bet · GP01LU30 · 2002-04-25 00:00:00 — Direktivet om sena betalningar SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet regeringensproposition /02:132, Direktivet om senabetalningar, jämte en med anledning av propositionenväckt motion. Propositionen innehåller förslag tilländringar i räntelagen (1975:635) och lagen(1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare somsyftar till att i svensk rätt genomföra EG-direktivet om bekämpande av sena betalningar vidhandelstransaktioner. Ändringarna i räntelageninnebär att diskontot ersätts av en referensräntabaserad på reporänta. Förslaget i dendelen har medfört förslag till ändringar i annanlagstiftning där diskontot tjänar som referensränta.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli2002.I motionen begärs tillkännagivande om ytterligarelagstiftning i syfte att undvika processer rörandeinnebörden av nuvarande avtalsklausuler som hänvisartill diskontot.Utskottet föreslår att antar regeringenslagförslag och avslår motionen.Till betänkandet har fogats en reservation.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. LagförslagenRiksdagen antar regeringens förslag tilla) lag om ändring i jordabalken,b) lag om ändring i räntelagen (1975:635),c) lag om ändring i lagen (1980:1102) omhandelsbolag och enkla bolag,d) lag om ändring i lagen (1984:292) omavtalsvillkor mellan näringsidkare,e) lag om ändring i lagen (1984:649) omföretagshypotek,f) lag om ändring i lagen (1992:72) omkoncessionsavgift på televisionens och radionsområde,g) lag om ändring i sjölagen (1994:1009),h) lag om ändring i lagen (1995:1571) ominsättningsgaranti.2. ÖvergångsregelRiksdagen avslår motion 2001/02:L15.Reservation (m, kd)den 25 april 2002På lagutskottets vägnarTanja LinderborgFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: TanjaLinderborg (v), (), MarianneCarlström (s), (), (), (), (),(), (), TassoStafilidis (v), (), (), (), (), PetraGardos (m) och ().2001/02LU30Redogörelse för ärendetEuropaparlamentet och Europeiska unionens råd antogden direktivet (00/35/EG) om bekämpandeav sena betalningar vid handelstransaktioner(direktivet om sena betalningar). Direktivet kanbeskrivas som ett åtgärdspaket för att stävjadröjsmål med betalningar i affärslivet. I direktivetfinns bestämmelser om betalningsfrister och ränta,rätt till ersättning för indrivningskostnader,skyndsam handläggning vid myndigheter som behandlarbetalningskrav samt ogiltighet av och förbud motgrovt oskäliga betalningsvillkor. Direktivet skallvara genomfört senast den 8 augusti 2002.Som ett led i arbetet med att genomföra direktivethar inom utarbetatsdepartementspromemorian (Ds 2001:56) Åtgärder motsena betalningar. Departementspromemorian harremissbehandlats och ligger till grund för förslageni förevarande proposition.Direktivets bestämmelser berör flera rättsområdensåsom allmän förmögenhetsrätt, processrätt,offentlig rätt och marknadsrätt. I propositionen görregeringen bedömningen att svensk rätt på dessaområden till stor del uppfyllerdirektivets krav. Vissa lagändringar är dockpåkallade, och den naturliga utgångspunkten för attgenomföra direktivets bestämmelser har varit attgöra de ändringar som behövs i de lagar som innehåller bestämmelser på de aktuella områdena.För att i svensk rätt genomföra EG-direktivet omsena betalningar föreslår regeringen sålunda - efterhörande av Lagrådet - att antar ipropositionen framlagda förslag till ändringar iräntelagen (1975:635) och lagen (1984:292) omavtalsvillkor mellan näringsidkare. Därutöverföreslår regeringen - också efter hörande avLagrådet - ändringar i jordabalken, lagen(1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag, lagen(1984:649) om företagshypotek, lagen (1992:72) omkoncessionsavgift på televisionens och radionsområde, sjölagen (1994:1009) och lagen (1995:1571)om insättningsgaranti, vilka utgör följdändringartill ändringarna i räntelagen.Regeringens förslag återfinns i bilaga 1 ochlagförslagen i bilaga 2.Med anledning av propositionen har en motionväckts. Motionsförslaget finns i bilaga 1.Utskottets