bet · GQ01AU2 · 2002-11-26 00:00:00 — reformer vi förespråkar ingår också enrad förändringar av arbetsrätten liksommöjligheter till betydligt flexiblarearbetstider än . Med hänsyn till detanförda bör motion A362 yrkande 24 (m)bifallas.5.Allmänt om jämställdhetspolitiken(punkt 3) (m)av (m), PatrikNorinder (m) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag underpunkt 3 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som framförs underStällningstagande i reservation 5.Riksdagen bifaller därmed motion2002/03:A315 yrkande 1 och avslårmotionerna 2002/03:A299 yrkandena 1 och2, 2002/03:A323 yrkande 7 samt2002/03:A365 yrkande 2.StällningstagandeDen självklara utgångspunkten förjämställdhetspolitiken måste vara attvarje människa har lika värde och därförskall ha samma rättigheter, skyldigheteroch möjligheter. Utgångspunkten iindividens frihet har betydelse för synenpå jämställdhet. Det måste finnas utrymmeför kvinnor och män att brytakönsstereotypa mönster för att leva somde själva tycker att det passar dem bäst.När det gäller familjen och yrkeslivetmåste politikernas roll vara attinspirera och skapa möjligheter tillfritt val, inte att dirigera. Politikenskall inte tvinga en kvinna varken attvara yrkesarbetande förälder eller attvara hemma med sina barn. Det är denenskilda individen och familjen som skallavgöra vad som passar dem bäst.För att uppnå detta krävs en politiskförändring som bl.a. innefattar ekonomiskfrihet, personlig frihet, yrkesmässigfrihet samt frihet för familjen.Skattereformer måste till så att man kanleva på sin lön, arbetstiderna måste varaindividuella och flexibla, möjligheternaatt starta och driva företag inom vårdoch omsorg måste förbättras ocharbetsmarknaden måste öppnas för dem somarbetar inom den offentliga sektorn. Detmåste införas frihet i barnomsorgen genomett barnomsorgskonto, omfattande allabarn, som ger föräldrarna möjlighet attvälja sin barnomsorg.Med hänsyn till det anförda anser viatt med bifall till motion A315yrkande 1 (m) bör tillkännage förregeringen som sin mening vad vi haranfört om inriktningen avjämställdhetspolitiken. Motionerna A299yrkandena 1 och 2 (v), A323 yrkande 7 (v)och A365 yrkande 2 (v) bör avslås.6.Mål för politikområdetJämställdhetspolitik (punkt 4) (m)av (m), PatrikNorinder (m) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag underpunkt 4 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som framförs underStällningstagande i reservation 6 om målför politikområdet Jämställdhetspolitik.Riksdagen bifaller därmed motion2002/03:A364 yrkande 25.StällningstagandeVi motsätter oss regeringens mål förpolitikområdet och förordar i stället eninriktning av jämställdhetspolitiken sominnebär att den bidrar till attsjälvständiga kvinnor och män kan formasin tillvaro enligt egna önskemål ochbehov. I sammanhanget har familjepolitikoch skattepolitik stor betydelse liksomett avskaffande av den offentligasektorns monopol inom mångakvinnodominerade yrken. Motion A364yrkande 25 (m) bör därför bifallas.7.Kompetenssparande (punkt 5) (m, fp,kd, c)av (), (), (),(), (), () och MauricioRojas (fp).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag underpunkt 5 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som framförs underStällningstagande i reservation 7 omriktlinjer för ett system för individuellkompetensutveckling såvitt avsersystemets utgångspunkter och syfte, valav sparmodell, avsättningsmöjligheterm.m. och om förvaltning av medel påkompetenssparkonto. Därmed bifallerriksdagen motion 2002/03:A297 yrkandena1-4 samt avslår motionerna 2002/03:A224yrkande 6, 2002/03:A239 yrkande 3,2002/03:A241 yrkande 7, 2002/03:A314yrkande 13, 2002/03:A318 yrkande 5,2002/03:A320 yrkande 16, 2002/03:A332yrkande 10 och 2002/03:Ub338 yrkande 10.StällningstagandeInledningKompetensutveckling är en fråga som harstrategisk betydelse. Trots detta harregeringen misskött frågan . Nödvändiga reformer har gångpå gång skjutits . Redan år2000 var en utredning om