bet · GP01SOU15 · 2002-03-21 00:00:00 — En mer utförlig beskrivning av gällanderätt finns i betänkande 1996/97:JuU12 s. 11 f.Utskottet har härvid hänvisat till förarbetena tillbestämmelsen om beslag, husrannsakan ochkroppsvisitation i lagen med särskilda bestämmelserom unga lagöverträdare då den infördes (prop. 1983/84:187, bet. 1984/85:JuU6, rskr.1984/85:37). Där anfördes att det fick ansestveksamt i vilken utsträckning tvångsmedel sombeslag, husrannsakan, kroppsvisitation ochkroppsbesiktning fick användas mot den som varmisstänkt för brott och som inte fyllt . Närdet gällde kroppsbesiktning framstod det praktiskabehovet av att använda det tvångsmedlet som ganskaringa beträffande den ifrågavarande ålderskategorin.Dessutom kunde lämpligheten sättas i fråga av attanvända kroppsbesiktning i fråga om barn som befannsig i förpuberteten och i en känslig period av sinutveckling. Tvärtom var ett särskilt hänsynstagandetill den personliga integriteten påkallad.Kroppsbesiktning borde alltså inte få företas ifråga om denna ålderskategori. De tvångsmedel somborde komma i fråga mot barn var såledesbeslag, husrannsakan och kroppsvisitation. De bordedock tillämpas restriktivt (a.a. prop. s. 28 f).Utskottet har funnit att de skälmot kroppsbesiktning av barn somanfördes i propositionen alltjämt är giltiga. tillsattes har hänvisats tillarbetet i den samt senast i betänkande 2000/01:JuU13s. 14 till beredningen av kommissionens betänkande.I detta tog kommissionen ställning mot att införa enmöjlighet till drogtester av barn under 15 år.Kommissionen fann i sina överväganden att deeventuella vinster en sådan möjlighet skulle kunnaleda till inte kan anses stå i rimlig proportiontill det ingrepp som ett tvångsvis drogtest utgörför barnet. ansåg att deargument som framfördes till stöd för att intetillåta kroppsbesiktning av barn under 15 årfortfarande är giltiga, även om behovet av attanvända ett sådant tvångsmedel möjligen kan varanågot större . Kommissionen framhöll att man isammanhanget skall hålla i minnet att enkroppsbesiktning i de aktuella fallen skall ske ibrottsutredande syfte. När det gäller barn under 15år, som alltså inte är straffmyndiga, ansågkommissionen det inte vara rimligt att med hjälp avett straffprocessuellt tvångsmedel utreda ett brottsom består i ett eget bruk av narkotika. Härerinrade kommissionen särskilt om att när det gällerde mindre ingripande tvångsmedel som får tillämpasmot barn beslag, husrannsakan ochkroppsvisitation gäller att de skall tillämpasrestriktivt och endast vid misstanke om allvarligbrottslighet eller brottslighet av störreomfattning. Eget bruk av narkotika är enligtgällande rätt inte att betrakta som ett allvarligtbrott; en annan sak, underströk kommissionen, är attdet utgör ett svårt socialt problem. Att en så ungperson som är i fråga, avslutade kommissionen,befinner sig i sådana omständigheter att det skullevara aktuellt med att tvångsvis utföra ett drogtestutgör också ett fullt tillräckligt skäl försocialtjänsten att utreda det aktuella barnetslevnadsförhållanden.Utskottet finner för sin del att de skäl somanförts mot att införa drogtester av barn under 15år alltjämt är bärkraftiga. framhållit bör misstanken omatt ett barn missbrukar narkotika leda tillåtgärder, oavsett om något drogtest föreligger.Utskottet föreslår att socialutskottet avstyrkerbifall till motionerna So26, So27, So30, So31, So34,So35, Ju285, Ju389, Ju322 och So371 i här berördadelar.Insatser mot utbudetOrganisation och metoderI några motioner behandlas frågor om polisensorganisation och metoder. I motionerna So27 (m)yrkande 16, So30 (fp) yrkande 5, So34 (m) yrkande 8och Ju322 (m) yrkande 2 anser motionärerna sålundaatt det inom polisen bör finnas specialiseradenarkotikaenheter. I andra motionsyrkanden tas frågorupp om polisens resurser. I motion So29 (s) yrkande3 föreslås en inventering av behovet av mer resursertill bl.a. polisen. I motionerna So31 yrkande 6 ochSo34 yrkande 10 (båda