bet · GP01SFU10 · 2002-03-14 00:00:00 — SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet regeringensproposition /02:81 Vissa arbetsskadefrågor m.m.jämte motioner som väckts med anledning avpropositionen. I betänkandet behandlas även motionerom arbetsskadeförsäkringen som väckts under denallmänna motionstiden 2001.I propositionen föreslås ändringar avbevisreglerna vid prövning av arbetsskada enligtlagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring (LAF) medinnebörd att beviskravet sänks. Vidare föreslås attdet i lagen inte längre skall göras ett uttryckligtundantag från arbetsskadebegreppet när det gällerpsykiska eller psykosomatiska sjukdomar till följdav arbetstvister i rättslig mening. Det föreslåsäven att den som får sin skada godkänd somarbetsskada skall ges rätt till kompensation för detinkomstbortfall som systemet med karensdag medför.Förslag lämnas också om tidpunkten för beviljande avlivränta, om indexering av egenlivränta samt omskriftlig ansökan. Vidare föreslås lagändringar omsamordning mellan livränta ochsjukersättning/aktivitetsersättning samtsjukpenning.I propositionen föreslås också ändradbeslutsinstans för vissa författningsregleradepersonskadeärenden och begränsning aversättningsrätten i personskadeskyddet för personersom är underkastade vissa verkställighetsformer.I propositionen anges att en särskild utredare börges i uppdrag att dels lämna förslag till utformningav en mer koncentrerad organisation förarbetsskadehandläggningen, dels närmare utredafrågan om en kunskapsbank inom arbetsskadeområdet.Utskottet tillstyrker regeringens förslag, dockmed vissa ändringar i 3 kap. 4 § LAF. Paragrafenkompletteras så att det framgår vilketlivränteunderlag skall använda förden särskilda arbetsskadeersättningen som skallkompensera för karensdag i de fall kassan vid ettoch samma tillfälle har att fatta beslut om livräntaavseende flera avgränsade tidsperioder. Utskottetföreslår vidare en ändring av paragrafen medinnebörd att särskild arbetsskadeersättning, somutges utöver ersättning för två schablonmässigtbestämda karensdagar, skall utges i förhållande tillfaktisk inkomstförlust. Utskottet föreslår också enändring som klargör att sådan särskildarbetsskadeersättning skall kunna utges även efterdet att beslut om t.ex. livränta fattats.Vidare föreslår utskottet att regeringens förslagom ändrad hänvisning i 4 kap. 10 § LAF skall träda ikraft och att en felaktig hänvisningrättas i 3 kap. 2 a § första stycket LAF. Ävensistnämnda ändring föreslås träda i kraft den 1 juli2002. Enligt utskottet bör även förslaget omefterkontroll träda i kraft den 1 juli 2002.Utskottet föreslår en sådan ändring.Samtliga motionsyrkanden avstyrks.I ärendet finns 10 reservationer och 2 särskildayttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Privatisering avarbetsskadeförsäkringenRiksdagen avslår motionerna 2001/02:Sf18yrkande 1, 2001/02:Sf19 yrkandena 1-5,2001/02:Sf233, 2001/02:Sf309 yrkandena 1-4 och2001/02:Sf336.Reservation 1 (m, fp)Reservation 2 (kd, c)2. Återinförande avarbetsskadesjukpenningenRiksdagen avslår motion 2001/02:Sf16 yrkande 2.3. Arbetsmiljöåtgärder för att minskaantalet arbetsskadorRiksdagen avslår motion 2001/02:Sf282.4. Begreppet yrkesutbildningRiksdagen avslår motion 2001/02:Sf19 yrkande10.Reservation 3 (m)5. Enhetligt beviskrav vidarbetsskadebedömningenRiksdagen antar regeringens förslag till lag omändring i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring såvitt avser 2 kap. 1 och 2§§ samt punkt 2 övergångsbestämmelserna.Riksdagen avslår därmed motionerna 2001/02:Sf17yrkande 1, 2001/02:Sf18 yrkande 2 och2001/02:Sf19 yrkande 7.Reservation 4 (m, c)6. Åtgärdsprogram för ökaderehabiliteringsinsatserRiksdagen avslår motionerna 2001/02:Sf17yrkandena 3 och 4, 2001/02:Sf19 yrkande 6,2001/02:Sf283 och 2001/02:A314 yrkande 4.Reservation 5 (m)Reservation 6 (c)7. Ersättning för karensdagRiksdagen antar regeringens förslag till lag omändring i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring såvitt avser 3 kap. 4 § medden ändringen att paragrafen skall få den lydelsesom utskottet föreslår i bilaga 3. Därmed avslårriksdagen motionerna 2001/02:Sf17 yrkande 2,2001/02:Sf18 yrkande 3 och 2001/02:Sf19 yrkande9.Reservation 7 (m, kd, c)8. LivränteunderlagRiksdagen avslår motion 2001/02:Sf19 yrkande 8.Reservation 8 (m)9. Vidareutbildning av försäkringsläkarem.m.Riksdagen avslår motion 2001/02:Sf18 yrkandena5-7.Reservation 9 (kd)10. Administrationsfrågor i övrigtRiksdagen avslår motionerna 2001/02:Sf16 yrkande1, 2001/02:Sf18 yrkande 4, 2001/02:Sf360,2001/02:Ub295 yrkande 2 och 2001/02:MJ422 yrkande 4.Reservation 10 (kd)11. Rättelse av felaktig hänvisningRiksdagen beslutara) att 3 kap. 2 a § lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring skall få ändrad lydelse ienlighet med vad utskottet föreslår i bilaga 3,b) sådan ändring av ingressen till regeringensförslag till lag om ändring i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring som föranleds härav,c) att tidpunkten för ikraftträdandet bestämstill den 1 juli 2002.12. Lagförslagen i övrigtRiksdagen antar regeringens förslag till1. lag om ändring i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring till den del det inteomfattas av punkterna 5 och 7, dock med denändringen att tidpunkten för ikraftträdandet av 4kap. 3 och 10 §§ bestäms till ,2. lag om ändring i lagen (2000:465) om ändring ilagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring,3. lag om ändring i lagen (2001:495) om ändring ilagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring,4. lag om ändring i lagen (2001:496) om ändring ilagen (2000:465) om ändring i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring,5. lag om ändring i lagen (2001:489) om ändring ilagen (1962:381) om allmän försäkring,6. lag om ändring i lagen (2001:492) om ändring ilagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension,7. lag om ändring i lagen (1998:676) om statligålderspensionsavgift,8. lag om ändring i lagen (1977:265) om statligtpersonskadeskydd,9. lag om ändring i lagen (1977:266) om statligersättning vid ideell skada m.m.Stockholm den 14 mars 2002På socialförsäkringsutskottets vägnarBerit AndnorFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: BeritAndnor (s), (), (),(), (), MariannYtterberg (s), (), (), (), (),(), (),(), (),(), () ochDésirée ().2001/02SfU10Redogörelse för ärendetI betänkandet behandlar utskottet regeringensproposition /02:81 Vissa arbetsskadefrågor m.m.,vari föreslås att antar förslag till lagom ändring i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring och lag om ändring i vissasenare ändringslagar till nämnda lag samt förslagtill följdändringar m.m. i flera lagar. Förslagen ipropositionen har utformats i samarbete mellanregeringen, och Miljöpartiet.Regeringens lagförslag återfinns i bilaga 2 och avutskottet framlagt lagförslag i bilaga 3.I betänkandet behandlas också fyra motioner som väckts medanledning av propositionen och nio motioner från denallmänna motionstiden . Motionsförslagen återgesi bilaga 1.Utskottets övervägandenAllmänt om arbetsskadeförsäkringenDen som förvärvsarbetar här i riket är försäkrad förarbetsskada enligt socialförsäkringslagen (1999:799)(SofL). Försäkringen omfattar även den som genomgårutbildning i den mån utbildningen är förenad medsärskild risk för arbetsskada. Lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring (LAF) omfattar skador tillföljd av olycksfall eller annan skadlig inverkan iarbetet. Även olycksfall vid färd till och frånarbetet räknas som olycksfall i arbetet, om färdenföranleddes av och stod i nära samband med arbetet.Reglerna för ersättning enligt LAF genomgickomfattande förändringar . Från och med den1 har kravet på skadlighet hos enarbetsmiljöfaktor höjts från sannolikhet till höggrad av sannolikhet. Även den s.k. sambandsregelnskärptes så att orsakssamband numera skall ansesföreligga mellan en uppkommen skada och ettolycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet omövervägande skäl talar för ett sådant samband.Vidare gäller