bet · GP01LU9 · 2002-01-17 00:00:00 — Faderskap, vårdnad och umgänge, m.m. SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet drygt 30motionsyrkanden från den allmänna motionstiden år2001 i olika frågor som gäller föräldrabalken.Motionsyrkandena rör bl.a. faderskap, vårdnad,umgänge och förfarandet i mål om vårdnad ochumgänge. Därutöver behandlas några motionsyrkandensom aktualiserar olika frågeställningar medanknytning till olovligt bortförda barn iinternationella förhållanden.Med bifall till en motion och med delvis bifalltill en annan motion förordar utskottet etttillkännagivande som gäller vårdnaden om barn närden ena föräldern gjort sig skyldig till grovbrottslighet mot den andra föräldern.Övriga motionsyrkanden avstyrks med hänvisningtill tidigare ställningstaganden, pågåendeberedningsarbete och den av regeringen aviseradeutvärderingen av föräldrabalksreform.Till betänkandet har fogats åtta reservationer ochtvå särskilda yttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Fastställande av faderskap för ogiftafäderRiksdagen avslår motion 2001/02:L245.2. Talerätt i mål om hävande av faderskapRiksdagen avslår motionerna 2001/02:L233,2001/02:L268 och 2001/02: L292.Reservation 1 (m, kd, c, fp)3. Automatisk gemensam vårdnad för ogiftaföräldrarRiksdagen avslår motionerna 2001/02:L264yrkande 5 och 2001/02: L331.Reservation 2 (c)4. Vårdnadens utövandeRiksdagen avslår motionerna 2001/02:L242yrkande 3 och 2001/02:L264 yrkande 6.Reservation 3 (c)5. Upplysningar om barnetRiksdagen avslår motion 2001/02:L242 yrkande 6.6. Växelvis boendeRiksdagen avslår motionerna 2001/02:L242yrkande 4 och 2001/02: L313.7. Underhållsbidrag vid växelvis boendeRiksdagen avslår motion 2001/02:Sf388.8. Hänsynen till barnets bästaRiksdagen avslår motionerna 2001/02:L264yrkande 2, 2001/02:L310 yrkande 1 och2001/02:Ju393 yrkande 4.Reservation 4 (v)Reservation 5 (c)9. Vårdnadsöverflyttning vid våld m.m. inomfamiljenRiksdagen tillkännager för regeringen som sinmening vad utskottet anfört.Riksdagen bifaller därmed motion 2001/02:L201och bifaller delvis motion 2001/02:L301.10. Gemensam vårdnad mot ena föräldernsviljaRiksdagen avslår motion 2001/02:L242 yrkande 1.11. UmgängessabotageRiksdagen avslår motion 2001/02:L266.12. Talerätt i umgängesfrågorRiksdagen avslår motionerna 2001/02:L215,2001/02:L264 yrkande 4 och 2001/02:L341.Reservation 6 (m, kd, c, fp)13. SamarbetssamtalRiksdagen avslår motion 2001/02:L242 yrkande 5.14. Barns rätt att komma till talsRiksdagen avslår motionerna 2001/02:L264yrkande 3 och 2001/02:L310 yrkande 2.Reservation 7 (c)15. Utredningen i mål om vårdnad, boendeoch umgängeRiksdagen avslår motion 2001/02:L264 yrkande 7.Reservation 8 (c)16. Rättens sammansättningRiksdagen avslår motion 2001/02:L242 yrkande 2.17. Åtgärder för att undvika tvisterRiksdagen avslår motion 2001/02:L272.18. Olovligt bortförda barn iinternationella förhållandenRiksdagen avslår motionerna 2001/02:L267 och2001/02:L336.Stockholm den 17 januari 2002På lagutskottets vägnarTanja LinderborgFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: TanjaLinderborg (v), (), MarianneCarlström (s), (), KarinJeppsson (s), (m), NikosPapadopoulos (s), (), MarinaPettersson (s), (), TassoStafilidis (v), (), (), (), (), RaimoPärssinen (s) och ().BakgrundRättsförhållandet mellan föräldrar och barn reglerasi . Under hardenna lagstiftning genomgått betydande förändringar.I början av år 1983 fattade beslut omändringar i bl.a. bestämmelserna om vårdnad ochumgänge (prop. 1981/82:168, bet. LU 1982/83:17,rskr. Ett av syftena med lagändringarna varatt stärka barnens rättsliga ställning. Genomlagändringarna blev det bl.a. möjligt för makar attutan särskilt domstolsbeslut efter en skilsmässagemensamt utöva vårdnaden om sina barn. Vidareförenklades förfarandet i de fall då ogiftaföräldrar som bor tillsammans med sina barn vill fågemensam vårdnad om barnen. I de ändradebestämmelserna slogs också fast att barnetsvårdnadshavare har ansvar för att barnets behov avumgänge med den andre föräldern tillgodoses.Under våren 1983 antog också ändringar iföräldrabalkens bestämmelser om verkställighet avallmän domstols avgöranden om vårdnad och umgänge(prop. 1982/83:165, bet. LU 41, rskr. 369).