bet · GQ01SFU1 · 2002-12-03 00:00:00 — Motionärerna anser attkvinnors behov av rehabilitering ofta bedöms utifrånett manligt perspektiv.I motion Sf234 av och () begärs ett tillkännagivande ombehovet av tydliga riktlinjer för försäkringskassanshandläggning av rehabilitering så att inte kvinnordiskrimineras samt att i arbetet för att motverkaohälsa i arbetslivet särskilt belysa kvinnorssituation.Maud m.fl. (c) begär i motion Sf331yrkande 8 ett tillkännagivande om införande av ensjuk- och rehabiliteringsförsäkring. Sjuk- ocharbetsskadeförsäkringarna bör omvandlas till ensamlad sjuk- och rehabiliteringsförsäkring. Vidarebör den som tackar nej till rehabilitering få sinersättning sänkt och nuvarande ettårsgräns förrehabiliteringsersättning tas bort.I motion Sf208 av och () begärs i yrkande 1 ett tillkännagivandeom whiplash-skadades möjligheter tillrehabilitering. Enligt motionärerna är det svårt attställa diagnos vid denna typ av skador, och dettapåverkar möjligheterna till rehabilitering.I motion Sf211 av och () begärs ett tillkännagivande om atttillsätta en arbetsgrupp som arbetar med sjukdomar irörelseorganen. En sådan arbetsgrupp bör läggakonkreta förslag för att minska andelen sjukskrivnaoch förtidspensionerade på grund av problem medrörelseorganen. Arbetsgruppen bör bestå avrepresentanter för olika myndigheter och berördaorganisationer.I motion Sf215 av och () begärs ett tillkännagivande om att medelför rehabilitering av psykiskt långtidssjukskrivnaskall kunna användas för att starta och drivaytterligare klubbhus enligt Fountainhousemodellen iSverige. De klubbhus som redan finns i harenligt motionärerna lyckats väl med rehabiliteringav denna grupp.I motion So296 av m.fl. (c)begärs i yrkande 6 ett tillkännagivande om allamänniskors rätt till rehabilitering. Även desjukdomsgrupper som har liten möjlighet att återgå iarbete skall ha denna rätt.Ann-Marie () begär i motion Sf262 etttillkännagivande om omdisponering av medel förrehabilitering. Rehabilitering måste bli enrättighet för alla och fokus flyttas frånsjukskrivning till aktivt arbete.I motion A313 av och () begärs i yrkande 2 etttillkännagivande om en rehabiliteringsförsäkring. Ensådan försäkring bör kunna leda till mer flexiblalösningar t.ex. vid arbetsträning ocharbetsprövning.I motion A367 yrkande 3 av ochRonny () begärs ett tillkännagivande om enöversyn av möjligheterna att komplettera lönebidragmed rehabiliteringsbidrag eller insatserfinansierade ur sjukförsäkringen. En förstärktrehabilitering måste innefatta en strategi för attöppna fler anpassade arbetsplatser som ger rum förmänniskor som inte presterar maximalt.Samverkan och finansiell samordningI motion Sf203 av () begärs iyrkande 1 ett gemensamt regelverk förförsäkringskassan och arbetsförmedlingen. Motionärenkritiserar det förhållandet att en sjukskrivenarbetslös person som behöver ett nytt arbete inteanses stå till arbetsmarknadens förfogande så längesjukskrivningen pågår.I motion Sf205 av de ()begärs ett tillkännagivande om behovet av ensammanhållen rehabiliteringsprocess. Enligtmotionären behövs det gemensamma mål och regelverkför och arbetsförmedlingen.I motion Sf335 av m.fl. (kd) begärs iyrkande 19 ett tillkännagivande om att regeringenmåste leverera en proposition om permanentfinansiell samordning där länsarbetsnämnden deltar.I motion Sf276 av () begärs etttillkännagivande om att regeringen böråterkomma med förslag om permanentning ochutvidgning av finansiell samverkan.I motion Sf322 av () begärs etttillkännagivande om samordning av de offentligaförsörjningssystemen. En samordning bör ske avutbetalningar av olika försörjningsstöd t.ex.socialbidrag, sjukpenning, rehabiliteringspenning,utbildningsbidrag och ersättning frånarbetslösthetsförsäkringen.I motion So457 av m.fl. (kd)begärs i yrkande 5 ett tillkännagivande omansvarsfördelningen mellan myndigheterna vidrehabilitering. Arbetsmarknadsmyndigheterna kräveratt den funktionshindrade är anställningsbar medanförsäkringskassans