bet · GP01KU28 · 2002-04-16 00:00:00 — Det har därför i TF införts ettundantag för kommersiella annonser som används vidmarknadsföring av tobaksvaror (1 kap. 9 § TF).Motsvarande undantag för förbud mot sådanmarknadsföring i andra framställningar än trycktaskrifter finns i 1 kap. 12 § första stycket YGL.Regeringens förslag innebär ett förbud motanvändning i kommersiella annonser av ettvarukännetecken som har anknytning till entobaksvara. Förbudet är generellt på så sätt att detgäller all användning i kommersiella annonser avkännetecken med anknytning till sådana varor. In-skränkningen i rätten att använda varukännetecken pådet föreslagna sättet kan jämställas med sådanaåtgärder i fråga om vilka det rått tveksamhet omförenligheten med . En bestämmelseav det slag som finns i förslaget kan därför inteinföras utan stöd i en uttryckligundantagsbestämmelse i TF. Inskränkningen imöjligheten att förfoga över ett varukännetecken ikommersiell verksamhet kommer - på motsvarande sättsom beträffande reklamförbudet i 14 § tobakslagen -att gälla kommersiella annonser i periodiskaskrifter eller därmed jämförbara skrifter eller iljudradio- eller televisionsprogram. Om kravet påsärskild måttfullhet vid marknadsföring avtobaksvaror görs tillämpligt också på dereklamformer som avses kommer regleringen attockså omfatta kommersiella annonser i filmer.Enligt 1 kap. 9 § 1 TF kan, utan hinder avföreskrifterna i TF, ges bestämmelser i lag somförbjuder marknadsföring av tobaksvaror i kom-mersiella annonser. Möjligheten till lagreglering påområdet begränsas av att det skall röra sig om delsmarknadsföring av tobaksvara, dels sådanmarknadsföring i kommersiella annonser. Med stöd avundantagsbestämmelsen kan i lag ges föreskrifter medförbud mot marknadsföring av tobaksvaror ellerföreskrifter av mindre ingripande art som inskränkermöjligheten att marknadsföra sådana varor.Undantaget anger den yttre ramen för en lagstiftningmed föreskrifter på detta område. Vad som har sagtsnu gäller också tillämpningsområdet för motsvarandeundantagsbestämmelse i 1 kap. 12 § första stycketYGL.Frågan är, enligt regeringen, huruvida enlagstiftning med restriktioner för viss varu-känneteckensanvändning faller in under de angivnaundantagsbestämmelserna, vilket den skulle kunnagöra om den kan anses gälla marknadsföring avtobaksvaror.Angående den närmare innebörden av uttrycketmarknadsföring av tobaksvara kan anföras följande.Det skall vara fråga om att en tobaksvara framhävs iannonsen på ett särskilt tydligt sätt, vilket i ochför sig kan vara fallet även i fråga om en annonssom i första hand avser en annan vara än entobaksvara. De svårigheter som är förenade med att idet enskilda fallet fastställa att det är fråga ommarknadsföring av tobaksvara när ett tobaksnamnanvänds vid marknadsföringen av andra varor eller avtjänster har belysts i avgörandeni ''''''''''''''''''''''''''''''''s Whisky-fallet och Camel Adventures-fallet.Som framgår av dessa avgöranden är förutsättningarnaför att annonseringen i dessa situationer skallinnebära marknadsföring av tobaksvara ytterstbegränsade. Förfaranden som innebär attvarukännetecken som har anknytning till tobaksvaroranvänds i samband med marknadsföring av andra varoreller av tjänster omfattas således i princip inte avden nuvarande regleringen i tobakslagen, eftersomdet inte är fråga om marknadsföring av tobaksvaror.En lagstiftning med restriktioner för sådananvändning av varukännetecken kan med hänsyn härtillinte stödjas på undantagen i TF och i 1 kap. 12 §första stycket YGL som är begränsade till annonsersom används vid marknadsföring av tobaksvaror. Avdet sagda följer att en reglering enligt förslaget iföregående avsnitt skulle strida mot TF.Det anförda leder till slutsatsen att införandetav en lagstiftning om inskränkningar i rätten att ikommersiella annonser i tryck använda ett förtobaksvaror registrerat eller inarbetatvarukännetecken vid marknadsföring också av andravaror än tobaksvaror eller av tjänster förutsätteratt det genom