bet · GP01KU33 · 2002-04-18 00:00:00 — SammanfattningI detta betänkande behandlas ett 40-talmotionsyrkanden från de allmänna motionstiderna 2000och 2001 som på olika sätt rör massmediefrågor. Detgäller frågor om mångfald m.m., riktlinjer för mediepolitiken, konvergens m.m., pornografi, TV-direktivet, m.m., och TV, distribution av TV-sändningar, regional TV, koncessionsavgifter, det s.k. riksförbudet i närradion, m.m.Samtliga motioner avstyrks.I betänkandet finns 12 reservationer.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Mångfald, m.m.Riksdagen avslår motionerna 2001/02:K381yrkande 14 och 2001/02:K396 yrkandena 1-3.Reservation 1 (mp)Reservation 2 (m, kd, fp) - motiv.2. Statens agerande rörande medier, m.m.Riksdagen avslår motionerna 2001/02:K236 yrkande 9och 2001/02:K243 yrkandena 1-3, 6 och 7.Reservation 3 (m)3. En nationell fri radio på kommersiellgrundRiksdagen avslår motionerna 2001/02:K243yrkande 5 och 2001/02:K367 yrkande 5.Reservation 4 (m, kd)4. Fördelning av frekvensutrymme genomauktionsförfarandeRiksdagen avslår motionerna 2001/02:K243yrkande 4 och 2001/02:So637 yrkande 21 i dennadel.Reservation 5 (m, fp)5. Public serviceRiksdagen avslår motion 2001/02:So637 yrkande21 i denna del.Reservation 6 (fp)6. Teknikneutralt regelverk för TV-sändningRiksdagen avslår motion 2001/02:T409 yrkande 9.Reservation 7 (fp)7. PornografiRiksdagen avslår motionerna 2001/02:K232yrkande 2 och 2001/02:K348 yrkandena 2-4.Reservation 8 (mp)8. Avskaffande av TV-direktivetRiksdagen avslår motionerna 2001/02:K243yrkande 12 och 2001/02:U303 yrkande 7.Reservation 9 (m)9. TV-reklam riktad till barnRiksdagen avslår motionerna 2001/02:K370yrkande 1 och 2001/02:K415.10. och avslår motion 2001/02:K367 yrkande 2.Reservation 10 (kd)11. Begränsning av must carry-skyldighetenRiksdagen avslår motion 2001/02:K243 yrkande13.Reservation 11 (m, fp)12. Radio- och TV-utbyte i de nordiskaländernaRiksdagen avslår motionerna 2001/02:K338 och2001/02:Kr424 yrkandena 4-6.13. Vidaresändning på invandrarspråkRiksdagen avslår motion 2001/02:K357.14. Regional TVRiksdagen avslår motion 2001/02:K410.15. KoncessionsavgifterRiksdagen avslår motion 2001/02:K367 yrkande 7.Reservation 12 (kd)16. Det s.k. riksförbudet i närradionRiksdagen avslår motionerna 2000/01:K236,2000/01:K332 yrkandena 1 och 2, 2000/01:K387 yrkande1-3, 2001/02:K308, 2001/02:K421 yrkandena 1 och 2samt 2001/02:Kr423 yrkande 2.Stockholm den 18 april 2002På vägnarPer UnckelFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: PerUnckel (m), (), (), (), (), (), (), MatsBerglind (s), (), (), (), (), von der Esch (kd), Per (), ÅsaTorstensson (c), () och MargaretaNachmanson (m).2001/02KU33Utskottets övervägandenMångfald, m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet utgår från att regeringen delaruppfattningen att frågor om mångfald inommassmedierna även fortsatt bör ägnas storuppmärksamhet, och att ytterligare åtgärderkan behöva övervägas på detta område.Utskottet anser därför inte att någratillkännagivanden behövs ommediekoncentrationslagstiftning, utredning avdistributionskanalerna för tidskrifter ur etttryck- och yttrandefrihetsperspektiv samtändring av konkurrenslagen. Jämförreservation 1 och 2.MotionerI motion 2001/02:K396 av m.fl. (mp)begärs ett tillkännagivande ommediekoncentrationslagstiftning (yrkande 3).Motionärerna anför att distributionskanalerna förtidskrifter och tidningar kontrolleras av någraenstaka, dominerande företag. Detta leder enligtmotionärernas uppfattning till att den friakonkurrensen hotas. Även i motion 2001/02:K381 avMatz m.fl. (mp) återfinns ett yrkande avsamma innebörd (yrkande 14).I motion 2001/02:K396 av m.fl. (mp)föreslås vidare ett tillkännagivande för regeringenom att distributionskanalerna för tidskrifter utredsur ett tryck- och yttrandefrihetsperspektiv.Motionärerna anför att distributionskanalerna förtidskrifter kontrolleras av några enstaka,dominerande förlag. Detta leder enligt motionärernasuppfattning till att också yttrandefriheten hotas(yrkande 1).I samma