ansvar sträcker sig fram tilldess att den försäkrade är arbetsförmögen.I motion N343 av m.fl. (c) begärs iyrkande 6 ett tillkännagivande om att de gemensammaresurserna används aktivt och effektivt.Motionärerna anser att man måste samordna hälso- ochsjukvård, socialtjänst och socialförsäkring för ettfriskare , där sjukfrånvaron är oroväckandehög.Sjukförsäkringsfrågor i övrigtSten Tolgfors m.fl. (m) begär i motion Sf271 yrkande3 ett tillkännagivande om att egenföretagare ochvisstidsanställda inte skall riskera att stå utaninkomstbortfallsförsäkring i händelse av sjukdomeller föräldraskap. Kravet på att man skall ha eninkomst framåt missgynnaregenföretagare och tillfälligt anställda i de falluppdraget inte är tillräckligt långt.Bo Lundgren m.fl. (m) begär i motion Sf291 yrkande11 ett tillkännagivande om att sjukpenningperiodenskall vara , om inte särskilda skälföreligger.Lars m.fl. (fp) begär i motion Sf290yrkande 6 ett tillkännagivande omdeltidssjukskrivning. Regeringens förslag omdeltidssjukskrivning som huvudregel kanifrågasättas. Om byte av arbetsplats är enförutsättning för återvunnen arbetsförmåga kandeltidssjukskrivning göra ont värre.I motion Sf247 av () begärsett tillkännagivande om karensdagar isjukförsäkringen för anställda med fleraarbetsgivare. Motionären framhåller att anställdamed mer än en arbetsgivare kan drabbas av flerakarensdagar vid samma sjukfall.Margareta m.fl. (c) begär i motion A239yrkande 14 ett tillkännagivande om att enkartläggning bör göras kring vilka faktorer sombidrar till skillnader i ökning av sjukfrånvaromellan olika regioner. Enligt motionärerna ärsjukfrånvaron högst i , ochNorrbotten och lägst i , ochKronoberg. I samma motion yrkande 15 begärs etttillkännagivande om att en översyn bör göras avvilka faktorer som bidrar till att vissayrkesgrupper och regioner är mer långtidsfriska änandra.Mona och () begär imotion Sf280 ett tillkännagivande om att tillsättaen utredning som ser över om andra grupper än läkarekan utfärda sjukskrivningar och friskskrivningar,t.ex. sjukgymnast eller psykolog.I motion Sf231 av ochChristina Nenes (s) begärs ett tillkännagivande omfördelarna med att öppna för en mer schabloniseradberäkningsgrund vid fastställande av SGI i sambandmed kollektiva löneförändringar. Enligt motionärernaär det krångligt för bl.a. försäkringskassa,arbetsgivare och löntagare att hantera alla intyg omlöneförändringar.I motion Sf298 av () begärs etttillkännagivande om att utreda förutsättningarna förretroaktiv höjning av SGI. Retroaktiv sjukpenningbör utges från den tidpunkt det nya löneavtaletgäller och inte som från den dag avtaletunderskrivs.I motion Sf330 av () begärs enöversyn av reglerna för beräkning avsjukförsäkringen. Motionären anser att det är ettproblem att man bara får retroaktiv sjukpenning frånlöneavtalets underskrivande.NärståendepenningBo Könberg och () begär i motionSf377 yrkande 2 ett tillkännagivande om vidgad kretsför rätt till närståendepenning och motsvarande rätttill ledighet. Närståendepenning bör kunna utgesäven i situationer då den närstående inte är fulltså allvarligt sjuk som dagens regler kräver.Utskottets ställningstagandeUtskottet redovisar i de olika avsnitten omrehabilitering, samverkan och finansiell samordningm.fl. frågor dels skälen för utskottetsställningstaganden till motionsyrkanden som harbetydelse för medelsanvisningen, dels utskottetsställningstaganden till övriga motionsyrkanden.Utskottets ställningstaganden till motionsyrkandenmed betydelse för medelsanvisningen liksom tillregeringens förslag till medelsanvisning redovisasnedan i avsnittet Förslag rörande medelsanvisningentill anslag 19:1 Sjukpenning och rehabilitering.RehabiliteringSom redovisats ovan innebär regeringens fortsattastrategi för ökad hälsa i arbetslivet att ca 750miljoner kronor satsas påolika åtgärder, varvid en förnyelse av denarbetslivsinriktade rehabiliteringen är en viktigdel. Därtill föreslås ökade resurser för samverkaninom