Ändringarna innebar bl.a. att möjligheterna attbesluta om polishämtning av barn begränsades och attlänsrättens befogenhet att vägra verkställighet iviss mån utökades. Vidare gavs allmän domstolmöjlighet att, i samband med avgörande om vårdnadeller umgänge, i vissa fall förordna omverkställighet.Hösten 1990 beslutade om ytterligareändringar av bestämmelser om vårdnadoch umgänge (prop. 1990/91:8, bet. LU13, rskr. 53).Ändringarna, som trädde i kraft ,syftade särskilt till att underlätta en utvecklingmot att föräldrarna i större utsträckning skall taett gemensamt ansvar för barnet och själva kommaöverens om hur vårdnads- och umgängesfrågor skalllösas. Ett viktigt inslag i reformen var en satsningpå s.k. samarbetssamtal, samtal där föräldrarnaunder sakkunnig ledning försöker nå enighet i frågorrörande vårdnad och umgänge. De nya reglerna innebaratt samarbetssamtal skall erbjudas föräldrar i allakommuner. Vidare innebar ändringarna att domstolen iett mål om vårdnad eller umgänge kan ta initiativtill att samarbetssamtal kommer till stånd ochuppdra åt socialnämnden eller något annat organ attanordna samarbetssamtal. När det gäller ogiftaföräldrar innebar reformen att dessa skall kunna fågemensam vårdnad genom en anmälan till socialnämndeni samband med att faderskapet fastställs. Enuttrycklig bestämmelse infördes om att domstol, i defall gemensam vårdnad inte är aktuell, vidbedömningen av vad som är bäst för barnet särskiltskall fästa avseende vid barnets behov av en näraoch god kontakt med båda föräldrarna. I fråga omumgänge innebar de nya reglerna att vårdnadshavarenskall lämna sådana upplysningar om barnet som kanfrämja umgänget. En annan nyhet var att deinterimistiska besluten, i stället för att avsevårdnaden, skall kunna ta sikte på vem barnet skallbo tillsammans med.År 1995 beslutade att införa uttryckligabestämmelser i om barnets rätt attkomma till tals i bl.a mål och ärenden om vårdnadoch umgänge samt i adoptionsärenden (prop.1994/95:224, bet. 1995/96:LU2, rskr. När endomstol skall avgöra vad som är till barnets bästaskall domstolen ta hänsyn till barnets vilja medbeaktande av barnets ålder och mognad. Reformeninnebar vidare att den som verkställer utredning isådana mål skall, om det inte är olämpligt, sökaklarlägga barnets inställning och redovisa den förrätten. De nya reglerna trädde i kraft den 1 januari1996.Ytterligare steg i syfte att betona vikten avsamförståndslösningar och att underlätta förföräldrar att i så stor utsträckning som möjligtkomma överens om hur frågor som rör vårdnad om barnm.m. skall lösas togs (prop. 1997/98:76,bet. LU12, rskr. 229 och 230). Andra syften med dedå beslutade ändringarna i var attöka användningen av gemensam vårdnad, även i falldär en av föräldrarna motsätter sig detta, och attytterligare understryka betydelsen av barnets viljai mål och ärenden om vårdnad och umgänge.Lagändringarna, som trädde i kraft den 1 oktober1998, benämns i det följande 1998 årsföräldrabalksreform.Våren 1999 beslutade , i enlighet medutskottets förslag, i betänkande 1999/2000:LU15 etttillkännagivande om en utvärdering av 1998 årsföräldrabalksreform, såvitt avser gemensam vårdnadmot en förälders vilja och barnets boende (rskr.176).Som ett led i förberedelserna inför utvärderingenanordnade enutfrågning med företrädare för bl.a. myndigheter ochorganisationer i syfte att inhämta kunskap omkonsekvenserna av reformen och få synpunkter påvilka frågor som bör tas med i direktiven tillutredningen. Avsikten är att även vissa av delagändringar som beslutades vad gällerbarnets rätt att komma till tals i vårdnads- ochumgängestvister också skall omfattas av denaviserade utvärderingen. Enligt vad utskottet harerfarit pågår arbete inomRegeringskansliet med siktet