motion föreslås slutligen att riksdagenbeslutar att begära att regeringen återkommer medförslag där en särskild regel tas in ikonkurrenslagen om att prövningen i fall som harbetydelse för den grundlagsskyddade sektorn skallske under beaktande av de grundläggande intressenaav att säkerställa ett fritt meningsutbyte, en frioch allsidig upplysning och ett fritt konstnärligtskapande (yrkande 2).BakgrundStatligt distributionsstöd till dagstidningarSedan 1960-talets slut lämnar staten olika former avdirekt presstöd, framför allt till tidningar som harett konkurrensmässigt underläge till följd av lågspridning på utgivningsorten och som därmed ärmindre attraktiva på annonsmarknaden. Det direktastatliga stödet till dagspressen fördelas avPresstödsnämnden.Det direkta statliga stödet till dagspressenomfattar bl.a. distributionsstöd. Detta stöd, somregleras i 4 kap. presstödsförordningen (1990:524),lämnas till dagstidningar som samordnar sindistribution med någon eller några andra tidningar.Distributionsstöd får lämnas för varje abonneratexemplar av en dagstidning- vars upplaga i huvudsak är betald,-- som har ett abonnemangspris som inte uppenbartavviker från det pris tidningar har i den kategorisom tidningen tillhör,-- och som distribueras av ett distributionsföretageller av ett befordningsföretag ilantbrevbäringsturer eller särskildatidningsutdelningsturer, där minst tvåtidningsföretag deltar.-Tidningsföretag skall för att få distributionsstödskriftligen förbinda sig att avstå från egendistribution av en abonnerad dagstidning inom allaområden där stödberättigad samdistributionförekommer om denna påbörjas då denegna tidningen kan medfölja. skriftligen förbinda sig attöverlämna hela distributionsarbetet tillpostbefordringsföretaget respektivedistributionsföretaget i varje område där tidningendeltar i stödberättigad samdistribution.Presstödsnämnden får medge att ettdistributionsföretag som underentreprenör anlitarett tidningsföretag eller ett företag som ägs aveller ingår i en koncern med tidningsföretag.Medgivande får lämnas endast om det finns synnerligaskäl för en sådan ordning och under förutsättningatt övriga tidningsföretag som deltar isamdistributionen inom distributionsområdet godtaratt underentreprenören anlitas. Vidare krävs försådant medgivande att distributionsföretaget ochunderentreprenören samtycker till att dessa övrigatidningsföretag efter framställning tillPresstödsnämnden skall kunna få de uppgifter sombehövs för att kunna bedöma kostnader ochkostnadsfördelning för en planerad eller pågåendesamdistribution.Två distributionsföretag får svara förstödberättigad samdistribution inom ettdistributionsområde, om medger det.Distributionsstöd lämnas med perexemplar för de första 7 miljonerna stödberättigadeexemplar, per exemplar för exemplarenmellan 7 miljoner och 14 miljoner, perexemplar för exemplaren mellan 14 miljoner och 21miljoner, samt per exemplar för exemplarenöver 21 miljoner.Presstödsnämnden betalar ut stödet iefterskott till distributionsföretaget ellerpostbefordringsföretaget. tillgodoförtidningsföretaget dess andel av detta belopp. Ettdistributionsföretag får förmedla distributionsstödendast om företaget skriftligen förbinder sig attuppfylla vissa villkor. För det första skallföretaget inom sitt verksamhetsområde anordnasamdistribution där förutsättningar finns förstödberättigad samdistribution. För det andra skallföretaget för samdistributionen tillämpa vissprissättning för sådana tidningsföretag som harundertecknat en förbindelse av tidigare omtalatslag, och som ger ut tidningar som normalt kommer utmed minst ett nummer . Prissättningenskall vara sådan att storleken av den enskildatidningens abonnerade upplaga inomdistributionsområdet inte inverkar pådistributionsavgiften per distribuerat exemplar. Omdet blir väsentliga kostnadsskillnader på grund avatt tidningarna väger olika mycket per exemplar, attnågon av tidningarna föranleder mer administrativtarbete än de andra eller att någon av tidningarnaföranleder särskilda