bet · GP01UU4 · 2002-04-09 00:00:00 — att varje land måste vilja fördjupa sin demokrati ochrespektera de mänskliga rättigheterna för att utvecklingenskall nå de fattiga, tillgodose behovet av ökad samstämmighetmellan handel, bistånd och investeringar, ökamarknadstillträdet för samt öka kapaciteten förskuldhantering.Det finansiella systemets sätt att fungera innebär att detibland påvisar svagheter i den bakomliggande reala ekonomin.I vissa avseenden har det också ansetts fungeraotillfredsställande genom att det bidrar till återkommandefinansiella kriser med höga sociala kostnader som följd förde berörda länderna, i synnerhet för de allra fattigaste avdessa. En diskussion om behovet av en ny "finansiellarkitektur" har därför inletts[8].Införandet av en transaktionsskatt på internationellvalutahandel - en Tobinskatt - är ett av de förslag somnämnts som en möjlig lösning för att öka stabiliteten i detinternationella finansiella systemet och för att hanteraeller finansiera åtgärder mot växande globala utmaningar, somt.ex. miljöproblemen, klimatförändringarna och tendensernamot minskat internationellt utvecklingsbistånd.Frågan har behandlats av utrikesutskottet i dess yttrandetill finansutskottet om Global skatt på valutamarknaderna,s.k. Tobinskatt (yttr. 2000/01:UU3y). I betänkande2000/01:FiU25 har finansutskottet konstaterat att ettbetydande hinder för Tobinskatten är att skattentill stor del saknar stöd hos både nationella regeringar ochnationella parlament. Genom ett tillkännagivande av riksdagenden har regeringen givits i uppdrag att "arbetafram en globaliseringsstrategi, där både Tobinskatten ochandra förslag för att öka stabiliteten i det internationellafinansiella systemet och för att hantera eller finansieraväxande globala utmaningar värderas och prioriteras. Dennastrategi och prioritering av åtgärder bör sedan utgöragrunden för agerande i internationella församlingarsom FN och EU." Enligt vad utskottet inhämtat kommerregeringens förslag på detta område att presenteras undervåren 2002. Frågan om en transaktionsskatt på internationellvalutahandel (Tobinskatt) som ett bland flera alternativafinansieringssätt som komplement till traditionelltgåvobistånd har också behandlats i en rapport frånKommissionen om "Responses to the Challenges ofGlobalisation" inför i början av mars 2002.5.3.2 SkuldfrågorSkuldbördan utgör ett utvecklingshinder i många av defattigaste länderna. agerar därför aktivt för ökadeskuldnedskrivningar för dessa länder. har också påflera sätt, enligt utskottets mening, föregått med gottexempel vad gäller skuldlättnader för de allra fattigasteländerna.Sedan mitten av 1980-talet har sålunda hört till demest aktiva aktörerna på skuldområdet. skrevSverige för övrigt av sina fordringar för biståndslån till defattigaste länderna. Vidare har bilateralt bidragittill skuldlättnader inom ramen för ,"femte och sjätte dimensioner" och detbilaterala stödet till ekonomiska reformer. För att uppnå denutvecklingseffekt som krävs måste dock alla fordringsägaresamfällt genomföra skuldlättnader och alla bära sin andel avfinansieringsbördan. Därför har tillsammans medlikasinnade länder kraftfullt och med viss framgång drivitfrågan om varaktig och säker finansiering samt rimligbördefördelning.Sverige välkomnade 1996 varmt det s.k. HIPC-initiativet(Heavily Indebted Poor Countries) som ett första viktigt stegmot en lösning av skuldkrisen i de fattiga länderna.En av de grundläggande tankarna bakom HIPC-initiativet äratt de länder som kvalificerar för stöd skall ges en hållbarskuldnivå (denna gräns är satt till skuld i förhållandetill export). HIPC är ett medel och en möjlighet för defattiga och skuldtyngda länderna att permanent ta sig ur sinohållbara skuldsituation. En grundläggande förutsättning fördetta är emellertid att orsaken till landets ursprungligaskuldsituation åtgärdas. Det är dock inte endast skuldensstorlek som är avgörande för hur landets ekonomi