bet · GP01LU33 · 2002-05-16 00:00:00 — Förvärvarens sakrättsliga skydd vidutmätning och konkurs hos motparten brukar kallasseparationsrätt.I svensk lagstiftning finns inte någon allmänbestämmelse om när äganderätten går över frånsäljaren till köparen vid överlåtelse av lös egendomoch köparen därmed blir sakrättsligt skyddad.Tidpunkten för äganderättens övergång har ansettskunna bestämmas enligt två principer. Den ena,avtalsprincipen, innebär att äganderätten övergårtill köparen i och med avtalet. Den andra,traditionsprincipen, innebär att äganderätten gåröver först genom tradition, dvs. då egendomenöverlämnats till köparen, som därmed fått den i sinbesittning. Med uttrycket besittning avses i dessasammanhang inte att någon har en viss rättighet tillt.ex. ett föremål, utan enbart det faktiskaförhållandet att någon - med eller utan rätt -innehar någonting.Vid tiden för tillkomsten av lag ellernågot senare ansågs avtalsprincipen gälla som enallmän grundsats vid köp av lös egendom. Genomtillkomsten av förordningen (1835:25 s. 3) angåendevad som iakttagas bör vid handel med lösören, vilkaköparen låter i säljarens vård kvarbliva ändradesrättsläget när det gällde sådan lös egendom sombrukar betecknas lösören eller lösa saker, dvs. iprincip olika flyttbara saker som fordon, maskiner,möbler, råmaterial och varor. ersattes 1835års förordning med en ny förordning i ämnet. Dennaförfattning är alltjämt gällande och har sedan år1977 rubriken lag (1845:50 s. 1) om handel medlösören som köparen låter i säljarens vårdkvarbliva. Liksom förordning var lagenursprungligen tillämplig endast vid utmätning menutvidgades till att också gälla vid konkurs.Reglerna i förordningen och lagen innebär att densom köper en lös sak, men låter den stanna kvar hossäljaren måste iaktta vissa formföreskrifter för attegendom skall kunna skyddas mot att utmätas försäljarens skuld och, vid säljarens konkurs, från atträknas in bland konkursboets tillgångar.De nämnda reglerna om s.k. lösöreköp kom irättspraxis att motsatsvis tolkas så att köp av lösasaker som inte sker enligt formföreskrifterna kanges sakrättsligt skydd först sedan egendomen kommiti köparens besittning.Även vid rättshandlingar utanför lösöreköpslagenstillämpningsområde har traditionsprincipen storbetydelse. En gåva av lös sak är enligt lagen(1936:83) angående vissa utfästelser om gåva integiltig mot givarens borgenärer förrän detbortskänkta kommit i gåvotagarens besittning. Vidförvärv av löpande skuldebrev kräverskuldebrevslagen (1936:81) besittningsöverföring föruppnående av sakrättsligt skydd. Vidare förutsätteren giltig pantsättning av lös sak att det pantsattakommit i panthavarens besittning (10 kap. 1 §handelsbalken).Besittningens betydelse för frågan om näräganderätten övergår har också kommit till uttryck iutsökningsbalken. Enligt 4 kap. 18 §utsökningsbalken skall nämligen den som har lösegendom i sin besittning antas vara ägare till den,om det inte framgår att egendomen tillhör någonannan. Presumtionen medför att egendom i någonsbesittning i allmänhet kan mätas ut för dennesskuld. Reglerna i utsökningsbalken kan på detta sättsägas vara en spegelbild av vad som gäller vidförvärv av lös egendom. Den omständigheten att enperson har fått besittning till en sak har alltsåstor betydelse för hans eller hennes möjligheter attskydda sina rättigheter vid utmätning eller konkurspå motpartens sida.Även i andra avseenden har emellertid besittningenbetydande rättsverkningar. Vid förvärv av egendomfrån en person som saknar rätt att förfoga över denblir förvärvaren skyddad mot den rätte ägarensanspråk på att få tillbaka egendomen, om förvärvarenvar i god tro och fått egendomen i sin besittning.Bestämmelser om detta finns i lagen (1986:796) omgodtrosförvärv av lösöre. Vid kolliderandeupplåtelser av rättigheter till viss lös egendom,t.ex. då samma sak säljs till två personer eller dåden ene förvärvar äganderätten och den andre fårpanträtt i egendomen, gäller att den som först fåregendomen i sin besittning har bättre rätt till den,under förutsättning att han eller hon var i god tro.Utredningen om konsumenträttsliga frågorFrågor rörande besittningens betydelse i svensk rättvar föremål för utskottets överväganden vid ettflertal tillfällen och ibörjan av med