individuelltkompetenssparande klar (SOU 2000:119).Länge var det oklart om regeringen överhuvud taget skulle orka med attåstadkomma den aviserade propositionen.Till sist kom en proposition. Deninnehöll dock inga lagförslag utan endastknapphändiga riktlinjer. Därmed har denviktiga reform som införandet avkompetenssparande innebär ännu en gångskjutits på en osäker framtid. Omregeringen hade agerat så att ett systemmed individuellt kompetenssparande hadekunnat införas hadeförutsättningar funnits för att enväsentlig del av de 36 miljarder kronorsom återbetalas från SPP tillsvenska företag hade kunnat avsättas tillkompetenssparande via lokalaöverenskommelser. Vi anser därför attregeringen förtjänar stark kritik förhela sin handläggning av frågan omindividuell kompetensutveckling. I motionA297 lägger vi fram ett gemensamt förslagtill riktlinjer för ett system förindividuell kompetensutveckling.Systemets utgångspunkter och syfteEnligt vår uppfattning är det viktigt attSverige återfår sin forna ställning itoppen av den s.k. välståndsligan. Det ärnödvändigt om vi skall kunna skapa detgoda samhället där alla har ett arbeteoch där sjuka, gamla och behövande fården vård och omsorg som de behöver.I många kommuner är en tredjedel av denarbetsföra befolkningen arbetslös,deltagande i någon arbetsmarknadspolitiskinsats eller förtidspensionerad. Särskiltprekär är situationen i de delar avlandet som traditionellt styrts avSocialdemokraterna . Därhar enskilda initiativ, konkurrens medden offentliga sektorn ochentreprenörsanda sällan eller aldriguppmuntrats.Arbetslivet genomgår en snabbförändring. Globalisering ochteknikintensifiering leder till ökadrörlighet på arbetsmarknaden. Inom detprivata näringslivet omsätts avalla arbetstillfällen . Det blirallt vanligare att personer är anställdahos flera olika arbetsgivare och attpersoner växlar mellan utbildning ocharbete.Utbildning blir alltmer en färskvara,och många gamla yrken är på tillbakagångsamtidigt som nya tillkommer. Länder somvill hävda sig i den internationellakonkurrensen måste anpassa sinautbildningssystem till denna utveckling.Enligt vår uppfattning är det viktigtatt man understöder det livslångalärandet och ökar människors möjligheteratt förkovra sig och utvecklas.Utbildning och kompetens är nyckelord förframtidens arbetsmarknad. Därför anser viatt det skall införas ett system försparande till kompetensutveckling.Systemet skall vara individuellt ochfrivilligt.Individuellt kompetenssparande främjarmöjligheterna för individen att utbildasig vidare. När kompetensen stärks ökarden enskildes trygghet på arbetsmarknadenliksom benägenheten att pröva utmaningari arbetslivet. Ökade möjligheter tillkompetenssparande är därför en viktigkomponent i en strategi för långsiktigtillväxt.Kompetenssparande är inte bara positivtur ett individperspektiv. Sådant sparandebidrar till kompetenshöjning och därmedtill att begränsa arbetslösheten. Landetsförmåga att stå emot ekonomiska kriserstärks.Val av sparmodellVi anser att systemet skall bygga på enmöjlighet för fysiska personer att medskattemässig verkan göra insättningar påindividuella kompetenssparkonton. Detskall inte bara gälla för anställda, utandet är också viktigt att egenföretagareges möjlighet att kompetensspara.Avkastningen på sparandet skall intebeskattas som kapitalinkomst. I ställetbör den skattemässiga behandlingenlikställas med vad som gäller för detindividuella pensionssparandet (IPS). Detinnebär att avkastningenbeskattas avkastningsskatt istället för kapitalinkomstskatt.Medlen på kompetenssparkontot ärindividens egna och skall kunna användastill sådan kompetensutveckling som denenskilde själv bestämmer.Kompetensutveckling bör ges en viddefinition. Om sparmedlen inte kommertill användning för kompetensutvecklingbör de kunna användas för att förstärkapensionen.Avsättningsmöjligheter m.m.Vi föreslår en ordning där varje individges möjlighet att göra avdrag vidinkomstbeskattningen för insättningar påett