdagen ochsom är bosatta i landet eller har varitfolkbokförda här.I landstings- och kommunalval har, utom de som harrösträtt i riksdagsval, också medborgare i någon avEuropeiska unionens medlemsstater (unionsmedborgare)samt medborgare i eller rösträtt i dekommuner där de är folkbokförda. Andra utlänningarhar rösträtt vid val till landstings- ochkommunfullmäktige om de har varit folkbokförda ilandet i följd före valdagen. För val tillEuropaparlamentet gäller att de som har rösträtt iriksdagsval också kan delta i Europaparlamentsval.Därtill har unionsmedborgare rösträtt om de ärfolkbokförda i och inte röstar i någon annanmedlemsstat inom Europeiska unionen.Rösträttsåldern sänktes, liksom den civilrättsligamyndighetsåldern, från 21 till 1969. Genom1974 års regeringsform sänktes rösträttsåldernytterligare till nuvarande . Som skäl framhöllsbl.a. 1973:90 s. 162 f.) attsamhällsutvecklingen fört med sig att ungdomen iallmänhet hade större insikter i sociala, politiskaoch ekonomiska frågor än tidigare och att ensänkning av rösträttsåldern borde kunna medverkatill att rikta ungdomens intresse i samhällsfrågortill den politiska aktivitet som hade denrepresentativa demokratin och dess olika organ sombas. Det ansågs värdefullt att bevarasambandet mellan rösträttsåldern ochmyndighetsåldern, som sänktes till genom enändring i 1974.Förslag i utredningsbetänkandenÅldersgränsutredningen föreslog i sitt betänkande(SOU 1996:111) Bevakad övergång - Åldersgränser förunga upp till att den som fyllt skullefå rösta i kommunala val och i kommunalafolkomröstningar. Begränsningen till rösträtt vidkommunalval och folkomröstning byggde intepå föreställningen att de politiska frågorna röranderiksdagsvalet skulle vara svårare att ta ställningtill och därmed mindre lämpliga för ungdomar under18 år att ta ställning till. Däremot kunde enligtutredningen sägas att de kommunala frågorna somregel ligger medborgarna närmare och att det därförvar viktigt att i första hand ge så mångakommunmedlemmar som möjligt inflytande över denkommunala verksamheten. Utredningen stannade för 16-årsgränsen mot bakgrund av att personer fr.o.m. denåldern i begränsadutsträckning - civilrättslig handlingsförmåga ochatt skolplikten upphör vid denna ålder.Utredningen hade hämtat in uppgifter omrösträttsåldern för nationella val i olika länder.Av redovisade länder i hade samtligarösträttsåldern , utom och Turkietdär rösträttsåldern var 19 år.Ungdomspolitiska kommittén föreslog i sittbetänkande (SOU 1997:71) Politik för unga i fråga omrösträttsåldern att en försöksverksamhet med sänktrösträttsålder till för val tillkommunfullmäktige skall genomföras i ett tiotalkommuner och att rösträtten skall följa kalenderår.Kommittén valde 16-årsgränsen av två skäl: dels attdet skulle innebära att i stort sett alla som går igymnasieskolan får rösträtt, dels att redan ären viktig åldersgräns, t.ex. får den som har fyllt16 år bestämma över sin arbetsförtjänst och drivaegen rörelse.Ungdomspolitiska kommittén genomförde i samarbetemed en enkät med frågor omungas syn på bl.a. makt och inflytande. 2 000 ungamellan 15 och tillfrågades om sin syn på ensänkning av rösträttsåldern. Resultatet ärpublicerat i bilaga 2 till kommitténs betänkande (s.176) och svaren fördelar sig enligt följande tabell.----------------------------------------------------Är det en bra eller dålig idé att sänkarösträttsåldern för att på så sätt öka ungasinflytande i politiken?------------------------------------------------------15-17 18-20 21-22 23-25 Alla------------------------------------------------------Ja, det är enbra idé 28 11 6 8 ------------------------------------------------------En halvbraidé 32 18 25 18 ------------------------------------------------------Nej, det ären dålig idé 31 54 57 50 ------------------------------------------------------Vet inte7 10 8 10 ------------------------------------------------------Inget svar2 6 4 13 ------------------------------------------------------Kommittén påpekar att de tillfrågade över lag ärnegativt inställda till tanken att sänkarösträttsåldern men att en sänkning avrösträttsåldern tilltalar dem som ännu inte harrösträtt. Av dem som inte fyllt svarade 60 %att det är en bra eller halvbra idé. Kommitténnoterar att inom denna grupp avstått frånatt svara på frågan. Att tanken på en sänkning avrösträttsåldern tilltalar de yngsta blev enligtkommittén extra tydligt vid en jämförelse utifrånutbildningserfarenheter. Av de svarande medhögskoleutbildning, av naturliga skäl svagtrepresenterade i de yngsta åldersgrupperna, svarade60 % att det var en dålig idé, medan motsvarandeandel med endast grundskoleutbildning (varav hälfteni åldern ) var 30 %.Demokratiutredningen uttalar i sitt betänkande (SOU2000:1) En uthållig demokrati! att ungdomar ärpolitiskt intresserade och att detta bekräftas avdjupintervjuer med ungdomar mellan 19 och 25 år.