bet · GP01KUU2 · 2002-05-21 00:00:00 — Itillägg till vad miljö- ochjordbruksutskottet anför vill utskottetuttala stöd för regeringens uppenbaraavsikt att ta upp en djupgående reform avEU:s jordbrukspolitik inom ramen förframtidskonventet och den kommanderegeringskonferensen.Det finns, enligt utskottet, inget somhindrar att på så sätt samtidigtkommer att gå fram på två spår för attsöka åstadkomma reformer inom EU:sjordbrukspolitik. Det ena spåret är attinom ramen för framtidskonventet och denkommande regeringskonferensen söka fågehör för fördragsändringar, bl.a.avseende målformuleringarna i EG-fördraget. Det andra spåret är att, bl.a.inom ramen för halvtidsöversynen av detreformprogram för jordbrukspolitiken somlades fast inom ramen för Agenda 2000-uppgörelsen i , eftersträvareformåtgärder inom de nuvarandepolitiska strukturerna.Vad beträffar säkerhets- ochförsvarspolitiken vill utskottetframhålla, liksom utrikesutskottet i ettparallellt betänkande (2001/02:UU10), attdet är strävan att samarbetainom och medverka i FN, Organisationenför säkerhet och samarbete i () samt inom ramen för EU:sgemensamma krishanteringsförmåga. EU:skrishantering har utvecklats ochfördjupats . Enligtfördraget ingår att, i överensstämmelsemed grundsatserna i FN:s stadga, stärkaunionens säkerhet, bevara freden ochstärka den internationella säkerheten,främja det internationella samarbetetsamt utveckla och befästa demokratin ochrättsstatsprincipen samt respekten för demänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna.Med det anförda anser utskottet attmotion 2001/02:K88 (mp) yrkande 11 kanbesvaras. Motionerna 2001/02:K428 (mp)yrkande 4, 2001/02:K88 (mp) yrkandena 3och 5 samt 2000/01:U507 (mp) yrkande 1avstyrks.3 Svensk strategi för EU:s framtidsfrågor3.1 Ett samlat svenskt program förframtidsfrågornaUtskottets överväganden i korthetUtskottet avstyrker motioner som syftartill ett övergripande svenskt program,med mellanstatlig inriktning, för EU:sframtid. Regeringens strategi att låtasubstansfrågor bli avgörande för hurman ser de institutionella frågornaskiljer sig inte från vad utskottetanser.Jämför reservation 21 (v, mp)BakgrundKapitel 1 och 2 ovan har angivitutskottets analys och överväganden närdet gäller dels EU:s allmänna inriktning,dels de olika delfrågorna iframtidsdebatten. I detta kapitel skall istället fokus flyttas till vilken svenskstrategi utskottet vill förorda för attnå framgång på europeisk nivå med vårasynpunkter. Två sådana strategiskaaspekter skall tas upp i detta förstaavsnitt. För det första frågan om Sverigebör ta fram ett samlat program förframtidsfrågorna eller ej. För det andraen bedömning av regeringens uttaladepreferens för att först slå fast vilkauppgifter EU skall ägna sig åt, dvs.substansfrågor, för att därefter studeravilka institutionella medel som behövsför att nå det målet, dvs.institutionella frågor. På båda dessapunkter föreligger motionsyrkanden sombehandlas i det följande.Laekenförklaringens frågebatterifokuserar på institutionella frågor mentar även upp vissa substansfrågor.Emellertid bygger hela frågebatteriet påen grundläggande analys i ett inledandeavsnitt, med rubrikerna vid ettvägskäl, Den demokratiska utmaningen förEuropa, nya roll i englobaliserad värld samt Den europeiskemedborgarens förväntningar. Dessa avsnitthar en inriktning, om än på ettteoretiserande plan, på substansfrågorsnarare än institutioner.RegeringenSkrivelse 2001/02:115 tar inte upp någotförslag om ett samlat svenskt program förframtidsfrågorna men kan i någon meningsägas utgöra stommen till ett sådantprogram. är de utgångspunktersom anges för de olika politikområdenarelativt kortfattade och allmänt hållna.Detta får sägas svara både mot det syftesom framtidskonventet skall försökauppnå, med en rimligt förutsättningslösdebatt (se mer om detta i avsnitt 3.2nedan), och mot det faktum att det somåterges är just utgångspunkter, och inteen färdig och förankrad politiskinriktning.I fråga om den andra aspekten som skalltas upp här, nämligen