individuellt kompetenssparkonto.Avdragsrätten bör gälla för insättningarupp till ett prisbasbelopp per år.Enligt det beslut som fattadei våras (bet. 2001/02:AU10, rskr. 322)skall en maximal årlig avsättning påendast en fjärdedels prisbasbelopptillåtas. Det är helt otillräckligt föratt nå reformens syfte. I propositionenmotiveras detta med att personer med högainkomster har möjlighet att spara istörre utsträckning. Enligt vår meningbör dock inte låginkomsttagarnas merbegränsade handlingsutrymme föranledabeloppsgränser som gör hela reformenmeningslös. I stället förordar vi någonform av extra skattekredit eller bidragtill låginkomsttagare som börjarkompetensspara. Sänkta skatter för iförsta hand låg- och medelinkomsttagareskulle också öka deras självbestämmande.Det ökade ekonomiska utrymmet skulleexempelvis kunna användas till ett riktatsparande såsom kompetenssparande.Enligt vår uppfattning ärarbetsgivarnas medverkan viktig för attstödja och utveckla individernaskontinuerliga vidareutbildning. För detenskilda företaget är det av avgörandebetydelse för dess överlevnad att geanställda kontinuerlig utbildning. Dennatyp av mer verksamhetsrelateradkompetensutveckling är ett naturligt ledi företagens vardag.Det är angeläget att få deras medverkanbl.a. därför att kapitalet i systemet dåkan byggas upp i en snabbare takt. Redani dag tar företagen ett betydande ansvarför de anställdas kompetensutveckling.Här är det emellertid ofta fråga om enmer direkt verksamhetsrelateradpersonalutbildning där företaget ocksåhar ett avgörande inflytande. Det är intelika självklart med en aktivarbetsgivarmedverkan i ettkompetenssparande där medlen heltdisponeras av den enskilde.För att stimulera arbetsgivare attbidra till den anställdes egnautbildningssparande anser vi att det börinföras en rätt till avdrag för socialaavgifter vid avsättningar till denanställdes kompetenssparkonto. Detta kanjämföras med de villkor som gäller förarbetsgivares avsättningar tillpensionssparande för anställda.Förvaltning av medel påkompetenssparkonto m.m.Enligt de riktlinjer för ett individuelltkompetenssparande som fastlogs avriksdagen skall sparandet ske hosen statlig myndighet i stället för -såsom föreslogs i IKS-utredningensbetänkande - hos banker och andrafinansiella institut. Vi motsatte ossdetta i samband med beslutet ochvidhåller denna inställning. Enligt vårmening bör medlen förvaltas av banker ochandra finansiella institut.I samband med beslutet anfördes somskäl för den valda lösningen dels att detfinns problem i förhållande till EG-rätten, dels att det går fortare om manväljer en myndighetslösning i stället fören marknadslösning.Den begränsade EG-rättsliga analys somregeringen presenterade i propositionenvisar att det finns osäkerhet omförenligheten med EG-rätten både vadbeträffar en marknadslösning och vadbeträffar en myndighetslösning. Fråganmåste analyseras vidare men det finnsnaturligtvis inget skäl att välja denmodell som långsiktigt blir sämst förspararna genom att ingen konkurrens överhuvud taget tillåts förekomma.Det är vidare helt orimligt att tro attutnyttjandet av en myndighet skulleinnebära en snabbare introduktion av detindividuella kompetenssparandet än om manutnyttjar den befintliga infrastrukturenhos banker och andra finansiellainstitut. Erfarenheterna från den nyaPremiepensionsmyndigheten talar sitttydliga språk och illustrerar hur långtid det kan ta och hur kostsamt det kanbli att etablera en myndighetslösning.Kostnaderna för att bygga upp ensparandeförvaltning inom ramen för enstatlig myndighet är mycket stora ijämförelse med kostnaderna för attanvända dagens infrastruktur, somförsäkringsbolag, banker,värdepappersbolag etc. Genom att nyttjaredan befintliga strukturer stimulerasockså marknadsföringen avkompetenssparandet i och med att de olikaaktörerna har ett företagsekonomisktintresse av att göra systemet känt blandlöntagare och arbetsgivare. Statenskostnader kan därmed hållas nere. Ävenden effekten