inställt på attdirektiv till utvärderingen skall beslutas undervåren 2002.I september 1998 fick en särskild utredare iuppdrag att biträda i arbetetmed att överväga frågan om automatisk gemensamvårdnad för ogifta föräldrar. Uppdraget redovisadessommaren 1999 i departementspromemorian (Ds 1999:57)Gemensam vårdnad för ogifta föräldrar. I promemorianföreslås ändringar i som bl.a.innebär att föräldrar som inte är gifta med varandranär barnet föds skall få gemensam vårdnad när tremånader har förflutit från det att faderskapet harfastställts genom en bekräftelse som har godkänts avsocialnämnden, om ingen av föräldrarna inom dennatid till socialnämnden anmäler att han eller honmotsätter sig gemensam vårdnad. Om någon avföräldrarna gör en sådan anmälan skall modernfortsätta att vara ensam vårdnadshavare. En far somhar nekats del i vårdnaden skall enligt förslaget,liksom , kunna väcka talan om gemensam ellerensam vårdnad vid domstol. Möjligheten att erhållagemensam vårdnad genom anmälan skall finnas kvar fördem som vill få gemensam vårdnad snabbare.Promemorian har remissbehandlats och bereds förnärvarande inom Regeringskansliet.Utskottet övergår därmed till att under skildarubriker behandla de olika frågor som haraktualiserats i motionerna.2001/02LU9Utskottets övervägandenFaderskapUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden med kravpå införande av- enklare former för fastställande avfaderskap för ogifta fäder,-- utvidgade möjligheter för arvingar attväcka talan om hävande av faderskap.-Utskottet hänvisar till tidigareställningstaganden från sida.Jämför reservation nr 1 (m, kd, c, fp).Fastställande av faderskap för ogifta fäderOm modern är gift vid barnets födelse skall enligt 1kap. 1 § mannen i äktenskapet ansessom barnets far. Denna s.k. faderskapspresumtiongäller även i den situationen att modern är änka ochbarnet föds inom sådan tid efter mannens död att detkan vara avlat . Om modern inte är giftfastställs faderskapet enligt 1 kap. 3 §föräldrabalken genom dom eller bekräftelse.Bekräftelse av faderskap sker skriftligen och skallbevittnas av två personer. Den skall även godkännasav socialnämnden och av modern. ärskyldig att utreda vem som är far till ett barn närfaderskapet inte följer direkt avfaderskapspresumtionen och får lämna sittgodkännande endast om det kan antas att mannen ärfar till barnet. Nämnden skall föra protokoll övervad som förekommer vid utredningen av betydelse förfaderskapsfrågan. Protokollsformulär fastställs avSocialstyrelsen.När parterna i ett samboförhållande har sammanbottunder konceptionstiden och alltjämt sammanbor dåbarnet föds används ett förenklatutredningsförfarande enligt ett särskilt protokoll,det s.k. S-protokollet. Om parterna i dessasituationer är övertygade om att barnet är derasgemensamma är parternas uppgifter som regeltillräckliga för att utredaren skall kunna anta attmannen är far till barnet. Detta förutsätter dockatt det inte har framkommit omständigheter som kansätta faderskapet i fråga. Har utredaren anledningatt känna sig osäker, måste en mer fullständigutredning göras. Det s.k. MF-protokollet upprättasom parterna inte sammanbor när faderskapet skallbekräftas samt i de fall då faderskapet ärifrågasatt och flera män kan komma i fråga sombarnets far.År 2000 föddes 90 441 barn i . Av dessaföddes i familjer där föräldrarna inte vargifta med varandra. S-protokollet användes i omkring90 % av dessa fall.I motion L245 av () anförs attdagens krav på faderskapsbekräftelse i de fallföräldrarna är ogifta innebär att fadern tvingas attgenomgå en procedur som i bästa fall kan upplevassom byråkratisk men som i många fall genomförs påett för båda föräldrarna kränkande sätt medinträngande frågor om andra partner och krav påredogörelser för tid och plats för barnetstillblivelse. Bara det faktum att en man i ettetablerat förhållande efter nio månaders väntanskall behöva formellt erkänna faderskapet till ettbarn som han med automatik skulle anses vara fartill