m) krävs ökade resurser tillfler poliser. Också i So35 (kd) yrkandena 1012krävs ökade resurser, bl.a. för att polisen skallkunna arbeta med förebyggande arbete i skolorna. Föratt frigöra resurser till detta anser motionärernabl.a. att det bör anställas fler civila inompolisen. Slutligen anser motionärerna i So28 (c)yrkande 10 att utbildningen av narkotikahundar hosbl.a. polisen skall öka.Regeringen avser att ge iuppdrag att inom ramen för sin löpandeinspektionsverksamhet göra en särskild inspektionför att se till att polisens narkotikabekämpningbedrivs på ett effektivt sätt. Syftet är att se hurarbetet mot narkotikabrottsligheten är organiseratoch dimensionerat samt hur de olika nivåernasamverkar. Härtill aviserar regeringen att denkommer att ge i uppdrag attutvärdera effekterna av polisens arbete för attbekämpa narkotikabrottsligheten. Uppdraget tillRikspolisstyrelsen och Brottsförebyggande rådetavses enligt regeringen ge en god bild av vilkaförbättringar som kan behövas för att polisensarbete mot narkotikabrottsligheten skall kunnautvecklas vidare.Utskottet vill för egen del understryka vikten avatt polisens resurser används på ett sådant sätt attbrottsbekämpningen blir så effektiv som möjligt. Deuppdrag som regeringen nu kommer att lämnaRikspolisstyrelsen och börenligt utskottets mening kunna utgöra ett värdefulltunderlag för att ytterligare kunna effektiviserapolisens arbete mot narkotika. Härvid kan manförutsätta att sådana frågor som tas upp imotionsyrkandena kommer att beröras. Utskottetföreslår mot den bakgrunden att socialutskottetavstyrker bifall till motionerna So27, So28, So29,So30, So31, So34, So35 och Ju322 i här behandladedelar.Särskilda spaningsmetoder, m.m.I motionerna So28 (c) yrkande 11 anser motionärernaatt buggning skall tillåtas vid misstänkt grovbrottslighet. Vidare begärs i motion So34 (m)yrkande 9 att förutsättningarna för hemligteleavlyssning liksom för förverkande skall utredas.Såvitt gäller de s.k. särskilda spaningsmetodernahar regeringen i propositionen förklarat att deninte har för avsikt att i detta sammanhang vidtanågra åtgärder.Vad först gäller buggning och hemligteleavlyssning var dessa frågor föremål förutskottets och överväganden så sent som ifebruari 2002. Då avstyrktes bifall till motsvarandemotionsyrkanden med hänvisning till att frågan omhemliga tvångsmedel bereds iRegeringskansliet. Så är alltjämt fallet.Justitieutskottet föreslår mot denna bakgrund attockså socialutskottet avstyrker bifall tillmotionerna So28 och So34 i dessa delar.Bestämmelserna om förverkande har varitföremål för översyn. Den s.k. Förverkandeutredningenöverlämnade sitt betänkandeEffektivare förverkandelagstiftning (SOU 1999:147)till regeringen. Betänkandet har remissbehandlatsoch bereds i . Utskottet anseratt detta arbete inte bör föregripas och föreslåratt socialutskottet avstyrker bifall till motionSo34 i denna del.KräkmedelI motionerna So27 yrkande 11 (delvis) och So34yrkande 14 (båda m) anser motionärerna att kräkmedelskall tillåtas vid kroppsbesiktning av den som ärmisstänkt för narkotikalangning. Motsvarande yrkandefinns i motion So30 (fp) yrkande 6.Frågan om användning av kräkmedel ibrottsutredande syfte har varit aktuell i olikasammanhang . Bakgrunden är attnarkotikaförsäljare i framför allt storstäderna oftaförvarar sitt varulager, främst kapslar av heroin, imunnen, för att kunna svälja narkotikan om polisnärmar sig.I proposition 1993/94:24 rörande de senasteändringarna i bestämmelsen om kroppsbesiktningpåpekades, med hänvisning till att entvångsmedicinering innebär ett mycket allvarligtingrepp i den kroppsliga integriteten, att mycketstarka skäl krävs för att införa en sådan möjlighettill medicinering. Vid en sådan bedömning måstebrottsbekämpande effektivitetshänsyn träda tillbakaoch något förslag om tvångsmedicinering lades därförinte fram i den propositionen. Justitieutskottetförklarade sig inte ha någon annan uppfattning, ochriksdagen ställde sig