bet · GP01SFU18 · 2002-06-04 00:00:00 — Det finns enväldigt intressant artikel i avi dag av försäkringsläkaren iNorrbotten. I artikeln påstås det att man iÖvertorneå har det minsta antalet långasjukskrivningar i hela landet - jag vet inteom det är sant, men så påstås det. Hur jobbarman då? Jo, man har ett lokalt samverkansrådmellan fyra aktörer. Försäkringsläkarenuttrycker det så här: Där samtalar vi om defall som spelar ut oss mot varandra, och vikommer överrens i 19 av 20 fall.Är detta ett ovanligt sätt att arbeta? Hurjobbar man inom försäkringskassorna för attsprida goda exempel och för att lära avvarandra?Sven-Erik (): Jag har två frågor.Den första frågan rör sig om arbetsmiljö, ochden riktar jag till nämnde att av de anställda och över60 % av arbetsgivarna ser bättre arbetsmiljösom en viktig fråga. Så är det säkert. När jaghar varit ute på olika industrier har jagupptäckt att arbetsmiljön har varit oerhörtviktig. vet vi att avarbetsgivarna och av skyddsombuden tyckeratt de har otillräckliga kunskaper omarbetsmiljöfrågor.Det systematiska arbetsmiljöarbetet bedrivspå ett bra sätt, och det är infört på ungefären tredjedel av arbetsplatserna, vilket äralltför få. Internt arbetsmiljöarbete bordefungera på alla arbetsplatser runtom iSverige. Då vill jag fråga: Vad avser Svensktnäringsliv att göra för att förbättraattityderna och få i gång ett mer fungerandeoch systematiskt arbetsmiljöarbete? BehöverSvenskt näringsliv några ytterligare resurserfrån samhället? Hur är det med samarbetet medde övriga intresseorganisationerna?Min andra fråga riktar sig till AndersMilton. Det gäller detta med diffusa symtomoch med att patienterna själva ställerdiagnoser. Är det inte nödvändigt för läkareatt patienten har möjlighet att berätta om sinsituation? Det tror jag i alla fall.Jag har också märkt att värderingarna i ochkraven på arbetslivet har förändrats, vilketockså är positivt. Vi vet attbelastningsskadorna fortfarande utgör denstörsta sjukdomsgruppen, även om vi diskuterarutarmningsdiagnoser och utbrändhetsdiagnoser.Då undrar jag: Har erfarenhet avdetta med inlåsningseffekter? Jag har stött påen del äldre i arbetslivet med värk ochutarmningsdiagnoser. De har problem, för devet inte vad de ska göra. Det finns ingetalternativ. De håller på att gå i väggen, ochdå blir det ju sjukskrivningar.Ett alternativ är utbildning och att man kanfå pröva andra arbeten. Det gäller alltså atthitta andra verktyg.Sonja (): Jag vill ställa en frågasom handlar om attityder i arbetslivet. AlfEckerhall sade att vi hadeden lägsta sjukfrånvaron. rådde denhögsta arbetslöshet som vi har haft underväldigt . Att arbetslöshet kopplattill låg sjukfrånvaro och hög sysselsättningkopplat till hög sjukfrånvaro hänger ihop vetvi och tidigare.Jag har en fråga till . Detfinns en naturlig koppling som är betydligthögre , vilket vi också är medvetna om.Men hur tittar ni på detta med ålder,sysselsättning och attityder? Har det gjortsnågon undersökning? högaarbetslöshet var det väldigt många människorsom var rädda för att sjukskriva sig. De togsemester, de tog med sig jobbet hem, därföratt de som hade jobb slet dygnet runt. Vi sadeatt det kommer att leda till ensjukskrivningsboom . Hur har deattityderna hängt med? Är det så att mankänner att man för att vara en bra arbetskraftska jobba , och påövertid? Förs det en diskussion om eller hardet gjorts någon analys av vilka krav somställs på arbetsplatsen?Jag undrar också om Socialdepartementeteller någon annan tittar på den frågan.Anna : Till vill jagsäga att jag nog uttryckte mig olovligtsnabbt. När det gäller den lagstiftning somfinns menade jag i all enkelhet att ettproblem med den stora gruppen som man interiktigt hinner hantera är att man inte hinnermed att göra de utredningar som krävs för attse t.ex. vilka som ska varaförtidspensionerade, och då menar jag inte desom inte skulle vara förtidspensionerade. Föratt systemet ska fungera är det viktigt attmänniskor har rätt ersättning. Det var det jagmenade.Vi har lämnat förslag till vad som skullebehöva göras. Vi tror att man under nästa årmed och året därpå med 400miljoner kronor skulle kunna orka med attavarbeta den extra gruppen. Att vi inte begärmera pengar snabbare beror på att