en ändring i TF har getts uttryckligtstöd för en sådan lagstiftning.Det lämpliga i att vidga möjligheten tillbegränsningar av yttrandefriheten i tryckta skrifterkan sättas i fråga av principiella skäl. Det kandessutom hävdas att ingrepp i möjligheten attkommersiellt marknadsföra varor eller tjänster intebör göras annat än om det framstår som oundgängligennödvändigt. Mot detta kan invändas att denkommersiella reklamen inte tillhör tryckfrihetenskärnområde, vilket har framhållits i fleralagstiftningsärenden. Med hänsyn till det samt tillatt den föreslagna regleringen syftar till att be-gränsa användningen av skadliga varor, bör det intemöta några större betänkligheter att något vidgamöjligheten till ingripanden mot kommersiell reklami de fall som omfattas av förslaget. Till det sagdakan, enligt regeringen, slutligen läggas att enutvidgning av undantagsbestämmelserna i tidigarehar gjorts genom den ändring som öppnade möjlighetatt i lag förbjuda kommersiella annonser när lagenhar meddelats till skydd för hälsa eller miljöenligt förpliktelse som följer av anslutning tillEuropeiska gemenskaperna.Möjligheten att begränsa yttrandefriheten enligtregeringsformenBestämmelser om yttrandefrihet finns dels iregeringsformen (RF), dels itryckfrihetsförordningen (TF) ochyttrandefrihetsgrundlagen (YGL).I 2 kap. 1 § RF föreskrivs bl.a. att varjemedborgare gentemot det allmänna är tillförsäkradyttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift ellerbild eller på annat sätt meddela upplysningar samtuttrycka tankar, åsikter och känslor. RF innehållerockså regler som - under vissa förutsättningar -medger att det sker begränsningar avyttrandefriheten. Dessa bestämmelser har, enligtregeringen, betydelse framför allt när det gälleryttranden som inte omfattas av TF och YGL. 12 § andra stycket RF får en begränsning avyttrandefriheten göras endast för att tillgodoseändamål som är godtagbart i ett demokratisktsamhälle. Vidare får begränsningen aldrig gå utövervad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamålsom har föranlett den. Begränsningen får inte hellersträcka sig så långt att den utgör ett hot mot denfria åsiktsbildningen. Ändamålet med det föreslagnaförbudet mot indirekt tobaksreklam är att tillgodoseskyddet för hälsa genom att minskatobakskonsumtionen.Vid prövningen av huruvida en begränsning av denindirekta reklamen är nödvändig med beaktande avändamålet med begränsningen skall beaktas dels denpåverkan reklamen har på tobakskonsumtionen, delshur farlig tobaken är för människors hälsa. Itidigare avsnitt har redovisats att den indirektareklamen enligt regeringens mening är en faktorbland flera som kan påverka tobakskonsumtionen ochdärmed folkhälsan. Mot bakgrund av att ett stortantal personer i insjuknar och avlider iförtid till följd av tobaksbruk finner regeringenatt det föreslagna förbudet mot indirekttobaksreklam inte går längre än vad som är nödvän-digt med hänsyn till ändamålet.I bestämmelsen i 2 kap. 13 § RF anges särskilt attfriheten att yttra sig i näringsverksamhet fårbegränsas. Medgivandet till lagstiftning medbegränsningar av friheten att yttra sig inäringsverksamhet innebär bl.a. att det är möjligtatt ingripa mot yttranden i kommersiell reklam.MotionenI motion 2001/02:K42 av Per m.fl. (m)föreslås att avslår regeringens förslag omändring i 1 kap. 9 § TF i enlighet med vad somanförs i motionen (yrkande 1). Regeringen hartidigare föreslagit ett förbud mot indirekttobaksreklam, då med stöd av ett sedermera ogiltigtEG-direktiv och utan att medge att det krävdesändring i grundlagen. lägger regeringen fram ettlikartat förslag, men utan att grunda det på ett EG-direktiv. Den här gången har man också ansett attförslaget förutsätter en ändring i TF. Tryck- ochyttrandefriheten är i princip absolut och får endastinskränkas om det finns ett uttryckligt stadgandehärom i grundlagen. I TF och YGL anges av vilka skälavsteg från denna princip kan medges i vanlig lag.Restriktivitet måste gälla för att inte urholkahuvudprincipen