fr.o.m. att rättentill arbetsskadesjukpenning har slopats för den somär försäkrad enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring (AFL). Det innebär att arbetsskadadeunder sjukdomstid i princip har rätt till sammaförmåner som vid annan sjukdom.Vidare gäller att ersättning för kostnader frånarbetsskadeförsäkringen bara utges för sjukvård utomriket, tandvård och särskilda hjälpmedel. Frågan omen försäkrad har ådragit sig en arbetsskada prövasendast i den mån det behövs för att bestämmaersättning enligt LAF.För den som ådragit sig en arbetsskada utgessåledes numera i regel endast ersättning i form avarbetsskadelivränta. Livränta utges vid beståendenedsättning av arbetsförmågan, och ersättningenskall i princip utgöra skillnaden mellan den inkomstsom den försäkrade kan antas ha haft som oskadad ochden inkomst som han eller hon trots skadan kanberäknas få. Livräntan ersätter en årliginkomstförlust beräknad på ett livränteunderlag somhögst kan uppgå till 7,5 prisbasbelopp.Arbetsskadeförsäkringen finansieras med arbetsgivar-och egenavgifter (1,av avgiftsunderlaget).Reformering avarbetsskadeförsäkringenUtskottets förslag i korthetArbetsskadeförsäkringen skall ävenfortsättningsvis drivas i offentlig regi ochbygga på ett generellt arbetsskadebegrepp,som även innefattar arbetssjukdomar ochfärdolycksfall. bör därmed avslåmotionsyrkanden bl.a. om att- överföra arbetsskadeförsäkringen tillprivata försäkringsbolag,- utforma en försäkringsmässigansvarsförsäkring för arbetsolycksfallen,- arbetssjukdomarna skall regleras inomsjukförsäkringen och färdolycksfallen inomtrafikförsäkringen samt- analysera alternativa modeller förarbetsskadeförsäkringen.Riksdagen bör även avslå motionsyrkanden omatt återinföra rätten tillarbetsskadesjukpenning och att förtydligabegreppet yrkesutbildning. Jämförreservationerna nr 1 (m, fp), 2 (kd, c) och 3(m).PropositionenSyftet med arbetsskadeförsäkringen är att utgöra ettekonomiskt skydd för den som drabbas av de särskildaskaderisker som är förenade med ett förvärvsarbete.En grundläggande princip för arbetsskadeförsäkringenbör därför vara att den skall utgöra ett reelltskydd vid förekomsten av arbetsrelaterade skador ochatt den inte skall täcka andra skador. Det är därförav central betydelse att i möjligaste månupprätthålla en tydlig avgränsning mellanarbetsrelaterade och icke arbetsrelaterade skador.Det måste finnas en rimlig grad av samband mellan enskada och den försäkrades förvärvsarbete. I gengäldbör de förvärvsarbetande kunna utgå från att detfinns ett skydd som täcker den extra skaderisk ettförvärvsarbete kan medföra. Arbetsskadeförsäkringenbör vidare vara stabil över tiden och får interiskera att tappa i tilltro. Den bör också varautformad på ett sådant sätt att kvinnor allmänt settinte har sämre förutsättningar än män att fåsjukdomsbesvär godkända som arbetsskador.Inom arbetsskadeförsäkringen gäller sedantillkomsten av LAF ett generellt arbetsskadebegrepp.Detta innebär att en skada skall anses vara enarbetsskada om den har uppkommit till följd avolycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet.Det generella arbetsskadebegreppet har enligtregeringens uppfattning stora fördelar jämfört medett statiskt arbetsskadebegrepp liknande det somanvändes i äldre lagstiftning.Enligt regeringens mening bör det generellaarbetsskadebegreppet behållas inomarbetsskadeförsäkringen för att det skall vara lättatt fånga upp förändringar inom bl.a. medicinsk ochteknisk utveckling. Ett generellt skadebegrepp ärockså mer ändamålsenligt om arbetsskadeförsäkringenskall utgöra ett incitament till detskadeförebyggande arbetet. Däremot bör den nuvarandeordningen med bedömningen av arbetsskada i två ledfrångås till förmån för en helhetsbedömning samt ettenhetligt beviskrav för hela arbetsskadeprövningeninföras. Regeringens förslag i dessa delar behandlasnedan i avsnittet En helhetsbedömning med ettenhetligt beviskrav vid arbetsskadeprövningen.I propositionen föreslås dessutom vissa andraändringar både i LAF och i andra lagar samt