bet · GP01KU21 · 2002-04-23 00:00:00 — Enligt regeringen kan det finnas skäl attöverväga om inte bestämmelserna bör ses över för attmöjliggöra att i större omfattning än förnärvarande kan bistå med internationell rättshjälpinom det tryck- och yttrandefrihetsrättsligaområdet. Dessa frågor har inte varit föremål förutredning och därmed inte för remissbehandling. Denmer konkreta innebörden i detta avsnitt avpropositionen är, enligt motionärerna, svår attsluta sig till. Menar regeringen att bordege rättslig hjälp till t.ex. om man fråndetta håll vill åtala en kurd som i svenskamassmedier gjort av svensk grundlag skyddadeyttranden som är straffbara i . Enligtmotionärerna är det fullständigt uteslutet attsvenskt rättsväsende skulle låna sig till att biståutländsk makt med åtgärder riktade mot vem det varamå på grund av yttranden eller tryckt skrift somskyddas av svensk grundlag. Detta bör somsin mening ge regeringen till känna.Utskottets ställningstagandeRegeringen uttalar att det bör övervägas om intemöjligheterna till internationell rättslig hjälp ibrottmål inom det tryck- ochyttrandefrihetsrättsliga området bör utökas.Utskottet vill därför och med anledning av vad somsägs i motion K52 anföra att, även om det kan finnasanledning att se över de svenska bestämmelserna inågot avseende, det aldrig skall kunna bli fråga omatt genom att bistå med sådan hjälp förfarpå ett sätt som skulle strida mot svenska allmännarättsprinciper. Motion K52 avstyrks därför.Tryckfrihetsförordningen,yttrandefrihetsgrundlagen ochlagförslagen i övrigtUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker att ändringarna itryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen antas som vilandesamt att behandlingen av övriga lagförslagskjuts upp till 2002/riksmöte.PropositionenSamtliga förslag föreslås träda i kraft den 1januari 2003.Utskottets ställningstagandeUtskottet tillstyrker att förslagen till lag omändring i tryckfrihetsförordningen och lag omändring i yttrandefrihetsgrundlagen, i de delar deinte har behandlats tidigare i betänkandet, antassom vilande. Utskottet har ingen erinran motpropositionens förslag till lag om ändring i lagen(1949:165) angående beslag å vissa skrifter ochförslag till lag om ändring i lagen (1991:1559) medföreskrifter på tryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagens områden i de delar sominte har behandlats tidigare i betänkandet.Lagförslagen är dock beroende av att ändringarna itryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen genomförs och bör därförantas först om antar grundlagsändringarna.Behandlingen av förslagen bör därför skjutas upptill 2002/riksmöte.Övriga frågor med anledning avmotioner väckta 2001YttrandefrihetUtskottets förslag i korthetI motion 2001/02:K221 begärs etttillkännagivande om att yttrandefriheten börgaranteras alla, i motion 2001/02:K317 begärsbl.a. ett tillkännagivande om att avskaffabegränsningar i yttrandefriheten, och imotion 2001/02:K388 begärs etttillkännagivande om reglering av senaopinionsundersökningar. Utskottet som anseratt dagens inskränkningar i yttrandefrihetenär väl avvägda föreslår att avslårmotionerna.MotionernaI motion 2001/02:K221 av (-) föreslåsatt tillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om att yttrandefrihetbör garanteras alla. FN:s artiklar om mänskliga fri-och rättigheter garanterar yttrandefrihet för alla.Beklagligt är, enligt motionären, att intehelt lever upp till nämnda artiklar. För en tidsedan fälldes en doktorand i domstol därför attdenne initierat ett föredrag vid omnazismen. Nuvarande lagstiftning innebär i praktikenatt de studenter som bevistade föreläsningenförklarades icke kompetenta att självständigtsortera bort och ta ställning till nazistiskabudskap. I ett demokratiskt samhälle skall allaåsikter, även de mest extrema, tillåtas attframföras. Lagstiftningen bör enligt motionärenändras så att till fullo lever upp till FN:sregler om mänskliga fri- och rättigheter avseendeåsikts- och yttrandefrihet.I motion 2001/02:K317 av () föreslåsatt tillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs dels om att tillåtapolitisk TV-reklam (yrkande 1), dels om att avskaffabegränsningar i yttrandefriheten (yrkande 2).Politik är, enligt motionären, en i stora delarideell verksamhet, men de politiska kampanjernautspelas på en i högsta grad kommersiellmarknad. I den kommande valrörelsen kommer vi att fåse politisk reklam i tidningar, på Internet, idiverse trycksaker, radio, på bio och i TV. Detsistnämnda är inte tillåtet i svensk marksänd TVmen når oss ändå via utlandet och satelliter.Motionären anser att politisk TV-reklam skall varatillåten. Vår yttrandefrihet är grundlagsfäst ävenvad gäller kommersiella budskap och även vad gällerbudskap som kan uppfattas som kontroversiella. Dengrundlag som reglerar yttrandefriheten tillåter undantag för vissa typer av reklam ietermedierna. Till den reklam som omfattas av dettahör politisk TV-reklam. Den begränsningen ivår yttrandefrihet bör, enligt motionären,avskaffas.I motion 2001/02:K388 av ()föreslås att tillkännager för regeringensom sin mening vad i motionen anförs om reglering avsena opinionsundersökningar. I samband medfolkomröstningen om EMU-medlemskap i att s.k. vallokalsundersökningarpublicerades på valdagen långt innan vallokalernahade stängt. Även om det är ett extremt exempel såblir det allt vanligare med senaopinionsundersökningar. Det torde stå utom alltrimligt tvivel att opinionsundersökningarna inteenbart speglar utan också påverkar opinionen. Detfinns, enligt motionären, anledning att ifrågasättaopinionsundersökningarnas roll i spurten påvalrörelser. Alla former av regleringar har tidigareavvisats med hänvisning till yttrandefrihet och attinformationen i en internationell värld ändå blirtillgänglig genom exempelvis Internet. Det finns,enligt motionären, skäl att försöka begränsa senaopinionsundersökningar. I första hand borde detinföras någon form av förbud mot att publiceraopinionsundersökningar före valet.BakgrundEnligt 2 kap. 1 § regeringsformen (RF) är varjesvensk medborgare gentemot det allmännatillförsäkrad bl.a. yttrandefrihet: frihet att ital, skrift eller bild eller på annat sätt meddelaupplysningar samt uttrycka tankar, åsikter ochkänslor.Denna frihet får enligt 2 kap. 12 § RF i denutsträckning som 1316 §§ medgiver begränsas genomlag. Begränsning får göras endast för att tillgodoseändamål som är godtagbart i ett demokratisktsamhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad somär nödvändigt med hänsyn till det ändamål som harföranlett den och ej heller sträcka sig så långt attden utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningensåsom en av folkstyrelsens grundvalar. Begränsningenfår ej göras enbart på grund av politisk, religiös,kulturell eller annan sådan åskådning.Enligt 2 kap. 13 § RF får yttrandefriheten ochinformationsfriheten begränsas med hänsyn tillrikets säkerhet, folkförsörjningen, allmän ordningoch säkerhet, enskilds anseende, privatlivets helgdeller förebyggandet och beivrandet av brott.Varje svensk medborgare är, enligt 1 kap. 1 §yttrandefrihetsgrundlagen (YGL), gentemot detallmänna tillförsäkrad rätt enligt YGL att iljudradio, television och vissa liknandeöverföringar samt filmer, videogram,ljudupptagningar och andra tekniska upptagningaroffentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor ochi övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst.Yttrandefriheten enligt YGL har till ändamål attsäkra ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidigupplysning och ett fritt konstnärligt skapande. får inga andra begränsningar göras än de somföljer av YGL. Vad som sägs i YGL om radioprogramgäller förutom program i ljudradio också program itelevision och innehållet i vissa andra sändningarav ljud, bild och text som sker med hjälp avelektromagnetiska vågor.Enligt 1 kap. 12 § första stycket YGL gäller vad ilag är stadgat om förbud mot kommersiell annons iden mån annonsen används vid marknadsföring avalkoholhaltiga drycker eller tobaksvaror och omförbud mot kommersiell annons