med nya undantag. Enligt 2 kap. 13 §första stycket andra meningen regeringsformen (RF)får friheten att yttra sig i näringsverksamhetbegränsas genom lag. Av 2 kap. 12 § tredje stycketRF följer dock att begränsningen bl.a. aldrig får gåutöver vad som är nödvändigt med hänsyn till detändamål som föranlett den.Motionärerna motsätter sig den ändring i TF somregeringen nu föreslår. Regeringen har inte kunnatförebringa så starka motiv att en ändring avgrundlagen kan anses vara motiverad. Lagrådet anföratt den i 14 a § första stycket föreslagna ändringeni tobakslagen om förbud mot indirekt tobaksreklamendast får genomföras under förutsättning att den ärförenlig med de förutsättningar för begränsningar avtryck- och yttrandefriheten som anges i 2 kap. 12och 13 §§ regeringsformen (RF). Enligt Lagrådetframstår det mot denna bakgrund som en brist attfrågan om förslagets förenlighet med RF:sbestämmelser om yttrandefrihet inte berörts ilagrådsremissen. Motionärerna delar Lagrådetsinvändning i denna del.Vidare menar att det kan ifrågasättas omdet som regeringen i övrigt anfört gör förslagenförenliga med den särskilda restriktivitet somlagstiftaren enligt 2 kap. 12 § RF har att iakttanär det gäller bedömningen av ändamålsenligheten avföreslagna inskränkningar av yttrandefriheten.Motionärerna delar Lagrådets kritik mot förslagetäven i detta avseende. Det är anmärkningsvärt attregeringen utan hållbar grund motiverar eninskränkning i en grundlagsstadgad fri- ochrättighet med att indirekt tobaksreklam skulle kunnavara en orsak bland flera som bidrar tilltobakskonsumtion. Detta är inte eninskränkningsgrund som är godtagbar enligtbestämmelserna i 2 kap. 12 och 13 §§ RF.Ett nytt EG-direktiv om tobaksreklam är underutarbetning. Direktivet skall ta sikte på entillnärmning av medlemsstaternas lagar och andraförfattningar om reklam för och sponsring tillförmån för tobaksvaror. I utkastet till direktivbehandlas inte sådana frågor som indirekttobaksreklam, övervakning av tobaksbolagens utgifterför reklam eller försäljningsautomater. Dessa frågorkommer att behandlas i ett förslag till enrådsrekommendation grundad på artiklarna 152 och 153i . Kommissionen håller för närvarandepå att utarbeta rekommendationen. Med beaktande avdetta vore det lämpligt om regeringen avvaktade medlagstiftning tills det nya EG-direktivet omtobaksreklam m.m. eventuellt är antaget.Utskottets ställningstagandeEnligt regeringen förutsätter införandet av enlagstiftning om inskränkningar i rätten att ikommersiella annonser i tryck använda ett förtobaksvaror registrerat eller inarbetatvarukännetecken vid marknadsföring också av andravaror än tobaksvaror eller av tjänster, att det i TFges uttryckligt stöd för en sådan lagstiftning.Enligt regeringen är en grundlagsändring iyttrandefrihetsgrundlagen inte nödvändig förinförandet av den föreslagna ändringen itobakslagen.Ett förbud mot indirekt tobaksreklam är enligtregeringen förenligt med bestämmelserna om skyddetför yttrandefriheten samt bestämmelserna omegendomsskyddet i regeringsformen ochEuropakonventionen. Lagstiftningen är, enligtregeringen, också förenlig med varumärkesrätten ochmed bestämmelserna i om fri rörlighetför varor och tjänster.Utskottet delar regeringens bedömning ochtillstyrker att regeringens förslag till 1 kap. 9 §tryckfrihetsförordningen antas som vilande.Utskottet avstyrker därför motion K42 yrkande 1.Överväganden avseende vissa andrareklamformerUtskottets förslag i korthetUtskottet delar regeringens bedömning attKonsumentverket bör få i uppdrag atttillsammans med Statens folkhälsoinstitutbl.a. lämna förslag till ytterligarebegränsningar av reklam för tobaksvaror vidsäljställen. Utskottet avstyrker motion2001/02:So615 yrkande 3.PropositionenProduktplacering m.m.Enligt regeringen bör det inte införas någonlagstiftning med restriktioner för produktplaceringoch förfaranden som innebär att tobaksnamn omnämns itidningsartiklar.Produktplacering innebär att t.ex. cigaretter efteröverenskommelse används