rehabiliteringsområdet och att skallgodkänna ett mål för ökad hälsa i arbetslivet.När det gäller det viktiga rehabiliteringsarbetetansvarar sedan 1992 årsrehabiliteringsreform för att samordna samhälletsresurser för rehabilitering.RFV har som riksmål fastställt att avdem som varit föremål för samordnad rehabiliteringskall ha ökat sin arbetsförmåga efteravslutad rehabilitering. Enligt propositionen fick62 % av de försäkrade som genomgick rehabiliteringen ökad arbetsförmåga, vilket är en förbättringjämfört med . av de försäkrade somvarit sjukskrivna längre än var emellertidföremål för samordnad rehabilitering, vilket enligtregeringen är en oacceptabelt låg siffra.Enligt propositionen har en undersökning (Senvall2002, i ) visat attkvinnor får kortare perioder med rehabilitering iform av arbetsträning och studier än män och att deutbildningar som köpte tillkvinnor var betydligt mindre kostsamma än de som manköpte till män. Dessutom framkom attförsäkringskassan tenderar att bevilja kvinnor såvälarbetsträning som studier senare i sjukfallen.Enligt regeringen bekräftar undersökningen den bildsom framkommit i andra studier. I uppdraget till RFVoch AMS ingår bl.a. att utveckla strukturen ochmetodiken i försäkringskassornas handläggning avbl.a. De osakliga skillnaderi försäkringskassornas bedömning av kvinnor och mänmåste enligt regeringen upphöra. Det kan ske genomatt RFV och AMS anlägger ett genderperspektiv iarbetet med att förnya den arbetslivsinriktaderehabiliteringen. RFV skall aktivt utvärdera ochrapportera till regeringen hur förnyelsearbetetpåverkar försäkringskassornas bedömningar avkvinnors och mäns rehabiliteringsbehov.Det finns enligt regeringen vissa positivafaktorer, t.ex. att andelen försäkrade som har ökadarbetsförmåga efter samordnad rehabilitering ökadeunder 2001 och att försäkringskassorna lyckadesanvända en större del av de administrativaresurserna för den samordnade rehabiliteringen.Utskottet kan konstatera att försäkringskassornasrehabiliteringsverksamhet inte har fungerat. Depositiva faktorer som regeringen nämner kan intedölja det faktum att av de försäkrade somvarit sjukskrivna längre än varit föremålför samordnad rehabilitering. Det är mycketnedslående även om det finns vissa förklaringar,t.ex. att de senaste årens dramatiska ökning avantalet sjukfall medfört att rehabiliteringsarbetetblivit eftersatt.Regeringens fortsatta arbete med att förbättrahälsan i arbetslivet rymmer dock satsningar pårehabiliteringsområdet som inger hopp för framtiden.Det gäller de nya metoder och arbetssätt som hållerpå att utvecklas inom ramen för arbetet med attförnya rehabiliteringsarbetet och som successivtskall spridas och tillämpas fullt ut i hela landetsenast vid utgången av 2004. Det gäller även detförhållandet att ytterligare medel skall avsättasför köp av bl.a. arbetslivsinriktaderehabiliteringsutredningar samt att de som ärlångtidssjukskrivna skall få rätt till en egenkontaktperson som bl.a. skall koordinera insatser avarbetsgivare, läkare och andra. Attförsäkringskassorna för sin administration får ökaderesurser liksom att det skapas utökade ekonomiskamöjligheter till samverkan inomrehabiliteringsområdet är enligt utskottet också avstor betydelse och kan skapa förutsättningar för attfå till stånd en fungeranderehabiliteringsverksamhet.Mot bakgrund således av regeringens satsningar pårehabiliteringsområdet finns det enligt utskottetsmening inte skäl att nu föreslå att taställning i olika frågor, såsom tidpunkten för närarbetsgivarens rehabiliteringsutredning skallpåbörjas, ett slopande av ettårsgränsen förrehabiliteringsersättning och införande av enrehabiliteringsgaranti.Såvitt gäller motionsyrkanden om en nyrehabiliteringsförsäkring noterar utskottet attregeringen i budgetpropositionen har förklarat sinavsikt att förutsättningslöst studera möjligheternaatt införa en sådan försäkring. Utskottet anser attregeringens beredning av frågan bör avvaktas.I fråga om kvinnors rehabilitering