utvecklas.Skuldhållbarhet är dessutom en funktion av sund ekonomiskpolitik, direktinvesteringar, utveckling av exportmarknader,fattigdomsbekämpning, skuldhanteringskapacitet med mera.Länderna har härvidlag ett stort eget ansvar för hur derasframtida skuld utvecklas. Biståndets roll är att stödja dennaprocess.Fram till och med september hade 23 länder nått dens.k. beslutspunkten från vilken länderna erhållersubstantiella skuldlättnader. Tre länder - , Boliviaoch - har nått den s.k. slutpunkten och därmederhållit skuldnedskrivning på hela sin externa skuldstocktill en nivå som bedöms ge länderna en hållbar skuld. Densammantagna skuldtjänsten för de 23 länderna beräknas under2001-2003 minska med cirka en tredjedel jämfört med gjordabetalningar under 1998-1999.Under hösten 1999 fattades beslut om att förstärka HIPC-initiativet mot bredare, djupare och snabbare skuldlättnader.Samtidigt förstärktes också initiativets fattigdomskoppling,som innebär att de resurser som frigörs vid skuldlättnadenkanaliseras till fattigdomsbekämpande ändamål. Utskottet serdetta som ett uttryck för den ökade samsyn som existerarför att ge de fattiga och skuldtyngda länderna substantiellaskuldlättnader.Kostnaderna för initiativets genomförande är emellertid såomfattande att insatser från och andra likasinnadegivare inte räcker till för att finansiera initiativet. Ettvillkor är att även de stora länderna axlar sin del avfinansieringsbördan. har därför varit drivande iarbetet att lägga fast en finansieringsprocess för HIPC-initiativet. fattade regeringen beslut om attutbetala till den skuldlättnadsfond somanvänds för att finansiera skuldlättnader under initiativet.Vidare har regeringen fattat beslut om att lämna ett bidragom för att finansiera den internationellavalutafondens deltagande under initiativet.Förslag som åtskiljningslöst syftar till att totalt skrivaned skulder för alla utvecklingsländer - i synnerhetmedelinkomstländerna - är däremot inte befogade, enligtutskottets mening. Sådana kan till och med visa sigkontraproduktiva för dessa länders strävanden att fulltintegrera sig med den internationella kapitalmarknaden.Anledningen till detta är att investerare kan tveka ellerbegära mycket hög ränta för att låna pengar till de ländersom inte kan betala tillbaka utan måste få skuldernanedskrivna. Tillgången till privata kapitalflöden tillrimliga räntesatser är avgörande för medelinkomstländernasutveckling.Lånefinansiering är ett viktigt alternativ när det gälleratt mobilisera resurser för utveckling i de fattiga länderna.Lånefinansiering är till och med en förutsättning för attåstadkomma utveckling i flertalet utvecklingsländer.Merparten av medelinkomstländerna är kreditvärdiga enligtVärldsbankens regelverk. Att helt skriva ned dessa ländersskulder skulle sänka deras kreditvärdighet och utestänga demfrån kapitalmarknaden alternativt kraftigt fördyra derasupplåning. Därigenom skulle de gå miste om de resurser som ären förutsättning för deras utveckling.IMF och har, enligt vad utskottet inhämtat,tagit intryck av tidigare års misstag och kraftigt anpassatoch förbättrat sin verksamhet. Därigenom fyller BrettonWoods-institutionerna nu en viktig funktion, inte minstbeträffande den internationella finansiella stabilitetenliksom för finansieringen av fattigdomsbekämpningen. Atttotalt skriva ned dessa institutioners fordringar skulledärför innebära ett hinder för deras fortsatta verksamhet.Därigenom skulle mycket viktiga finansieringskällor förutvecklingsländerna försvinna. Vidare måste en rättviseaspektbeaktas. De länder som skött sina betalningar till skullestraffas för detta då de inte skulle kunna få låna nya medeleftersom deras medel skulle användas för nedskrivning avandra länders misskötta betalningar.5.4. Globalisering och frihandelHandel är ett av de viktigaste medlen för att åstadkommaekonomisk tillväxt och generera de resurser som är nödvändigaför att kunna bekämpa fattigdomen.De senaste decennierna