övervägandenDirektivet om sena betalningarUtskottets förslag i korthetPropositionenRiksdagen bör anta regeringens lagförslag.MotionenRiksdagen bör avslå ett motionsyrkande med begäran om enövergångsregel. Jämför reservationen (m, kd).Nuvarande ordningBorgenärers rätt till ränta regleras i räntelagen(1975:635), som är generellt tillämplig påpenningfordringar på förmögenhetsrättens område.Lagens bestämmelser är dispositiva och gällersåledes endast i den mån inte annat är avtalat ellerutfäst eller särskilt föreskrivet. Ränta påförfallna fordringar skall enligt 5 och 6 §§räntelagen beräknas på grundval av diskontot som ären referensränta, vilken med tillägg av vissa förolika fall varierande procentenheter blir endröjsmålsränta.Diskontot fastställs kvartalsvis avRiksgäldskontoret och beräknas som genomsnittet avde under närmast föregående kalenderkvartal dagligennoterade räntorna för sexmånaders statsskuldväxlaroch femåriga statsobligationer, minskat med 2,5procentenheter och avrundat till närmaste hela ellerhalva procentenheter.DirektivetI artikel 3 i direktivet om sena betalningarföreskrivs att medlemsstaterna skall säkerställa atträntenivån för dröjsmålsräntan skall vara summan avden räntesats som hartillämpat vid sin senaste huvudsakligarefinansieringstransaktion som utfördes före denförsta kalenderdagen av det aktuella halvåret(referensränta) plus åtminstone (marginalen). För en medlemstat som inte deltar itredje etappen av Ekonomiska och monetära unionen -vilket gäller för bl.a. - skall nivån påreferensräntan vara den motsvarande ränta somfastställs av medlemsstatens centralbank.Vad direktivet beskriver är en s.k. reporänta ochatt denna skall vara referensränta vid beräkningenav dröjsmålsräntan. För del innebärdirektivet att reporäntan skall fastställas avSveriges riksbank.PropositionenSåsom diskontot bestäms uppfyller det intedirektivets krav på referensränta. Även ommedlemsländerna tillåts avvika från direktivet sålänge avvikelserna är till borgenärernas fördelanser regeringen att en referensränta baserad påRiksbankens reporänta bör ersätta diskontot vidberäkningen av dröjsmålsränta enligt räntelagen. Isyfte att undvika olika dröjsmålsräntor för olikafordringar föreslår regeringen att reporäntan börgälla som referensränta även vid beräkning avdröjsmålsränta som avser fordringar som fallerutanför direktivet.Även i andra fall när diskontot tjänar somreferensränta föreslås att diskontot skall ersättasav reporäntan, nämligen vid beräkningar avavkastningsränta enligt 5 § räntelagen, ränta påfordringar som är förenade med panträtt närborgenären får betalt genom ett tillägg enligt 6kap. 3 § jordabalken, 2 kap. 5 § lagen (1984:649) omföretagshypotek eller 3 kap. 4 § sjölagen samt räntapå insatser enligt 2 kap. 6 § lagen (1980:1102) omhandelsbolag och enkla bolag.Förslaget innebär att reporäntan framdelesgenomgående kommer att användas som referensräntaenligt lag.Att diskontot försvinner innebär också ändradeförutsättningar för befintliga avtal, domar m.m. somhänvisar till diskontot för ränteberäkningar.Regeringen anser emellertid att diskontot intebehöver behållas av den anledningen.Frågan om hur befintliga hänvisningar tilldiskontot skall tolkas bör, enligt regeringensmening, inte lagregleras.MotionenI motion L15 anför m.fl. (m) attdet bör införas en övergångsregel rörande gällanderänta i redan ingångna avtal vari diskontot användssom referensränta. Motionärerna anför att detsvårligen kan uppskattas hur pass omfattande detextraarbete blir som måste läggas ned på kontaktermed motparter för att komma överens om vilken räntasom skall gälla efter det att diskontot avskaffats.Osäkerheter om grunden för ränteberäkningen kanockså leda till onödiga processer om räntans storleki de avtal som hänvisar till diskontot. Motionärernaanser att regeringen bör föreslå en övergångsregelsom anger att reporäntan skall ersätta diskontot omingenting annat anges eller har överenskommitsmellan parterna. En sådan ordning skulle, enligtmotionärernas mening, göra det lättare att