transportkostnader får dockprissättningen anpassas till dessa skillnader. Ensådan prissättning får däremot inte innebära attpriset för distributionen av ett exemplar av denmest kostnadskrävande tidningen blir mer än tioprocent högre än priset för distribution av ettexemplar av den minst kostnadskrävande tidningen.För en tidning som kommer ut en gång per veckagäller vidare att den skall ha minst en procentshushållstäckning i den blockregion där tidningensutgivningsort är belägen. För det tredje skalldistributionsföretaget ellerpostbefordringsföretaget hålla samdistributionenöppen för samtliga dagstidningar vars upplaga är ihuvudsak betald och har ett abonnemangspris som inteuppenbart avviker från vad tidningar har i denkategori som tidningen tillhör och som vid tiden församdistributionens början finns tillgängliga påorten. Slutligen skall företaget delge anbud påsamdistribution inom ett distributionsområde tillsamtliga dagstidningar som har undertecknatförbindelse av tidigare omtalat slag vid en ochsamma tidpunkt.Ett distributionsföretag får i samdistributionendistribuera annat än dagstidningar meddistributionsstöd om kvaliteten idagstidningsdistributionen inte försämras.Ett distributionsföretag får inte förmedladistributionsstöd, om distributionsföretaget ägs aveller ingår i en koncern med ett eller några fåtidningsföretag. Ett sådant distributionsföretag fårdock förmedla distributionsstöd om Presstödsnämndenmedger det, och om distributionsföretaget förstsamtycker till att ett tidningsföretag som berörs avsamdistribution som anordnas avdistributionsföretaget efter framställning tillPresstödsnämnden skall kunna få de uppgifter sombehövs för att kunna bedöma kostnader ochkostnadsfördelning för en planerad eller pågåendesamdistribution.Om ett eller flera tidningsföretag lämnarsamdistributionssystemet och de kvarvarandetidningsföretagen i samdistributionen idistributionsområdet därmed drabbas av väsentligakostnadsökningar skall de få extra distributionsstödunder högst tre år.MediekoncentrationskommitténMediekoncentrationskommittén lämnade sitt betänkandeYttrandefriheten och konkurrensen, förslag tillmediekoncentrationslag m.m. (SOU 1999:30) i februari1999. Kommittén hade till uppgift att lägga framförslag om lagstiftning för att slå vakt ommångfalden i svenska medier och motverka sådan ägar-och maktkoncentration inom massmedierna som kanskada ett fritt och brett meningsutbyte och en frioch allsidig upplysning. I betänkandet föreslårkommittén bl.a. ändringar i tryckfrihetsförordningenoch yttrandefrihetsgrundlagen samt att det införs ensärskild mediekoncentrationslag. Förslagen innebär ikorthet att en koncentration skall kunna förbjudas,om den1. skapar, förstärker eller förändrar kontrollenöver en dominerande ställning, som väsentligt hämmareller är ägnad att hämma förekomsten ellerutvecklingen av en effektiv konkurrens i fråga om ensådan verksamhet som har särskild betydelse föropinionsbildningen - dagspress, radio och TV - elleren ställning som innefattar ett väsentligtinflytande inom flera sådana verksamheter och2. i betraktande av koncentrationens art,marknadsförhållandena och berörda företagsförväntade agerande kan befaras vara ägnad att hämmaett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning.Kommitténs förslag har remissbehandlats och beredsför närvarande i . Enligt uppgiftfrån planeras ingaytterligare lagstiftningsåtgärder med anledning avMediekoncentrationskommitténs förslag.Tidigare riksdagsbehandlingKonstitutionsutskottet behandlade vid riksmötet2000/01 en motion (mp) med yrkande om attdistributionskanalerna för tidskrifter utreds ur etttryck- och yttrandefrihetsperspektiv. Utskottetkonstaterade då att kulturutskottet hadeavstyrkt ett motionsyrkande i ämnet med hänvisningtill att regeringens beredning avMediekoncentrationskommitténs förslag inte bordeföregripas. fann inte skälatt göra någon annan bedömning, varför motionenavstyrktes (bet. 2000/01:KU18).Utskottets ställningstagandeFri åsiktsbildning är ett omistligt inslag i ettdemokratiskt samhälle. Det är obestridligt att imoderna demokratier massmedierna spelar en betydanderoll för opinionsbildningen och därmed förmöjligheterna att förstärka och fördjupa demokratin.Mångfald inom massmedierna med möjlighet för mångaolika röster och uppfattningar att göra sig hörda ärdärför av vital betydelse för vårt samhälle.Bland svenska massmedier har traditionelltdagspressen intagit en särställning när det gällernyhetsförmedling och i synnerhet opinionsbildning.