som rekvisita i filmer ellertelevisionsprogram. En form av marknadsföring somligger nära produktplacering är när namnet på entobaksvara omnämns i tidningsartiklar. Dessa formerav marknadsföring förekommer inte iSverige i någon större omfattning när det gällertobaksvaror. När det gäller produktplaceringen ärdet för det första fråga om marknadsföring i filmeroch i TV-program som omfattas av upphovsrättsligaregler. En lagstiftning med förbud eller andrabegränsningar när det gäller möjligheten att visat.ex. rökande personer i filmer skulle, oavsett omdet gäller utländska eller svenska filmproduktioner,komma i konflikt med grundläggande regler på detupphovsrättsliga området. För det andra skulle enreglering av marknadsföring genom produktplaceringmedföra avsevärda tillämpningsproblem. För dettredje kan det sättas i fråga om det är möjligt attinom ramen för grundlagsskyddet ingripa mot en såpass svårdefinierad och opreciserad företeelse somnu är i fråga.Inte heller i fråga om förfaranden som innebär attnamn på tobaksvaror omnämns i tidningsartiklarföreslås någon lagstiftning. Förbud eller be-gränsningar för sådana förfaranden skulle medförasvåra tillämpningsproblem av samma slag somredovisats ovan beträffande förbud motproduktplacering. Gränsen mellan dettryckfrihetsrättsligt skyddade innehållet iredaktionell text och texten i övrigt skulle varasvår att dra. Ett förbud mot omnämnandet iredaktionell text av namnet på en tobaksvara skulledessutom innebära ett omfattande ingrepp itryckfriheten.Skyltreklam på säljställen m.m.Konsumentverket bör, enligt regeringen, få i uppdragatt tillsammans med lämnaförslag till ytterligare begränsningar av reklam förtobaksvaror vid säljställen för sådana varor ochöverväga vilka åtgärder som kan behöva vidtas föratt begränsa tobaksbolags marknadsföring genom s.k.tobaksfester. I samband härmed bör även övervägasvilka åtgärder som kan behöva vidtas ilagstiftningen ur ett folkhälsoperspektiv.I Tobaks- och alkoholreklamutredningens betänkande(SOU 1976:63), som föregick tobaksreklamlagen,framhölls det att en reglering av tobaksreklamenborde utgå från två principer. Den ena principen äratt de grupper av befolkningen som använder tobak iändamålsenliga former måste få tillgång tillrelevant produktinformation. Den andra principen äratt man av näringsidkarna bör kräva starkbegränsning och återhållsamhet såväl när det gällerreklamens spridningsvägar m.m. som när det gällerandra marknadsföringsmetoder.Att de som använder tobak måste få tillgång tillrelevant produktinformation är en princip som börbeaktas så länge handeln med tobaksvaror i principär fri. Det kan i linje härmed göras gällande attdet också - i vart fall i den utsträckning somnuvarande lagstiftning medger - bör få förekommaskyltar med tobaksreklam samt även annan sådanreklam utanför och på säljställen; reklam påsäljställen, som redan enligt nuvarande lagstiftningär föremål för vissa begränsningar, är i princip denenda kvarvarande, tillåtna reklamformen förtobaksvaror. Mot ytterligare restriktioner för dennareklam kan dessutom åberopas att det vore inkonse-kvent att förbjuda all reklam, inklusive den somförekommer på säljställen, så länge handeln med denprodukt som reklamen avser i princip är helt fri.Häremot kan emellertid invändas följande. Sedanlång tid har det varit ett mål för statsmakterna attminska tobakskonsumtionen hos befolkningen. Att heltförbjuda handeln med tobaksvaror förefaller isammanhanget emellertid knappast vara ett alternativi egentlig mening. Det kan däremot vara ettalternativ, bland flera, att begränsa möjligheternatill marknadsföring som innebär att försäljningen avtobaksvaror främjas. Sådana begränsningar kan påsikt ha en dämpande effekt på tobakskonsumtionen.Det kan därför finnas anledning att övervägalagstiftningsåtgärder som innebär ytterligarerestriktioner i fråga om möjligheterna attmarknadsföra tobaksvaror också på säljställen,inklusive på serveringsställen, som säljertobaksvaror.Det kan vidare invändas att