bet · GP01SOU7 · 2002-02-05 00:00:00 — Imotion So618 av m.fl. (fp) begärsatt regeringen tillsätter en utredning i syfte attgöra förtydliganden avseende råd och stöd enligtlagen (1993:387) om stöd och service till vissafunktionshindrade (yrkande 7). Motionärerna anföratt regeringen måste tillsätta den aviseradeutredningen.I motion So253 av ochAnita (båda m) begärs tillkännagivande om attlagen om stöd och service till vissafunktionshindrade också skall omfattas av skyldighetatt anmäla vanvård eller andra missförhållanden.Motionärerna anser att samma anmälningsplikt somgäller enligt socialtjänstlagen också bör gällaenligt LSS. De anser att det finns en uppenbar riskatt även de grupper som omfattas av LSS kan utsättasför övergrepp. Då det handlar om människor somkanske inte kan anmäla eller uppmärksammamissförhållandena är det angeläget att LSS ändras såatt den omfattar lex , anförs det.Också i motion So528 av m.fl. (v) begärstillkännagivande om lex och . Motionärernaanför att i lex finns det angivet att lagenomfattar både äldre och funktionshindrade men attdet har tolkats så att insatser enligt LSS inteomfattas av lex . Detta är en brist sommotionärerna anser kan lösas genom att lex Sarahförs in i LSS alternativt att paragrafenomformuleras i socialtjänstlagen.I motion Ub322 av m.fl. (c) begärstillkännagivande om att låta vuxenutbildning varaunderlag för rätt till personlig assistans enligtLSS (yrkande 18). Motionärerna anser att regeringenshantering av vuxenutbildning för personer medfunktionshinder förstärker vuxenutbildningens bristpå solidariska ambitioner. De anser att personer somomfattas av rätten till personlig assistans skall hatillgång till personlig assistans om personen villdelta i vuxenutbildning. Att betrakta utbildningsom en del i det dagliga livet enligt LSS är bådeprincipiellt viktigt och ett praktiskt, effektivtsätt att öppna vägen till vuxenutbildningen förmånga personer med funktionshinder.Frågor kring daglig verksamhet berörs i tvåmotioner. I motion So240 av m.fl.(c) yrkas att regeringen lägger fram förslag tilländring i lagen om stöd och service till vissafunktionshindrade enligt vad som anförs i motionen(yrkande 13). Motionärerna anför att många psykisktfunktionshindrade har svårt att få tillgång till denreguljära arbetsmarknaden och enligt LSS är deundantagna från rätten till daglig verksamhet.Motionärerna anser att den dagliga verksamheten ärett viktigt steg i rehabiliteringen och skapar enkänsla av tillhörighet och egenvärde. Det är ocksåviktigt för känslan av social gemenskap. Regeringenbör därför återkomma till med förslag omändring i LSS så att psykiskt funktionshindrade gesrätt till daglig verksamhet.I motion So245 av () begärstillkännagivanden dels om att kooperatörsbidrag börutgå vid arbete i sociala arbetskooperativ (yrkande1), dels om att utreda möjligheten till ettstimulansbidrag för handledarlöner i socialaarbetskooperativ (yrkande 2). Motionären anför attett socialt arbetskooperativ är en viktig metod i enrehabiliteringsprocess.Bakgrund och tidigare behandlingRegeringen har beslutat omdirektiv för utredningen om vissa hjälpmedel förpersoner med funktionshinder samt om vissa insatserenligt lagen (1993:387) om stöd och service tillvissa funktionshindrade (dir. 2001:81). Utredarenskall bl.a. föreslå förtydliganden samt lämnaförslag om bestämmelserna bör ändras i någotavseende vad gäller regleringen av insatsenrådgivning och annat personligt stöd enligt lagen(1993:387) om stöd och service till vissafunktionshindrade.Socialstyrelsen har i en skrivelse till regeringenden tagit upp problem kopplade tilllagen (1993:387) om stöd och service till vissafunktionshindrade. Styrelsen anför att för att lagenskall fylla sin funktion, dvs. att tillförsäkramänniskor med stora och varaktiga funktionshindergoda levnadsvillkor behöver ytterligare justeringargöras. Otydligheter och brister i lagen medförsvårigheter för huvudmännen vid tillämpningen ochrättsosäkerhet för de funktionshindrade. Som exempelnämns