man måsteladda för den här typen av åtgärder. Som någonannan här sade är det inte bara en fråga ompengar, utan det är också fråga om att planeraoch rekrytera.Frågan om vad man gör när det gällersamverkansinsatser vill jag lämna över tillRolf . Han är direktör förBlekingekassan och dessutom ordförande i dengrupp som arbetar med den här typen avutvecklingsfrågor hos oss.Vi vet ännu inte så väldigt mycket omattityder. Men den typen av frågor finns med iden stora studien som jag berättade att vi hardragit i gång. Vi kommer alltsåförhoppningsvis att veta lite mera längrefram.Rolf : Som sade har vi påbörjatett ganska intensivt utvecklingsarbete. Det ärbåde RFV och kassorna som driver dettillsammans. Vi startade upp i slutet av förraåret. Där har vi genomfört en mängd olikaaktiviteter. Vi har bl.a. inventeratsamverkansarbetet och undersökt hur det ser uti olika delar av landet. Vi har konstateratatt det skiljer sig. Men jag kan också utifrånkommunperspektivet i lilla konstateraatt det även skiljer sig mellan kommunernadär.Där det fungerar handlar det väldigt mycketom att man som personer - alltså företrädareför olika myndigheter och organisationer -hittar ett samspel på det lokala planet. Vihar här kommit fram till att vi alla äger dethär problemet. Men för att komma till rättamed det som är det grundläggande tror jag attdet är viktigt att man utser någon som skaföra dialogerna mellan myndighetsföreträdare,mellan försäkringssystem, med läkare, medarbetsplatser osv.Som företrädare för kassorna känner jag attvi har ett samordningsansvar när det gällerden arbetslivsinriktade rehabiliteringen, mendet skulle behöva utvidgas - om det nu ärförsäkringskassorna som ska driva processen påden regionala och lokala nivån - till attomfatta hela samverkansarbetet.Därmed inte sagt att vi ska sätta oss pånågra höga hästar. Vi har ju påbörjat - ochAnders har också vittnat lite om det -ett arbete på central nivå när det gäller attföra en dialog med läkare om det gemensammaproblemet att få fram en problembild ochföreslå åtgärder som vi tillsammans skagenomföra. Jag tror att samverkansarbetet istort behöver intensifieras även på det lokalaoch regionala planet.Vi har prioriterat att jobba med utvaldaläkargrupper, och vi kommer att föra endialog med dessa och med vissa störrearbetsgivare där vi ser en hög sjukfrånvaro. Iplaneringen ligger också att tatag i samverkansarbetet i stort. Ska vi orkamed det - och det har också varitinne på - vill jag hänvisa tillbudgetunderlaget, om jag får uttrycka mig så.Det krävs en resurstillförsel om vi ska mäktamed att ta det här steget fullt ut plus kanskeen kraftigare markering av vårt uppdrag inomdetta område. Det skulle jag också möta medtillförsikt.Alf Eckerhall: När det gäller frågakänner jag till Arbetsmiljöverketsundersökning och svaren från arbetsgivare ochskyddsombud. Svaren var kanske liteförvånande. Arbetsmiljöområdet är det områdedär samarbetet har varit flitigast,manifesterat genom somnumera heter Prevent och som förresten fyller60 år den 11 juni.Arbetarskyddsnämnden ägdes från början avSAF och LO. har också PTK tillkommit,så nu består den av tre parter. Nämnden harutfört ett omfattande arbete. Den har ägnatsig åt utbildning och produktion avinformationsmaterial. Jag kan inte den exaktasiffran, men man har producerat uppemot enmiljon utbildningspaket för skyddsombud.Förbundsparterna har också ett flitigtsamarbete på arbetsmiljöområdet och driverbl.a. flera gemensamma projekt. Avsikten meddessa projekt är att komma till rätta medproblem inom olika branscher och att hittalösningar så att så många som möjligt kananvända sig av dem. Sedan finns det också ettomfattande arbete på lokalplanet, inte minstinom skyddskommittéerna.När det var storkonflikt 1980 och 1981fortsatte arbetsmiljösamverkan som omingenting hade skett, vilket i och för sig varlite konstigt. Men samarbetet är mycket gottpå arbetsmiljöområdet.Det finns inte några särskilda önskemål påstat och myndigheter, utan vi tycker att viklarar det här ganska bra. Vi är också med påett hörn på myndighetssidan och har därmöjligheter att få information osv.Det var en väldigt låg siffra somredovisades av skyddsombuden angåendevärdering av egen kvalifikation. Ofta