konstaterarutskottet att det av budgetpropositionen framgår attandelen kvinnor som varit föremål för samordnadrehabilitering är något högre än vad som motsvararderas relativa andel av det totala antaletsjukskrivna. Undersökningar har dock som nämntsvisat att kvinnor får både sämre och billigarerehabiliteringsinsatser än män. Insatserna sättsdessutom in senare för kvinnor än för män. är detta oacceptabelt, särskilt som det avbudgetpropositionen framgår att andelen män som ökarsin arbetsförmåga efter avslutad rehabilitering ärstörre än andelen kvinnor. Det är knappastförvånande att rehabiliteringsinsatser som sätts intidigt och är av hög kvalitet ger resultat. Däremotär det förvånande att försäkringskassorna väljerrehabiliteringsåtgärder så att det blir skillnad påkvinnor och män och då oftast till kvinnornasnackdel. Utskottet anser det självklart att kvinnoroch män skall behandlas lika. Detta skallnaturligtvis ske utan ett tillkännagivande frånriksdagens sida. Utskottet förutsätter dock attregeringen i det fortsatta ohälsoarbetet markerarvikten av att kvinnor och män behandlas lika äveninom rehabiliteringsområdet. Det är viktigt attockså kroniskt sjuka och funktionshindrade kvinnorsrehabilitering beaktas.Med det anförda avstyrker utskottet motionernaSf291 yrkande 4, Sf203 yrkandena 2 och 3, Sf275,Sf290 yrkandena 2 och 3, So362 yrkande 11, Sf335yrkande 4, Sf331 yrkande 8, Sf208 yrkande 1, Sf211,Sf215, So296 yrkande 6, Sf262, A313 yrkande 2 ochA367 yrkande 3.Motionerna Sf328 och Sf234 får anses delvistillgodosedda med vad utskottet anfört om kvinnorsrehabilitering.Samverkan och finansiell samordningFrågan om finansiell samordning mellan olikasamverkande parter har fått allt större betydelse desenaste åren. Bakgrunden är att samhällets resursermåste utnyttjas mer effektivt för att bättre kunnatillgodose enskilda människors behov av stöd,särskilt när det är fråga om personer medsammansatta problem. Om problembilden inte ryms inomen enda myndighets ram kan det leda till en rundgångmellan olika myndigheter. Det är därför angelägetatt samarbete mellan alla berörda myndigheter kommertill stånd vid rehabilitering av personer med behovav stödinsatser från flera aktörer.Som redovisats i det föregående har lokalförsöksverksamhet med finansiell samordninggenomförts dels i form av Finsamförsöken under åren1993-1997, dels i form av de alltjämt pågåendeSocsamförsöken. har (respektive ) beslutat attregeringen skall återkomma till medförslag om finansiell samordning. Vid sistnämndatillfälle begärde att regeringen undervåren 2002 skulle återkomma med förslag som skallomfatta socialförsäkringen, hälso- och sjukvården,och arbetsmarknadsmyndigheterna.I budgetpropositionen har regeringen föreslagitatt högst av de beräknade utgifterna försjukpenning skall få användas för samverkan inomrehabiliteringsområdet. Regeringen har därefterlämnat förslag om ändring i 18 kap. 2 § AFL sominnebär att skall få utökademöjligheter att bidra med medel för samverkan inomrehabiliteringsområdet och att de medel som kassanbidrar med får utgöra statens samlade andel i dennaverksamhet (prop. 2002/03:2). Ändringen avses trädai kraft . Regeringen har vidareföreslagit att försökslagstiftningen om Socsamförlängs t.o.m. utgången av 2003.Regeringen har vidare aviserat att en propositionom politisk och finansiell samordning inomrehabiliteringsområdet skall föreläggas ijanuari 2003.Enligt utskottets mening är det en stor brist iden nuvarande Socsammodellen att länsarbetsnämndenformellt inte ingår i samordningen. Den samverkansom bedrivs inom ramen för Frisam är inte begränsadpå samma sätt eftersom kan träffaöverenskommelse inte bara med kommun och landstingutan också med länsarbetsnämnd. En nackdel med dennafyrpartssamverkan är emellertid att den ärfrivillig, vilket innebär att berörda parter när somhelst kan dra sig ur samarbetet. Den utvärdering somgjorts av Frisamverksamheten (Samverkan för särskiltutsatta. Utvärdering av frivillig samverkan