Även om de intervjuade ungdomarna hyste ett allmäntintresse för samhällsfrågor kanaliserades detta intesärskilt väl till de politiska institutionerna ochbeslutsfattarna, utan ungdomarna kände ett visstavstånd och hyste även misstro mot politiken. Attrösta var inte någon självklarhet, men valhandlingenupplevdes inte sakna betydelse. Demokratiutredningenfann det angeläget att de etablerade organen bejakardet engagemang som ungdomar visar och skaparmöjligheter till dialog.Tidigare utskottsbedömningUtskottet behandlade frågor om rösträtten senast isitt av godkända betänkande 1999/2000:KU2.I frågan om rösträttsåldern höll utskottet fast vidtidigare ställningstagande och ansåg inte att detfanns skäl att sänka rösträttsåldern under den gränssom gäller för civilrättslig myndighet. Utskottetavstyrkte motioner om en sådan sänkning, liksommotioner om rösträtt fr.o.m. det kalenderår manfyller 18 år.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagandeom rösträttsåldern. Motionerna 2000/01:K234 (v),1999/2000:K339 (v), 2000/01:K296 (c), 1999/2000:K293(fp) och 2000/01:K401 (mp) yrkande 2 avstyrks.ValsystemetMotionerKombinerat person- och partilistvalI motion 1999/2000:K320 av () yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att utreda vilkaföljder ett valsystem av tysk modell skulle få iSverige. Motionären anför att det tyska valsystemettillgodoser kraven såväl på ett riktigt personvalsom på strikt proportionalitet. Det är därför välvärt att studera. Systemet innebär att ungefärhälften av mandaten i Förbundsdagen utses ienmansvalkretsar och den andra hälften i ett rentlistval. Varje väljare har två röster. Den enarösten läggs i personvalet och den andra ilistvalet. De stora partiernas genomslag imajoritetsvalet kompenseras genom listvalet, där mantar hänsyn till de små partiernas röster. I detutredningsarbete som pågår i författningsfrågornaborde också det tyska valsystemet särskilt belysas.Framför allt skulle det vara intressant att närmarefå utrett vilka konsekvenser ett sådant valsystemskulle få om det infördes i Sverige.SmåpartispärrenI motion 2000/01:K268 av m.fl. (kd)yrkande 2 föreslås att begär attregeringen tillsätter en utredning ommandatfördelningstekniken vid val till medsyfte att ett första beslut skall fattas . Motionärerna anser att dennuvarande fyraprocentsspärren bör ersättas med ettannat system. De kritiserar spärrens tröskeleffekteroch anser att en intrappningsskala bör vara möjligatt konstruera men att även andra lösningar börkunna övervägas för att göra valsystemet smidigareoch leda till en ökning av demokratins intensitetoch effektivitet.I motion 1999/2000:K202 av ()yrkande 1 begärs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av en utredning avseende spärrar tillriksdagsval. Motionären anser attfyraprocentsspärren bör höjas till . En höjdspärr innebär enligt motionären attmajoritetsförhållandet i blir klarare ochbör ge möjligheter till en för landet gynnsampolitik. Samma motionär återkommer i motion2000/01:K212 (delvis) med förslaget att riksdagenskall göra ett tillkännagivande för regeringen ombehovet av en utredning avseende spärrar tillriksdagsval.BakgrundGällande ordningFör val till är riket indelat i valkretsarmed 310 fasta mandat och 39 utjämningsmandat (3 kap.6 § RF). Det riksproportionella valsystem somtillämpats sedan valet innebär bl.a. att, sedande fasta valkretsmandaten fördelats, avvikelser frånett proportionellt rättvisande resultat korrigerasmed hjälp av utjämningsmandat. Principen omriksproportionalitet genombryts dock av den s.k.småpartispärren, som innebär att endast partier somfått av rösterna i hela