bet · GQ01KU10 · 2002-12-10 00:00:00 — harlivstidsstraffen tidsbestämts tillmellan 18-25 år.Nådeärenden - 2001-----------------------------------------------------|År |Inkomna |Samtliga|därav |Kvinnor |därav || | |avgjorda|bifall | |bifall|| | | |% | |% |-----------------------------------------------------|1989 |1 538 |1 529 |10,3 |148 |22 |-----------------------------------------------------|1990 |1 581 |1 474 |10,4 |136 |18,4 |-----------------------------------------------------|1991 |1 299 |1 266 |11,1 |101 |18,8 |-----------------------------------------------------|1992 |1 418 |1 285 |5,8 |121 |3,2 |-----------------------------------------------------|1993 |1 320 |1 245 |4,7 |155 |7,7 |-----------------------------------------------------|1994 |1 300 |1 160 |7,3 | | |-----------------------------------------------------|1995 |1 131 |1 087 |9,0 | | |-----------------------------------------------------|1996 |1 037 |1 001 |6,9 | | |-----------------------------------------------------|1997 |661 |592 |5,4 | | |-----------------------------------------------------|1998 |623 |628 |11,6 | | |-----------------------------------------------------|1999 |675 |613 |9,5 | | |-----------------------------------------------------|2000 |677 |654 |7,9 | | |-----------------------------------------------------|2001 |566 |545 |7,5 |61 |13,1 |-----------------------------------------------------Avgjorda ärenden om tidsbestämningav livstidsstraff----------------------------------------------------|År |Beslut |Sökande |Bifall |Tidsbestämning || | | | |antal år |----------------------------------------------------|1991 |13 |9 |1 (7,) |16 |----------------------------------------------------|1992 |15 |12 |0 |- |----------------------------------------------------|1993 |20 |13 |1 () |16 |----------------------------------------------------|1994 |11 |18 |3 (27,3 |15, 18, || | | |%) |resp. || | | | |och 8|| | | | |månader |----------------------------------------------------|1995 |18 |17 |1 (5,) |20 |----------------------------------------------------|1996 |31 |22 |1 (3,) |23 |----------------------------------------------------|1997 |20 |12 |1 (5,) |18 |----------------------------------------------------|1998 |27 |23 |2 (7,) |20 resp. 21|| | | | |år och 5|| | | | |mån |----------------------------------------------------|1999 |30 |25 |5 (16,7 |25, 19, 18,|| | | |%) |ovf, resp.|| | | | |19 |----------------------------------------------------|2000 |16 |15 |4 () |23, 18, 23|| | | | |resp. 24 |----------------------------------------------------|2001 |23 |21 |1 (4,35 |18 || | | |%) | |----------------------------------------------------Utvisningsärenden - 2001---------------------------------------------------|År |Inkomna |Avgjorda |Bifall || | | | || | |(regeringsbeslut)|(i || | | |procent)* |---------------------------------------------------|1995 |311 |245 |11,0 |---------------------------------------------------|1996 |210 |199 |10,6 |---------------------------------------------------|1997 |251 |196 |9,7 |---------------------------------------------------|1998 |256 |243 |11,9 |---------------------------------------------------|1999 |315 |261 |20,7 |---------------------------------------------------|2000 |276 |262 |11,1 |---------------------------------------------------|2001 |234 |232 |14,6 |---------------------------------------------------*Upphävda utvisningsbeslut ellertidsbegränsade uppehålls- ocharbetstillstånd.Genomgång av akterInom utskottskansliet har gåtts igenomett tiotal av de akter i nådeärenden somgäller tidsbestämning av livstidsstraffsamt ett tjugotal slumpvis urvalda akteri andra nådeärenden och i ärenden omupphävande av utvisning.Tidsbestämning av livstidsstraffEn person fick för sjunde gången avslagpå sin begäran om tidsbestämning avlivstidsstraff. Fängelsestraffet hadebörjat verkställas 1993. Av handlingarnaframgår att sökanden under mars 2000rymde