bl.a. att LSS saknar en bestämmelse omanmälningsplikt när det gäller missförhållanden iomsorgen om personer med funktionshinder.Frågan om personlig assistans vid utbildningbehandlades av utskottet senast i betänkande2000/01:SoU1. Utskottet anförde då följande (s.74):Utskottet vidhåller sin uppfattning attfunktionshindrade barns och vuxnas behov avsärskilt stöd i t.ex. barnomsorg och dagligverksamhet i princip bör tillgodoses inom ramenför den kommunala verksamheten, t.ex. genom höjdpersonaltäthet, specialpedagogiskt stöd ellerelevassistent. Det bör vara huvudmannens uppgiftatt se till att de resurser som krävs med hänsyntill den funktionshindrades behov tillförsverksamheten. Utskottet vidhåller också att omsärskilda skäl föreligger kan statligassistansersättning erhållas även vid dessaverksamheter, nämligen om funktionshindret ärsådant eller kombinationen av funktionshindersådan att den funktionshindrade behöver tillgångtill någon person med ingående kunskap om denfunktionshindrade och dennes hälsotillstånd.I proposition 2000/01:72 Vuxnas lärande ochutvecklingen av vuxenutbildningen gör regeringenbedömningen att den nya myndigheten som skallansvara för vissa specialpedagogiska frågor börutveckla former för specialpedagogiskt stöd tillvuxenutbildningen och utveckla läromedel inriktademot vuxna funktionshindrades behov. Vad gällerregelverk och ansvarsfördelning anförs följande (s.76):En av grundprinciperna i den offentligahandikappolitiken är ansvars- ochfinansieringsprincipen. Den innebär att varjesektor i samhället skall utforma och bedriva sinverksamhet så att den blir tillgänglig för allamedborgare. Behövs anpassning skall dettafinansieras inom ramen för den befintligaverksamheten. För offentligt finansieradverksamhet innebär detta att medlen skallfinansiera de åtgärder som behövs för att verk-samheten skall vara tillgänglig för alla. Dennaallmänt formulerade princip har emellertid inteomsatts i tvingande lagstiftning. De lagar ochförordningar som reglerar den nuvarandevuxenutbildningen utgår från att anordnarna skallkunna ta emot alla vuxna som tillhör målgruppenför utbildningen oavsett funktionshinder.Sverige har ställt sig bakom de standardreglersom FN har ställt upp för att tillförsäkramänniskor med funktionsnedsättning delaktighetoch jämlikhet. Det räcker dock inte med att hindren ärborttagna i lagar och förordningar. Andra hinderför att personer med funktionshinder skall gesmöjlighet att studera bottnar ofta i okunskapbland personalen hos utbildningsanordnaren.Kunskapslyftskommittén redovisade i sittbetänkande (SOU 1999:39) att personalen vidlandets komvuxenheter och folkhögskolor oftaupplever att de saknar den pedagogiska kompetenssom behövs för att undervisa deltagare medfunktionshinder. Det tycks dessutom vara relativtovanligt att personalen får fortbildning för attbättre kunna anpassa utbildningssituationen förstuderande med funktionshinder.Eftersom det är utbildningsanordnaren somansvarar för att utbildningen görs tillgängligoch håller hög kvalitet för alla är det olyckligtatt det brister i kunskapen om dessapersoners särskilda behov.För att förbättra undervisningsmiljön förstuderande med funktionshinder krävs insatser förfortbildning och information om deras situationinom vuxenutbildningen. har anvisat medel för en flerårigkompetensutveckling för personer inom olikasamhällsområden kring frågor som rör bemötande avpersoner med funktionshinder. Statens institutför särskilt utbildningsstöd (Sisus) har fått ettsärskilt ansvar för att denna kompetensutvecklingskall äga rum.Utbildningsutskottet gjorde i betänkande2000/01:UbU15 samma bedömning som regeringen ochanförde följande med anledning av en motion angåenderätt till personlig assistans vid vuxenutbildning(s. 30 f.):Frågan om rätt till personlig assistans vidvuxenutbildning tas upp i Kunskapslyftskommitténsslutbetänkande (SOU 2000:28 s. 547 f.). Därframgår att allmänna rådför tillämpningen av lagen (1993:389) omassistansersättning () är så utformade