om han varit gift med modern upplevs, enligtmotionären, som kränkande. Motionären menar att detnu är dags att införa en ordning som innebär attföräldrarna på ett enkelt sätt redan på sjukhuseteller i samband med de första kontakterna medförsäkringskassan gemensamt kan underteckna enförsäkran om föräldraskapet och att endast i de fallosäkerhet råder bör ett utredningsförfarande ske. Imotionen begärs ett tillkännagivande som går ut påatt den nu beskrivna ordningen skall införas.Enligt utskottets mening måste utgångspunkten förreglerna om fastställande av faderskap, i likhet medreglerna om vårdnad och umgänge, vara omtanken ombarnets bästa. Bestämmelserna får således inteutformas på ett sådant sätt att barnets rätt pånågot sätt riskerar att bli åsidosatt. Som utskottetfunnit då motsvarande motionsyrkanden avstyrktstidigare, ger den nuvarande ordningen betryggandegarantier för att det verkligen är den biologiskefadern och inte någon annan som fastställs som fartill ett barn (se bl.a. bet. 1988/89:LU33,1990/91:LU13 och 1992/93:LU22).Utskottet finner med hänsyn till det nu sagda inteskäl att förorda något initiativ frånriksdagens sida. Motionsspörsmålet har emellertidett visst samband med frågan om automatisk gemensamvårdnad för ogifta föräldrar och den framtidautformningen av sambolagstiftningen, frågor som förnärvarande är föremål för beredningsarbete inomRegeringskansliet med anledning av förslagen i delsdepartementspromemorian (Ds 1999:57) Gemensamvårdnad för ogifta föräldrar, delsSamboendekommitténs betänkande (SOU 1999:104) Nyasamboregler. Skulle det inom ramen för detta arbeteeller i annat sammanhang framkomma skäl för förnyadeöverväganden i saken, utgår utskottet från attregeringen föranstaltar därom.Med det anförda föreslår utskottet att motion L245skall avslås.Talerätt i mål om hävande av faderskapI tre motioner tas frågan om arvingars talerätt imål om hävande av faderskap upp. Som en allmänbakgrund till motionsspörsmålet vill utskottet förstupplysa om gällande rätt på området.Faderskapspresumtionen kan brytas av domstol vidvissa i 1 kap. 2 § närmare angivnafall. Ett sådant föreligger när det är utrett attmodern haft samlag med annan än maken under den tiddå barnet kan vara avlat och det med hänsyn tillsamtliga omständigheter är sannolikt att barnetavlats av den andre. Ett annat fall är då en annanman bekräftar faderskapet till barnet och mannen iäktenskapet godkänner bekräftelsen.Är modern ogift vid barnets födelse eller har enfaderskapspresumtion brutits skall faderskapetfastställas genom bekräftelse eller dom. Bekräftelseav faderskapet är en formbunden rättshandling, somskall ske skriftligen och bevittnas av två personer.Dessutom skall bekräftelsen godkännas avsocialnämnden och av modern. Enligt 1 kap. 4 §föräldrabalken kan en faderskapsbekräftelse ske ävenföre barnets födelse.Visar det sig senare att den som lämnatbekräftelsen inte är far till barnet skall rättenförklara att bekräftelsen saknar verkan mot honom.En faderskapsdom förutsätter att det har utretts attmannen haft samlag med barnets mor under tid dåbarnet kan vara avlat samt att det med hänsyn tillsamtliga omständigheter är sannolikt att barnet haravlats av honom. Enligt 2 kap. 1 § ärsocialnämnden skyldig att försöka utreda vem som ärfar till ett barn när faderskapet inte följer direktav presumtionsregeln.När det gäller upphävande av faderskapspresumtionhar enligt 3 kap. 1 § i vissa fallmannens maka och arvingar rätt att väcka talan viddomstol. Sådan rätt föreligger i de fall mannenavlidit före barnets födelse eller om mannenvisserligen avlidit efter barnets födelse men intevaraktigt sammanbott med barnet och inte hellerefter barnets födelse bekräftat att barnet är hans.Rätt att väcka sådan talan föreligger däremot inteom vid mannens död har förflutit fråndet att talan, som grundats på att mannen är fartill barnet, väckts mot honom och han fått del däraveller om har förflutit sedan anspråkpå samma grund framställts