går förlorad när sparandetsker inom ramen för en statlig myndighet.Det är viktigt att det individuellakompetenssparandet blir attraktivt iförhållande till andra sparformer. Därförär det viktigt att det råder storvalfrihet för spararna både vad avserolika typer av sparande och vad avserolika sparinstitut. Konkurrens ochvalfrihet måste vara vägledande även fördenna sparform.Sammanfattande bedömningMed hänsyn till det ovan anförda anservi att utskottet bör föreslå attriksdagen med bifall till motion A297yrkandena 1-4 (m, fp, kd, c) godkännermotionens förslag till riktlinjer för ettsystem för individuellkompetensutveckling såvitt avsersystemets utgångspunkter och syfte, valav sparmodell, avsättningsmöjligheterm.m. och förvaltning av medel påkompetenssparkonto m.m. Motionerna A224yrkande 6 (kd), A239 yrkande 3 (c), A241yrkande 7 (fp), A314 yrkande 13 (m), A318yrkande 5 (kd), A320 yrkande 16 (kd),A332 yrkande 10 (fp) och Ub338 yrkande 10(fp) avstyrks i den mån de inte kan ansestillgodosedda genom vad som anförts.Särskilda yttrandenUtskottets beredning av ärendet harföranlett följande särskilda yttranden. Irubriken anges inom parentes vilken punkti utskottets förslag till riksdagsbeslutsom behandlas i avsnittet.1. Allmänt om arbetslivspolitiken (punkt1) (m, fp, kd, c)av (), (), (),(), (), () och MauricioRojas (fp).Vi har i avvikande mening nr 1 iyttrande till finansutskottet över ramarför utgiftsområde 13 Arbetsmarknad ochutgiftsområde 14 Arbetsliv (yttr.2002/03:AU1y) gett vår syn påutvecklingen på arbetsmarknaden m.m. Vikonstaterar där att vi till skillnad frånmajoriteten i utskottet anser att desenaste prognoserna("Lönebildningen, Samhällsekonomiskaförutsättningar i ", somutkom ) inte bara tyder påen ökad osäkerhet kring det framtidatillväxt- och sysselsättningsläget, utanockså på ett i förhållande tillregeringens antaganden klart försämrattillväxt- och sysselsättningsläge.Den dystra bilden av arbetsmarknadenförstärks av det faktum att av densysselsättningsuppgång som skett mellan1997 och 2001 är ersättningsjobb för desjukskrivna och förtidspensionerade. Envanlig vardag är det sammanlagt uppemot1,4 miljoner svenskar i arbetsför åldersom inte arbetar eller arbetar mindre ände önskar. De är antingen arbetslösa, iarbetsmarknadsåtgärder, latentarbetssökande, långtidssjukskrivna,förtidspensionerade ellerundersysselsatta. Det innebär att varfjärde vuxen människa i arbetsför ålderinte arbetar. Om nuvarande utvecklingfortsätter kommer snart fler att varasjukskrivna än vad detfinns personer i öppen arbetslöshet.Läget bland de anställda är allra värstinom offentlig sektor.Av den senaste statistiken frånRiksförsäkringsverket framgår attökningstakten för antalet sjukskrivnaavtar. sker emellertid enkraftig ökning av antalet nyaförtidspensionärer. Under oktober månadfick 338 000 personer ersättning frånsjukförsäkringen i form av sjukpenning,rehabiliterings- ellerarbetsskadeersättning. Av dessa var 212000 eller kvinnor. Mellan oktober2001 och har antaletpersoner som uppbär ersättning ökat medomkring 10 000, vilket motsvarar enökning på . Mellan ochoktober 2001 var ökningen 14,1 %.Antalet som varit sjukskrivna i mer änett år uppgick i slutet av augusti 2002till 120 000, vilket var omkring 2 600fler än månaden innan och 14 000 fler äni . Det senare är en ökningmed . var ökningstakten26 %.Antalet dagsersättningar som utbetalatsunder uppgår tillnära 99 miljoner (netto). Det är 8,4miljoner eller fler ersatta dagarän fr.o.m.oktober 2000.Antalet förtidspensionärer fortsätter,som nämnts, att öka. I november 2002uppbar 483 000 personerförtidspension/sjukbidrag. Av dessa var58 % kvinnor. Antaletförtidspensionärer/sjukbidragsmottagarevar drygt 30 000 fler änför . Till och med oktoberhar 55 000 personer beviljatsförtidspension, en ökning med 23 %jämfört med förraåret. Här kan också nämnas att LO i enrapport har visat att en hel delförtidspensioneringar utgör enarbetsmarknadspolitiskt motiveradåtgärd. I vissa