som meddelats tillskydd för hälsa eller miljö enligt förpliktelse somföljer av anslutning till Europeiska gemenskaperna.Enligt 2 kap. 12 § andra stycket sägs attbestämmelserna i inte hindrar att det i lagmeddelas föreskrifter om förbud i övrigt motkommersiell reklam i radioprogram eller om villkorför sådan reklam. Detsamma gäller föreskrifter omförbud mot och villkor för annan annonsering ochsändning av program, som helt eller delvis bekostasav annan än den som bedriver programverksamheten. I6 kap. radio- och TV-lagen (1996:844) finnsbestämmelser om sändningars innehåll m.m. Enligt 5 §får i sändningar, för vilka villkor om opartiskhetgäller, inte förekomma meddelanden som sänds påuppdrag av någon annan och som syftar till att vinnastöd för politiska eller religiösa åsikter elleråsikter i intressefrågor på arbetsmarknaden. Attsådana meddelanden skall anses som annonser framgårav 7 kap. 1 §. Bestämmelser om reklam ochannonsering finns i7 kap. radio- och TV-lagen (1996:844). Av 7 kap. 1 §tredje stycket framgår att med annonser avses reklamsamt sändningar som utan att vara reklam sänds påuppdrag av någon annan.Utskottet behandlade i betänkande 1998/99:KU22 enmotion liknande den nu aktuella K221. Utskottetgjorde då följande bedömning.Enligt 2 kap. 1 § regeringsformen är varje svenskmedborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad bl.a.yttrandefrihet. Denna frihet får i den utsträckningsom regeringsformen medgiver begränsas genom lag.Begränsningen får endast göras för att tillgodoseändamål som är godtagbart i ett demokratisktsamhälle. Enligt utskottet uppfyller svenskyttrandefrihetslagstiftning kraven i den europeiskakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheternaoch de grundläggande friheterna och FN:s konventionom medborgerliga och politiska rättigheter.Utskottet var med anledning av motionen inte berettatt föreslå någon ändrad lagstiftning utan avstyrktemotionen.Utskottets ställningstagandeVarje medborgare är, enligt 2 kap. 1 §regeringsformen, gentemot det allmänna tillförsäkradyttrandefrihet. Denna frihet får i den utsträckningsom regeringsformen medgiver begränsas genom lag.Begränsningen får endast göras för att tillgodoseändamål som är godtagbart i ett demokratisktsamhälle. Enligt utskottet uppfyller svenskyttrandefrihetslagstiftning kraven i den europeiskakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheternaoch de grundläggande friheterna och FN:s konventionom medborgerliga och politiska rättigheter.Utskottet är inte berett att med anledning avmotionerna K221, och K388 förslå någon ändring igällande lagstiftning. Inte heller med anledning avvad som föreslås om politisk reklam i motion K317.De inskränkningar som finns är enligtutskottet väl avvägda. Motionerna avstyrks därför.Rätt till genmäleUtskottets förslag i korthetUtskottet anser inte att det finns utrymmeför att införa en laglig genmälesrätt ochföreslår därför att avslår motion2001/02:K367 yrkande 1.MotionenI motion 2001/02:K367 av m.fl. (kd)föreslås att tillkännager för regeringensom sin mening vad i motionen anförs om övervägandeav laglig genmälesrätt (yrkande 1). Mediesamhällettenderar att karakteriseras av tillspetsning ochkonkretisering, vinkling, personifiering,intensifiering och polarisering. Denna utvecklingkan i flera avseenden hota enskildas integritet ochvärdighet. Det borde vara en självklarhet attmedierna tar ett demokratiskt och etiskt ansvar isitt arbete. Ändå bör ett förstärkt skydd övervägas.Vad som diskuterats på andra håll i är enlaglig genmälesrätt. EG:s TV-direktiv förordar iviss mån en sådan rätt. I den svenska radio- och TV-lagen återfinns den rätten i 6 kap. 3 §, men den ärenligt motionärerna tämligen tandlös: uppgifterskall beriktigas när det är befogat. För övrigamedier finns inte motsvarande regler i lag, men väli branschinterna etiska normer. Uttrycket när detär befogat blir, enligt motionärerna, engummiparagraf utan egentlig kärna. En mer detaljeradoch substantiell genmälesrätt bör, enligtmotionärerna, övervägas eftersom