bakom uttalandet (bet.1993/94:JuU7 s. 7, rskr. Därefter har utskottetvid ett par tillfällen tagit ställning till yrkandenom att tillåta kräkmedel och då inte funnit skäl attfrångå sin tidigare uppfattning (senast bet.1997/98:JuU24 s. 14 f).När frågan senast var aktuell i utskottethänvisade utskottet till beredningen betänkande (bet.2000/01:JuU32 s. 13 f). I detta föreslogkommissionen att det i narkotikastrafflagen skulletas in en bestämmelse om att den som är skäligenmisstänkt för narkotikabrott som inte är ringa skallkunna ges läkemedel eller liknande vid enkroppsbesiktning. Avsikten är att det vid skäligmisstanke om försäljning av narkotika skall kunnafattas beslut om att använda kräkmedel ellerliknande vid kroppsbesiktning i sådana fall där deti dag beslutas om att placera den misstänkte på s.k.tulltoalett (SOU 2000:126 s. 208 f).Regeringen finner i propositionen att det inteframkommit något skäl av tyngd för att nu frångå vadsom uttalades när frågan senast var föremål förregeringens bedömning. Med hänsyn till framför alltdet starka skydd som måste finnas för den kroppsligaintegriteten är regeringen inte beredd att föreslånågon möjlighet till tvångsmässig medicinering isamband med kroppsbesiktning.Utskottet delar denna uppfattning och föreslår attsocialutskottet avstyrker bifall till motionernaSo27, So30 och So34 i dessa delar.Straffskalor, m.m.I några motioner tas upp frågor om straffskalor ochdärmed sammanhängande frågor vid narkotikabrott.Sålunda begärs i motion So27 (m) yrkande 15 enmöjlighet att döma ungdomar till programverksamhetinom i stället för böter vid ringanarkotikabrott. I motion So34 (m) yrkande 15(delvis) anser motionärerna att maximistraffet förringa narkotikabrott skall höjas till fängelse ettår för att möjliggöra dom med vård. I motionernaSo34 yrkande 15 (delvis) och Ju322 yrkande 7 (bådam) begärs att det skall införas livstidsfängelsestraff för grovt narkotikabrott.Frågor om straffskalor och därmed sammanhängandefrågor behandlas inte i fann under sitt arbete inteanledning att föreslå förändringar i de nu gällandestraffbestämmelserna i narkotikastrafflagen. Detinnebar bl.a. att kommissionen inte ansåg det finnasskäl att införa livstids fängelse i straffskalan förgrovt narkotikabrott. Vidare fann kommissionen inteannat än att den straffmätning som tillämpas inarkotikamål får anses vara lämplig.Inte heller utskottet ser anledning att ändrastraffskalorna eller tillämpningen av desamma för vare sig ringa eller grovt narkotikabrott.Utskottet vill här peka på att de yngstalagöverträdarna kan överlämnas tillsocialtjänsten för vård och behandling om det finnsen social problematik. Regeringen avser också attunder innevarande år tillsätta en utredning somskall göra en total översyn av påföljdssystemet förunga lagöverträdare.När det gäller yrkandet om livstidsstraff harutskottet i princip haftatt ta ställning till denna fråga, senast ibetänkande 2000/01:JuU14. Utskottet har vid samtligatillfällen konstaterat att de straff som mäts ut förgrovt narkotikabrott regelmässigt är långa och attnågot behov av ytterligare straffskärpningar inteansetts föreligga. Det har också hänvisats till attinförandet av livstidsstraff som påföljd för grovtnarkotikabrott inte ligger i linje med 1980-taletsreformarbete på påföljdssystemets område med attutmönstra de tidsobestämda straffen. Under senare århar hänvisats till uppdragoch beredningen därav.Mot bakgrund av vad som anförts anser utskottetatt socialutskottet bör avstyrka bifall tillmotionerna So27, So34 och Ju322 såvitt dessa avserfrågor om straffskalorna för narkotikabrott ochderas tillämpning.I motion Ju211 (m) begärs skärpta straff förhantering av växtdrogen kat.