om substansfrågornabör komma före de institutionellafrågorna, ger skrivelsens avsnitt 4.2regeringens syn. Där anförs bl.a.följande:Utgångspunkten för konventets arbetebör vara vilka uppgifter som EU skallutföra, vilka politikområden som börutvecklas och vilka möjligheter sommåste tas till vara. Därefter bördiskuteras vilka institutionellaredskap EU behöver för dessauppgifter. Dessa utgångspunkter börvara styrande för vilka frågor somskall tas upp i nästaregeringskonferens och därmed även förarbetets uppläggning i konventet. Detär således angeläget att konventetockså diskuterar behovet avfördragsändringar på de olikapolitikområdena.Det citerade avsnittet belyserregeringens syn i den fråga som äraktuell, men skall även ses i ljuset avregeringens vilja att inomframtidsdebatten lyfta fram bl.a. behovetav reformer inom den gemensammajordbrukspolitiken (se avsnitt 2.7 ovan).Statsministern har i sitt tal införHumboldt-universitetet i ,och som citerats på flera ställen härovan, gjort flera uttalanden som belyserregeringens önskan att låtasubstansfrågorna bli avgörande för hurman ser de institutionella frågorna:Jag har här gått igenom några av deutmaningar som EU står inför. Jaganser att det är viktigt att sökabeskriva vad som ligger framför ossinnan vi går över till en diskussionom de förändringar som kan blinödvändiga i EU:s institutioner ocharbetsmetoder.Vi kan inte bygga institutionellaluftslott. Det skulle endast vidgaförtroendegapet mellan väljare ochvalda. Jag är glad att de flestanumera har samma åsikt.Detta tema ges också särskild emfas genomatt det upprepas i de allra sista orden italet:Återigen: Vår utgångspunkt måste varade problem som EU har att lösa demöjligheter vi inte får missa.Detta kommer att avgöra vad vibehöver göra i förberedelserna förnästa regeringskonferens.Tack.MotionernaEtt flertal motioner efterlyser ettsamlat svenskt ordförandeprogram införframtidsdebatten. I motion 2001/02:K268av m.fl. (v) föreslås attregeringen skall lägga fram ett förslagtill svenskt program för EU:s framtid.Motionärerna anför att tankar och idéerom en federal statsbildning i medjämna mellanrum hörs i den europeiskadebatten, medan någon motsvarande öppenredovisning av en alternativ,mellanstatlig utvecklingsmodell för EU:sframtid inte synts till. För attförstärka det folkliga inflytandet överSveriges förhandlingsposition ochregeringsförhandlingarna ansermotionärerna att det är önskvärt att densvenska beslutar om den svenskasynen på EU:s utveckling. Detta börrimligtvis göras i ett svenskt programför EU:s framtid. Ett sådantriksdagsbeslutat program skullefastställa utgångspunkt förförhandlingar om fördragsändringar, ävenom det inte skulle låsa regeringen tillpositioner som aldrig får överges.I motion 2001/02:K427 av . (v) yrkande 7 begärs etttillkännagivande om att regeringen börutarbeta ett helhetsförslag till inför regeringskonferensen 2004.Förslaget, som bör värna de nationellademokratiernas självbestämmanderätt, börunderställas riksdagen.I andra motioner tas andra aspekter upppå vilken strategi bör ha. SvenBergström m.fl. (c) begär i motion2001/02:K369 yrkande 5 tillkännagivandenom att samverka med ,och kandidatländerna iutarbetandet av den mellanstatligasamarbetsmodellen. I motion 2001/02:U301 av m.fl. (fp) begärstillkännagivanden om att regeringen börvara pådrivande i arbetet med att inrättaen (yrkande 6). Äveni motion 2001/02:K86 av Karl-GöranBiörsmark m.fl. (fp) begärstillkännagivanden om att bör varapådrivande i arbetet med att införa enförfattning för EU (yrkande 6). I sammamotion begärs tillkännagivanden om viktenav att diskutera det faktum att EU:sutveckling på många håll gått i federalriktning (yrkande 3).Kritik mot regeringens strategi attlåta substansfrågorna bli avgörande förhur man ser de institutionella frågornaframförs i motion 2001/02:K85 av IngvarSvensson m.fl. (kd) yrkande 1. I motionenbegärs ett tillkännagivande om attregeringen bör inrikta sinaansträngningar i framtidskonventet påfrågan om EU:s framtida