Även om dagspressens ställning har förändratsbetydligt sedan presstödet infördes är den alltjämtspeciell. Ett statligt presstöd i form av bl.a.distributionsstöd är enligt utskottets mening avväsentlig betydelse när det gäller att motverkakoncentrationstendenser och upprätthålla mångfaldeninom dagspressen. Utskottet anser också att det kanfinnas goda skäl att överväga ytterligare åtgärdernär det gäller att motverka koncentrationstendenseroch öka mångfalden på medieområdet.Mot den anförda bakgrunden är utskottet avuppfattningen att frågor om mångfald inommassmedierna även fortsatt bör ägnas storuppmärksamhet och att ytterligare åtgärder kanbehöva övervägas på detta område. Utskottet utgårfrån att regeringen delar utskottets inställning,och anser det inte nödvändigt med några sådanatillkännagivanden som begärs i motionerna2001/02:K396 yrkandena 1-3 samt 2001/02:K381 yrkande14. Motionsyrkandena avstyrks därför.Riktlinjer för mediepolitiken,konvergens m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning tilltidigare ställningstaganden motionsyrkandenom statens agerande rörande medier ochgrundläggande principer och former förprogramföretags verksamhet,auktionsförfarande för nya radio- och TV-koncessioner samt ett teknikneutraltregelverk för TV-sändning. Jämför reservation3-7.MotionerI motion 2001/02:K243 av m.fl. (m)begärs tillkännagivanden för regeringen om statenstre uppgifter inom mediepolitiken (yrkande 1), omriktlinjerna för mediepolitiken (yrkande 2), om attnya avtal med programbolag inte får innehålla varesig program- eller reklamvillkor (yrkande 3), om attframtida koncessioner inom radio och TV skallfördelas via auktion (yrkande 4), om möjlighet tilletablering av kommersiell nationell radio (yrkande5), om långsiktighet och förutsägbarhet iutarbetande av en ny ordning för digital radio(yrkande 6) och om det digitala marknätet (yrkande7). Motionärerna anför att de ser tre huvuduppgifterför mediepolitiken. Den första är att skapa ettregelverk och tydliga spelregler för att garanterayttrandefrihet, tryckfrihet och etableringsfrihet imedierna. Den andra är att garantera tillgången tillvissa kvalitetsprogram (det s.k. public service-uppdraget). Den tredje är att hantera de statligaradio- och TV-bolagen, dvs. , , och . Istatens åtaganden på medieområdet måste det ingå attsäkerställa etableringsfrihet för nya kanaler utanatt reglera deras programverksamhet. Vägledandeskall vara ansvaret gentemot publiken. Koncessionerskall fördelas på motsvarande sätt som den privatalokalradions ursprungliga regelverk, nämligen genomett auktionsförfarande. Det är viktigt att vidgayttrandefriheten och öppna för såväl nya regionalakanaler, som fria nationella kanaler. Det finns ingatekniska eller demokratiska skäl till att begränsaden fria radions utveckling. Nationellaradiokanalkoncessioner bör utbjudas tillauktion. Utbudet av mottagare för digital radiostyrs av politiska regler. De viktigaste reglernagäller vilka villkor som ställs upp för den privataradions deltagande. Långa tillståndsperioder ochmöjligheter att förändra programutbud och ägande ärav avgörande betydelse. Långsiktighet ochförutsägbarhet måste vara grundläggande iutarbetandet av en ny ordning för digital radio.Verksamheten i det digitala marknätet bör grundas påmarknadsmässiga överväganden bland aktörerna påmarknaden. Det gäller bland annat de radio- och TV-företag som har ett naturligt intresse av attutveckla formerna för digitala sändningar, men ocksåföretag som utvecklar olika former för digitalkommunikation.I