skerutbildningen av skyddsombud tillsammans medarbetsledare, och det sker ofta iförbundsanpassad utbildning. Man kan ta en delav Prevents allmänna utbildning och sedanlägga till en förbundsanpassad utbildning.Naturligtvis blir det aldrig så fulländatatt det inte finns önskemål om mera. Det ärväl naturligt och kanske också ettfriskhetstecken.Jag vill också ta upp rehabfrågan. Jag harläst motion om att man istort sett vill gå på . Vi var med på ett hörn i denutredningen, och vi har yttrat oss över den.Vi tyckte att det system som han föreslog varalltför omständligt.Det talades om två parallellaorganisationer. Jag har noterat att ni inteföreslår en särskild myndighet men att detändå ska göras en separation av ansvar. Vi hartalat för en geografisk avgränsning vidstaketet, och det som är inom området -arbetsplatsen - ska arbetsgivaren varaansvarig för medan det som ligger utanförstaketet - dvs. externa åtgärder såsomomskolning, vårdinsatser osv. - skaförsäkringskassan vara ansvarig för. Vi harprövat med 400 miljoner-1 miljard, och skulle det visa sig attpengarna inte räcker kan man nog frigöraytterligare medel inom sjukförsäkringen.Men att införa en ny försäkring för dettahar jag svårt att inse vitsen med. Det blirväl bara krångligt och kräver meraadministration. Vi vill ha kvar nuvarandesystem med en klar avgränsning, som kan trädai kraft , eftersom det inte kostarsärskilt mycket. Det rör sig inte om så mycketnya pengar, utan det gäller att klara utansvarsgränsen.Anders : frågade omförsäkringskassan och försäkringsläkarna. För5-7 år sedan fick pengar föratt anställa fler försäkringsläkare.Resultatet var väl lite blandat. Alla kassoranvände inte dessa pengar därför att de tyckteatt de inte behövde fler försäkringsläkare. Detyckte att de redan hade tillräckligt många.Enligt den information som vi får från deläkare som är verksamma som försäkringsläkaretycker de att de i många fall har för lite tidför att diskutera med behandlande läkare, dvs.att bygga upp en dialog. Vi tror alltså attdet skulle behövas fler försäkringsläkare.Sven-Erik fråga handlade ominlåsningseffekter. Om jag förstod det rättfrågade han: Är det svårt för arbetskraft somhar kommit upp att byta jobb?Svaret på den frågan är i stort sett ja. Omman har jobbat och varit anställd hosen arbetsgivare och byterarbetsgivare hamnar man sist i kön, om dethänder någonting hos den nya arbetsgivaren.Även om man tjänar in LAS-poängen snabbare ärman ändå sist i kön.Därför tror vi att det vore bättre att byggaupp anställningsskyddet mot en försäkring ochinte mot en enskild arbetsgivare, så att mantar med sig försäkringsskyddet när man byterarbetsgivare. Sedan kan man använda det föratt få stöd, om man råkar ut för arbetslöshet.Då kan man använda det uppbyggda skyddet förindividuellt kompetenshöjande.Man kan utbilda sig och byta arbetsgivare,arbete och arbetsuppgifter. På det sättet kanman få det lite roligare på jobbet. Man kan juvara legitimt trött på sina arbetskamrater ochsitt jobb. Det händer ju.Lena : Sjukvården har ju en viktig roll idet här avseendet. Jag vill kort inleda medatt säga att det har aldrig funnits fleranställda läkare och sjuksköterskor. Ungdomarsöker sig till arbeten inom hälso- ochsjukvård. Dessa högskoleutbildningar är demest attraktiva. Antalet utbildningsplatserutökas , de har utökats under de senasteåren och de kommer att utökas. Antalet läkarekommer att öka med ett par hundra, antaletsjuksköterskor med över tusen och antaletpsykologer med drygt hundra.Samtidigt får vi en ökad rekrytering avpersoner från andra länder både inom EU ochutanför EU. Det gäller kanske i första handläkare, men även andra yrkesgrupper.Personalomsättningen är normal, ja, t.o.m. låginom vissa områden. I det avseendet ter sigbilden alltså ganska ljus.Det som är oroväckande och som tas påstörsta allvar hos våra medlemmar är attsjukfrånvaron ökar på ett oacceptabelt sätt.Det gäller alltså - och detta är den storautmaningen - att ta hand om den anställdapersonal som finns och den personal somanställs.Det här kan göras på många sätt, och vi harhört ett antal olika exempel på det. Tidengår, men jag skulle vilja lyfta fram två sakersom vi ser som väsentliga framöver. Det ena ärforskningen. Vi