FRISAM,2001) visar att länsarbetsnämndenmedverkar i allt mindre omfattning.För att en samverkan skall kunna ge erforderligtstöd åt enskilda individer med sammansatta problemär det i princip nödvändigt att ävenlänsarbetsnämnden deltar i samverkansarbetet. arbetslösa personer som är sjukskrivna men somändå bedöms ha en restarbetsförmåga är enarbetsmarknadspolitisk åtgärd i många fall vad somerfordras - efter det att medicinska och andraåtgärder vidtagits - för att personen i frågaverkligen skall kunna utnyttja sinrestarbetsförmåga. är med andraord en viktig samverkanspart. Utskottet ser därförpositivt på regeringens förslag om att dels avsättamedel motsvarande av de beräknadesjukpenningutgifterna, dels ge försäkringskassornautökade möjligheter till samverkan inomrehabiliteringsområdet. Förslaget innebär att i defall både och länsarbetsnämndendeltar i ett samverkansprojekt får försäkringskassansvara för statens andel av kostnaderna. Därmedskapas enligt utskottets mening nya och bättremöjligheter att aktivt arbeta medarbetsmarknadspolitiska åtgärder i de fall där bådeförsäkringskassan och länsarbetsnämnden deltar isamverkansarbetet. Utskottet vill dock poängtera attsyftet med samverkan skall vara att uppnå eneffektivare användning av tillgängliga resurser.Utskottet noterar att försäkringskassorna under2001 använde av desärskilda medlen (totalt 2001och 2002) för samverkan medandra myndigheter inom rehabiliteringsområdet. Demedel som försäkringskassorna nu föreslås fådisponera uppgår till ca två miljarder kronor.Utskottet förutsätter att samverkansmedlen liksomhittills kommer att riktas till personer med behovav åtgärder från flera myndigheter och att det ivarje särskilt fall görs upp en individuellhandlingsplan där planerade åtgärder preciseras. Medhänsyn till beloppets storlek och till att dethandlar om medel som annars är avsedda för att täckakostnaden för människors försörjning vid sjukdom ärdet också angeläget att utforma ettredovisningssystem inte bara för medelsanvändningenutan också för uppnådda resultat. Av propositionenframgår att regeringen avser att ge berördamyndigheter i uppdrag att utforma ett sådant system.Med det anförda tillstyrker utskottet regeringenslagförslag om utökade möjligheter förförsäkringskassan att bidra med medel för samverkaninom rehabiliteringsområdet. Därmed avvisarutskottet motionsförslag om en finansiell samordningsom är begränsad till två parter, nämligenförsäkringskassan och hälso- och sjukvården, liksomförslag om att avsätta av medlen för bl.a.sjukpenning för sådan samordning.Motionerna Sf203 yrkande 1, Sf205, Sf276, So457yrkande 5 och N343 yrkande 6 får däremot ansestillgodosedda med vad utskottet anfört. Även motionSf322 får anses åtminstone delvis tillgodosedd medvad utskottet anfört.Utskottet tillstyrker också den föreslagnaförlängningen av försökslagstiftningen om Socsam.Mot bakgrund av regeringens nu framlagda förslagoch med hänsyn till att regeringen aviserat enproposition om finansiell samordning till januari2003 är något tillkännagivande till regeringen omatt återkomma till med en proposition omfinansiell samordning inte påkallat. I den månmotion Sf335 yrkande 19 inte är tillgodosedd med vadutskottet anfört avstyrks motionsyrkandet i fråga.Frågor i övrigt rörande sjukpenningförsäkringen m.m.Vissa av frågorna som tas upp i motionerna (såvälmotioner med anslagseffekt som andra) ingår antingensom en del av underlaget för regeringens fortsattaarbete för ökad hälsa i arbetslivet eller är redanföremål för regeringens beredning och/elleröverväganden. Det gäller t.ex. en begränsning avsjukpenningperiodens längd, frågan om partiellsjukskrivning som utgångspunkt, införandet av ensteglös ersättningsnivå i sjukförsäkringen,kartläggning i olika avseenden av skillnader isjukfrånvaron liksom sjukskrivningsprocessen.Utskottet anser inte att det finns skäl attföregripa regeringens arbete genom att föreslåriksdagen att nu ta ställning i dessa frågor.Utskottet avstyrker med det anförda motionerna Sf290yrkande 6, Sf291 yrkande 11, A239 yrkandena 14 och15 samt Sf280.