organisation ochuppgiftsfördelning, snarare än påsakpolitiska frågor. I motion 2001/02:K86av m.fl. (fp)yrkande 1 begärs ett tillkännagivande omatt i konventet undvika att drivaenskilda sakfrågor och i stället fokuserapå frågan hur en omfattande utvidgningskall kunna kombineras med fortsatteffektivitet och förbättrad demokratisklegitimitet i EU:s beslutsfattande. Dethandlar enligt motionärerna om att görabeslutsfattandet öppet för insyn ochdemokratisk kontroll och om hur småländers intressen skall kunna tillgodosesi lika hög grad som stora länders. Imotion 2001/02:K87 (delvis) av Per Unckelm.fl. (m) begärs ett tillkännagivande omutgångspunkter för hållningunder EU:s framtidsarbete. Motionärernaanför i denna del att konventet fått sinauppgifter i och i Laeken, och devill särskilt peka på vikten av attutveckla EU:s institutioner så att de kanfungera väl också i ett EU med ett 30-talmedlemsstater. Därutöver är det av storbetydelse att konventet söker definieravilka huvuduppgifter EU bör anförtros.Mindre vidkommande frågor bör inteonödigtvis tillåtas tynga konventetsarbete.Utskottets övervägandenFörslagen om att ta fram ett samlatsvenskt program för EU:s framtidsfrågorhar framförts i ett sammanhang och på ettsätt så att det står klart att detegentliga syftet är att åstadkomma enviss politisk inriktning. Utskottetåterkommer i nästa avsnitt till frågan omhur bundna deltagarna i konventet skallanses vara av beredda svenska positioner.Redan nu kan dock konstateras att detinte ligger i intresse attförsöka att på förhand binda upp desvenska deltagarna i konventet vid ettprogram med uttalat mellanstatliginriktning. Samma bedömning kan göras vadgäller det motionsyrkande som siktar påatt peka ut vissa medlemsländer somlämpliga samarbetsparter.Regeringens skrivelse 2001/02:115 kanses som ett embryo till ett svensktprogram inför framtidsdebatten.Regeringen har även uttalat att den avseratt återkomma till med enskrivelse inför nästa regeringskonferens.I fråga om regeringens önskan att låtasubstansfrågorna bli avgörande för hurman ser de institutionella frågornakonstaterar utskottet att konventetsmandat härleds ur Nice- ochfrämst urLaekenförklaringenarna. Dessa Denna haren inriktning på institutionella frågor,men även där ställs först den merövergripande frågan om vilkaförväntningar medborgarna har. Ikonventet har den första debatteninriktats på frågan om vilka krav somskall ställas på i framtiden.Likväl hamnar fokus, både i Nice- ochLaekenförklaringarna och i konventetsdiskussioner som de gestaltatsig, därefter på de institutionellafrågorna. Detsamma gäller regeringensegen skrivelse.Ingen motionär yrkar att regeringenhelt skall avhålla sig från att ta uppäven substansfrågor i framtidsdebatten.Skillnaden i synsätt blir därmed frånvilket håll man närmar sigsubstansfrågorna respektive deinstitutionella frågorna, inte huruvidadessa två typer av frågor skalldebatteras eller ej.Med det anförda anser utskottet attmotionerna 2001/02:K85 (kd) yrkande 1,2001/02:K86 (fp) yrkandena 1, 3 och 6,2001/02:K87 (delvis) (m) samt2001/02:U301 (fp) yrkande 6 kan besvaras.Motionerna 2001/02:K268 (v), 2001/02:K427(v) yrkande 7 samt 2001/02:K369 (c)yrkande 5 avstyrks.3.2 Svenskt agerande i framtidskonventetUtskottets överväganden i korthetDe svenska representanterna iEuropeiska konventet har ett personligtmandat, vilket ligger i konventets ochi intresse.BakgrundEuropeiska konventet är en unikföreteelse i EU:s historia. Det är förstagången en bred, offentlig debatt hålls ifrågor som senare avses föras in i enregeringskonferens, syftande tillfördragsändringar. Det tidigarekonventet, som beredde frågan om EU:sstadga för grundläggande rättigheter,hade inte ett lika brett mandat och intenågon tydlig koppling till en kommandefördragsrevision.Syftet med att välja den beredningsformsom konventet utgör inför nästaregeringskonferens framgår bl.a. avföljande ord i Laekenförklaringen:I sin strävan att säkerställa en såbred och öppen förberedelse sommöjligt av nästa