måste få mer kunskaper för attkunna bota. Vi måste vet vilka orsakerna ärtill att sjukfrånvaron ökar. Vi har pratat omatt det finns kulturella skillnader och om attdet sker förändringar i attityder. Det är denena delen.Den andra delen är att vi inte ärtillräckligt kunniga om hur rehabilitering skagå till. Vad behövs det för åtgärder för attmänniskor ska komma tillbaka till arbetet? Härgörs det stora insatser från kommuner,från landsting och från parterna påarbetsmarknaden tillsammans med i ettflerårigt projekt just för att diagnoserna skakunna göras tydliga och för att man ska kunnaförbättra åtgärderna för att komma till rättamed detta. Det satsas alltså flera hundramiljoner för att förbättra dessa kunskaper.Sedan gäller det också att förebygga för attvi inte ska få fler långtidssjukskrivna. Detrör sig om en stor satsning, och vi kommer attjobba mycket tillsammans med parterna för attsprida kunskaper och information på området.Även statistiken berörs. Det finns ett behovav att kunna göra bättre jämförelser än vadman kan göra . Det behövsstandardiseringar för att man ska kunnaförbättra kunskaper om hur det i realitetenär.Ett annat område som jag själv har följtunder gällerdeltidssjukskrivningarna. Där ser jag attförändringar har skett under de senaste åren.Av de sjukskrivna inom utgörs av deltidssjukskrivna. Det är bra ochglädjande siffror. Då har man en fot kvar iarbetslivet.Jag skulle vilja se sådana siffror ochjämförelser även på den privata sidan. Jag harfrågat , och där ligger man betydligt lägreän de siffror som jag ger er här. Detta ärviktigt.Det är forskningen och olikheter i bakgrundsom gör att vi kanske ser en statistik i dagdär det behövs en balans mellan sektorerna.Jag har med mig några exempel på statistiksom vi i landstingen har tagit fram övernyckeltal, och nyckeltal är någonting som vikommer att jobba vidare med.Rolf : Vad behöver vi göra? Idiskussionen här har nämnts att det behövs ettövergripande mål, ett mål som formulerasganska handlingsinriktat och som ärnedbrytbart och kan omsättas. Det är viktigtatt det spänner över samtliga politiskaområden som omfattas av det här problemet såatt man kan bryta ned det och få en samsyn påmyndighetsövergripande nivå. Det är det förstasom jag tror att man måste göra.Sedan var jag inne på det här medförtydligandet av att någon ska föra processennär det gäller samverkan. Vad behöver göras?Där behövs ett förtydligande. Är det kassornasom ska göra det får de göra det. Annars fårman välja någon annan som ska hantera detta.Den tredje saken som jag skulle vilja ta uppnämns på olika håll. När det gällerindividnivån i rehabiliteringsarbetet behövsdet någon form av koordinatorroll. Också denskulle jag vilja att man förtydligade ochutvecklade. Jag tror att det är nödvändigt föratt vi ska orka möta individerna på det sättsom de har rätt att kräva.Jag vill egentligen gå så långt - även omdet inte går att få en exakt formulering i dag- att jag tycker att man ska uttrycka någonform av rehabiliteringsgaranti kopplad tillindividen. Den ska i varje fall innehålla etterbjudande om att alla ska få eventuellarehabiliteringsbehov utredda.Den fjärde punkten gäller detta med läkareoch utbildning. Det behövs ett långsiktigtarbete för att man ska höja insikten omsjukskrivningsprocessen och dess konsekvenser.Eftersom det rör sig om så stora konsekvenserför enskilda individer och om så stora pengartycker jag att man i alla fall bör övervägaatt koppla rätten att sjukskriva till någonform av utbildning som definieras. Det äråtminstone värt att tänka igenom.Sedan tror jag att man ska fundera över hur- om jag får använda ett tråkigt uttryck -försäkringsvillkoren uppfattas . Vilketförhållningssätt har vi som medborgare ilandet till sjukförsäkringen? Jag tror att manborde dra i gång en ganska storfolkbildningsaktivitet på ett eller annatsätt. Kanske man får börja redan i skolan.Ungdomar som kommer ut på arbetsmarknaden har en annan syn på de offentligavälfärdssystemen än vad vi lite äldre har. Dåär frågan: Vilken syn vill vi ska gälla? Detbör man kanske diskutera.Jag vill avsluta med att säga att kassornassituation har belysts på många sätt, och jagär glad över hur den har beskrivits. Vi hartillsammans