har präglats av betydande avvecklingav tullar och icke-tariffära handelshinder.Utvecklingsländerna deltar nu i allt större utsträckning ivärldshandelsutbytet och i arbetet i de multilateralainstitutionerna för handel och investeringar.Som följd av dessa handelsliberaliseringar harutvecklingsländerna kraftigt ökat såväl sin import som exportav varor. Tillverkningsindustrins andel avutvecklingsländernas totala exportvärde har också vuxitkraftigt. Handeln med varor och tjänster har fördubblats detsenaste decenniet. Den ökande handeln har varit gynnsam förutveckling och välfärd. Framstegen har emellertid varitojämnt fördelade genom att länder med öppen handel de senastetjugo åren noterat minst dubbel så stor tillväxt i sinaekonomier som de länder som behållit höga tullar ochavskärmat sig från import och konkurrens.Som utskottet tidigare utförligt redogjort för i betänkande1998/99:UU12 Utrikeshandel och internationella investeringarfinns stöd i ett omfattande empiriskt material föruppfattningen att frihandel är fördelaktig för alladeltagande aktörer. Frihandel gynnar ett lands utveckling.Ensidiga handelsliberaliseringar befrämjar tillväxt ochvälfärd på lång sikt. Övergångsvis kan dock problem uppkomma,och det finns, särskilt på jordbruksområdet, anledning attuppmärksamma de effekter som kan drabba u-länderna.Det råder även bred enighet om att fri handel övernationsgränserna generellt leder till högre sysselsättningoch ökat välstånd. Betydelsen av utrikeshandel ochinternationella investeringar för ekonomisk utveckling ärockså väl dokumenterad. Ekonomisk forskning talar också föratt de länder som prövat en självtillitsstrategi sominneburit att man avstått från att delta i världshandeln ochvärldsekonomin ofta har sämre ekonomisk och social utvecklingän andra länder. En omfattande forskning om internationellhandel och frihandelns fördelar förekommer på universitet,högskolor och forskningsinstitut världen över. Utskottetanser därför inte att det finns skäl för att inrätta ettsärskilt om den fria handelnsbetydelse.5.4.1 WTO och utvecklingsrundanMinisterdeklarationen från har en tydligutvecklingsprofil och reflekterar i de flesta delar deintressen som krävt ska inkluderas i texten. Dettavar en grundförutsättning för WTO:s fortsatta legitimitet ochför vilja att påbörja förhandlingar och derasförmåga att utnyttja handeln som ett utvecklingsinstrument.Deklarationens inledningsavsnitt anger att behovoch intressen skall genomsyra WTO:s arbetsprogram. Detbetyder bl.a. att frågor om förbättrat marknadstillträde,balanserade regler liksom långsiktig finansiering av teknisktbistånd och kapacitetsuppbyggnad är av avgörande betydelse. Ihuvuddelen av arbetsprogrammets områden tas särskild hänsyntill och de minst utvecklade ländernas intressen.I deklarationen görs också specifika referenser tillbehovet av tekniskt bistånd och kapacitetsuppbyggnad inom femav arbetsprogrammets områden. Förhandlingar kommer också attske på områdena om implementering, jordbruk,marknadstillträde för icke-jordbruksprodukter och särskildoch differentierad behandling av stor betydelse för u-ländersförmåga att dra nytta av WTO i framtiden.I och med att enighet uppnåtts om att inleda nyamultilaterala handelsförhandlingar har frågan om entransatlantisk gemensam marknad inte längre någon aktualitet.EU och har emellertid ett nära samarbete ihandelspolitiska frågor inom ramen för det transatlantiskaekonomiska partnerskapet (TEP) som etablerades 1998. Detövergripande syftet med detta samarbete är att stärka detmultilaterala systemet som man vill eliminerahandelshinder över . Trots detta fortsätter ,enligt utskottets mening, att föra en motsägelsefullhandelspolitik, där nationella särintressen iblandprioriteras framför frihandel och där unilateralaskyddsåtgärder sätts in på bekostnad av respekten för detmultilaterala förhandlingssystemet.Som utskottet tidigare framhållit i betänkande 1998/99:UU12har internationell