enrättelse av en av paragraferna (4 kap. 10 § LAF).MotionerMargit m.fl. (m) begär i motion Sf19 yrkande1 beslut om att en försäkringsmässigansvarsförsäkring för arbetsolycksfall införs somett obligatorium för arbetsgivare. Eftersomarbetsgivare har störst möjlighet att påverkaarbetsmiljön genom val av produktionsteknik ocharbetsmetoder är det rimligt att de också haransvaret för att reducera risken för arbetsskadorbl.a. genom en arbetsolycksfallsförsäkring.Arbetsgivarna bör åläggas att teckna en försäkringmed en aktuarisk premie. I samma motion yrkande 2begärs ett tillkännagivande om att regeringenutreder hur en övergångslösning från enarbetsolycksfallsförsäkring i den offentligaarbetsskadeförsäkringen till en obligatoriskansvarsförsäkring vid arbetsolycksfall skall varautformad. I yrkande 3 begär motionärerna beslut omatt arbetsskadesjukdomar skall regleras inomsjukpenningförsäkringen. Motionärerna anser att detinte går att sätta korrekta förarbetssjukdomarna. Ur ett löntagarperspektiv tordedet dessutom vara ointressant huruvidainkomstbortfallet på grund av sjukfrånvaro ärarbetsrelaterat eller inte. I yrkande 4 begärmotionärerna förslag om en utformning av enövergångslösning vid en överföring avarbetssjukdomsfallen till den allmännasjukpenningförsäkringen. I yrkande 5 begärs beslutatt färdolycksfall till och från arbete lyfts urarbetsskadeförsäkringen för att i stället reglerasvia trafikförsäkringen. Enligt motionärerna hararbetsgivare ingen möjlighet att påverka ellerförhindra denna typ av skador. I yrkande 10 begärs,vid avslag på yrkandena 1-5, beslut om att begreppetyrkesutbildning i 4 kap. 10 § LAF förtydligas.I motion Sf309 av m.fl. (m) begärsi yrkandena 1 och 2 tillkännagivanden om att enaktuarisk arbetsskadeförsäkring införs som ettobligatorium för arbetsgivare, att arbetsolycksfallskiljs från arbetssjukdomar och attarbetssjukdomarna överförs tillsjukpenningförsäkringen. I yrkande 3 begärmotionärerna ett tillkännagivande om att regeringenutreder hur en övergångslösning från en offentligarbetsskadeförsäkring till ettarbetsskadeobligatorium för arbetsgivare skall varautformad. I yrkande 4 begärs ett tillkännagivande omatt färdolycksfall till och från arbetet lyfts urförsäkringen för arbetsolycksfall och betalas genomtrafikförsäkringen.Désirée m.fl. (kd) begär i motionSf18 yrkande 1 ett tillkännagivande om attregeringen bör analysera alternativa modeller förarbetsskadeförsäkringen med incitamentsskapandeinslag och återkomma med förslag till förändringar.Fördelarna med en modell med privata inslag ärenligt motionärerna att den skapar incitament somden nuvarande försäkringen saknar, bl.a. kommerpremierna att vara differentierade. Därmed fårarbetsgivare ett incitament att komma till rätta medarbetsmiljöproblemen, och satsningen pårehabilitering ökar.I motion Sf336 av m.fl. (kd)begärs ett tillkännagivande om att utredakonsekvenserna av att privatiseraarbetsskadeförsäkringen. Motionärerna anser attarbetsskadeförsäkringen bör föras över tillarbetsmarknadens parter och arbetsgivaravgiftensänkas.I motion Sf16 av () begärs iyrkande 2 ett tillkännagivande om att målet är attåterinföra arbetsskadesjukpenningen.Inga Berggren m.fl. (m, kd, c, fp) begär i motionSf233 ett tillkännagivande om behovet av att utformaen ny försäkring för arbetsskador som hanteras avprivata försäkringsbolag. Motionärerna anser attarbetsgivare skall vara skyldiga att tecknaarbetsskadeförsäkring och att arbetsskadeavgiften,som kompensation härför, skall sänkas. Enligtmotionärerna behövs ett nytt system som är reglerati lag men som hanteras mer försäkringsmässigt.Siw () begär i motion Sf282 iyrkandena 1 och 2 tillkännagivanden om behovetav att förbättra arbetsmiljön för att minimeraantalet arbetsskador och om att verka för attöka arbetsgivarnas direkta ansvar för attmedverka till arbetsrelaterad rehabilitering.Utskottets ställningstagandeFrågan om privatisering av arbetsskadeförsäkringenhar varit föremål för utredning. () hade i uppdrag bl.a. attgranska hur försäkringsskyddet