Även om missbruket av växtdrogen kat inte är likautbrett i som missbruket av cannabis vållardet stora problem i vissa grupper i ansåg det finnas anledning attdiskutera om man inte sett för milt påhanteringen av kat. För att ett brott avnormalgraden skall föreligga krävs ett innehav avminst kat, och gränsen för grovt brott synesi praxis vara . Kommissionen ansåg att dessamängder framstår som höga och att gränserna därförbör sänkas (se SOU 2000:126 ochdiskussionspromemoria nr 11 s. 14 f).Utskottet har tidigare behandlat ettmotionsyrkande motsvarande det nu aktuella ochhänvisade då till beredningen betänkande (se bet.2000/01:JuU14 s. 39). Som nämnts ovan behandlasfrågan emellertid inte i propositionen.Utskottet kan instämma i att de mängder somkonstituerar framför allt grovt narkotikabrottavseende kat synes stora. Det måste emellertidenligt utskottet, som erinrar om förbudet motlagstiftning genom motivuttalanden, ankomma pårättstillämpningen att utifrån farlighetsbedömningaroch annat rörande narkotiska preparat närmare avgöravilka mängder som i praktiken bör utgöra gränsen förde olika brottstyperna. Det kan här nämnas attRiksåklagaren i sitt remissvar betänkande också anförde atthan avser att verka för att den gräns för ringanarkotikabrott som gäller för kat och också för cannabisharts sänks, bl.a. genomRiksåklagarens verksamhet i (RÅ dnr2001/0269).Mot denna bakgrund anser utskottet attmotionsyrkandet inte bör föranleda något riksdagensuttalande. Utskottet anser sålunda attsocialutskottet bör avstyrka bifall till motionJu211.Slutligen anser motionärerna i motion So35 (kd)yrkande 13 att man vid straffmätningen i stället förmängden narkotika i vikt borde räkna ut hur mångamissbruksdoser man kan få ut av ett beslagtagetparti och bestämma straffets längd utifrån detta. Här bör nämnas att det i huvudsak är mängdennarkotika som styr straffmätningen, dock att ävenandra omständigheter skall beaktas, såsom t.ex.gärningsmannens ekonomiska bevekelsegrunder ellernarkotikapreparatets speciella farlighet.Också den fråga som tas upp i motionen behandladesav i samband med betydelsenför straffmätningen av narkotikans renhetsgrad (sediskussionspromemoria nr 11 s. 17). Här konstateradekommissionen att om narkotikan är ovanligt ren,detta får utslag för straffets längd. Det vore,enligt kommissionen, emellertid att dra fråganalltför långt om man i varje enskilt fall skullebehöva företa omfattande utredningar omrenhetsgraden av beslagtagen narkotika för att kunnabestämma t.ex. antalet missbruksdoser och därigenomstraffets längd. Detta skulle kunna leda till enalltför matematisk eller schematisk tillämpning därandra omständigheter som är värda att beakta vidbestämningen av brottets svårhetsgrad riskerar attkomma i skymundan. Vidare skulle utredningsresurserfå läggas ned på sådana frågor, resurser som istället kan användas för att utreda nya brott.Dessutom är det inte sällan så, att narkotikan redanöverlåtits av den misstänkte, vilket gör det i detnärmaste omöjligt att föra bevisning om vilkenrenhetsgrad narkotikan ansåg därför det vara enlämplig ordning att renhetsgraden kommer i beaktandepå det sätt som förekommer . Denna uppfattningdelar utskottet, och utskottet anser att förslaget imotion So35 i denna del inte bör genomföras.Socialutskottet bör sålunda avstyrka bifall tilldensamma.KriminalvårdAllmänt om kriminalvårdens insatserUtskottet noterar med tillfredsställelse att det iden nationella handlingsplanen läggs stor vikt vidkriminalvårdens insatser mot narkotikamissbruk,främst vid dess behandlingsinsatser. Sålundaunderstryker regeringen att kriminalvården har enviktig funktion att fylla i samhällets insatser motnarkotikamissbruket. Såväl häktes- och anstaltstidsom tiden i frivård måste utnyttjas för att motiveramissbrukare till behandling. Vid verkställighet avfängelsestraff och skyddstillsyn bör det erbjudas enmissbrukarvård som vid behov fortsätter även efterverkställighetens slut. Redan från början avverkställigheten bör åtgärderna inriktas på attförbereda klienten för ett drogfritt liv i frihet.Vidare understryks i propositionen att såvälintagna i anstalter och häkten som personalen somarbetar där har rätt till en narkotikafri miljö.Utgångspunkten skall