handel - liksom andra former av samarbeteöver gränserna - positiva effekter för demokrati ochmänskliga rättigheter samt bidrar till att befrämja person-och kunskapsutbyte mellan länder. I det perspektivetvälkomnar utskottet inträde iVärldshandelsorganisationen (WTO) . Det ärutskottets uppfattning att inträde i WTO kan medföraatt det kinesiska samhället ytterligare öppnas mot omvärldengenom den exponering detta medför i fråga om handel,investeringar och internationellt umgänge i allmänhet. Dettabör i sin tur även leda till en mer demokratisk utveckling iKina. Medlemskapet i WTO och inlemmandet i det multilateralahandelssystemet torde även bidra till utveckling motatt bli en ansvarstagande medlem av det internationellasamfundet. Genom WTO-medlemskapet har också anslutit sigtill vissa rättsliga principer som, om de följs, får enpositiv inverkan vad gäller respekten för mänskligarättigheter.Utskottet konstaterar att arbetet i WTO har blivit mertransparent. Detta är viktigt för att skapa förtroende hosallmänheten för det arbete som bedrivs inom organisationen.EU och har varit pådrivande i denna diskussion,vilket har resulterat i färre möten i begränsad krets ochbättre koordinering av möten. Bruket av informella möten meddeltagande av alla medlemmar som så önskar har ökat.Sverige och övriga EU-länder anser dock att mer återståratt göra både vad gäller den interna och den externaöppenheten. Till exempel bör öppna specialsessioner i WTO därparlamentariker och företrädare för olikaintresseorganisationer bereds möjlighet att deltagaövervägas. Ökade aktiviteter riktade mot det civila samhälletär enligt utskottets mening önskvärda.I samband med sådana reformplaner är det viktigtatt ta hänsyn till WTO:s mellanstatliga karaktär, att allabeslut baseras på konsensus samt att effektiviteten i WTO-arbetet inte får försämras.Sverige driver en långtgående frihandelsvänlig linje inomEU med syfte att successivt eliminera handelshinder för export till i-länder. Enligt svensk uppfattning böru-länderna ges möjlighet att gradvis öppna sina marknadersamtidigt som handelshinder elimineras i snabbare takt vadgäller export till i-landsmarknaderna. WTO-avtalens implementering innehåller en mängd undantag som geru- och MUL-länder möjlighet till förlängt skydd förindustrier. stöder sådana undantag och avser att föraen generös politik inom ramen för Doha-rundan vad gäller implementering av avtal och övergångsregler.Sverige har länge verkat för lägre tullar och ser detdärför som glädjande att förhandlingar nu inleds med avsiktatt reducera, och helst avveckla, tullar. Förhandlingarnagäller även generella tullsänkningar och avskaffande avsärskilt höga tullar samt de problem som uppstår då tullarnapå färdiga varor är högre än tullarna på insatsvaror. Dettautgör ett stort handelshinder för många u-länder.WTO:s regelverk ger redan särskilda fördelar, bådevad gäller längre övergångsperioder och stöd förimplementering av WTO-regler och unilateralt fördelaktigtmarknadstillträde (genom GSP-systemet). Förutom att (speciellt de fattigaste) behöver särskilda fördelar vadgäller marknadstillträde på de rikare ländernas marknader ochstöd för att förbättra sin handelskapacitet krävs att detinhemska näringslivet och dess produktionskapacitet stärks.Sverige lägger särskild vikt vid marknadstillträde för deminst utvecklade länderna, MUL. EU:s beslut den 26 februari2001 att utöka denna fördelaktiga behandling av MUL för iprincip alla produkter utom vapen ligger väl i linje medSveriges ansträngningar. Beslutet innebär att de minstutvecklade länderna (f.n. 49 stycken) får tull- ochkvotfrihet på samtliga varor som finns uppräknade i densärskilda förordningen för tullförmåner, det allmännapreferenssystemet, (().Beslutet (Everything but Arms) trädde i kraft medundantag för tre produkter - socker, ris och bananer. Fördessa fastställdes övergångsperioder och ett kvotsystem. Dennya GSP-förordningen är i kraft sedan den 1 