regeringskonferenshar beslutat attsammankalla ett konvent som består avde mest framträdande deltagarna idebatten om unionens framtid. Motbakgrund av det föregående kommerdetta konvent att få till uppgift attdryfta väsentliga problem som unionensframtida utveckling för med sig ochatt undersöka de olika tänkbaralösningarna.Konventets relation till denefterföljande regeringskonferensenunderstryks senare i texten genomföljande:Konventet kommer att studera de olikafrågorna. Det skall upprätta ettslutdokument som kan innehållaantingen olika alternativ, medangivande av det stöd som alternativenhar fått, eller rekommendationer omenighet föreligger. Tillsammans medresultatet från de nationelladebatterna om unionens framtid kommerslutdokumentet att tjäna somutgångspunkt för diskussionerna iregeringskonferensen, som fattar deslutgiltiga besluten.Konventets ledamöter kallas för de mestframträdande deltagarna i debatten omunionens framtid. Detta understryker detpersonliga i deras mandat, såsom detförutsetts av . Den därpåbetonade åtskillnaden mellan konventetoch regeringskonferensen pekar på detfaktum att ett av de främsta skälen tillatt konventet inkallats är den kritik somtidigare riktats motregeringskonferensernas funktionssätt.Därmed ges stöd för ett synsätt attkonventet i sin arbetsmetod skall skiljasig från vad som är fallet i enregeringskonferens, bl.a. när det gällermandat och hur man skall förhålla sigtill konkreta nationellaförhandlingspositioner visavi en öppendialog.Det ovanstående pekar alltså på att detfinns en logik i att alla deltagare ikonventet uppfattar sina mandat som öppnaoch ser en möjlighet till att inomkonventet dryfta lösningar som inte ärförankrade i nationellaförhandlingspositioner. Likväl är detsvårt att veta vilken internberedningsordning som gäller för de olikaledamöterna av konventet, och det harvisat sig att viss oklarhet råder rörandevilket mandat olika deltagare har. I detföljande skall därför på ett översiktligtsätt frågan om de svenska deltagarna ikonventet och deras mandat analyseras urriksdagens perspektiv.Först kan allmänt konstateras attkonventets möten är offentliga, vilketgör det utomordentligt lätt att följaarbetet, för som institutionoch för dess ledamöter, även de som intekan närvara.Vad regeringsrepresentanten beträffarhar utskottet inhämtat attRegeringskansliet i sitt interna arbeteinte tillämpar principen om gemensamberedning av de åsikter som hon utryckeri konventet. Representanten kandra påRegeringskansliets samlade resurser, menväljer i beredningen själv personligentillsyvende och sist vad hon vill sägaoch på vilket sätt. Därmed skiljer sigberedningsgången från den gängse för EU-förhandlingar. Detta gör det också i vissmån möjligt för regeringen som sådan atti efterhand skilja sig från vad dessdelegatrepresentant uttalat.För del har det i olikasammanhang framhållits att det är viktigtatt klargöra i vilka rollerriksdagsledamöterna uppträder iinternationella sammanhang och vilketmandat som gäller vid deltagande iinterparlamentariskt samarbete. I enpromemoria som den dåvarandetalmanskonferensen ställde sig bakom(talmanskonferensens protokoll 1998/99:3§ 3.2) sägs bl.a. följande:Det är endast i plenum somhar rätt att fatta för riksdagenbindande beslut och som kan uttala sigi namn. Detta betyder attmedverkan av delegationer ellerenskilda riksdagsledamöter iinternationella sammanhang alltidmåste ske på ett sådant sätt att detinte kan uppfattas som att riksdagenbinds till något beslut eller någonpolitisk ståndpunkt.I samma promemoria sägs även att enskildaledamöter som deltar iinterparlamentariskt samarbete formelltendast representerar sina delegationer,sina partier eller sig själva.Promemorian sammanfattar i dessaavseenden vad som synes havarit ett allomfattat synsätt iriksdagen.Det främsta problemet i sammanhanget äratt den interna uppfattningen på svensksida inte nödvändigtvis överensstämmermed de åtaganden som gjorts gentemotrespektive interparlamentarisk församlingeller med hur omvärlden