från fängelset och att han ansågsfarlig.En person som dömts för två mord ochvars straff börjat verkställas 1996 fickavslag på sin ansökan, vari han hänvisattill sin familj med små barn.En person som dömts för mord och varsfängelsestraff började verkställas 1993fick avslag på en andraansökan. Det skäl som åberopades iansökan var att personen numera vardrogfri.I flera fall har ansökningar gjorts avannan än den dömde. En person begärde nådför en av de inblandade iMalexandermorden, vars straff börjatverkställas . Sökandenhänvisade till vad som förekommit i TVoch ansåg att den dömde i fråga måstevara oskyldig.En ansökan (femte gången) gällde enperson som hade avtjänat livstidsstraffetsedan 1985; den längsta tiden blandärendena. Den livstidsdömde hade enligthandlingarna gjort sig skyldig till mordoch sexualbrott men inte velat genomgåadekvat behandling. Stor risk föråterfall ansågs föreligga enligt inhämtatyttrande. Ansökan avslogs.Efter att frågan prövats fyra gångertidigare fick en person som börjatavtjäna fängelsestraffet 1991 återavslag. I handlingarna nämns särskilt attbortträngning förelåg.En person som dömts för mord påfamiljemedlemmar och avtjänat sittfängelsestraff fick avslag. Iansökan åberopades kontakten med barn ochbarnbarn.En person vars fängelsestraff börjadeverkställas fick avslag på sinansökan.Kriminalvårdsstyrelsen tillstyrkte iett yttrande nåd för en person varsfängelsestraff börjat verkställas år1990. Ansökan avslogs - för andra gången.En ansökan som gällde en person varsfängelsestraff började verkställas 1988avslogs för fjärde gången.Kriminalvårdsstyrelsen avstyrkte ansökan.Av handlingarna framgår att personenmisskött sig och begått brott underpermission.En person vars fängelsestraff för mordbörjade verkställas 1995 fick avslag påsin ansökan för tredje gången.Justitieminister somvarit biträdande jurist hos personensförsvarare deltog inte iregeringsbeslutet.En ansökan bifölls efter tre tidigareansökningar och sökandens fängelsestraffför mord tidsbestämdes till 18 år.Fängelsestraffet hade börjat verkställasi december 1990.Andra nådeärendenI några fall har sjukdom åberopats somskäl för ansökan. En person med en i höggrad livshotande leversjukdom fick nådfrån ett enmånads fängelsestraff efterett tidigare avslag.En person som ådömts fängelse i sexmånader för framkallande av fara förannan och olovlig körning fick avslagsedan han inte kompletterat sin ansökan.I ansökan hade åberopats att han hadediabetes och hjärtfel.Avslag fick också en person somavtjänat av ettsju-årigt fängelsestraff för försök tilldråp. Ansökan kom in ochtidpunkten för villkorlig frigivning varberäknad till . I ansökanåberopades dels sjukdom, dels tredje mansbehov. I yttrande frånKriminalvårdsstyrelsens läkaretillstyrktes inte bifall.Tredje mans behov har anförts i en radfall. En person som dömts till ett årsfängelse för grov misshandel åberopade isin ansökan om nåd att hustru och barnskulle fara mycket illa om han inte fannsnärvarande. Regeringen bestämde av nådpåföljden till villkorlig dom medföreskrift om samhällstjänst. Det utdömdafängelsestraffet skulle kvarstå som etts.k. alternativstraff.En person som dömts till två årsfängelse för grov varusmuggling åberopadehustruns sjukdom och att barnen bara hadehonom. Ansökan avslogs.En person ansökte om nåd från ett åttamånaders fängelsestraff förnarkotikabrott. I ansökan anfördes attpersonen nu var drogfri och att hans barninte for väl av att fadern satt ifängelse. Ansökan avslogs.En kvinna som dömts till fängelse i ettår ansökte om nåd i form av skyddstillsynefter att ha avtjänat halva tiden. Somargument anfördes bl.a. att hennes barnled skada och att hon rimligen borde hafått skyddstillsyn från början. Ansökanavslogs.En utländsk medborgare som dömts tillfängelse för grov varusmugglingoch kunde bli villkorligt frigiven i juli2003 ansökte om nåd. Modern i hemlandethade enligt ansökan kvaratt leva. Ansökan avslogs.En kvinna med missbruksproblematik