mot mannens dödsbo.Bestämmelsen har motiverats med att övervägande skältalar för att mannens arvingar inte skall ha någonrätt att väcka talan om hans faderskap till barnetnär han själv inte har vidtagit några åtgärder föratt få detta upphävt.Sammanfattningsvis är alltså huvudregeln attarvingarna till mannen inte har någon talerätt. Deundantagssituationer som är motiverade gällerframför allt de fall då mannen över huvud tagetaldrig känt till barnets födelse (prop. 1975/76:170s. 169).I fråga om faderskapsbekräftelse finns ingabestämmelser i lag om vem som äger föra talan omogiltigförklaring. Av rättsfallet NJA 1988 s. 525följer emellertid att de bestämmelser om talerättför mannens arvingar, inklusive begränsningarna italerätten, som enligt 3 kap. 1 § föräldrabalkengäller vid upphävande av faderskapspresumtion skalltillämpas analogivis vid ogiltigförklaring av enfaderskapsbekräftelse.När faderskapet har fastställts genom en dom somvunnit laga kraft skiljer sig situationen frånpresumtions- och bekräftelsefallen så till vida attfaderskapsfrågan är definitivt avgjord. Enomprövning av domen kan därför i princip endast skeom resning beviljas av antingen Högsta domstoleneller hovrätt. Enligt 58 kap. 1 § rättegångsbalkenkan resning beviljas om nya omständigheter ellerbevis åberopas, vilka sannolikt skulle ha lett annan utgång i målet. Några särskilda regler omvem som är behörig att söka resning finns inte, menuppenbart är att den som var part i målet också kanvara resningssökande. I sammanhanget kan nämnas atttalan om fastställande av faderskap enligt 3 kap. 6§ första stycket kan föras av barnetmot en avliden mans arvingar.Enligt lagen (1958:642) om blodundersökning m.m.vid utredning av faderskap (blodundersökningslagen)kan en domstol i mål om faderskap förordna omblodundersökning eller annan undersökning rörandeärftliga egenskaper. Sedan ett faderskap harfastställts genom bekräftelse eller genom dom somhar vunnit laga kraft, kan rätten enligt 1 a § dennalag förordna om blodundersökning om det först efterbekräftelsen eller domen har framkommitomständigheter som ger anledning till antagande attnågon annan man än den som har fastställts vara farhar haft samlag med modern under tid då barnet kanvara avlat. Förordnandet om blodundersökning kanavse den som har fastställts vara far, modern,barnet eller den andre mannen. Har faderskapetfastställts genom bekräftelse, kan förordnande omblodundersökning meddelas i mål om att bekräftelsensaknar verkan mot den som har lämnat den. Ett sådantförordnande kan begäras av någon av parterna imålet. Har någon talan inte väckts om attbekräftelsen saknar verkan, prövas frågan omförordnande av blodundersökning enligt lagen(1996:242) om domstolsärenden. Ett sådantförordnande kan begäras av den som kan vara part iett mål om att bekräftelsen saknar verkan. Harfaderskapet fastställts genom dom som har vunnitlaga kraft, prövas frågan om förordnande avblodundersökning enligt lagen om domstolsärenden.Ett sådant förordnande kan begäras av någon avparterna i det tidigare målet.I samband med tillkomsten av 1 a §blodundersökningslagen konstaterades attblodundersökningsmetodiken harutvecklats kraftigt. Möjligheten att genomblodundersökning utesluta någon som felaktigt harutpekats som far angavs vara mycket stor. Det vartänkbart att en del fall där faderskapet grundats påäldre och bristfällig metodik skulle bedömasannorlunda om faderskapet prövades enligt de nyametoderna. Enbart den omständigheten att vetenskapenrörande blodundersökningar har gått framåt sedanfaderskapet fastställdes genom en tidigare domansågs dock inte vara ett tillräckligt skäl förresning (prop. 1982/83:8).Mot denna bakgrund föreslogs att en domstol skallkunna förordna om blodundersökning även närfaderskapet fastställts genom en dom eller enbekräftelse och det framkommer sådana omständighetersom ger anledning till antagande att någon annanman, som inte har varit föremål förblodundersökning, har haft samlag med