regioner står entredjedel av den arbetsföra befolkningenutanför arbetsmarknaden. Och tendensenär, enligt LO, tydlig: Ju fler som ärarbetslösa i en region eller ort, destofler är förtidspensioneraderespektive satta iarbetsmarknadspolitiska åtgärder.Det sammantagna ohälsotalet var, enligtRFV, varav 17,6dagar avsåg sjukpenning och 26,1 dagarförtidspension. Ohälsotalet var förkvinnorna omkring och för männenomkring . har det sammantagnaohälsotalet ökat med . (Setabell nedan)Utgifterna för sjukpenning var 34,1miljarder kronor och förförtidspension/sjukbidrag 37 miljarderkronor. Jämfört med motsvarande periodförra året ökade utgifterna försjukpenning och förförtidspension/sjukbidrag med 8,7 %.Ohälsotal för kvinnor och män för 12 mån.perioder (antal dagar)Inriktningen av politikenSjukfrånvaron och förtidspensioneringarnaär alltså ett av de stora hoten mot densvenska välståndsutvecklingen. Att fåbukt med den kraftiga ökningen av ohälsanär centralt för den ekonomiskatillväxten. Bara kostnaderna försjukpenning, förtidspensioner ocharbetsgivarnas sjukersättningsansvaruppgår till mer än perinnevånare, men i den siffran ingårnaturligtvis inte deeffektivitetsförluster i näringsliv ochoffentlig sektor som det medför attersätta inskolad eller utbildadarbetskraft med vikarier m.m.Konjunkturinstitutet har beräknat att enhalverad ohälsa till 2008 utan ökadeförtidspensioneringar skulle medföra ettfinansiellt sparande på 45 miljarderkronor och en extra BNP-tillväxt om 2,. Genom att arbetskraftsutbudet ökasminskas också riskerna för överhettning.Härtill kommer naturligtvis också depåfrestningar som den ökade ohälsaninnebär för den enskilde individen.Vi ställer oss tvivlande till deberäkningar som regeringen gör i åretsbudgetproposition om att de åtgärder somföreslås bli vidtagna mot ohälsan kommeratt leda till ett minskat antal sjukdagar(nettodagar) . Därmedkan regeringen med vad som görs inteminska statens utgifter för ohälsan med 5miljarder kronor.Av en studie från (Ds 2002:49)framgår att och haften utveckling av sjukskrivningarnaliknande den svenska. Den svenskafrånvaron ligger dock högst. Ettgemensamt drag är ett omvänt sambandmellan arbetslöshet och sjukskrivningar.I tider av hög arbetslöshet harsjukskrivningarna gått ned kraftigt medande ökar när tillgången på arbeteförbättras. Detta samband är tydligastmarkerat i . Det kan ocksåtilläggas att utvecklingen i ochNederländerna vänts under de senaste årenmedan den, som framgått ovan, fortsatt iSverige. * grafiskt elemnt borttaget *visar också attarbetskraftens ålderssammansättning intekan förklara ökningen av antaletsjukskrivna mer än mycket marginellteftersom ökningen är likartad i allaåldersgrupper. Regeringens påstående atten stigande genomsnittsålder iarbetskraften skulle vara en viktigförklaring till ökningen av frånvaronhåller således inte. Det förefallermindre troligt att arbetsmiljöerna ochhälsoläget för svenska löntagaregenerellt sett skulle vara sämre än iandra västeuropeiska länder. pekar dock på att denpsykosociala arbetsmiljön kan haförsämrats , inte minst ioffentlig sektor.Regelverket för sjukförsäkringssystemenhar betydelse för nivån påsjukskrivningarna. Det påverkar dels vemsom kan ta del av sjukersättning, delsbenägenheten att användaersättningsmöjligheten. Regelverken ärenligt ESO:s studie klart förmånligast iSverige, och . Detfinns också alltfler tecken på attsjukskrivningar och förtidspensioneringaranvänds som avlastning påarbetsmarknadspolitiken. tycksdet ha skett en glidning ibeteendemönster och uppfattning om vadsom är giltig anledning att stanna hemmafrån jobbet på grund av att man mårdåligt utan att vara sjuk. Dennaattitydförändring är inte samma sak somatt människor medvetet fuskar även omfusk naturligtvis också förekommer.Snarare speglar det hur människorsbeteende anpassas efter välfärdssystemensregelverk. Sammantaget leder dessatrender till ett överutnyttjande.