självsaneringenknappast är omfattande på området. Ett antalmänniskor får sina liv formligen krossade avdramaturgin i mediesamhället. En genmälesrätt kanmöjligen ge upphov till förändringar av grundlagenpå området. Det får ett kommande övervägandegranska. Regeringen bör alltså i någon form övervägaen sådan laglig genmälesrätt.BakgrundMed tryckfrihet förstås, enligt 1 kap. 1 §tryckfrihetsförordningen (TF), bl.a. varje svenskmedborgares rätt att, utan några av myndighet ellerannat allmänt organ i förväg lagda hinder, utgivaskrifter. I överensstämmelse med bl.a. detta ochtill säkerställande av ett fritt meningsutbyte ochen allsidig upplysning skall det stå varjemedborgare fritt att, med iakttagande av TF:sbestämmelser till skydd för enskild rätt och allmänsäkerhet, i tryckt skrift yttra sina tankar ochåsikter, offentliggöra allmänna handlingar samtmeddela uppgifter och underrättelser i vad ämnesom helst.Uppgift att vara utgivare för periodisk skriftskall enligt 5 kap. 3 § TF innefatta befogenhet attöva inseende över skriftens utgivning och attbestämma över dess innehåll så att intet däri fårinföras mot utgivarens vilja.Den som sänder radioprogram skall, enligt 3 kap. 4 §yttrandefrihetsgrundlagen, självständigt avgöra vadsom skall förekomma i programmen. Vad som sägs iyttrandefrihetsgrundlagen om radioprogram gällerenligt 1 kap. 1 § tredje stycket YGL förutom programi ljudradio också program i television ochinnehållet i vissa andra sändningar av ljud, bildeller text som sker med hjälp av elektromagnetiskavågor. Utgivaren skall enligt 4 kap. 3 § YGL habefogenhet att utöva tillsyn över framställningensoffentliggörande och att bestämma över dess innehållså att ingenting får införas i den mot hans vilja.Enligt 6 kap. 3 § radio- och TV-lagen (1996:844)skall uppgifter som förekommit i ett TV-program sominte är reklam och som sänts på annat sätt än genomtråd, beriktigas när det är befogat. Även uppgiftersom förekommit i TV-program som inte är reklam ochsom sänts genom tråd bör beriktigas när det ärbefogat.Sändningstillstånd som meddelas av regeringen får,enligt 3 kap. 1 § radio- och TV-lagen, förenas medvillkor som innebär att sändningsrätten skall utövasopartiskt och sakligt samt med beaktande av att envidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihetskall råda i ljudradion och televisionen. Ettsändningstillstånd får enligt 3 kap. 2 § därutöverförenas med villkor avseende skyldighet bl.a. att tahänsyn till ljudradions och televisionens särskildagenomslagskraft, sända genmälen, och respektera denenskildes privatliv samt att till Granskningsnämndenför radio och TV lämna uppgifter som är nödvändigaför nämndens bedömning om sända program stämmeröverens med de villkor som har meddelats.Villkoren för sändningstillstånden för (), (),() och innebärbl.a. att sändningarna skall vara opartiska ochsakliga och att en vidsträckt yttrande- ochinformationsfrihet skall råda. SVT, SR, UR och TV4är också skyldiga att bereda den som har ett befogatanspråk på att bemöta ett påstående tillfälle tillgenmäle. Enligt sändningstillstånden måste SVT, SR,UR, TV4 och de digitala markbundna TV-kanalernavidare ta hänsyn till mediets särskildagenomslagskraft när det gäller programmens ämnen ochutformning och tiden för sändning av programmen. Demåste också respektera den enskilde och TV övervakar genomgranskning i efterhand om sända program står iöverensstämmelse med radio- och TV-lagen och devillkor som kan gälla för sändningarna. Nämnden får,enligt 10 kap. 8 § radio- och TV-lagen, besluta attden sändande på lämpligt sätt skall offentliggöranämndens beslut, när nämnden funnit att någon harbrutit mot villkor om att sända genmälen ellerbestämmelsen om beriktigande. Beslutet, som fårinnefatta ett föreläggande vid vite, får dock inteinnebära att offentliggörande måste ske i densändandes program.Utskottet behandlade i betänkande 2000/01:KU18 ettmotionsyrkande identiskt med det nu aktuella.Utskottet gjorde då följande ställningstagande.Det är en grundläggande princip iyttrandefrihetsgrundlagen