januari 2002.Världshandeln behöver nya rättvisa spelregler. Sverigearbetar därför för att liberalisera ursprungsreglerna i EU:spreferensavtal, i synnerhet för de minst utvecklade länderna.Av hänsyn till existerande tillverkningsindustri inom EUfinns dock fortfarande ett relativt starkt motstånd motsådana liberaliseringar.5.4.2 Tekniskt bistånd och kapacitetsbyggandeInom WTO har man enats kring uppfattningen att ett ökat ochmer effektivt handelsrelaterat tekniskt bistånd är nödvändigtför att skall kunna driva sina intressen i WTO ochgenomföra resultaten av internationella handelsförhandlingar.WTO:s tvistlösningsmekanism innehåller ett flertalbestämmelser om särskild hänsyn till ihandelstvister. Dessutom bistår medrättshjälp. har också, tillsammans med en rad u- ochi-länder, grundat och finansierat ett rättscentrum för (, ACWL). Detta ärfristående från WTO och har främst till uppgift att bistå med juridisk rådgivning i handelstvister men också atthålla utbildningar och seminarier för att öka kunskapen blandu-länder om WTO:s tvistlösningssystem.Sverige verkar för att öka och effektiviserahandelsrelaterat tekniskt bistånd. Svenska bidrag tillhandelsrelaterat tekniskt bistånd inriktas främst på defattigaste . Utöver det stöd som behövs för attstärka förhandlingsteknisk förmåga behövs även annat stöd sompå landnivå främjar kapacitet att producera ochexportera.Det är angeläget att det regionala handelsutbytet emellan ökar -bl.a. genom sänkta tullnivåer. Genomdet handelsrelaterade tekniska biståndet bidrar tillatt åstadkomma en utvecklingsorienterad handelspolitik i ochmellan . Som exempel har bidragit till ettprojekt för att utarbeta en ny handelspolitik i ochlämnat stöd till regionala samarbetssträvanden som syftattill att öka samordningen i handels- ochinvesteringspolitiska frågor i östra är pådrivande inom EU vad gäller konkreta åtagandenoch har föreslagit att EU skall fördubbla stödet till WTO:shandelsrelaterade tekniska bistånd samt öka stödet tillövriga multilaterala organ . Vi har också genomförtsådana ökningar vad gäller sitt bilaterala stöd till dessaorgan. verkar också för att stödet skall ges pålängre sikt än vad nu är fallet. I samband med dengivarkonferens till Development Agenda Global Trust Fundsom hölls i ökade vårt bidrag från8 till . Konferensen somhelhet var lyckad såtillvida att det mål om som satts inför mötet fördubblades (varavdryga 20 miljoner i nya pengar).Utöver till WTO ger handelsrelaterat teknisktbistånd via bl.a. och . Genom Sida förmedlas dennatyp av stöd också av frivilligorganisationer och bilateraltvia kurser som Sida självt anordnar eller hyr in konsulterför. I samband med var med ochannonserade att man skulle ombilda AITIC - nu en schweiziskorganisation - till en mellanstatlig sådan. AITIC kommer attge råd och analytiskt stöd i WTO-förhandlingar, anpassatefter enskilda länders speciella situation. Särskilduppmärksamhet kommer att ges till de fattigaste länderna, ochde länder som saknar representationskontor vid WTO:shuvudkontor i ger också inom ramen för omfattande stödför att stärka AVS-ländernas förmåga att förhandla omekonomiska partnerskapsavtal (EPA). Detta ser som ettsätt att stärka i EPA-förhandlingarna men även somett sätt att förbereda AVS-länderna för multilateralahandelsförhandlingar. EU har också etablerat ett särskiltAVS-kontor i som skall stödja ländergruppen i WTO-förhandlingarna.För att alla länder skall acceptera frihandel och ävenkunna tillgodogöra sig de möjligheter som globaliseringenmedför så är det emellertid enligt utskottets meningnödvändigt att de rikare länderna är beredda att lämnaytterligare ökat tekniskt bistånd till u-ländernasnäringslivsutveckling och för att underlätta för attexportera till i-landsmarknaderna. Det måste också vara enprioriterad uppgift att på olika vägar bidra till direktförhandlingsstöd samt mer långsiktigt till kapacitetshöjandestöd för att utveckla institutioner som underlättar