motion 2001/02:K236 av m.fl. (m)begärs ett tillkännagivande för regeringen omsändningsrätter för radio och TV. Motionärerna anföratt yttrandefrihet och rätten till friåsiktsbildning utgör omistliga hörnstenar i ettdemokratiskt samhälle. I kommerdetta synsätt till uttryck genom artikel 10, vilkenstadgar att rätten att t.ex. sända radio eller TV ären civil rättighet, och genom artikel 6, enligtvilken en sådan rättighet inte får begränsas utanrättslig prövning. Mot bakgrund av detta framstården svenska medieregleringen, som bl.a. innebär attstaten har monopol på sändningsrätter för radio ochTV utan möjlighet för den enskilde till rättsligprövning, som oförenlig med konventionen. Enligtmotionärernas mening är det angeläget att även idetta avseende stärka den enskildes rättighetsskyddså att det bättre överensstämmer med konventionens(yrkande 9).I motion 2001/02:K367 av m.fl.(kd) begärs ett tillkännagivande för regeringen omutredning om nationell fri radio på kommersiellgrund (yrkande 5).I motion 2001/02:So637 av m.fl.(fp) begärs ett tillkännagivande för regeringen omfri radio och TV. Motionärerna anför att privataradio- och TV-kanaler måste få finnas och ha storfrihet. Enligt motionärerna behövs dock också"public service", alltså ett subventioneratkvalitetsutbud, för att säkra kvalitet och mångfald.Kvalitetsstödet måste ske i former som minimerarriskerna för politisk styrning. Tillgängligteterutrymme bör konsekvent fördelas genom auktioner,inte genom politiska s.k. skönhetstävlingar (yrkande21).I motion 2001/02:T409 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande för regeringen ombehovet av en utredning för att ta fram ett nyttteknikneutralt regelverk för TV-sändning. Enligtmotionärerna finns det ingen mening med att ha olikaregler för olika distributionsformer för TV, t.ex.via kabel eller via radiosignaler i marknätet. Enutredning bör ges i uppdrag att ta fram ett nyttteknikneutralt regelverk (yrkande 9).BakgrundYttrandefrihetsgrundlagen reglerar skyddet föryttrandefrihet i radio, television, filmer,videogram och ljudupptagningar m.m. Lagen bygger påsamma grundsatser som tryckfrihetsförordningen.Detta innebär bl.a. att censurförbud ochetableringsfrihet i princip gäller också för demedier som omfattas av yttrandefrihetsgrundlagen.Endast i fråga om användningen avradiofrekvensspektrum har etableringsfrihet itryckfrihetsrättslig mening inte kunnat införas.Varje svensk medborgare och svensk juridisk personhar enligt 3 kap. 1 § första stycketyttrandefrihetsgrundlagen rätt att sändaradioprogram genom tråd. Något krav på tillstånd föratt sända radioprogram genom tråd finns inte.Föreskrifter kan emellertid meddelas om skyldighetför nätinnehavare att ge utrymme för vissa program iden utsträckning som behövs med hänsyn tillallmänhetens intresse av tillgång till allsidigupplysning (s.k. must carry).Rätten att sända radioprogram på annat sätt ängenom tråd får enligt 3 kap. 2 §yttrandefrihetsgrundlagen regleras genom lag sominnehåller föreskrifter om tillstånd och villkor föratt sända. Det allmänna skall enligt paragrafeneftersträva att radiofrekvenserna tas i anspråk påett sätt som leder till vidast möjligayttrandefrihet. Enligt 3 kap. 4 § avgör den somsänder radioprogram självständigt vad som skallförekomma i programmen.Enligt förarbetena till yttrandefrihetsgrundlagen(prop. 1990/91:64) är det av tekniska skäl omöjligtatt uppnå en grundlagsfäst etableringsfrihet itryckfrihetsrättslig mening när det gällerradiosändningar. Det gällande koncessionssystemethade sin grund i nödvändigheten av att fördelaradiofrekvenser, som det har funnits enönskan att låta den centrala radio- och TV-verksamheten handhas av ett enda företag iallmänhetens tjänst.Radio- och TV-lagen (1996:844) reglerar ljudradio-och televisionssändningar till allmänheten bl.a. ifråga om innehållet i sådana sändningar. Lagen ärmed visst undantag tillämplig på sändningar genomtråd endast om de når mer än 100 bostäder. Denomfattar också vissa satellitsända TV-program ochljudradioprogram. Tillstånd