uppfattarmandatet. Ett undantag gäller vid möteninom COSAC, där det slagits fast att deinlägg som görs inte på något sätt skallses som bindande för den institution somrepresenteras.I riksdagstyrelsens förslag tillriksdagen (2000/01:RS1), vilka sedermeraantagits av (bet. 2000/01:KU23,rskr. 2000/01:273276), om riksdagensarbete med EU-frågor diskuterasutskottens möjligheter att föra framsynpunkter till andra än regeringen. Därsägs bl.a. följande. Utgångspunkten förutskottens aktivitet är att det ärregeringen som utskotten och riksdagenvänder sig till. Det är regeringen somföreträder i internationellasammanhang. Vidare sägs bl.a. följande:I frågor där det finns en tydligsvensk uppfattning kan utskottenstödja svenska positioner, även om detnaturligtvis är regeringen somföreträder i förhandlingar medEU. Exempel på frågor där det rådersvensk enighet är kraven på ökadöppenhet och kampen mot barnpornografioch narkotika. I andra fall, där detinte lika tydligt finns någon svensklinje, bör utskotten i sådanakontakter inte agera för någon vissståndpunkt. Formellt kan aldrigsynpunkterna på detta sätt framföraspå vägnar.Talmanskonferensen påpekade när inrättades att nämnden kankomma att ställas inför uppgiften atti sammanhang som COSAC(samarbetsorganet mellan de nationellaparlamentens ochEuropaparlamentet) redovisa sin syn påolika frågor. Talmanskonferensenanförde att det får anses varapartiföreträdarna i somstår bakom eventuella åsiktsyttringaroch inte nämnden som riksdagsorgan.Enligt talmanskonferensen stod detklart att något avsteg inte kundegöras från huvudregeln att uttalandenfrån sida förutsätterbeslut i kammaren. Detta synsätt börkunna var tillämpligt på utskottensaktiviteter i detta sammanhang.I det sammansatta konstitutions- ochutrikesutskottets betänkande 2000/01:KUU1 om EU:s framtidsfrågor görs följandeuttalande med inriktning på de nationellaparlamentens förutsättningar att agera påeuropeisk nivå, ett uttalande som är avprincipiellt intresse.För svensk del skulle parlamentariskpåverkan på och kontroll genom ettinterparlamentariskt organ vara endirekt nackdel med tanke på att densvenska delegationen, enligt rådandeordning, i normalfallet inte skullekunna framföra åsikter eller göraställningstaganden på riksdagensvägnar.Utskottets övervägandenEuropeiska konventet har som sitt främstasyfte att bidra till en offentlig ochförutsättningslös diskussion inför nästaregeringskonferens. Det skulle direktmotverka detta syfte om ledamöternauppfattade sig ha bundna mandat. Delsskulle debatten hämmas, dels skulle densenare regeringskonferensen föregripas påett otydligt, okonstitutionellt ochdärmed odemokratiskt sätt.Det ligger alltså i konventets intresseatt de svenska deltagarna såväl de frånriksdagen som regeringens representant inte har bundna mandat. Men detsammaligger även i intresse.Riksdagen behöver behålla fullhandlingsfrihet att inta de positionersom anses de rätta, inför och under denefterföljande regeringskonferensen, utanatt behöva riskera att anses bunden avvad som förevarit i konventet.3.3 Folkomröstningar m.m.Utskottets överväganden i korthetHuruvida folkomröstning i börgenomföras i samband medfördragsändringar inom EU-samarbetetfår avgöras från fall till fall.BakgrundUtskottet tar i detta avsnitt ställningtill frågan huruvida i sinnationella process för godkännande avEU:s grundfördrag bör tillämpafolkomröstningar vid genomgripandeförändringar. Frågan har varituppe till bedömning vid flera tillfällen.Konstitutionsutskottet anförde i sittyttrande 1999/2000:KU7y att det skullevara svårt att tillämpa den föreslagnaordningen mot bakgrund av att det kanförutsättas råda delade meningar om vadsom skall anses vara genomgripandeförändringar. En lämpligare ordningsyntes det utskottet vara att från falltill fall ta ställning till behovet avfolkomröstning. delade ibetänkande 1999/2000:UU10konstitutionsutskottets bedömning i dennafråga.MotionernaI motion 2001/02:K88 av () begärs tillkännagivanden om att EU-konventet kräver en bred