det på säljställen förtobaksvaror normalt tillhandahålls också andra varorän tobaksvaror och att dessa säljställen därförbesöks även av andra kunder än sådana som avser attköpa tobaksvaror. Tobaksreklamen på säljställenkommer således att nå också andra konsumenter äntobakskonsumenter. Vad som har sagts nu talar ocksåför att det finns anledning att överväga ytterligarebegränsningar i möjligheten att marknadsföratobaksvaror på säljställen.Det kan slutligen tilläggas att en lagstiftningmed ytterligare restriktioner i möjligheten attmarknadsföra tobaksvaror på säljställen inte mednödvändighet måste innebära ett totalt förbud motsådan reklam. Ytterligare begränsningar i dettahänseende skulle kunna utformas på sådant sätt attrökares krav på relevant produktinformation inteeftersätts.Sammanfattningsvis anser regeringen att det finnsskäl som talar för att begränsa tobaksreklamen ocksåpå säljställen ytterligare men att man vidutformningen av sådana begränsningar bör ta hänsyndels till att det bör vara möjligt att lämnarelevant produktinformation om tobaksvaror, delstill att begränsningarna måste harmonisera medövriga restriktioner på området.Under de senaste åren har tobaksbolag genomförts.k. tobaksfester i syfte att lansera nyacigarettmärken. har utfärdat före-läggande enligt vilket ett tobaksbolag förbjöds attsända ut inbjudningskort försedda med logotyper förcigarettmärken. har även väckt talanhos och yrkat förbud för sammatobaksbolag att marknadsföra tobaksvaror i sambandmed s.k. tobaksfester.MotionenI motion 2001/02:So615 av andre vice talman m.fl. (v, kd, c, fp, mp) föreslås attriksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad i motionen anförs om en översyn och förbud motden indirekta reklamen för tobaksprodukter (yrkande3). Tobakspreventivt arbete hjälper men det är flerinsatser som behövs för att ungdomar inte skallbörja röka. Dagens tobakslag har inte den verkan somden borde. All tobaksreklam måste, enligtmotionärerna, förbjudas helt, även den indirekta.Tobaksbolagen har hittat kryphål som deutnyttjar till fullo. Reklam förekommer fortfarandei form av skyltar utanför godisbutiker,produktplacering, kläder och fester som arrangerasav tobaksbolag, för att nämna några exempel.Kryphålen måste täppas till för att lagen skall hanågon verkan. Frågan om reklamförbud mot tobak harinte behandlats av vilket hadevarit naturligt. Motionärerna anser att riksdagensom sin mening bör ge regeringen till känna att enöversyn behöver göras av tobaksreklamen. Målet skallvara att få ett förbud även för indirekt reklam förtobaksprodukter.Utskottets ställningstagandeEnligt regeringen bör få i uppdragatt tillsammans med lämnaförslag till ytterligare begränsningar av reklam förtobaksvaror vid säljställen för sådana varor ochöverväga vilka åtgärder som kan behöva vidtas föratt begränsa tobaksbolags marknadsföring genom s.k.tobaksfester. I samband härmed bör, enligtregeringen, även övervägas vilka åtgärder som kanbehöva vidtas i lagstiftningen ur ettfolkhälsoperspektiv. Utskottet delar regeringensbedömning. Härmed och med hänsyn till utskottetstidigare ställningstaganden i detta betänkande anserutskottet att motion 2001/02:So615 yrkande 3 fåranses tillgodosett, varför motionen avstyrks.Lagförslagen i övrigtUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslagtill 1 och 15 §§ tobakslagen (1993:581) och22 § marknadsföringslagen (1995:450) menföreslår att behandlingen av dessa förslagskjuts upp till 2002/riksmöte.PropositionenRegeringen föreslår också ändringar i 1 och 15 §§tobakslagen (1993:581) och i 22 §marknadsföringslagen (1995:450). Även dessaändringar föreslås träda i kraft den 1 januari 2003.Utskottets ställningstagandeUtskottet tillstyrker de föreslagna ändringarna. Denföreslagna ändringen i tryckfrihetsförordningenskall enligt regeringen träda i kraft den 1 januari2003. Även ändringarna i tobakslagen ochmarknadsföringslagen föreslås träda i kraft den 1januari 2003. Utskottet föreslår därför attriksdagen skjuter upp behandlingen av regeringensförslag till 1 och 15 §§ tobakslagen och 22 §marknadsföringslagen till 2002/riksmöte.ReservationUtskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inomparentes vilken punkt i utskottets förslagtill riksdagsbeslut som behandlas iavsnittet.