riket deltar ifördelningen av mandaten. Därutöver kan ett parti fåmandat i en valkrets där partiet fått avrösterna. Vid mandatfördelningen används den s.k.jämkade uddatalsmetoden, innebärande att ett partisröstetal divideras med 1,4 innan partiet tilldelassitt första mandat.Motivet till bestämmelsen om den aktuella spärrenär en önskan om att motverka uppkomsten avsmåpartier och partisplittring, vilket utvecklasnärmare i förarbetena till partiellaförfattningsreform (SOU 1967: 26, prop. 1968:27).Enligt Grundlagberedningens mening var detnödvändigt att liksom i det tidigare valsystemet havissa spärrar som utestängde mycket små partier frånrepresentation i . Det skulle kunnaäventyra det parlamentariska styrelseskicket om manvid valen till enkammarriksdagen tillämpade ettvalsystem som gjorde det lätt för småpartier atterövra mandat. Utländska erfarenheter visade enligtberedningen att förekomsten i folkrepresentationenav många småpartier i vissa lägen kunde försvåralösningen av regeringsfrågan och minskamöjligheterna att få en handlingskraftigparlamentsmajoritet.Folkstyrelsekommittén föreslog i sitt betänkande(SOU 1987:6) Folkstyrelsens villkor ingen ändring avspärreglerna. Erfarenheterna från andra ländervisade enligt kommittén att det för demokratinsfunktionsduglighet var väsentligt att valsätten inteledde till långtgående partisplittring iparlamentet.Under riksdagsbehandlingen deladekonstitutionsutskottet Folkstyrelsekommitténsuppfattning i frågan.Bestämmelser om personröstning infördes iregeringsformen och tillämpades första gången ival till . I riksdagsvaltillämpades bestämmelserna första gången år 1998.Aktuella utredningarRådet för utvärdering av val (Ju 1997:13)har haft i uppdrag bl.a. att utvärdera de tekniska,ekonomiska, organisatoriska och praktiska effekternaav det nya systemet med personval och också avlämnatbetänkanden.Enligt rådets betänkande (SOU 1999:136) Personval1998 är personvalssystemets genomslag i de störstavalkretsarna påtagligt lågt och personvalssystemetkan i detta avseende sägas lida av en demokratiskobalans. Ytterligare erfarenheter av systemet böravvaktas enligt rådet.Rådet anser att det finns skäl att hålla fast viduppfattningen att ökad kännedom om politiker blandväljarna är en bra grogrund för ett förtroendefulltförhållande mellan väljare och valda. Frågan omkandidatinformation är enligt rådet avgörande förpersonvalssystemets utveckling. För dess framtidalegitimitet är det viktigt att otillbörligkampanjfinansiering inte förekommer, och rådetbedömer att partier och enskilda kandidater har ettstort ansvar härvidlag.Frågan om samband mellan personvalsreformen och detlåga valdeltagandet val har undersöktssärskilt inom ramen för de forskningsprojekt sområdet initierat. Varken dessa forskningsresultateller de valstatistiska analyser som rådet gjortvisar på något samband. Orsakerna till det lågavaldeltagandet bedöms ha orsaker som ligger utanförvalsystemets ram.Valtekniska utredningen har i januari 2001överlämnat sitt betänkande (SOU 2000:125) Teknik ochadministration i valförfarandet. I betänkandet görutredningen en teknisk och administrativ översyn avvissa frågor. Översynen avser främst bestämmelsernaom indelningen i valdistrikt, möjligheterna attförtidsrösta och att rösta i vallokal, formerna förutlandssvenskarnas röstning och omröstsammanräkningen och mandatfördelningen kanutföras snabbare. I uppdraget har också ingått attse över bestämmelserna om framställning avröstlängder och röstkort samt om rättelse iröstlängden.Bestämmelser om val till den tyska förbundsdagenBestämmelserna om val till den tyska förbundsdagenär avsedda att ge· en rättvis representation partierna emellan, dvs.en så god proportionell representation förpartierna som möjligt· en god personlig kontakt mellan väljare och valda· underlag för regeringsdugliga majoriteter genomatt motverka splittring på alltför många partier.Hälften av ledamöterna i förbundsdagen väljs genommajoritetsval i 328 enmansvalkretsar, och hälftenväljs genom proportionella val (d'Hondts metod),varvid delstaten utgör valkrets.I valet har den röstande två röster. Den första avdessa (Erststimme) gäller valet i enmansvalkretsen,där väljaren röstar på en av de personer somkandiderar. Mandatet tillfaller