Även utanför arbetslivet finns detnaturligtvis källor till vantrivsel somkan ta sig uttryck i att människor kännersig sjuka eller deprimerade. En sådanvantrivsel är förvisso ettsamhällsproblem, som kan kräva politiskaåtgärder. Långvarig sjukskrivning ochförlorad kontakt med arbetsplatsen är iallmänhet inte en bra lösning på dessaproblem.Det har utvecklatsbetydande skillnader mellan kvinnor ochmän när det gäller sjukskrivningar ochförtidspensioneringar. I dagens läge stårkvinnorna för nästan dubbelt så stor delav sjukskrivningarna som männen. Enförklaring till detta är den höga ohälsani offentlig sektor där flertalet kvinnorarbetar. Men också på många andrakvinnodominerade arbetsplatser - t.ex. ihandeln - ligger sjukskrivningarna långtöver genomsnittet. Ohälsan speglar avallt att döma kvinnors - genomsnittligtsett - underordnade ställning påarbetsmarknaden där en stor del avkvinnorna har fysiskt och psykiskt tungaarbeten och mycket ansvar, men liten maktöver sin arbetssituation.En del av förklaringen till den nästandubbelt så stora sjukfrånvaron förkvinnor är att dessa alltjämt tarhuvudansvaret för hem och barn. Dentotala arbetsbördan blir större än förmännen, och den psykiska stressen överbrist på tid och ekonomiska resurser förframför allt föräldrar med hemmavarandebarn vilar sannolikt tyngst på kvinnorna.Den höga ohälsan i offentlig sektor ärett underbetyg åt kommuner och landstingsom arbetsgivare. Men det är för enkeltatt reducera frågan till ett ledarskaps-eller resursproblem. Ett av problemen äratt det i stor utsträckning saknasalternativa driftsformer inom dessaverksamheter. Det saknas även tydligaekonomiska incitament för att effektivtåtgärda de höga sjukskrivningarna.Bristen på alternativa arbetsgivare gördet svårt för personalen att"rösta med fötterna" för att förbättrasina arbetsvillkor.Vid långvarig sjukfrånvaro är ett av destora problemen att den sjukskrivneförlorar kontakten med sin arbetsplatsoch mentalt orienterar sig frånarbetslivet. Flera exempel frånnäringslivet visar att ettrehabiliteringsarbete i nära kontakt medarbetsplatsen ger ett bättre resultat.För stora arbetsgivare - särskiltkommunerna - kan erbjudande om nyaarbetsuppgifter vara en lösning för enperson som blivit sjuk i sitt tidigarearbete.Arbetsgivarnas ansvar för de förstafjorton dagarnas sjukskrivning medför riskexponering för företag med ettlitet antal anställda. är detmycket angeläget att arbetsgivarna hartydliga ekonomiska incitament att arbetaförebyggande mot ohälsa.Som framgått ovan finns det ett stortantal faktorer som sammantagna eller varför sig kan vara orsak till den ökadeohälsan. Av den anledningen går det inteatt som regeringen gör stirra sig blindpå en enda faktor, arbetsmiljön, och troatt lite ökade kostnader på företagenlöser allting. Det centrala enligt vårtsynsätt är i stället att hänsyn måste tastill människors hela livssituation, ochdärför krävs det ett brett band avåtgärder som omspänner allt frånarbetsplatsfrågor, förändringar isjukförsäkringens villkor, samverkanmellan olika system och myndigheter tillökade resurser för rehabilitering ochförbättringar för barnfamiljerna m.m.Inom arbetslivsområdet vill vi särskiltverka för:· att det förebyggande arbetet påarbetsplatserna ges en högre prioritetoch blir mer inriktat på den enskildeindividen. Detta gäller särskilt denoffentliga sektorn·· fler alternativa arbetsgivareinom den offentligt finansieradeverksamheten för att öka drivkrafternaför att arbeta förebyggande och ge deanställda rimliga arbetsvillkor, bl.a.vad gäller arbetstidens förläggning·· utökade möjligheter för denenskilde att påverka arbetstidensförläggning och bestämma dess omfattning,vilket också i många fall kan göra attarbetsmiljön upplevs som bättre ochdärmed i förlängningen kan leda till ettbättre hälsoläge·· förbättrad kunskap om och ökadeinsatser mot kvinnors ohälsa.·Avslutningsvis vill vi här också hänvisatill vad vi anför i reservation 1 ibetänkande AU1 avseende den allmännainriktningen av politiken påutgiftsområde 13 Arbetsmarknad.2.