Ändring i tryckfrihetsförordningen (punkt 3)av Per (), (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 3 bordeha följande lydelse:Riksdagen avslår regeringens förslag till lag omändring i tryckfrihetsförordningen. Därmed bifallerriksdagen motion 2001/02:K42 yrkande 1.StällningstagandeRegeringen medger att sambandet mellan indirekttobaksreklam och tobakskonsumtion inte kan prövas pånågon vetenskaplig grund i den meningen att detskulle gå att slå fast just den indirekta reklamenspåverkan för individens val att börja konsumeraeller att fortsätta konsumera tobak. I sitt yttrandeanför Lagrådet att man noterat att regeringen harformulerat sig mycket försiktigt när det gällersambandet mellan indirekt tobaksreklam ochtobakskonsumtion. Lagrådet menar att det faktum attolika organ har utgått från att ett sådant sambandfinns inte är tillräckligt för att en begränsningskall kunna anses nödvändig till skydd för liv ochhälsa. Ett nytt EG-direktiv om tobaksreklam är underutarbetande. Direktivet skall ta sikte på entillnärmning av medlemsstaternas lagar och andraförfattningar om reklam för och sponsring tillförmån för tobaksvaror. Med beaktande av detta anservi att det vore lämpligt om regeringen avvaktade medlagstiftning tills det nya EG-direktivet omtobaksreklam m.m. eventuellt är antaget.Regeringen har tidigare föreslagit ett förbud motindirekt tobaksreklam, då med stöd av ett sedermeraogiltigt EG-direktiv och utan att medge att detkrävdes ändring i grundlagen. lägger regeringenfram ett likartat förslag, men utan att grunda detpå ett EG-direktiv. Den här gången har man ocksåansett att förslaget förutsätter en ändring i TF.Tryck- och yttrandefriheten är i princip absolut ochfår endast inskränkas om det finns ett uttryckligtstadgande härom i grundlagen. I TF och YGL anges avvilka skäl avsteg från denna princip kan medges ivanlig lag. Restriktivitet måste gälla för att inteurholka huvudprincipen med nya undantag. 13 § första stycket andra meningenregeringsformen (RF) får friheten att yttra sig inäringsverksamhet begränsas genom lag. Av 2 kap. 12§ tredje stycket RF följer dock att begränsningenbl.a. aldrig får gå utöver vad som är nödvändigt medhänsyn till det ändamål som föranlett den.Vi motsätter oss den ändring i TF som regeringennu föreslår. Regeringen har inte kunnat förebringaså starka motiv att en ändring av grundlagen kananses vara motiverad. Lagrådet anför att den i 14 a§ första stycket föreslagna ändringen i tobakslagenom förbud mot indirekt tobaksreklam endast fårgenomföras under förutsättning att den är förenligmed de förutsättningar för begränsningar av tryck-och yttrandefriheten som anges i 2 kap. 12 och 13 §§regeringsformen (RF). Enligt Lagrådet framstår detmot denna bakgrund som en brist att frågan omförslagets förenlighet med omyttrandefrihet inte berörts i lagrådsremissen. Videlar Lagrådets invändning.Vidare menar att det kan ifrågasättas omdet som regeringen i övrigt anfört gör förslagenförenliga med den särskilda restriktivitet somlagstiftaren enligt 2 kap. 12 § RF har att iakttanär det gäller bedömningen av ändamålsenligheten avföreslagna inskränkningar av yttrandefriheten. Videlar Lagrådets kritik mot förslaget även i dettaavseende. Det är anmärkningsvärt att regeringen utanhållbar grund motiverar en inskränkning i engrundlagsstadgad fri- och rättighet med att indirekttobaksreklam skulle kunna vara en orsak bland flerasom bidrar till tobakskonsumtion. Detta är inte eninskränkningsgrund som är godtagbar enligtbestämmelserna i 2 kap. 12 och 13 §§ RF. Förfullständighetens skull vill vi påpeka att förslagetockså kan ifrågasättas från varumärkesrättsligutgångspunkt.Vi föreslår därför att avslårregeringens förslag till ändring i 1 kap.9 § TF.