vid arbetsskada börutformas och hur en sådan försäkring skall samordnasmed ohälsoförsäkringen. Enligt direktiven skulleförsäkringen utformas som en tilläggsförsäkring somfinansieras och handhas av arbetsmarknadens parter.Enligt vad som framgår av kommittébetänkandet Enallmän och aktiv försäkring vid sjukdom ochrehabilitering (SOU 1996:113) bedömdes alternativetatt föra över det ekonomiska och administrativaansvaret för arbetsskadeförsäkringen påarbetsmarknadens parter inte som en framkomlig väg.SAK valde därför att även granska förutsättningarnaför en privatisering av försäkringen. Utgångspunktenvar att skapa en försäkring som vilar på enlagstadgad skyldighet för arbetsgivare att hosvalfri försäkringsgivare tecknaarbetsskadeförsäkring till förmån för sinaanställda. SAK fann emellertid flera problem somgjorde att man stannade för att inte lägga framnågot förslag om en privatisering. Enhuvudinvändning var att arbetsskadeförsäkringenenligt direktiven skulle vara sekundär till, dvs.komplettera, den allmänna försäkringen. Av detföljer enligt SAK att administrationskostnadensandel av försäkringspremien skulle bli orimligtstor. Vidare var utrymmet för en differentiering avpremierna så litet att drivkrafterna förförsäkringstagarna att bedriva ett skadeförebyggandearbete inte skulle bli tillräckligt starka. SAK, somutgick från att det generella arbetsskadebegreppetskulle bibehållas, konstaterade att det i ett privatsystem måste vara möjligt att bedöma den risk somett försäkringsåtagande innebär. Detta kräver ettstrikt arbetsskadebegrepp som, främst påarbetssjukdomssidan, endast innefattar medicinsktvetenskapligt kända uppkomstorsaker till skador. Iannat fall tvingas försäkringsbolagen att avsättareserver för en okänd kommande glidning ibedömningspraxis. Enligt SAK riskerarförsäkringsskyddet i en privatiserad försäkringdärmed att bli mycket statiskt och kommer inte attpå ett smidigt sätt kunna följa t.ex. den medicinskavetenskapens utveckling.Även hade enligt sinadirektiv bl.a. att pröva ett alternativ tillnuvarande arbetsskadeförsäkring som innebär en avarbetsmarknadens parter organiserad och finansieradobligatorisk tilläggsförsäkring vid arbetsskada. Ikommittébetänkandet Den framtidaarbetsskadeförsäkringen (SOU 1998:37) ladeutredningen fram ett konkret förslag till en sådanförsäkring. Enligt utredningen förelåg det intenågra avgörande hinder mot att föra över ansvaret påparterna. Utredningen föreslog att det generellaarbetsskadebegreppet skulle behållas liksombevisreglerna. Ersättningskrav av en helt oförutseddomfattning som beror på att en ny typ av sjukdomarvisar sig vara arbetsrelaterade skulle dockbegränsas till vissa belopp.Som redan nämnts gäller inomarbetsskadeförsäkringen ett generelltarbetsskadebegrepp som innebär att en skada skallanses vara en arbetsskada om den har uppkommit tillföljd av olycksfall eller annan skadlig inverkan iarbetet. Utskottet anser att ett generelltarbetsskadebegrepp har så klara fördelar att det äri princip uteslutet med en arbetsskadeförsäkring sominte bygger på detta skadebegrepp. Ett skadebegreppsom bygger på en förteckning över skador, framförallt sjukdomar, med kända uppkomstorsakerförutsätter att förteckningen revideras varteftervetenskapen gör framsteg på de medicinska ochtekniska områdena. Ett sådant skadebegrepp fångarinte upp medicinska och tekniska landvinningar ochsaknar därmed incitament till skadeförebyggandearbete. Som framhållits av SAK torde det generellaarbetsskadebegreppet vara oförenligt med ett privatsystem med dess krav på att det skall vara möjligtatt bedöma den risk som ett försäkringsåtagandeinnebär.Utskottet ser även andra problem med enarbetsskadeförsäkring i privat regi, nämligen attvissa grupper av försäkrade riskerar att fallautanför försäkringsskyddet, t.ex. egenföretagare ochstudenter. Arbetsskadeförsäkringen är vidare ettkomplement till den allmänna försäkringen, ochsamordningen med andra förmåner som betalas ut frånförsäkringskassan är därmed viktig. Dessa problemfinns även med en