enligt regeringen vara attintagna utan narkotikaproblem inte skall behövakomma i kontakt med narkotika, att missbrukareavskärs från tillförsel av narkotika och att intagnaförhindras att bedriva narkotikahandel inom häktenaoch anstalterna samt ute i samhället. För attåstadkomma en narkotikafri miljö krävs enligtregeringen en kombination av kraftfulla motivations-och behandlingsinsatser samt väl avvägdakontrollåtgärder.I ett flertal motioner tas upp frågor som gällermer övergripande frågor rörande de insatser somvidtas inom kriminalvården. I motion Ju326 (s)yrkandena 13 begärs fler narkotikafria anstalter,särskilda motivationsprogram samt utbildning ochkompetensutveckling för kriminalvårdens personal.I motionerna So34 yrkandena 16 och 17, Ju322yrkande 5 och Ju359 (alla m) krävs en narkotikafrianstalt inom varje kriminalvårdsregion. Sådana skallskapas genom ökad kontroll och ett ökat antalmotivationsenheter. Vidare anses att man börupphandla vårdprogram till kriminalvården frånexterna vårdgivare.I motionerna So35 yrkandena och Ju424yrkandena 912 och 14 (båda kd) krävs narkotikafriaanstalter genom bl.a. ett ökat antal drogtester avde intagna, sektionering och smågruppssystem,utökade möjligheter till bevakade besök samt genomutslussningsboende.Också i motionerna So28 yrkandena 6 och 8 ochJu311 yrkande 9 (båda c) krävs narkotikafriaanstalter, bl.a. genom utökade kontrollåtgärder ochen ökad differentiering av intagna. Vidare ansermotionärerna att samarbetet mellan myndigheter m.fl.måste öka för att förbättra situationen efterfrigivningen.Regeringen aviserar i propositionen 100 miljonerkronor till en särskild narkotikasatsning inomkriminalvården. Målsättningen är att samtliganarkotikamissbrukare som kommer i kontakt medkriminalvården identifieras, bl.a. genom uppsökandeverksamhet på häkten, och utreds avseende problemoch behov samt erbjuds adekvat vård. Vidare sättssom mål att missbrukarens problematik, behov ochönskemål beaktas vid anstaltsplaceringen, attintagna som inte vill komma i kontakt med narkotikaerbjuds en narkotikafri verkställighet, att demissbruksrelaterade programmen utvecklas ochutvärderas samt att fler narkotikamissbrukaregenomgår dessa program. I målsättningen ligger ocksåatt kraftigt minska införseln av narkotika påanstalter och häkten och att utveckla samverkan bådeinom och mellan lokala kriminalvårdsmyndigheter samtmed andra myndigheter. Personalen skall också hakunskaper som är relevanta för arbete med bl.a.motivation av missbrukare.Enligt utskottets mening ryms de väcktamotionsyrkandena väl inom ramen för såväl deallmänna utgångspunkterna för handlingsplanen såvittgäller kriminalvården som inom ramen för densärskilda narkotikasatsning som regeringen aviserari propositionen. De får därför anses varatillgodosedda och socialutskottet bör avstyrkabifall till motionerna So28, So34, So35, Ju311,Ju322, Ju326, Ju359 och Ju424 i nu behandlade delar.För egen del vill utskottet vidare framhålla attde förslag till förstärkningar som regeringen nupresenterar ligger väl i linje med de krav somutskottet under en rad år framställt och som bl.a.tagit sig uttryck i de tilläggsdirektiv som . Mot denna bakgrund välkomnarutskottet att så stor vikt lagts vid att förstärkakriminalvårdens insatser för att bekämpanarkotikamissbruket, främst genom utökadebehandlingsinsatser.§ 34-placeringarEnligt 34 § lagen (1974:203) om kriminalvård ianstalt kan en intagen få tillstånd att vistasutanför anstalten om han då kan bli föremål försärskilda åtgärder som kan antas underlätta hansanpassning i samhället, t.ex. vård eller behandlingmot narkotikamissbruk. Kriminalvården skall bärakostnadsansvaret för en intagen som placeras i vårdutanför anstalten. Vid dagen för frigivning frånfängelsestraffet övergår betalningsansvaret tillkommunen som skall bära kostnaden tillbehandlingstidens slut. Placeringen måste därföralltid planeras tillsammans med och godkännas avbetalningsansvarig kommun som också ombeds