med RFV beskrivit den ibudgetunderlaget. Det krävs insatser för atthantera situationen. Framför allt är jagpersonligen mycket bekymrad över de 120 000personerna som är sjukskrivna mer än ettår. Det behövs en engångsinsats innebärandeatt det görs en ordentlig medicinsk utredningkring dessa personer och en bedömning av deraseventuella behov av hjälp för att återgå tillarbetsmarknaden eller av deras rätt till rättersättningsförmåner. Ur ett etiskt ochdemokratiskt perspektiv är en sådan satsningotroligt viktig.Elisabet : (Bild 14) Jagtänkte lägga på en overheadbild. Vi har hosArbetsgivarverket gjort en körning avsjukfrånvarosiffrorna och dåfullföljt det arbete som påbörjades i Rydhsundersökning.Åldersnormerat, utifrån att åldrarna ochäven könsfördelningen är väldigt olika i deolika arbetsmarknadssektorerna, ser man avbilden att många av skillnaderna mellan deolika arbetsmarknadssektorerna försvinner.Jag ville visa denna bild därför att det ärviktigt att se att det inte är olikaarbetsgivares sätt att hantera saker och tingsom avgör merparten av skillnaderna isjukfrånvaron. Det handlar väldigt mycket omålder och kön.Om man vidtar åtgärder separat hos dearbetsgivare som har hög sjukfrånvaro innebärdet sannolikt att man kommer att sätta åt dearbetsgivare som har äldre och kvinnoranställda i sin verksamhet.Vi på har tittat på vad vikan göra. Det har sagts här att detfinns mycket som ligger utanför arbetsgivarensdomäner, särskilt när det gällerlångtidssjukfrånvaro. Vid den vanligasjukfrånvaron tror vi att det är arbetsglädjesom är den absolut viktigaste faktorn för ska trivas på sin arbetsplats.Vad ger då arbetsglädje? Jo, det är att manjobbar i en viktig och effektiv verksamhet,att man har en bra fysisk arbetsmiljö, att manhar inflytande och delaktighet i verksamheten,inflytande på sina arbetstider, möjlighet attförena arbete och familj samt arbete ochåldrande och möjlighet att hanteraförändringar. Man kan i en del undersökningarse att det är den oerhörda press som uppkommervid förändringar som människor inte kanhantera.På har vi den förmånenbåde att vara en central part och att få slutaavtal, och vi har gjort vad vi kan påavtalssidan. Man kan tycka vad man tycker omdelpensionsavtalet, men vi hoppas ändå att detska göra någonting för att förena arbete medåldrande.Jag tror att vi i stort har de instrumentsom behövs. Det behövs inte mer av regler utanvi måste fortsätta vårt arbete påarbetsplatsnivå.Ordföranden: Jag tycker att det är en mycketbra, intressant och givande debatt som vi harhaft . Det är bara att beklaga att viinte kan fortsätta. Ledamöter som har begärtordet får inte möjlighet att ställa sinafrågor. Jag vill ändå tacka dem som harmedverkat och som har möjliggjort enmycket bra diskussion på detta mycketomfattande och mycket problematiska område.Väldigt många olika aspekter på det har lyftsfram. Denna utfrågning gör att vi i utskottetstyrkts i den uppfattning som vi har haft attdetta är oerhört komplext och att det intefinns några enkla lösningar. Det är mycketfrustrerande för oss som politiker. Vi villhelst hitta någonting som ger effekt väldigtsnabbt, så att vi kan visa oss väldigtkraftfulla.Låt mig anknyta till det som , att han var så ödmjuk. Jag harnoterat att den ödmjukheten finns på mångahåll. Jag tror att det är rätt inställning idetta sammanhang. Det här är faktiskt svårt.Det finns inga enkla lösningar, och vi vetinte riktigt säkert vilka exakta åtgärder somvi ska vidta. En del vet vi, men inte allt.Det handlar om att arbeta vidare.Tack, alla ni som har varit här ! Vifortsätter vårt beredningsarbete isocialförsäkringsutskottet. Utfrågningen är nuavslutad.Bild 1 och 2(grafiskt element borttaget)(grafiskt element borttaget)Bild 3 och 4(grafiskt element borttaget)(grafiskt element borttaget)Bild 5 och 6Utgiften för sjukpenning, månadsvärden(grafiskt element borttaget)(grafiskt element borttaget)Bild 7 och 8Ersättning vid arbetsoförmåga.Utfall 2001 och prognoser (grafiskt element borttaget)(grafiskt element borttaget)Bild 9 och 10(grafiskt element borttaget)(grafiskt element borttaget)Bild 11 och 12(grafiskt element borttaget)(grafiskt element borttaget)Bild 13 och 14(grafiskt element borttaget)(grafiskt element borttaget)