somdömts till fängelse i en månad förbedrägeri och olovlig körning begärde nådunder åberopande av att hennes sambobehövde hennes stöd och att detillsammans hyrt en lantgård. Ansökanavslogs.I några av de genomgångna ärendenaåberopades en förändrad livssituation. Enperson som dömts till två månadersfängelse för grovt rattfylleri ansökte omnåd genom att fängelsestraffetomvandlades till skyddstillsyn. Personenhade flera tidigare domar bakom sig menhade nu slutat sitt missbruk.Kriminalvårsverket hade i yttrande tilldomstolen föreslagit skyddstillsyn.Regeringen avslog ansökan.En person som dömts till fängelse i ettår och och medmissbrukshistoria begärde nåd för attkunna förbättra sin situation. Han avsågatt starta eget och leva med den nyafamilj som han hade skaffat sig. Ansökanavslogs.I några fall har sökanden åberopat atthan är oskyldig till det brott han dömtsför. En person som dömts till ett årsfängelse för sexuellt umgänge med barnoch anfört att han var oskyldig fickavslag på ansökan.Också en person som dömts till fängelsei för försök till grov våldtäktoch som ansåg sig oskyldig fick avslag påansökan.Vidare fick modern till en person somdömts för grovt narkotikabrott avslag påen ansökan för sonens räkning. I ansökananfördes att sonen var oskyldigt dömd.I ett fall åberopades en felaktig domsom skäl för nåd. Enligt ansökan hadetingsrätten i sin dom fängelseför grov misshandel inte inräknat en tidom som personen suttit häktad.Ansökan avslogs.En person som dömts för grovtbokföringsbrott till fängelse medtidigaste frigivning i september 2002åberopade som skäl för sin ansökan om nåddomstolens långa handläggningstid ochEuropakonventionen. Brotten hade begåtts1991-1993 och hovrätten avgjordebrottmålet 1998. Vidare åberopades att deskattetillägg som ålagts honom utgjordetillräckligt straff. I likhet med tvåtidigare tillfällen (1999 resp. 2000), dåhan åberopat barns behov, avslogregeringen ansökan.En person som dömts till fängelse två åroch för grovt bedrägeri fickavslag på en ansökan om nåd som grundadesig på att han upplevde fängelsemiljönsom mycket negativ.I en ansökan begärdes nåd för en personsom för tredje gången dömts till fängelseför egenmäktighet med barn. Sammantagethade han ådömts fängelse fördetta brott som innebär att han tagitsina två barn till och lämnatdem där. Ansökan avslogs.Upphävande av domstols beslut omutvisning på grund av brottBland de genomgångna ärendena fanns enrad ärenden som gällde frågan omupphävande av domstols beslut omutvisning på grund av brott.En person som dömts till fängelse och och utvisningtill för grov våldtäkt på entolvårig styvdotter fick avslag på sinansökan. Som skäl för ansökan åberopadesatt han hade barn i Sverige.Regeringen avslog också en ansökan omupphävande av utvisning från en personsom dömts för stöld till 14 dagarsfängelse och utvisning till juni 2005.Verkställigheten hade inte kunnat sketill hemlandet. hademan haft kontakt med personens hemland,varifrån 2001 förklarats var villig att ta emot personen.En person som dömts till en månadsfängelse och utvisning till 2005 förhäleri fick avslag påsin ansökan om upphävande av utvisningen.I mars 2001 hade han dock accepterat attåka hem och verkställdesutvisningen.En person som dömts till sex månadersfängelse och utvisning till 2004 fickavslag på sin ansökan. I ansökanåberopades att sökanden hade flickvän ochsyster i Sverige.En person som dömts till åtta månadersfängelse och utvisning till 2005 fick försjätte gången avslag på sin ansökan omupphävande av utvisningen. Ansökan hadetidigare gjorts av personens svenskepartner som också varit föremål för denmisshandel domen avsåg.Regeringen avslog också en ansökan omupphävande av utvisning som ådömts enperson för grov våldtäkt samman fängelse. Utvisningen hadeverkställts föreregeringsbeslutet. Regeringsärendetuppkom när en ansökan omuppehållstillstånd överlämnats frånMigrationsverket. Som skäl för ansökanåberopades att sökanden