lämnaskriftliga ansvarsförbindelser för vårdkostnadernaefter frigivningen.Frågan om betalningsansvaret för § 34-placeringarna och svårigheterna att få medsocialtjänsten i planeringen av desamma har längevarit ett problem. Många kommuner har varittveksamma att ta på sig ett sådant kostnadsansvar,särskilt i fall då man inte känner klienten sedantidigare eller i de fall man tidigare flera gångerbeviljat vårdinsatser för klienten.I några motioner berörs frågan om de s.k. § 34-placeringarna. I motion So27 (m) yrkandena 12 och14 anser motionärerna bl.a. att kriminalvården böröverta hela betalningsansvaret. I motionerna So28yrkande 7 och Ju311 yrkande 10 (båda c) efterlysesförbättrat samarbete mellan kommuner ochkriminalvård kring § 34-placeringarna.Frågan om kostnadsfördelningen mellankriminalvården och kommunerna har utretts vid fleratillfällen . Så föreslogFängelseutredningen att kriminalvården skulle få taöver hela kostnadsansvaret för att på så sätt lösaproblemet (SOU 1993:76). Flera remissinstanser,liksom regeringen, motsatte sig detta förslag då manvar rädd för att detta skulle innebära attkommunerna skulle frånträda sitt ansvar förmissbrukarvården. föreslog försin del att kriminalvården skulle ges möjlighet attgenomföra § 34-placeringar även utanansvarsförbindelse från den intagnes kommun och attkriminalvården skulle ikläda sig ett kostnadsansvarför dessa placeringar även efter den villkorligafrigivningen. Ordningen var endast tänkt atttillämpas då ingen annan utväg stod till buds ochskulle pågå under en tvåårig försöksperiod.Kriminalvårdsstyrelsen skulle därefter tillregeringen redovisa sina erfarenheter när det gällerart, omfattning, utveckling och kostnader. Ävendetta förslag har mött viss kritik.Regeringen anser i propositionen betänkande inte utgör etttillräckligt underlag för att regeringen nu skallkunna ta ställning till hur problemet bör lösas.Utgångspunkten i det fortsatta arbetet bör dockenligt regeringen vara att samhället skall se tillatt den som har behov av det skall kunna få adekvatvård. kommer att få i uppdragatt kartlägga omfattningen och typen av problem somhindrar placeringar utanför anstalt. Denna analysskall sedan ligga till grund för ettställningstagande kring hur problemen kan lösas.Enligt utskottets mening är § 34-placeringar ettbra instrument för att få narkotikamissbrukare ivård under verkställigheten. För att få så braplaceringar som möjligt är det angeläget attbehandlingsplaneringen görs i samarbete medsocialtjänsten i den intagnes hemkommun för att tatill vara erfarenheterna där och för att uppnåkontinuitet i vården. Möjligheten att genomföra §34-placeringar är i själva verket central för attkriminalvården skall ha möjlighet att arbeta utifrånett behandlingsperspektiv. Enligt utskottets meningär det uppdrag nu får därförav största vikt för att komma till rätta medproblemet. Arbetet härmed bör inte föregripas ochutskottet föreslår att socialutskottet avstyrkerbifall till motionerna So27, So28 och Ju311 i de nubehandlade delarna.KontrollåtgärderI motionerna So30 yrkande 7 och Ju450 yrkande 35(båda fp) begärs utökade möjligheter till kontrollav besökande och personal. I sistnämnda motionliksom i motion So34 (m) yrkande 19 ansermotionärerna att hundar skall användas för kontrollav inpasserande. Slutligen föreslås i motionernaSo27 yrkande 13 och So34 yrkande 18 (båda m) atts.k. glasruta skall införas. Detta innebär attbevakade besök ersätts med besök som sker undersådana förhållanden att den intagne och denbesökande inte kan överlämna föremål till varandra.Utskottet vill inledningsvis framhålla attbestämmelserna om de kontrollåtgärder som kan vidtasinom såväl häkten och anstalter som inom frivården iallt väsentligt är ändamålsenligt utformade.Samtidigt som man kan konstatera att regelverket gergoda möjligheter att genom kontroll förhindra attnarkotika förs in i anstalterna, förekommer docksådan införsel i en på vissa håll ganska utbreddomfattning.