att den som sänder programsjälvständigt skall avgöra vad som skall förekomma iprogrammen. Enligt utskottets mening bör dennaprincip inte ändras. Det finns därmed inte utrymmeför att införa en laglig genmälesrätt. Utskottetvill dock i sammanhanget framhålla vikten av attframför allt public service-företagen tillämpar debefintliga reglerna om beriktigande och genmäle påett generöst sätt, särskilt i förhållande tillenskilda individer. Motionen avstyrktes.Utskottets ställningstagandeEn ansvarig utgivare för en periodisk skrift skallenligt tryckfrihetsförordningen bestämma överskriftens innehåll så att intet däri får införas motutgivarens vilja. Det är en grundläggande princip iyttrandefrihetsgrundlagen att den som sänder programsjälvständigt skall avgöra vad som skall förekomma iprogrammen.Enligt utskottets mening bör detta inte ändras.Det finns därmed inte utrymme för att införa enlaglig genmälesrätt. Utskottet avstyrker motionK367.JurysystemetUtskottets förslag i korthetUtskottet anser att de problem somaktualiserades genom dom idet s.k. Holmmålet bör kunna lösas inom ramenför existerande lagstiftning samt att detsaknas skäl att upphäva klagoförbudet i 54kap. Utskottet föreslårdärför att avslår motion2001/02:K272.MotionenI motion 2001/02:K272 av Per m.fl. (m)föreslås att begär att regeringen läggerfram förslag till dels lagändringar som innebär attkraven på oavhängighet och opartiskhet vid valet avjurymän uppfylls (yrkande 1), dels lagändringar sominnebär att det skall bli möjligt att överklagabeslut i jävsfråga till (yrkande2). har i ett utslag fastslagit attdet svenska jurysystemet som tillämpas itryckfrihetsmål kränker art. 6.1 iEuropakonventionen. Förhållandet att medlemmarna ien svensk jury utses av en politiskt sammansattvalkorporation innebär, enligt , atttingsrättens oavhängighet och opartiskhet är opento doubt. Dessutom kom domstolen fram till att detfinns brister i möjligheten att överklaga. Problemeni det svenska systemet uppkommer när tryck- ochyttrandefrihetsmål handlar om en skrift elleransvarig utgivare som är knuten eller har kopplingartill ett politiskt parti. Då juryn är tillsatt avett politiskt organ kan inte denna sägas varaopartisk. måste, enligt motionärerna, få enrättslig ordning där de som känner sig förtaladetillförsäkras en rättegång med en opartisk ochoavhängig jury. Detta måste gälla också när enframställning gjorts i en skrift som står ettpolitiskt parti nära eller när någon som står ettpolitiskt parti nära i ett tal gjort enframställning. Det sätt på vilket jurymedlemmarutses måste, enligt motionärerna, därförändras så att det partipolitiska inslaget vid valetav dem försvinner. Vidare bör möjligheterna attöverklaga jävsfrågan ändras så att Högsta domstolenkan pröva om jäv föreligger. Regeringen bör enligtmotionärerna återkomma med förslag tilllagstiftning.BakgrundTill tryckfrihets- och yttrandefrihetsmål hör mål omansvar och enskilt anspråk på grund av tryckfrihets-och yttrandefrihetsbrott. Handläggningen av sådanamål skiljer sig i flera avseenden från vad somvanligen gäller i fråga om brottmål och tvistemål.Grundläggande bestämmelser om rättegången itryckfrihetsmål finns i 12 kap.tryckfrihetsförordningen. Av 9 kap. 1 §yttrandefrihetsgrundlagen framgår att dessabestämmelser även gäller rättegången iyttrandefrihetsmål.I mål, vari talan förs om ansvar för brott, har enpart alltid rätt till juryprövning. Endast om bådaparter är ense om det prövas målet utan jury. I såfall handläggs brottmålet i vanlig ordning, dvs.oftast med en lagfaren domare och nämnd.Juryn som består av nio personer har till uppgiftatt avgöra om brott har begåtts. Om juryn finner attså inte är fallet skall rätten bestående av trelagfarna domare frikänna den tilltalade. Omdäremot juryn finner att brott har begåtts skalläven rätten pröva den frågan. Rätten kan i så fallfrikänna den tilltalade eller hänföra brottet underen mildare straffbestämmelse än den som juryn hartillämpat.Jurymän utses i varje län för av fyra år.De väljs i regel av . De