krävs endast för sådanaljudradio- och televisionssändningar som sker medhjälp av radio på frekvenser under 3 Ghz. Den sombedriver sändningsverksamhet för vilken det intebehövs tillstånd - t.ex. den som sänder ursprungligti kabel - eller som är satellitentreprenör ärskyldig att anmäla sig för registrering hos Radio-och . Vissa undantag från tillståndspliktengäller för sändningar av sökbar text-TV och försändningar som är särskilt anpassade för syn- ellerhörselskadade.Regeringen är tillståndsmyndighet förtelevisionssändningar samt ljudradiosändningar ihela landet eller till utlandet. Ett tillstånd somregeringen meddelar innebär även rätt att samtidigtsända det antal program i varje område som anges itillståndet. Tillstånd till digitalaljudradiosändningar ges också av regeringen. Radio-och meddelar tillstånd att sända närradiosamt lokalradio. Ingen kan få mer än ett tillstånd.Verkets beslut i tillståndsfrågor får överklagas hosallmän förvaltningsdomstol (13 kap. 1 och 1 a §§).Regeringen har att beakta vad som föreskrivs i 1kap. 9 § regeringsformen om objektivitetskrav vidmyndighetsutövning. Av 3 kap. 2 och 3 §§yttrandefrihetsgrundlagen framgår som harnämnts att yttrande- och informationsfriheternaskall vara grundläggande mål vid normgivning somberör fördelning av frekvenser och att dessavärderingar skall vara vägledande även vidförvaltningsbeslut som rör frekvensfördelningen.Därtill gäller vad som föreskrivs om begränsningarav grundläggande fri- och rättigheter i 2 kap. 12 §andra-femte styckena och 13 § regeringsformen. Dessabestämmelser i regeringsformen innebär i huvudsakatt begränsningar får göras endast för atttillgodose ändamål som är godtagbart i ettdemokratiskt samhälle, att begränsningen skall stå iproportion till syftet och inte utgöra ett hot motden fria åsiktsbildningen, att den inte får görasenbart på grund av politisk, religiös, kulturelleller annan sådan åskådning, att begränsningar fårgöras endast med hänsyn till vissa närmare angivnabetydelsefulla hänsyn och att begränsningar i övrigtfår göras endast om särskilt viktiga skäl föranlederdet.Sändningstillstånd som meddelas av regeringen fårenligt 3 kap. 1 § radio- och TV-lagen förenas medvillkor som innebär att sändningsrätten skall utövasopartiskt och sakligt samt med beaktande av att envidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihetskall råda i ljudradion och televisionen.Villkor för sändningstillstånd får enligt 3 kap. 2§ även avse bl.a. skyldighet att sända program tillhela eller viss del av landet, sända , sända ett visst minsta antalprogram i varje område, använda en visssändningsteknik, sända genmälen och beriktiganden, iprogramverksamheten respektera den enskildesprivatliv, sända ett mångsidigt programutbud,kostnadsfritt sända meddelanden som är av vikt förallmänheten om en myndighet begär det samt utformasändningarna på sådant sätt att de inte endast kantas emot av en begränsad del av allmänheten isändningsområdet. Villkor för sändningstillstånd fårockså avse förbud mot att sända reklam, andraannonser och sponsrade program samt förbud mot attdiskriminera annonsörer (3 kap. 3 §). Ingen kan fåmer än ett tillstånd av regeringen vare sig direkteller genom företag där han eller hon på grund avaktie- eller andelsinnehav ensam har ett bestämmandeinflytande. Villkor för sändningstillstånd fårinnebära att ägarförhållandena och inflytandet i ettföretag som erhåller tillståndet inte får förändrasi mer än begränsad omfattning (3 kap. 4 §). Innanregeringen meddelar beslut om tillstånd skall densökande ges tillfälle att ta del av och yttra sigöver de villkor som regeringen avser att förena medtillståndet. Beslut om sändningstillstånd får endastinnehålla villkor som sökanden godtagit (3 kap. 8§).Regeringens beslut i tillståndsärenden av nuaktuellt slag kan bli föremål för prövning enligtlagen (1988:205) om rättsprövning av vissaförvaltningsbeslut.När tillstånd meddelas sker också en ytterligareprövning inom ramen för radiokommunikationslagen(SFS 1993:599).