hade sambo iSverige.I ett beslut avslogregeringen för en ansökan omupphävande av utvisning av en person som1993 dömts för grov stöld för inbrott ochutvisats med hänsyn till risken förfortsatt brottslighet. Personen hadetidigare varit utvisad till 1998 genom endom 1993. I ett intyg framhölls atthustrun inte klarade sig utan mannensstöd och att barnen mådde dåligt.Utvisningen hade verkställts den 5 juni.Ett inhibitionsyrkande hade avslagits den1 juni och en tidigare ansökan i mars2000.Den 8 augusti 2001 avslog regeringenför tredje gången en ansökan omupphävande av utvisning till 2005 från enperson som dömts för mord på hustrun fängelse och tidigast kundefriges . Regeringen hadesenast prövat ansökan. Somskäl åberopades att personen träffadesina familjehemsplacerade barn ofta.Risk för tortyr i hemlandet åberopadesav en medborgare i som dömts tillfängelse och utvisning.Utvisningen hade verkställts. Ansökanavslogs.En person som dömts för försök tillgrov varusmuggling till fängelse i sex åroch och utvisning till 2015fick för avslag på enansökan om upphävande av utvisningen. Iansökan åberopades barn i Sverige.Personen hade bott i ochvar dömd ett antal gånger. Hovrätten hadeprövat anknytningsfrågan och funnit attdet fanns synnerliga skäl för utvisning.En kvinna ansökte om upphävande avutvisning för en person som dömts förgrovt narkotikabrott till fängelse samtutvisning till 2002 för grovtnarkotikabrott. I ansökan åberopades atthon var gravid med den utvisade(utvisningen hade verkställts 1998), somhon besökt utomlands . Ansökanavslogs.En kvinna som bott i ettfemtontal år och dömts för grovtnarkotikabrott till fängelse ochutvisning ansökte om upphävande avutvisning. Enligt handlingarna hade honingen familj i , men vuxna barn ihemlandet. Regeringen avslog ansökan.Tidigare granskningUnder harkonstitutionsutskottet granskatregeringens tillämpning av nådeinstitutetvid fyra tillfällen.Konstitutionsutskottet granskade senastregeringens handläggning av nådeärendenvåren (bet. 1993/94:KU30 s. 55 f.).Utskottet framhöll attkonstitutionsutskottet formellt sett ärdet enda organ som kan ta upp regeringenshandläggning av nådeärenden tillgranskning. Viss särskild uppmärksamhetägnades ärenden som rör livstidsdomar ochdomar för värnpliktsbrott. Granskningeninriktades inte på innehållet i beslutenutan främst på det administrativaförfarandet. Från de synpunkter somutskottet hade att beakta gavgranskningen inte anledning till någotuttalande.Regeringens tillämpning avnådeinstitutet granskades också våren1990 (bet. 1989/90:KU30 s. 34 f.).Uppmärksamheten inriktades då främst påärenden som rörde personer dömda tillfängelse för trafiknykterhetsbrott,misshandel, skattebedrägeri ellernarkotikabrott. Utskottets granskning gavvid handen att regeringen utnyttjade sinrätt att bevilja nåd med denrestriktivitet och försiktighet somföljer av nådeinstitutets karaktär avundantagsföreteelse. Granskningen gavinte anledning till något ytterligareuttalande.En granskning 1982 (bet. KU 1981/82:35s. 8 f.) inriktades främst på ansökningarom nåd avseende personer som dömts förvägran att fullgöra värnplikt ellervapenfri tjänst. Granskningen visade attregeringen tillämpade nådeinstitutetrestriktivt, vilket stod iöverensstämmelse med nådens karaktär avundantagsföreteelse. Någon störreförändring i regeringens praxis hade intekunnat konstateras. I den mån nådbeviljades syntes regeringen följa hördamyndigheters , , granskadesockså nådeärendena (bet. KU 1972:26 s.7f.). Granskningen inriktades främst påansökningar om nåd avseende personer somdömts för narkotikabrott. avde 1 739 besluten varavslagsbeslut. Ett hundratal av ärendenagällde personer som dömts förnarkotikabrott, och ansökningarna biföllsbara i ett fåtal fall. Utskottetsgranskning visade att Kungl. Maj:t syntestillämpa nådeinstitutet restriktivt,vilket stämde överens med nådens karaktärav undantagsföreteelse.Utskottets ställningstagandeUtskottet har vid tidigare