handeloch för analys och förhandlingskapacitet på handelspolitikensområde. Detta är viktigt för att förbättra u-ländersmöjlighet att dra nytta av WTO:s regelsystem liksom för attöka förtroendet för WTO och för i-ländersutvecklingssträvanden.5.4.3 IT-teknik och e-handelDen nya IT-tekniken erbjuder unika möjligheter till kunskapoch information. av världens befolkning haremellertid inte tillgång till datorer, och mer än hälften haraldrig använt en telefon. Därmed riskerar globaliseringen attbidra till att ytterligare förvärra skillnaderna till förmånför en privilegierad elit medan den stora majoritetenmänniskor i världen inte kan dra nytta av den nya teknikensfördelar. Risken är att en ökning av denna digitala klyftakan leda till en ökning även av andra klyftor, dvs. ju mersamhällena i höginkomstländerna går in iinformationssamhället desto mer marginaliserade blir defattiga länderna. När mer och mer av handel och tjänster,medier, kontakter mellan organisationer och med myndigheterflyttas över till Internet kommer det också att bli alltkostsammare för de fattiga länderna att stå utanför dennautveckling[9].E-handel skapar nya handelsmöjligheter för alla länder.Inom WTO pågår , med aktivt deltagande av EU, ettarbete med syfte att skapa och upprätthålla en miljö somfrämjar utvecklingen av e-handel. Däri ingår bl.a. att seöver hur existerande regelverk för den internationellahandeln (avtalen , GATS och TRIPS) förhåller sig till e-handel. Särskild uppmärksamhet ägnas åt utvecklingsaspekterav e-handel. WTO:s medlemsländer har enats om attupprätthålla tullfrihet för e-handel, i ett första steg framtill nästa ministermöte hösten 2003.Sverige arbetar aktivt med att främja tillväxt av IT i sinasamarbetsländer. Detta sker dels genom att IT integreras ibiståndet som en naturlig del, dels genom specifikasatsningar på IT.Utbyggnad av IT kan inte ske utan insatser av den privatasektorn. Det är den som har både kompetens och kapital. Detär därför viktigt att företag är med tidigt i processen vadgäller policyutveckling. Enligt vad utskottet inhämtat harSida och UD skapat en referensgrupp som består avrepresentanter för de största telekomföretagen, IT-företagensbranschorganisationer och universiteten för att den skallkunna ge kompetens och idéer angående IT-utveckling i fattigaländer. stöder även UNICT Task Force som är en globalgrupp under FN:s generalsekreterare med representanter förregeringar, företag och NGO:er som skall studera hur man kananvända IT för fattigdomsbekämpning.5.4.4 Livsmedelssäkerhet och jordbrukshandelLivsmedelssäkerhet i uppnås i första hand genom enmålmedveten politik för att avskaffa eller reducerafattigdomen. Ett rättvist och marknadsorienterat system förhandel med jordbruksprodukter kan ge viktiga bidrag i dennasträvan. De multilaterala handelsreglerna på jordbruksområdetkan påverka livsmedelssäkerheten på framför allt två sätt:dels genom effekter på världsmarknadspriserna vilket påverkarincitamenten för jordbruksproduktion och inkomsterna inomjordbruket, dels genom inverkan på u-ländernashandlingsutrymme för att bedriva jordbruks- ochlandsbygdspolitik. Avreglering och liberalisering av i-länders jordbruks- och handelspolitik är därför viktiga medelför att förbättra förutsättningarna förlivsmedelsproduktionen i . Jordbruksproduktion i är i många fall det bästa medlet förlandsbygdsutveckling och förbättrad livsmedelssäkerhet.Riksdagen beslutade att skall arbeta för enjordbruks- och livsmedelspolitik inom EU som bl.a. bidrartill global livsmedelssäkerhet. Detta mål ska uppnås medhjälp av avreglering av de delar av EU:s jordbrukspolitik somstör världshandeln med jordbruksvaror och livsmedel, bl.a.genom att pressa ner världsmarknadspriserna. Det är därmedangeläget att i förhandlingarna om ett nytt jordbruksavtalinom ramen för WTO så långt som möjligt (givet WTO:s mandat,dvs. begränsning till renodlade handelsfrågor) eftersträvaett för mer rättvist handelssystem.