attden som har rätt till assistansersättning normaltäven beviljas detta av sin försäkringskassa isamband med vuxenutbildning. Det tillkännagivandesom begärs i motion 2000/01:Ub33 yrkande 4 ärdärför inte behövligt.Riksdagen följde utskottet (rskr. 2000/01:229 och230).Vad gäller motion So245 om bidrag vid arbete isociala arbetskooperativ har utskottet behandlat enlikartad motion i betänkande 1998/99:SoU11 ochredovisade då (s. 27) att enligt uppgift frånSvenska utbetalar flertalet kommunernågon form av ersättning till dem som deltar idaglig verksamhet. Utgångspunkten är ofta denrekommendation som gav ut år1989 angående rehabiliteringsersättning inomomsorgerna. Ersättningen föreslogs utbetalas direkttill den utvecklingsstörde. Utskottet konstateradeatt kommunerna har ett ansvar i enlighet medsocialtjänstlagen att medverka till en meningsfullsysselsättning för människor med funktionshinder.Utskottet anförde vidare följande (s. 27 f.):En del kommuner har också, enligtSocialstyrelsens årsrapport, utvecklat olikaverksamheter. Ofta är arbetsträning ochfritidssysselsättningar förlagda till sammalokaler, varför gränsdragningar mellanverksamheterna kan vara svåra.Socialstyrelsen pekar i sin senaste årsrapportom psykiatrireformen på att personer med psykiskafunktionshinder behöver stöd till en meningsfullsysselsättning och inte bara till arbete ochyrkesinriktad rehabilitering. Stödet till arbeteoch yrkesinriktad rehabilitering är viktigt menför många är det allra viktigaste att ha någotmeningsfullt att göra , anförstyrelsen (se redovisningen tidigare på s.2324). Detta tyder, enligt utskottets mening, påatt det behövs verksamheter med olika inriktningför att tillgodose de olika behov som enskildamänniskor har. Utskottet utgår från attregeringen följer frågan.Utskottet konstaterar att de flesta kommunerbetalar någon form av ersättning ellerstimulansbidrag till dem som deltar i dagligverksamhet. Utskottet anser att motionerna därmed i huvudsak är tillgodosedda. Motionernaavstyrks.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1998/99:199).Utskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar att det som tas upp i motionSo618 (fp) yrkande 7 faller inom ramen fördirektiven för den särskilde utredaren påhjälpmedelsområdet (dir. 2001:81). Motionen ärdärmed tillgodosedd.Utskottet har erfarit att förnärvarande bereder skrivelse omproblem kopplade till lagen (1993:387) om stöd ochservice till vissa funktionshindrade (LSS).Utskottet anser att resultatet av detta arbete böravvaktas. Något initiativ med anledning avmotionerna So253 (m) och So528 (v) behövs inte.Motionerna avstyrks.Personer med psykiska funktionshinder har interätt till daglig verksamhet enligt LSS. Kommunernahar dock ett ansvar enligt 5 kap. 7 §socialtjänstlagen (2001:453) att medverka till enmeningsfull sysselsättning för människor medfunktionshinder. Utskottet har erfarit att de flestakommuner betalar någon form av ersättning ellerstimulansbidrag till den som deltar i dagligverksamhet. Utskottet anser att inte börta något initiativ med anledning av motion So245(mp). Även motion So240 (c)yrkande 13 avstyrks.Vad gäller motion Ub322 (c) yrkande 18 villutskottet understryka att grundprincipen är attvarje sektor i samhället skall utforma och bedrivasin verksamhet så att den blir tillgänglig för allamedborgare. Behövs anpassning skall dettafinansieras inom ramen för den befintligaverksamheten. bör inte ta något initiativmed anledning av motionen. Motionen avstyrks.Insatser enligt socialtjänstlagenm.