skallvara svenska medborgare och bosatta inom länet. Enjuryman får inte vara underårig eller ha förvaltareenligt . En juryman bör vara känd föromdömesgillhet, självständighet och rättrådighet.Bland jurymännen bör olika samhällsgrupper ochmeningsriktningar samt olika delar av länet varaföreträdda. I praktiken är det oftast medlemmar avpolitiska partier som utses till jurymän.Rättegångsbalkens jävsregler gäller även jurymän. I4 kap. 13 § RB görs en uppräkning av olikapreciserade jävsgrunder. I den sista punkten avstadgandet finns en generalklausul enligt vilken endomare är jävig att handlägga mål om det eljestföreligger någon särskild omständighet som är ägnadatt rubba förtroendet till hans opartiskhet i målet.Den europeiska konventionen angående skydd för demänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna() med dess ändrings- ochtilläggsprotokoll är svensk lag sedan den 1 januari1995. Enligt artikel 6.1 i konventionen gäller bl.a.att var och en, vid prövningen av hans civilarättigheter och skyldigheter eller av en anklagelsemot honom för brott, skall vara berättigad till enrättvis och offentlig förhandling inom skälig tidoch inför en oavhängig och opartisk domstol, somupprättats enligt lag. När det gäller opartiskhetenhar i sin praxis urskilt tvåelement, nämligen dels kravet på att varje domarefaktiskt skall döma opartiskt mellan parterna (densubjektiva opartiskheten), dels kravet på att detför en objektiv iakttagare inte får föreligga någralegitima tvivel om domstolens opartiskhet (denobjektiva opartiskheten).I det s.k. fallet hade väckt enskiltåtal mot författaren till en bok för bl.a. grovtförtal. Av den jury som skulle pröva målet itingsrätt var fem medlemmar i , två i Moderatasamlingspartiet, en i dåvarande och en idåvarande kommunisterna. Jurynbesvarade frågan om brott nekande, varför Holmstalan ogillades. I hävdade atthans sak inte hade prövats av en oavhängig ochopartisk domstol, såsom föreskrivs i 6:1Europakonventionen.I målet mot fann attdet hade skett en kränkning av artikel 6.1 iEuropakonventionen i fråga om rätten till prövningav en oavhängig och opartisk domstol. Domstolenkonstaterade att det fanns kopplingar mellansvarandena och fem av jurymännen som kunde ge upphovtill farhågor beträffande dessa jurymänsoavhängighet och opartiskhet.1993 års domarutredning diskuterade i betänkandetDomaren i (SOU 1994:99)bl.a. de frågor som aktualiserades genomEuropadomstolens dom i Holmmålet samt lade framförslag till en ny bestämmelse itryckfrihetsförordningen. Den föreslagnabestämmelsen innebar i huvudsak följande. I mål omallmänt åtal förenat med enskilt anspråk och i målom enskilt åtal skall skuldfrågan prövas utan jurydels om parterna är ense om det, dels om medverkanav jury kan uppfattas strida mot kravet på enoavhängig och opartisk prövning. Frågan om ett målskall prövas utan jury skall i det senare falletavgöras av på yrkande av part ellerefter framställning av tingsrätten.Domarutredningen ansåg också att vissa andrajusteringar i lagstiftningen borde övervägas för attbättre säkerställa den objektiva opartiskheten itryckfrihets- och yttrandefrihetsmål, dock utan attlägga fram några konkreta författningsförslag.Förbudet i 54 kap. 8 § RB att överklaga hovrättensbeslut angående jäv mot domare i tingsrätten bordeenligt utredningen upphävas.Efter remissbehandlingen av Domarutredningensbetänkande har de frågor som aktualiseras genomEuropadomstolens dom i Holmmålet beretts vidare inomJustitiedepartementet. Ett resultat av detta arbeteär promemorian Jurymedverkan och fallet och analys (Ds 1997:25). Någon lagändringbehövs enligt promemorian inte.I proposition 1997/98:43 tog regeringen upp fråganom jury i tryckfrihets- och yttrandefrihetsmål.Enligt regeringen borde de problem somaktualiserades genom dom iHolmmålet kunna lösas inom ramen för existerandelagstiftning.Enligt regeringen är syftet med juryprövningen,enligt förarbetena till tryckfrihetsförordningen,att en allmänt medborgerlig uppfattning skall kunnagöra sig gällande i tryckfrihetsmål.