anledning av motioner medkrav på ett förstärkt sakrättsligt konsumentskyddvid säljarens insolvens och konkurs och krav på ensamlad översyn av den svenska sakrätten (se bl.a.bet. LU 1987/88:1, bet. 1989/90:LU5, bet.1989/90:LU35 och bet. 1991/92:LU7).När frågan behandlades i det avriksdagen godkända betänkandet 1992/93:LU2 anfördeutskottet att det måste krävas tungt vägande skälför att frångå gällande ordning i svensk rätt vadgäller besittningsövergångens betydelse ochkonstaterade att sådana skäl då inte förelåg.Utskottet uteslöt dock inte att det på särskildarättsområden kunde finnas anledning att överväga omkravet på besittningsöverföring för skydd motsäljarens borgenärer alltjämt borde upprätthållasoch förutsatte att frågan om att ersättalösöreköplagen med tidsenliga och för köparenpraktiskt hanterbara bestämmelser skulle komma atttas upp till närmare överväganden inomRegeringskansliet.Regeringen tillkallade en särskildutredare med uppgift att göra en utvärdering ochöversyn av vissa frågor med anknytning tillkonsumentköplagen och konsumenttjänstlagen (dir.1993:101). Utredningen antog namnet Utredningen omkonsumenträttsliga frågor. I uppdraget ingick bl.a.att överväga behovet av ett förstärkt sakrättsligtkonsumentskydd vid säljarens insolvens. Om ettsådant behov förelåg skulle utredningen överväga omett förbättrat skydd kunde skapas genom bestämmelserom avsteg från traditionsprincipen vid konsumentköp.Utredningen hade även i uppdrag att bl.a. övervägafrågor rörande preskriptionstiden för konsumentensrätt att göra gällande fel i en vara eller tjänst,konsumentens rätt att avbeställa en köpt vara elleren avtalad tjänst, omfattningen av näringsidkarensproduktansvar och vissa avvikelser mellankonsumentköplagen och konsumenttjänstlagen.Utredningen redovisade sitt uppdrag i februari1995 i betänkandet (SOU 1995:11) Nyakonsumentregler. I betänkandet konstateradeutredningen att det fanns ett behov av att förstärkadet rättsliga skyddet för konsumenter vid säljarensinsolvens. Efter att ha övervägt och förkastat vissaandra alternativ, bl.a. en modernisering avlösöreköplagen, förordade utredningen atttraditionskravet skulle avskaffas vid köp enligtkonsumentköplagen och att köparen i dessa fallskulle vara skyddad mot säljarens borgenärer redan ioch med köpeavtalet. Utredningen föreslog därutöverinförandet av en ny bestämmelse i konkurslagen(1987:672) med den innebörden attåtervinningsfristen beträffande köp och byte enligtkonsumentköplagen skulle börja löpa först när varankommit i köparens besittning.Utredningen berörde även frågan om en generellövergång till avtalsprincipen vid överlåtelse avlösa saker, dvs. även för kommersiella köp, och drogslutsatsen att detta endast skulle medföra ett fåtalföljdändringar och begränsade verkningar även iövrigt. Något förslag i detta avseende lades dockinte fram, eftersom frågan inte ingick iutredningens uppdrag.PropositionenI propositionen föreslår regeringen - efter hörandeav Lagrådet - att skall anta det ipropositionen framlagda förslaget till en nybestämmelse, 49 §, i konsumentköplagen (1990:932).Regeringens förslag återges i bilaga 1 ochlagförslaget i bilaga 2. Ingen motion har väckts medanledning av propositionen i denna del.Regeringen gör i propositionen bedömningen atträttsläget vad gäller konsumentens skydd motsäljarens borgenärer inte är helt tillfredsställandeoch att det är svårt att motivera att konsumentensintresse att få ut den vara som han har köpt ochbetalat skall få vika för övriga borgenärers, dvs. ipraktiken främst institutionella kreditgivares,intresse av att få utdelning för sinapenningfordringar. Det är vidare, menar regeringen,lätt att invända mot att näringsidkarensfordringsborgenärer inte gärna enbart av det skäletatt varan har lämnats kvar hos säljaren kan anses haett tillräckligt befogat anspråk på att fåtillgodogöra sig en såld vara som näringsidkaren harerhållit betalning för och således få tillgodogörasig såväl köpeskillingen som varan. I ställetframstår det som naturligt att ge en bättreställning åt konsumenten, vars anspråk är riktademot en betalad och individualiserad vara. Enligtregeringens uppfattning finns det således goda skälför att konsumentens intresse att få ut sin varaskall ges försteg och att traditionskravet