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå en motion om insatserenligt socialtjänstlagen. bör ocksåavslå en motion om en utredning om densammanlagda effekten av LSS ochsocialtjänstlagen beträffande personligtstöd. Jämför reservation 22 (kd).MotionerI motion So619 av m.fl. (kd)yrkas att beslutar att begära en utredningom den sammanlagda effekten av LSS ochsocialtjänstlagen beträffande personligt stöd(yrkande 14). Motionärerna anför att det är storskillnad på de stödinsatser som ges genom LSSrespektive socialtjänstlagen. Stöd enligt LSS gersammantaget en bättre livskvalitet på grund av denstödbehövandes möjlighet till inflytande över vilkainsatser som ges. Motionärerna anser att personligtstöd måste vara en rättighet även inomsocialtjänstlagen.I motion So574 av m.fl. (s)begärs tillkännagivande om rätten till biståndenligt socialtjänstlagen i form av bostad medsärskild service till personer med funktionshinder.Motionärerna anför att en så grundläggandelivsnödvändighet som rätten till stöd med bostadaldrig bör kunna begränsas på grund av resursbrist.Går det inte att tillgodose behovet inom kommunenskall kommunen försöka finna en lösning någonannanstans i landet. Det hindrar dock inte attursprungskommunen fortfarande har kvar ansvaret förpersonen.Bakgrund och tidigare behandlingEnligt 5 kap. 7 § socialtjänstlagen (2001:453) skallsocialnämnden verka för att människor som avfysiska, psykiska eller andra skäl möter betydandesvårigheter i sin livsföring får möjlighet att deltai samhällets gemenskap och att leva som andra.Socialnämnden skall medverka till att den enskildefår en meningsfull sysselsättning och får bo på ettsätt som är anpassat efter hans eller hennes behovav särskilt stöd. Kommunen skall inrätta bostädermed särskild service för dem som till följd avfysiska, psykiska eller andra skäl möter betydandesvårigheter i sin livsföring och som behöver ettsådant boende.Vidare gäller enligt 4 kap. 1 § att den som intesjälv kan tillgodose sina behov eller kan få demtillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd försörjning (försörjningsstöd)och för sin livsföring i övrigt. Den enskilde skallgenom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå.Biståndet skall utformas så att det stärker hanseller hennes möjligheter att leva ett självständigtliv. beslut angående bostad medsärskild service får överklagas hos allmänförvaltningsdomstol (16 kap. 3 §).Frågan om väntetider vid insatser enlig LSS ochsocialtjänstlagen behandlades av utskottet ibetänkande 2000/01:SoU12. Utskottet erinrade då omlagändringarna som fr.o.m. gerlänsstyrelsen möjlighet att förelägga en kommuneller ett landsting vid vite att följa enlagakraftvunnen dom som ger en enskild rätt tillvissa insatser enligt respektive lag. Utskottetkonstaterade också att regeringen givitSocialstyrelsen i uppdrag att i samarbete medlänsstyrelserna kartlägga och analysera antalet ejverkställda domar enligt 9 § lagen (1993:387) omstöd och service till vissa funktionshindrade och(dåvarande) 6 f § socialtjänstlagen. Utskottet ansågatt regeringen skulle återkomma till meden redovisning samt, om det behövs, även med förslagtill förändringar. följde utskottet (rskr.2000/01:195).Utskottets ställningstagandeUtskottet vill understryka att den enskilde vidansökan om stöd i form av bostad med särskildservice alltid har rätt till ett beslut. Skullebeslutet gå den enskilde emot har han eller honmöjlighet att överklaga beslutet hos allmänförvaltningsdomstol. Motion So574 (s) bör enligtutskottets mening inte föranleda något initiativ.Motionen avstyrks.Utskottet biträder inte heller förslaget atttillsätta en utredning om den sammanlagda effektenav LSS och socialtjänstlagen beträffande personligtstöd. Motion So619 (kd) yrkande 14 avstyrks.Funktionshindrade kvinnors utsatthetUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå en motion om atttillsätta en utredning med syfte attkartlägga våld och sexuella övergrepp motfunktions-hindrade kvinnor. Utskottethänvisar till att det av regeringen tillsattanationella rådet för kvinnofrid nyligenpublicerat en rapport om våld motfunktionshindrade kvinnor. Utskottet utgårfrån att det påbörjade arbetet fortsätter.Jämför reservation 23 (v, mp).MotionI motion So500 av m.fl. (v) begärsatt regeringen tillsätter en utredning med syfte attkartlägga våld och sexuella övergrepp mot kvinnor(yrkande 7). För motionärerna är det viktigt attbelysa funktionshindrade kvinnors utsatthet så attalla blir