Även frågan om det s.k. taket i sjukförsäkringenär föremål för regeringens överväganden. Som redannämnts har regeringen aviserat en höjning av takettill 10 prisbasbelopp från , om detstatsfinansiella läget tillåter det. Utskottet, somvälkomnar en sådan höjning, anser dock attregeringens förslag bör avvaktas.När det gäller frågan om att införa ytterligare enkarensdag i sjukförsäkrings- och sjuklönesystemenanser utskottet att en sådan åtgärd skulle medföraalltför stora påfrestningar på redan utsattagruppers försörjningssituation. Eftersomarbetsgivare med hög sjukfrånvaro dessutom skullegynnas av högre självrisk kan utskottet inte ställasig bakom en sådan ordning. Utskottet kan därmedinte heller ställa sig bakom förslaget om att införaen karensdag från den åttonde frånvarodagen, inteens om ytterligare högriskskydd införs.I en av motionerna framhålls att anställda med merän en arbetsgivare kan drabbas av flera karensdagarvid samma sjukfall. Utskottet har vid fleratillfällen avstyrkt motionsyrkanden om ändring avkarensdagssystemet för denna kategori anställdaliksom motionsyrkanden rörande anställda medkoncentrerad arbetstid, bl.a. i betänkande1999/2000:SfU1. Utskottet förutsatte dock attregeringen skulle återkomma i frågan om det visadesig vara möjligt att finna en lämplig åtgärd för attmildra konsekvenserna. Utskottet konstaterar nu attregeringen avser att göra en teknisk översyn avreglerna om karensdag, bl.a. mot bakgrund av deorättvisa konsekvenser som reglerna kan få just förpersoner med nämnda anställningsförhållanden.Utskottet anser att den av regeringen aviseradeöversynen bör avvaktas och avstyrker därmed motionSf247.En modell där kostnaderna för sjukfall och skadortill följd av trafiken överförs tilltrafikförsäkringen skulle leda till lägre kostnaderför den allmänna sjukförsäkringen. Emellertid skulleeffekten bli att vissa sjukdoms- och skadetyper intelängre handhas inom den allmänna försäkringen. Det isin tur skulle innebära att försäkringskassansansvar för den samordnade rehabiliteringen skulleurholkas. Med hänsyn härtill är det enligt utskottetinte aktuellt att låta trafikförsäkringen ta över nunämnda kostnader.Sjukpenninggrundande inkomst (SGI)Vid beräkning av SGI skall enligt RFV:s föreskrifterRFFS 1998:12 endast sådan inkomst beaktas som enförsäkrad kan anta komma att tills vidare åtnjuta aveget arbetet i följd. AvRFV:s Vägledning 2002:4 framgår dock att nämndabestämmelse inte innebär att en person i realitetenmåste ha ett arbete som varar isträck för att inkomsten skall kunna ingå iberäkningen av årsinkomsten. Genom utvecklingen ipraxis har det slagits fast att den försäkradesframtida avsikt med sitt förvärvsarbetande skallvägas in i bedömningen. Om bedömeratt det är den försäkrades avsikt att förvärvsarbetai innebär bestämmelsen att SGI kanfastställas med utgångspunkt i inkomsten från detaktuella arbetet, även i det fall anställningen kanantas pågå än . Enligt RFVkan en persons avsikt med sitt förvärvsarbetandenumera beaktas i alla tänkbara situationer, t.ex.vid nytillträde, återinträde efter förvärvsavbrottoavsett orsak till avbrottet, arbetsbyte eller vidutökad arbetstid. Mot bakgrund av vad nu anförtsanser utskottet att motion Sf271 yrkande 3 ärtillgodosedd.I två av motionerna kritiseras det förhållandetatt sjukpenning inte utges från tidpunkten för ettnytt löneavtal utan först från den dag avtaletskrevs under. Utskottet konstaterar att i de falllöneavtal träffas under pågående sjukpenningperiodoch avtalet ger rätt till retroaktivutbetalning av lön för kanske en avsevärd tid kansjukpenning grundad på det nya avtalet endast utgesfrån det att avtalet undertecknades. I grunden berordetta förhållande på att löneförhandlingarna dragitut . I betänkande 2001/02:SfU1 uttaladeutskottet förståelse för att den som är sjukskriveninvänder mot en sådan ordning, inte minst eftersombl.a.