demokratiskförankring i (yrkande 1). SvenBergström m.fl. (c) begär i motion2001/02:K369 yrkande 4 (delvis)tillkännagivanden om att utifrån ettbrett rådslag bland folkrörelser ochorganisationer utarbeta ett i huvudsakmellanstatligt alternativ tillfederalismen för ett alleuropeisktsamarbete. I motion 2000/01:U507 avYvonne Ruwaida m.fl. (mp) yrkande 2begärs att skall besluta attvarje genomgripande förändring av EU:sgrundlagar skall underställas enfolkomröstning innan ratificerarförändringarna.Utskottets övervägandenUtskottet vidhåller den uppfattning somsåväl somutrikesutskottet tidigare givit uttryckför. Den lämpligaste ordningen är attfrån fall till fall ta ställning tillbehovet av folkomröstning.Vad avser motionsförslag om ett brettrådslag i , respektive en breddemokratisk förankring i , kanutskottet hänvisa till vad det anfört iavsnitten 1.2 och 1.3 ovan, i synnerhetvad gäller EU 2004-kommitténs verksamhet.Med det anförda anser utskottet attmotionerna 2001/02:K88 (mp) yrkande 1samt 2001/02:K369 (c) yrkande 4 (delvis)kan besvaras. Motion 2000/01:U507 (mp)yrkande 2 avstyrks.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslutoch ställningstaganden har föranlettföljande reservationer. I rubriken angesinom parentes vilken punkt i utskottetsförslag till riksdagsbeslut som behandlasi avsnittet.1.Övergripande frågor om EU:s allmännainriktning (punkt 2)av Per , , och (alla m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag underpunkt 2 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som anförs i reservation1. Därmed bifaller motion2001/02:K87 (delvis) (m). Riksdagenavslår motionerna 2001/02:K3 (kd)yrkandena 2, 3 och 6, 2001/02:U302 (c)yrkandena 8 och 10, 2001/02:K427 (v)yrkande 5, 2000/01:U511 (mp) yrkande 3,2001/02:K369 (c) yrkande 4 (delvis),2001/02:U301 (fp) yrkande 3 samt2001/02:K86 (fp) yrkande 4.StällningstagandeKonventet och regeringskonferensen kommeratt bli av stor betydelse för EU:sutveckling. Betydelsen understryks av attunionen skall erbjudaupp till tio nya kandidatländermedlemskap. Flertalet av dessa kommergenom EU-medlemskapet att ta detslutgiltiga steget in i kretsen avEuropas demokratier och definitivtförpassa de kommunistiska diktaturernatill historien.Den europeiska integrationen harframgångsrikt förvandlat tillfrihetens och fredens, demokratins ochvälståndets kontinent. är det naturligt att EU nu ser överbåde sin verksamhet och sinainstitutionella förhållanden. I takt medatt EU växer och utvecklas är det ocksåviktigt att säkerställa att ett utvidgatEU kan fungera effektivt somsamarbetets centrala delar skyddas. Detär viktigt att de olika medlemsländernagår in i detta arbete med ett öppet sinneatt verkligen diskutera med varandra. EUär en angelägenhet för alla medlems- ochkandidatländer.De uppgifter som förestår är avhistorisk betydelse. Det är av ytterstavikt att framtidsarbetet och utvidgningenlyckas.EU-projektet handlar i grunden om attmänniskor fritt kan resa, arbeta, startaoch driva företag, studera eller bo ihela . Detta bidrar till en positivutveckling och därmed ökat välstånd påden europeiska kontinenten. Länder som ärnära sammanflätade både politiskt ochekonomiskt väljer samarbete framförkonflikt.EU har en central uppgift i deteuropeiska integrationsarbetet. Detinnebär dock inte att EU skall göra allt.För är det självklart att EUinte skall syssla med sådant som görsbättre av medborgarna själva eller påkommunal eller nationell nivå. Strävanmåste vara att ta bort hinder utan attlikrikta i syfte att skapa ett friare ochöppnare Europa.Sverige bör vara med i eurosamarbetet.En gemensam valuta underlättar för bådeföretag och konsumenter.Den fria rörligheten för medborgare iEU-länderna är central. Det är därmednaturligt att avveckla gränskontrollernaoch göra rörligheten fullständig inomunionen. Öppenheten måste vara bådeSveriges och EU:s ledstjärna. De somgenom arbete vill bygga en ny framtid ivår del av världen skall kunna göra det.Europasamarbetet har frigjort deeuropeiska ekonomierna.