arbetsskadeförsäkring som handhasav arbetsmarknadens parter.Utskottet är av den uppfattningen att den somskadas i sitt arbete i princip bör försättas i sammaekonomiska situation som om skadan inte hadeinträffat. Det innebär att även arbetssjukdomar böromfattas av det särskilda skydd somarbetsskadeförsäkringen ger.Beträffande frågan om incitamentsskapande inslag iarbetsskadeförsäkringen tillgodoses detta framförallt genom det generella arbetsskadebegreppet, somenligt vad nämnts innebär ett incitament tillskadeförebyggande arbete. I övrigt är det i förstahand inom andra delar av socialförsäkringen somåtgärder i den vägen behöver vidtas. Utskottetkonstaterar att regeringen i budgetpropositionen för2002 (prop. 2001/02:1) - inom ramen för det s.k.elvapunktsprogrammet för en ökad hälsa i arbetslivet- redan har aviserat åtgärder för bättre arbetsmiljöoch tydligare arbetsgivaransvar, t.ex. att införaekonomiska drivkrafter för arbetsgivare attförebygga ohälsa. Vidare ingår ielvapunktsprogrammet en förnyelse avrehabiliteringen i syfte att sjukskrivna skallåterfå förmågan att arbeta. Förebyggande åtgärder påarbetsplatserna och en ökad satsning påarbetslivsinriktad rehabilitering torde enligtutskottets mening vara det mest effektiva sättet attförhindra uppkomsten av arbetsskador respektive attminska verkningarna av redan uppkomna skador.Såvitt gäller färdolycksfallens ställningkonstaterade i SOU 1996:113 dels attförsäkringsskyddet vid olycksfall till och frånarbetet är en väsentlig del av det samlade skyddetinom en arbetsskadeförsäkring, dels att anmälningarom färdolycksfall inte hade kommit att utgöra någonstörre andel av de arbetsskador somförsäkringskassorna haft att utreda och inte hellerhade tillämpningen av försäkringen i den delenorsakat några särskilda svårigheter. Enligt SAKförhöll det sig med stor sannolikhet så att dettaskydd har störst betydelse för kvinnor, eftersom mäni större utsträckning åker bil till och från arbetetoch därmed omfattas av trafikförsäkringen. Motbakgrund härav fann SAK det inte påkallat att ändrafärdolycksfallens ställning inomarbetsskadeförsäkringen. Utskottet kan delauppfattningen att arbetsgivarna inte har någonmöjlighet att påverka eller förhindra denna typ avskador. Emellertid skulle, som SAK framhållit, enordning som innebär att färdolycksfallen undantasfrån försäkringsskyddet i LAF drabba framför alltkvinnorna.Sammanfattningsvis anser utskottet att enarbetsskadeförsäkring i offentlig regi som bygger påett generellt arbetsskadebegrepp, som äveninnefattar arbetssjukdomar och färdolycksfall, ochdär beviskravet är mindre strikt än ger ettbra skydd vid arbetsskada för både kvinnor och mänoch en tillräcklig avgränsning mot skador som harandra uppkomstorsaker än arbete.Med hänsyn härtill och till en av regeringenaviserad ny organisation inom försäkringskassornabedömer utskottet att några principiellaförändringar av arbetsskadeförsäkringen inte äraktuella. Med det anförda avstyrker utskottetmotionerna Sf19 yrkandena 1- 5, Sf309 yrkandena 1-4,Sf18 yrkande 1, Sf336, Sf233 och Sf282.Såvitt gäller motionsförslaget att återinföraarbetsskadesjukpenningen konstaterar utskottetatt arbetsskadeförsäkringen är samordnad med denallmänna försäkringen i fråga om ersättning vidsjukdom. Sjukpenning och sjuklön utges som vidannan sjukdom från sjukförsäkringen enligt AFLeller med stöd av lagen(1991:1047) om sjuklön (SjLL). Samordningen harstort värde framför allt från administrativsynpunkt, eftersom rätten till ersättning enligtLAF inte behöver prövas i de fall den skadadetillfrisknar och återgår i arbete. Om rätten tillarbetsskadesjukpenning återinfördes, om än med enviss samordningstid, skulleförsäkringskostnaderna med all sannolikhet ökamycket kraftigt. Detsamma gäller deadministrativa kostnaderna för att utreda ochpröva rätten till sådan sjukpenning. Med hänsyntill erfarenheterna från tiden före den 1 juli1993, då rätten till arbetsskadesjukpenningslopades, kan utskottet inte ställa sig bakomförslaget att återinföraarbetsskadesjukpenningen.