medvetna om att problemet existerar ochdet därmed kan motverkas. Motionärerna vill att enbred undersökning genomförs för att i möjligaste månkartlägga våld och sexuella övergrepp motfunktionshindrade kvinnor. Huvudansvaret för ensådan utredning bör läggas på Handikappombudsmannen.Handikapprörelsen, ,, Kvinnojourerna ochRikskvinnocentrum är självklara experter i en sådanutredning, anförs det.Bakgrund och tidigare behandlingUtskottet behandlade en likartad motion i betänkande2000/01:SoU12 och hänvisade då till att ändringen isocialtjänstlagen innebär attsocialnämnden bör verka för att kvinnor som är ellerhar varit utsatta för våld eller andra övergrepp ihemmet får stöd och hjälp för att förändra sinsituation. Utskottet anförde följande (s. 15):Utskottet konstaterar att regeringen på olikasätt har uppmärksammat problemet med kvinnorsutsatthet i allmänhet. Utskottet vidhåller att defunktionshindrade flickornas och kvinnornassituation inte får glömmas bort i dessasammanhang. Utskottet utgår från att regeringennoga följer frågan. Något initiativ frånriksdagen med anledning av motion T427 (v)yrkande 2 behövs därmed inte.Riksdagen följde utskottet (rskr. 2000/01:195).Regeringen inrättade Nationellt Rådför Kvinnofrid. Rådet har i uppdrag att fördjupakunskaperna om mäns våld mot kvinnor samt finnaytterligare vägar för att skydda kvinnor mot detvåld som alltjämt förekommer. Ett prioriterat områdeär att belysa frågan om våld mot kvinnor medfunktionshinder. publiceradesskriften slår mot det som gör ont. Våld motkvinnor med funktionshinder. Rapporten syftar tillatt inleda en diskussion om framtida åtgärder,anförs det. Den bygger på en rapport från denideella organisationen och Handikappsom har arbetat mot våld mot kvinnor medfunktionshinder. Det finns ingen statistik frånpolis, sjukvård, socialtjänst eller kvinnojourer omhur många hjälpsökande som har ett funktionshinder.Ytterligare forskning måste därför till för att manmed säkerhet skall kunna säga hur utbrett våldet motkvinnor med funktionshinder är och hur det ser ut.Det är också nödvändigt att handikappförbundenfortsätter att engagera sig i frågan, anförs det.Förhoppningsvis är det arbetet bara en början på ettbrett framtida engagemang i frågan från samtligahandikappförbunds sida.Utskottets ställningstagandeUtskottet delar uppfattningen att det är viktigt attbelysa funktionshindrade flickors och kvinnorsutsatthet så att alla blir medvetna om att problemetexisterar. Nationellt Råd för Kvinnofrids rapportsom nu publicerats utgör ett viktigt bidrag iarbetet med att synliggöra problemen på området.Rapporten bör ses som ett första steg för attinleda en diskussion om framtida åtgärder. Utskottetutgår från att detta arbete fortsätter. Motion So500(v) yrkande 7 är därmed i huvudsak tillgodosedd.HandikappguiderUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motioner omhandikappguider. Utskottet ser positivt påatt kommuner upprättar handikappguider medinformation om tillgänglighet m.m. men anserinte att bör ta något initiativ medanledning av motionerna. Jämför reservation24 (fp).MotionI motion So618 av m.fl. (fp) begärstillkännagivande om vad i motionen anförs omhandikappguider (yrkande 10). För att underlätta förpersoner med funktionsnedsättning att delta isamhällslivet skall information om tillgänglighetfinnas, som kan ge vägledning om vad gäller alltfrån handikappanpassade offentliga lokaler tilltidningar som ges ut på kassett, anför motionärerna.Om en informationsbas av detta slag kan skapaskommer det att bli intressant även för privataföretag att meddela vilken service detillhandahåller. Kommuner ochhandikapporganisationer kan med fördel delta i denhär typen av projekt, som bör få spridning i helalandet. Motionärerna anser att regeringen bör geHandikappombudsmannen i uppdrag att ta initiativtill att utforma handikappguider.Samma begäran finns också i motion So531 av ().Bakgrund och tidigare behandlingUtskottet har tidigare behandlat en motion omhandikappguider i betänkande 1999/2000:SoU14.Utskottet konstaterade då att det finns kommuner somupprättar guider med information om tillgänglighetm.m. Utskottet såg positivt på detta men ansåg inteatt borde ta något initiativ med anledningav det aktuella motionsyrkandet. följde utskottet (rskr.1999/2000:240).Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin tidigare ståndpunkt ochavstyrker därmed motionerna So531 (fp) och So618(fp) yrkande 10.Stöd till föräldrar medfunktionshindrade barnUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motioner om stöd tillföräldrar med funktionshindrade barn.Utskottet anför att personer som omfattas avLSS har rätt att få en individuellhandlingsplan där samtliga stöd- ochbehandlingsinsatser som görs av såväl kommunsom landsting skall redovisas liksom insatsersom vidtas av andra organ. Kommunen skallverka för att insatserna samordnas på ett förden enskilde så fördelaktigt sätt sommöjligt. Jämför reservation 25 (v, kd, mp).MotionerI motion So500 av m.fl. (v) begärsatt regeringen gör en översyn av stödet tillföräldrar med funktionshindrade barn enligt vad imotionen anförs om dessa föräldrars sociala ochekonomiska situation (yrkande 2). Ohälsotalet blandföräldrar till funktionshindrade barn ärförskräckande högt, anför motionärerna.Rehabiliteringen av sjukskrivna föräldrar fungerarinte, eftersom det är situationen kring barnet somär den egentliga orsaken till sjukskrivningen, medanrehabiliteringsinsatserna sätts in kring föräldern.Detta trots att det är brister i samhällsstödet iövrigt, dvs. skola, barnomsorg, avlastning ochsjukvård, som är den egentliga orsaken tillsjukskrivningen.I motion So365 av () begärstillkännagivande om behovet av att förbättra stödettill familjer med rörelsehindrade barn. Motionärenanför att det i samhället finns en oförståelse förhur den totala arbetssituationen ser ut för kvinnori familjer där ett barn har rörelsehinder. Denutbredda ohälsan hos mammor med rörelsehindrade barnvisar att stödet inte fungerar på etttillfredsställande sätt. Samhället brister i sittstöd både ekonomiskt och praktiskt.Bakgrund och tidigare behandlingEnligt 10 § lagen (1993:387) om stöd och servicetill vissa funktionshindrade (LSS) kan den enskildei samband med att insatser enligt LSS beviljasbegära att en individuell plan med beslutade ochplanerade insatser upprättas i samråd med honom. Iplanen skall även redovisas åtgärder som vidtas avandra än kommunen eller . Planen skallfortlöpande och minst en gång omprövas.Landstinget och kommunen skall underrätta varandraom upprättade planer. Planen är till för attklargöra den enskildes behov av insatser samtunderlätta samordningen mellan de olika organ somindividen får stöd av. Av 14 § framgår att kommunenskall verka för att insatserna som tas upp i planensamordnas.Stöd till familjer med rörelsehindrade barnbehandlades senast i betänkande 1999/2000:SoU14.Utskottet anförde då följande (s. 22):Utskottet vill med anledning av motion So278 (kd)om stöd till familjer med rörelsehindrade barnunderstryka att de personer som omfattas av lagenom stöd och service till vissa funktionshindradehar rätt att få en individuell handlingsplan därsamtliga stöd- och behandlingsinsatser som görsav såväl kommun som landsting skall redovisasliksom insatser som vidtas av andra organ.Kommunen skall verka för att insatserna samordnaspå ett för den enskilde så fördelaktigt sätt sommöjligt. Utskottet anser inte att motionen börföranleda något initiativ från sida.Motionen avstyrks.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1999/2000:240).Utskottets ställningstagandeUtskottet vill än en gång understryka att personersom omfattas av lagen (1993:387) om stöd och servicetill vissa funktionshindrade har rätt att få enindividuell handlingsplan där samtliga stöd- ochbehandlingsinsatser som görs av såväl kommun somlandsting skall redovisas liksom insatser som vidtasav andra organ. Kommunen skall verka för attinsatserna samordnas på ett för den enskilde såfördelaktigt sätt som möjligt.