modern undertid då barnet kan vara avlat. För att interelationerna mellan ett barn och den som anses varadess far skall störas i onödan krävs således attnågon ny omständighet har inträffat som gör attfaderskapet kan ifrågasättas. Motivet tillbegränsningsregeln angavs i propositionen vara attett barn inte bör riskera att bli faderlöst lång tidefter sin födelse. Utskottet tillstyrktepropositionens förslag, och följdeutskottet (bet. LU 1982/83:9).I sammanhanget kan finnas skäl att redovisagällande rätt i övriga nordiska länder. I Norgeavskaffades arvingarnas rätt att väcka talan omhävande av faderskapspresumtion . Därvidhänvisades till att eftersom faderskapen numera kanantas vara rätt fastställda har behovet av entalerätt för arvingarna minskat. Vidare anfördes attdet är orimligt ur barnets perspektiv om arvingarnakan väcka talan om faderskapets hävande när mannenavlidit. I har mannens arvingar rätt attväcka talan under förutsättning av att mannens egentalerätt inte är försutten. En liknande regel finnsi isländsk rätt medan arvingarna i saknarsjälvständig talerätt (se närmare ,Faderskap i rättslig belysning, s. 153 ff, akademiskavhandling, 2000).I motion L233 av de ()påpekas att efterlevande barn numera ärver sin dödefar även om barnet fötts utom äktenskapet. Enligtmotionären ställs många änkor i en psykologiskt ochekonomiskt svår situation vid sin makes frånfälle,om det plötsligt uppdagas att det finns en tidigareokänd arvinge. Även om änkan misstänker attfaderskapet är felaktigt har hon, anförs i motionen,små möjligheter att väcka talan ochifrågasätta faderskapet. Enligt motionärernas meninghar reglerna på området inte följtsamhällsutvecklingen. I motionen pekas sålunda påatt metoderna för fastställande av faderskap i dagär helt andra . Vidare anförs att bådeänkan och den avlidnes barn skulle vinna ökadrättssäkerhet och trygghet om talerätt för hävandeav faderskap infördes för såväl efterlevande makasom mannens arvingar. I motionen yrkas etttillkännagivande från sida i enlighet meddet anförda.Också m.fl. (m, kd, c) framhålleri motion L268 att många änkor ställs i enpsykologiskt och ekonomiskt svår situation om detplötsligt uppdagas att det finns en tidigare okändarvinge. I motionen begärs ett tillkännagivande ombehovet av en översyn av reglerna för fastställandeoch hävande av faderskap.Ulf och (båda fp) anser imotion L292 att det måste ligga i alla partersintresse - moderns, barnets och den utpekade faderns- att ett faderskap blir riktigt fastställt.Möjligheterna att säkert kunna fastställa ettfaderskap har, anförs i motionen, utvecklats undersenare tid genom användningen av DNA-teknik, ochmånga domar i faderskapsmål hade settannorlunda ut om nuvarande teknik hade kunnattillämpas. Motionärerna anför vidare attlagstiftning och praxis är inkonsekvent på området.I motionen begärs ett tillkännagivande om att detbehövs en översyn av rättsläget och rättspraxis närdet gäller talerätten i mål och ärenden om hävandeav faderskap.Utskottet har behandlat motionsyrkanden med sammainnebörd som de nu aktuella vid flera tidigaretillfällen. När spörsmålet behandlades av utskottetvåren hade utskottet, i sitt av riksdagengodkända betänkande 1997/98:LU10, inte någon annanuppfattning än motionärerna vad gäller vikten av attingen felaktigt förklaras vara far, och att detgivetvis ligger i såväl mödrars som barns intresseatt faderskap blir riktigt fastställda. När detgäller hävande av faderskap anförde utskottet attreglerna generellt sett måste bygga påtillfredsställande avvägningar mellan de olikaintressen som gör sig gällande och attbestämmelserna i hög grad bör präglas av hänsynentill barnets bästa.Vad först gäller de situationer när faderskapethar fastställts genom presumtion eller bekräftelseansåg utskottet att de motiv som ligger till grundför nuvarande regler alltjämt har giltighet och attnågra vägande skäl för att utvidga talerätten förmannens änka och arvingar enligt utskottets meninginte hade framkommit.