granskningarfunnit att regeringen tillämpatnådeinstitutet restriktivt och att dettastår i överensstämmelse med nådenskaraktär av undantagsföreteelse.Utskottet kan konstatera atttillämpningen inte blivitmindre restriktiv. Den nu gjordagranskningen visar att antaletansökningar om nåd 2001 sjunkit tillnärmare en tredjedel av antaletansökningar 1989 och att andelen bifall,som översteg ,med någotundantag understigit 10 %.När det gäller tidsbestämning avlivstidsstraff kan konstateras attlivstidsstraffen inte omvandlats till efter att tidigare vanligtvis haomvandlats till fängelse mellan fjortonoch sexton år.I detta sammanhang kan noteras attfrågan om frigivning från livstidsstraffefter prövning i annan ordning än genomnåd av regeringen bereds iRegeringskansliet. Enligt Utredningen omfrigivningsprövning av livstidsdömda börantalet nådeansökningar frånlivstidsdömda minska med det föreslagnasystemet.När det gäller upphävande av domstolsbeslut om utvisning enligt 7 kap. 16 §utlänningslagen kan konstateras attbifallsfrekvensen legat någothögre procentuellt sett än inådeärendena. I sammanhanget skall docknämnas att det endast är i enstaka fallsom utvisningsbeslutet upphävs helt. Iallmänhet gäller regeringens besluttillfälliga uppehålls- ocharbetstillstånd och ett helt upphävandebrukar föregås av flera sådanatillfälliga beslut.Granskningen föranleder inte någotuttalande i övrigt från utskottets sida.5.2 Regeringens handläggningav s.k. kommandomålGällande ordningI 7 kap. 3 § regeringsformen föreskrivsatt regeringsärenden avgörs av regeringenvid regeringssammanträde. Enligt andrameningen i paragrafen kan dock, i denomfattning som anges i lag,regeringsärenden som gällerverkställighet inom Försvarsmakten avförfattningar eller särskilda regerings-beslut under statsministerns överinseendeavgöras av chefen för det departementtill vilket ärendena hör.Enligt lagen (1974:613) omhandläggningen av vissa regeringsärendenfår ett regeringsärende handläggas i denangivna ordningen, om ärendet angår någotav de ämnen som anges i åtta olikapunkter i lagen. Dessa punkter utgörs av föreskrifter rörande Försvarsmaktensmobilisering, kommendering och placering av militärpersonal, tjänstledighet för militär personal, totalförsvarspliktigas,reservofficerares och reservpersonalsinkallelse och tjänstgöring iFörsvarsmakten, tillträde till militära skyddsobjekt, svenska örlogsbesök i utlandet samtsvenska militära transport- ochövningsflygningar till utlandet, tillträde till svenskt territorium avannan stats örlogsfartyg, militärasvävare eller militära luftfartyg samtav fartyg, svävare eller luftfartygsom äges eller brukas av annan statoch nyttjas för annat än enbartaffärsdrift, Försvarsmaktens deltagande vidofficiella ceremonier och iallmännyttig verksamhet.Bakgrund till den gällande ordningenEn särbestämmelse om beslutsfattandet ikommandomål fanns även i 1809 årsregeringsform. Enligt denna skullekommandomålen - dvs. sådana regerings-ärenden som hade samband med konungensställning som högste befälhavare överkrigsmakten[1] - avgöras av konungenefter anmälan av chefen förFörsvarsdepartementet. I förarbetena till1974 års regeringsform diskuteradesbeslutsformerna i regeringen.Grundlagberedningen behandlade frågan omen uppdelning av regeringsärendena ienmansärenden och kollektivärenden menavstod från att förorda en sådanuppdelning. I stället förordades attbeslutanderätten i regeringsärendenskulle tillkomma ministären och utövasvid regeringssammanträden med undantagför ärenden som angår befälet överförsvarsmakten. [2] Dessa föreslogs kunnaavgöras under statsministerns över-inseende av chefen för det departementtill vilket ärendet hör.Förslaget mötte inte någon gensagaunder remissbehandlingen. kom efter samråd med chefenför Försvarsdepartementet till sammauppfattning som beredningen. Han påpekadeatt flertalet av de ärenden som handladessom kommandomål i och för sig var av denkaraktären att de borde vararegeringsärenden