den kandidat somerhåller flest röster relativt sett. Den andrarösten (Zweitstimme) gäller flermansvalkretsen, dåväljaren röstar på ett parti. Även här gäller valet328 mandat. De båda rösterna är oberoende avvarandra, och väljaren kan alltså rösta på ett annatparti i listvalet än det parti han eller hon röstatpå i personvalet.Utgången av partilistevalet har givits en styrandefunktion på den totala mandatfördelningen. Ettpartis proportionella representation beräknasutifrån det sammanlagda resultatet avpartilistevalet. Därefter fördelas dessa mandat såatt delstaterna får mandat i förhållande till hurstor del av det totala antalet röster på partiet desvarar för. På det viset får man fram hur mångamandat partiet totalt skall ha och hur många somskall komma från varje delstat.När det är gjort, beräknas hur många mandat partietvann i enmansvalkretsarna i respektive delstat, dvs.hur många mandat partiet vunnit med hjälp avväljarnas förstaröster. Därefter minskas partietstotala antal röster för delstaterna med det antalet.Man får på det viset fram hur många av kandidaternapå partilistan som blir ledamöter av förbundsdagen.Detta innebär att, även om halva antalet ledamöter iförbundsdagen valts med vardera metoden,fördelningen av representationen för de olikadelstaterna kan variera. Vidare gäller att, om ettparti vinner fler mandat i enmansvalkretsar än detvisar sig bli berättigat till enligt denproportionella mandatfördelningsmetoden, får partietbehålla de överskjutande mandaten. Antalet ledamöteri förbundsdagen kan således variera mellanvalperioderna.En spärr mot småpartier är inbyggd i systemet. Föratt få delta vid fördelningen av de proportionellamandaten (listvalet) måste ett parti ha uppnåttantingen av de angivna rösterna i landeteller minst tre mandat i enmansvalkretsvalet.Tidigare utskottsbedömning av frågan omsmåpartispärrUtskottet behandlade motioner om fyraprocentsspärrenmotsvarande de nu aktuella senast i sitt betänkande1999/2000:KU2, som godkänts av . Utskottetvidhöll sin tidigare uttalade uppfattning att dengällande nivån, av rösterna i hela riket, inteborde ändras. Något skäl att utreda frågan, somföreslogs i motionerna, fanns därför inte.Utskottet har behandlat andra valfrågor i sittbetänkande 2000/01:KU7. Bland annat uttalade sigutskottet om spärrnivån för personval. Utskottetansåg att ytterligare erfarenheter av systemet bordeavvaktas innan några förändringar föreslogs.Utskottets bedömningGrunderna för hur ledamöter utses genomval är självfallet av väsentlig betydelse för densvenska folkstyrelsen. Det är därför angeläget atterfarenheter av den gällande ordningen fortlöpandevärderas och diskuteras. En sådan diskussion ingår ien levande demokrati. Att övergå till ett kombineratparti- och personval skulle emellertid innebära engenomgripande förändring av det svenska valsystemet.Det finns enligt utskottets mening för närvarandeinte skäl att, som begärs i motion 1999/2000:K320(s), utreda följderna av en sådan förändring.Utskottet avstyrker därmed motionen.Utskottet har tidigare avstyrkt motioner om attslopa fyraprocentsspärren och uttalat att utskottetdelade uppfattning i fråga omspärren. Under föregående avstyrkteutskottet en motion om att utredafyraprocentsspärren, där kritik riktades mottröskeleffekterna och möjligheten att ersättaspärren med en intrappningsskala diskuterades.Utskottet ansåg att det inte fanns något skäl attutreda frågan. Utskottet vidhåller den inställningenoch avstyrker motion 2000/01:K268 (kd) yrkande 2.Utskottet har också tidigare avstyrkt förslag om enhöjning av fyraprocentsspärren förpartirepresentation i och ser ingenanledning att ändra detta ställningstagande.Motionerna 1999/2000:K202 (m) yrkande 1 och2000/01:K212 (m) i denna del avstyrks således.Antal riksdagsledamöterMotionerI motion 1999/2000:K206 av m.fl. (m)yrkande 12 hemställs att hos regeringenskall begära förslag om minskat antalriksdagsledamöter. Enligt motionen har med sina 349 ledamöter en i förhållande tilllandets folkmängd osedvanligt stor representationjämfört med andra demokratiska länder, och enminskning till 249 har diskuterats. Om antaletledamöter minskade skulle det enligt motionärernamedverka till att de folkvalda inte bara blev merkända, utan också förstärka ledamöternas möjligheteratt fullgöra sin uppgift. Detta kan i sin tur ledatill en mera arbetsduglig riksdag. Mot argumentetatt det krävs relativt många riksdagsledamöter föratt alla delar av landet skall få en godrepresentation i hävdar motionärerna attdet måste vägas in att den moderna IT-utvecklingenoch tillgången till Internet har lett till helt nyamöjligheter till kontakt - oberoende av geografisktavstånd - mellan väljare och valda.