undvikaosäkerhet i tolkningsfrågor om räntans storlek ibefintliga avtal.Utskottets ställningstagandeUtskottet har ingen erinran mot de i propositionenframlagda lagförslagen, och utskottet föreslår attriksdagen skall anta lagförslagen.När det sedan gäller motionsspörsmålet om enövergångsregel kan det, enligt utskottets mening,inte helt uteslutas att diskontots avskaffande ivissa fall kan leda till viss osäkerhet i fråga ombefintliga hänvisningar i avtal, domar m.m. tilldiskontot. Även andra övergångsproblem kan tänkasuppkomma. Utskottet är emellertid inte berett attförorda en övergångsbestämmelse i enlighet medmotionsönskemålet. Det mest ändamålsenliga torde,enligt utskottets mening, vara att frågan fåravgöras av avtalsparterna själva.Också Lagrådet har avvisat tanken på lagstiftning.Lagrådet har därvid uttalat att frågan om hurtvister om tolkningen av avtalsklausuler som i frågaom ränta hänvisar till diskontot skall lösasknappast är en fråga för lagstiftaren. Avgörande fåri stället bli den verkliga eller hypotetiskapartsviljan, dvs. om parterna kan anses ha velatanknyta en avtalsklausul till en viss räntenivå,representerad av diskontot, eller till den allmännaräntenivå som gäller vidförsenade betalningar.Utskottet ansluter sig till regeringens ochLagrådets bedömning i denna fråga och föreslår attriksdagen skall avslå motion L15.ReservationÖvergångsregel (punkt 2)av (), (),(), (), BeritAdolfsson (m) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen.StällningstagandeVi anser att det bör införas en övergångsbestämmelsesom reglerar gällande ränta i redan ingångna avtalvari diskontot används som referensränta. Enligt vårmening kan det svårligen uppskattas hur passomfattande det extraarbete blir som måste läggas nedpå kontakter med motparter för att komma överens omvilken ränta som skall gälla efter det att diskontotavskaffats. Vi vill också framhålla att osäkerhet omgrunden för ränteberäkningen också kan leda tillonödiga processer om räntans storlek i de avtal somhänvisar till diskontot. Mot denna bakgrund börregeringen återkomma med förslag till enövergångsregel som anger att reporäntan skallersätta diskontot om ingenting annat anges eller haröverenskommits mellan parterna. En sådan ordningskulle, enligt vår mening, göra det lättare attundvika osäkerhet i tolkningsfrågor om räntansstorlek i befintliga avtal.Vad som sålunda anförts bör , med bifalltill motion L15, som sin mening ge regeringen tillkänna.BILAGA 1Förteckning över behandlade förslagPropositionenI proposition 2001/02:132 föreslår regeringen() - efter hörande av Lagrådet- att antar de i propositionen framlagdaförslagen till1. lag om ändring i jordabalken,2. lag om ändring i räntelagen (1975:635),3. lag om ändring i lagen (1980:1102) omhandelsbolag och enkla bolag,4. lag om ändring i lagen (1984:292) omavtalsvillkor mellan näringsidkare,5. lag om ändring i lagen (1984:649) omföretagshypotek ,6. lag om ändring i lagen (1992:72) omkoncessionsavgift på televisionens och radionsområde,7. lag om ändring i sjölagen (1994:1009),8. lag om ändring i lagen (1995:1571) ominsättningsgaranti.Lagförslagen har intagits som bilaga 2 tillbetänkandet.Följdmotion2001/02:L15 av m.fl. (m) variföreslås att fattar följande beslut:Riksdagen tillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om en övergångsregelrörande gällande ränta i redan ingångna avtal.Bilaga 2Regeringens lagförslag1 Förslag till lag om ändring ijordabalken2 Förslag till lag om ändring iräntelagen (1975:635)3 Förslag till lag om ändring ilagen (1980:1102) om handelsbolagoch enkla bolag4 Förslag till lag om ändring ilagen (1984:292) om avtalsvillkormellan näringsidkare5 Förslag till lag om ändring ilagen (1984:649) om företagshypotekHärigenom föreskrivs att 2 kap. 5 §lagen (1984:649) om företagshypotekskall ha följande lydelse.6 Förslag till lag om ändring ilagen (1992:72) om koncessionsavgiftpå televisionens och radions område7 Förslag till lag om ändring isjölagen (1994:1009)8 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1571) ominsättningsgaranti