och att det främst varkravet på snabbhet som påkallar attkommandomålen borde kunna avgöras ienklare former än andra regeringsärenden.Betydelsen av en snabb handläggningskulle accentueras om riket skulle kommai en krissituation. [3] Ispecialmotiveringen framhölls attbestämmelsen avfattats så att ocksåstatsministern inför får bäraett ansvar för ärendenas handläggning. [4]granskningKonstitutionsutskottet har granskathandläggningen av de s.k. kommandomålenvid tidigare tillfällen. Vid engranskning anmärkte utskottet atttre regeringsärenden om tillträde tillsvenskt territorium av utländska militärafordon hade handlagts i den ordning somanges i 7 kap. 3 § andra meningenregeringsformen trots att lagen omhandläggning av vissa regeringsärendeninte medgav en sådan handläggningsordning(bet. 1991/92:KU30 s. 25). Vid granskningår 1994 uppmärksammade utskottet ettbeslut varigenom regeringen beviljat enframställning från att få sändanorsk uniformerad trupp och norskamilitära fordon samt ammunition i 17järnvägsvagnar genom . Ärendetavgjordes i den ordning som anges i 7kap. 3 § andra meningen regeringsformen.Utskottet konstaterade att lagen omhandläggningen av vissa regeringsärendeninte medger att en sådan fråga handläggsi denna ordning. Utskottet utgick frånatt Försvarsdepartementet skulle ge aktpå lagens tillämpningsområde. (Se bet.1993/94:KU30 s. )Granskning av handläggningen avkommandomål under år 2001Inom hargranskats protokoll överregeringsärenden som anges i 7 kap. 3 §andra meningen regeringsformen samtbeslutskoncepten i dessa ärenden.Besluten har avsett tillträde tillsvenskt territorium och luftrum. Enuppställning över besluten finns i bilagatill denna promemoria.Antalet beslut har varittotalt 19. De är fördelade över åretenligt följande: januari 1, februari 1,mars 2, april 2, maj 1, juni 5, juli 1,augusti 1, september 4 och oktober 1.Några beslut november ochdecember har inte redovisats.Samtliga de aktuella besluten harfattats av statsrådet beslut nr 6, som fattats den 23april av statsrådet , ochbeslut nr 13, som fattats avstatsrådet har i enlighet medförordningen (1975:1) om protokoll ochexpeditioner i regeringsärenden m.m.upprättats och undertecknats ibörjan av månaden efter den då beslutenfattats. Undertecknare är i samtliga fallstatsrådet . Protokollenhar vidare noteringen "Uppvisat"undertecknad av statsminister och daterad någon eller någradagar senare än granskningen aktualiseradeföreskrifter m.m.RegeringsarbetetFöreskrifter om regeringsarbetet finns i7 kap. regeringsformen. Bland annatföreskrivs att regeringen fördelarärendena mellan departementen och attstatsministern bland statsråden utserchefer för departementen (1 §). Endepartementschef är enligt huvudregelnföredragande vid regeringssammanträden iärenden som rör hans eller hennesdepartement, men statsministern kanförordna att ett ärende eller en grupp avärenden som hör till ett visstdepartement skall föredras av något annatstatsråd (5 §).Regeringsformens bestämmelse om vem somär chef för ett departement återspeglas i6 § förordningen (1996:1515) medinstruktion för , därdet anges att chef för ett departement ärdet statsråd som statsministern utserenligt 7 kap. 1 § regeringsformen.Förordnanden om ersättare förstatsrådEnligt statsministerprotokoll för april2001 beslutade statsministern den 19april 2001 att förordna statsrådet ersättare för statsrådet "kv 22-23 och 25-28/4 2001". Enligtstatsministerprotokoll för juni och juli2001 fattade statsministern den 5 junibeslut om dels "regeringssammanträden ochdepartementsfördelning isommarregeringarna ", dels "ansvarigastatsråd i sommarregeringarna ", ochdels "statsrådens ansvarsområden isommarregeringarna ". Av dessabeslut framgår att statsrådet vecka 30 vid regeringssammanträdeden skulle ha ansvar förFörsvarsdepartementets ärenden, att handenna vecka skulle vara ansvarigtstatsråd för Försvarsdepartementet ochatt hans ansvarsområde skulleomfatta Försvarsdepartementet.