alltsåskall överges vid konsumentköp.Det kan visserligen, anförs det i propositionen,resas vissa invändningar också mot ett tillkonsumentköp begränsat övergivande avtraditionsprincipen. Dessa invändningar är dock,enligt regeringens uppfattning, inte tillräckligttungt vägande. I propositionen föreslås därför attdet skall införas en ny bestämmelse ikonsumentköplagen som innebär att köparen vid köpenligt konsumentköplagen skall vara skyddad motsäljarens borgenärer redan i och med köpeavtalet.Det skall således fortsättningsvis inte krävas attköparen får varan i sin besittning. En förutsättningför att köparen skall kunna åtnjuta ett sådant skyddär dock, enligt förslaget, att den köpta egendomenär individualiserad, dvs. att det vidtagits åtgärderså att det framgår att varan är avsedd för köparen.Till skillnad från Utredningen om konsumenträttsligafrågor gör regeringen den bedömningen att det inteföreligger tillräckligt behov av en särskildbestämmelse vad gäller utgångspunkten föråtervinningsfristen i konkurs vid köp som omfattasav konsumentköplagen. Någon sådan bestämmelseföreslås därför inte.Som redovisats i det föregående fann Utredningenom konsumenträttsliga frågor att en generellövergång till avtalsprincipen endast torde medföraett fåtal följdändringar och begränsade verkningaräven i övrigt. Regeringen gör dock i propositionenden bedömningen att det inte finns tillräckligt stödför en sådan generell reform och att det förnärvarande inte heller är motiverat att övervägasaken.Utskottets ställningstagandeUtskottet kan konstatera att traditionsprincipensedan lång tid tillbaka är av grundläggandebetydelse för svensk rätt. Det är således ettutmärkande drag inom civilrätten att stor betydelsetillmäts det förhållandet att viss egendom finns inågons besittning. Som närmare redovisats i detföregående gäller detta inte bara inom köprättenutan också inom en rad andra rättsområden. Engenerell övergång från traditionsprincipen tillavtalsprincipen bör, mot den bakgrunden, kräva tungtvägande skäl och att påtagliga samhällsekonomiskafördelar står att vinna med en sådan övergång.Utskottet delar regeringens bedömning att det inteföreligger tillräckligt stöd för en sådangenomgripande reform eller skäl att för närvarandenärmare överväga frågan.I likhet med regeringen anser utskottet däremotatt traditionsprincipen bör kunna överges när detgäller köp enligt konsumentköplagen. Som framhålls ipropositionen kom nämligen kravet påbesittningsövergång för erhållande av sakrättsligtskydd till i då de ekonomiska förhållandena isamhället var helt andra än . Sålunda kan detvid ha framstått som mer naturligt att förborgenärsskydd uppställa krav på att besittningentill den sålda varan skulle ha frångått säljaren ochövergått till köparen. Med den rörlighet ochomsättning som råder när det gällerkonsumentköp har de bakomliggande förhållandena heltändrats och, som påpekas i propositionen, är det dåinte ändamålsenligt med ett krav påbesittningsövergång.Som närmare utvecklas i propositionen föreliggervidare från konsumentskyddsaspekt ett behov av attstärka den rättsliga ställningen för konsumenternavid säljarens insolvens och konkurs. Visserligenkan, som regeringen också påpekar, vissainvändningar riktas även mot den föreslagna merbegränsade övergången till avtalsprincipen. Blandannat gäller detta risken för skentransaktioner ochgränsdragningsproblem mellan köp som faller inomrespektive utanför konsumentköplagenstillämpningsområde. I likhet med regeringen gör dockutskottet den bedömningen att dessa invändningarinte väger över de fördelar som står att vinna meden övergång till avtalsprincipen i fråga omkonsumentköp.Med det anförda ställer sig utskottet bakompropositionen också i denna del och föreslår attriksdagen skall anta lagförslaget.Bilaga 1Förteckning över behandlade förslagPropositionenI proposition 2001/02:134 föreslår regeringen() - efter hörande av Lagrådet- att antar de i propositionen framlagdaförslagen till1. lag om ändring i konsumentköplagen (1990:932),2. lag om ändring i konsumenttjänstlagen(1985:716).Lagförslagen finns i bilaga 2 till betänkandet.BILAGA 2Regeringens lagförslag1 Förslag till lag om ändring ikonsumentköplagen (1990:932)2 Förslag till lag om ändring ikonsumenttjänstlagen (1985:716)