Även i motion 2000/01:K303 av m.fl. (m)yrkande 6 föreslås att begär attregeringen lägger fram förslag om minskat antalledamöter i i enlighet med vad som anförsi motionen.Liknande yrkanden framställs i ytterligare motionerav ledamöter från Moderata samlingspartiet. Imotionerna 1999/2000:K207 och 2000/01:K217 av RolfGunnarsson (m) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt sänka antalet ledamöter till 249. I motionerna1999/2000:K202 av () yrkande 2 och2000/01:K212 (delvis) av samma motionär begärs etttillkännagivande om att regeringen bör tillsätta enutredning för att minska antalet riksdagsledamöter.En minskning av antalet till 175 skulle enligtmotionären ge en nivå som bättre motsvararbefolkningsantalet på det vis som gäller i mångaandra länder. Dessutom bör förslaget skapamöjligheter till bättre nödvändig service förriksdagsledamöter utan att det kostar mer pengar.BakgrundGällande ordningAntalet ledamöter i bestäms i 3 kap. 1 §regeringsformen. består av enkammare. Den har 349 ledamöter.Författningsutredningen hade föreslagit att antaletledamöter i den nya enkammarriksdagen skulle uppgåtill 290. Grundlagberedningen ansåg attenkammarriksdagen borde bestå av 350 ledamöter, ochriksdagen godtog det förslaget. Antalet minskadessenare till 349. diskuteradefrågan i sitt betänkande (SOU 1987:6) Folkstyrelsensvillkor. Kommittén ansåg att antalet ledamöter iriksdagen inte gärna kunde minskas om man villebehålla en rimlig representation även för de renaglesbygdsområdena.Tidigare utskottsbedömningKonstitutionsutskottet har behandlat motioner medförslag om att minska antalet ledamöter i riksdagenflera gånger tidigare, senast i sitt betänkande1999/2000:KU2, som godkänts av . Utskottetvidhöll sin tidigare inställning, som innebar att enminskning av antalet ledamöter - mer än heltmarginell - skulle medföra svårigheter att behållasåväl en rimlig partirepresentation som enrepresentation över huvud taget från olika delar avlandet. Ett minskat antal ledamöter skulle enligtutskottet göra det ännu svårare för framför alltledamöterna från de mindre partierna atttillfredsställa önskemål om deltagande isammankomster och andra aktiviteter i valkretsarna.Utskottets bedömningUtskottet har inte anledning att ändra sin tidigarebedömning om antalet ledamöter i vid ettisolerat ställningstagande i denna fråga ochutskottet avstyrker motionerna 1999/2000:K202 (m)yrkande 2 1999/2000:K206 (m) yrkande 12,1999/2000:K207 (m), 2000/01:K212 (m) i denna del,2000/01:K217 (m) och 2000/01:K303 (m) yrkande 6.Tidsbegränsning av förtroendeuppdragMotionI motion 2000/01:K298 av ()föreslås att begär att regeringen läggerfram förslag till en sådan ändring attförtroendevaldas uppdrag tidsbegränsas så att de kanväljas högst tre mandatperioder per uppdrag.BakgrundFör att vara valbar till krävs enligt 3kap. 10 § regeringsformen att man uppfyllervillkoren för rösträtt. Motsvarande krav gällerenligt kommunallagen (1991:900) för valbarhet tillkommunala församlingar. Partierna har fri rätt attnominera kandidater till sina listor.Utskottets bedömningUtskottet kan ha förståelse för de önskemål omstörre spridning av förtroendeuppdrag som får antasligga bakom motion 2000/01:K298 (c). Utskottet anserdet emellertid uteslutet att göra en sådaninskränkning i partiernas nomineringsrätt eller - änmindre - i väljarnas fria val som skulle bli följdenav en reglering enligt motionen. Motionen avstyrks.ValdagarMotionerI motion 1999/2000:K206 av m.fl. (m)framställs tre yrkanden om att hosregeringen skall begära förslag om tidpunkten förolika val. Yrkande 15 gäller skilda valdagar förriksdagsval och kommunalval, yrkande 16 ändring avtidpunkten för kommunalval och yrkande 17 ändring avtidpunkten för riksdagsval.Frågan om skilda valdagar tas också upp i motion2000/01:K396 av m.fl. (fp) yrkande2.