bet · GP01FIU20 · 2002-05-30 00:00:00 — Erfarenheterna avden snabba försämringen avstatsfinanserna i början av 1990-taletavskräcker.Offentliga bidrag bidrar till en jämnarefördelningUtskottet vill i detta sammanhang peka påden studie av fördelningen av offentligabidrag till barnomsorg, utbildning samthälso- och sjukvård som redovisas ibilaga 3 i vårpropositionen.Undersökningen visar tydligt att deresurser som fördelas via de offentligaverksamheterna klart bidrar till enjämnare fördelning i samhället. Framförallt blir omfördelningen över livscykelntydlig när effekterna av desubventionerade offentliga tjänsternaundersöks. Till exempel beräknas personeri 90-årsåldern få vård och omsorg för igenomsnitt . Barn ochungdomar erhåller ca iform av främst barnomsorg och utbildning,medan personer endastutnyttjar offentliga tjänster för 15 000kr. När det gäller subventioner avutbildning visar studierna attsnedrekryteringen till den högreutbildningen är betydande.Subventionerna till högskolan gynnarframför allt barn till högutbildade ochtjänstemän. Däremot har klyftan i antaletutbildningsår mellan olika grupper isamhället minskat markant de senasteåren. Andra resultat är t.ex. attbarnfamiljer och pensionärer gynnas ochatt subventionerna påtagligt minskarinkomstspridningen. Personer med relativtlåg ekonomisk standard erhåller mer, bådei absoluta och relativa termer, än devälbeställda. Vidare gynnas kvinnor merän män av den offentliga tjänstesektorn.Ökade resurser till vården, skolan ochomsorgen .Den omfattande saneringen av deoffentliga finanserna har under desenaste åren skapat utrymme försatsningar på att öka resurserna ochförbättra kvaliteten inom skolan, vårdenoch omsorgen av barn och gamla. Denstarka inkomstutvecklingen i den svenskaekonomin innebär dessutom attskatteintäkterna i den kommunala sektornökat markant , ochsom framgår av regeringens beräkningar ivårpropositionen kommer de att fortsättaatt öka framöver, dock inte i lika snabbttakt som tidigare.I år är resursöverföringen från statentill kommuner och landsting ca 30miljarder kronor högre jämfört medsituationen 1996. Enligt utskottetsmening är det nödvändigt att kommunernasoch landstingens ekonomi förstärksytterligare. Behoven inom vården, skolanoch omsorgen är fortfarande stora. Inomramen för försvarsuppgörelsen görs ensärskild satsning på vård och omsorg omtotalt ca . Av medlen skall3 miljarder kronor utbetalas och 4miljarder kronor 2004. Till detta skallsedan läggas den kraftiga satsning påskolan . Nästa årtillförs skolan ytterligare 1 miljardkronor, efter en ökning på 0,5miljarder kronor och iår. Därefter ökar tilldelningen med 1miljard kronor . Dekommuner som har svårt att nå ekonomiskbalans tillförs ytterligare resurserunder 2003.Ett ytterligare särskilt bidrag införstill kommuner och landsting medbefolkningsminskningar om totalt 400miljoner kronor åren 2003 och 2004.Vidare avsätts ytterligare 1,25 miljarderkronor 2003 och 2004 för att kortaväntetider och förbättra tillgängligheteninom sjukvården.Sammantaget innebär detta att kommun-och landstingssektorn får ytterligarestora förstärkningar föratt säkra en god vård, omsorg och skola.Ovanpå detta tillkommer de resurser somregeringen satsar inom ramen för enfamiljepolitisk reform, t.ex. maxtaxan.Utskottet vill i detta sammanhang ocksåerinra om att det vid sidan av dessaresursstärkande åtgärder görs en mängdsatsningar för att öka kvaliteten ocheffektiviteten inom t.ex. skolan ochvården. Från och med halvårsskiftetändras t.ex. reglerna om avgifter inomäldre- och handikappomsorgen. Syftet medförändringarna är att garantera alla sombetalar avgift för vård ochomsorg rimliga avgifter och en trygglevnadsstandard. införs ettnytt högkostnadsskydd inom tandvården föräldre. Stödet förbättras ytterligareunder . Inom skolan har under desenaste åren genomförts en av de störstautvecklingsinsatserna genom tiderna - dennationella satsningen på IT i skolan(Itis). Itis pågår ochinnebär bl.a. att 70 000 lärare fåttförbättrade kunskaper om hur IT kananvändas som ett verktyg i skolan.Utskottet vill även peka på attregeringen lagt framförslag om ett nytt system för dekommunala momsavdragen. Förslagetbehandlas av utskottet i betänkande2001/02:FiU17.. och behovet av offentlig och kommunalverksamhet växerBehoven av offentlig och kommunalverksamhet kommer att öka starktframöver, bl.a. till följd av dendemografiska utvecklingen och den allthögre andelen äldre i befolkningen Detframgår tydligt i t.ex. den analys somregeringen redovisade i bilaga 1 kapitel12 i förra årets vårproposition. Framtill beräknas befolkningöka med i genomsnitt omkring 20 000personer . Hela ökningen kommer attske i åldersgrupperna . Dettaställer stora krav på en väl fungerandeoffentlig sektor med starka och sundaoffentliga finanser. Därtill krävs en godekonomisk tillväxt och en ökadsysselsättning. Till följd av bl.a. denhöga tillväxten och den stigandesysselsättningen i slutet av 1990-taletoch bedömskommunernas och landstingensskatteinkomster öka med omkring 75miljarder kronor under perioden2001-2004. Detta visar enligt utskottetsmening på vikten av att åtgärder vidtasså att den svenska ekonomin uthålligt kanhålla en hög tillväxttakt.Vid sidan av detta är det enligtutskottets mening också mycket viktigtatt de resurser som redan finns i denkommunala sektorn används mer effektivt.Den pågående omdaningen ocheffektiviseringen av den kommunalaverksamheten måste fortsätta, även ombidragen och skatteintäkterna ökar.Pensionärerna och pensionernaI motion Fi37 (kd) hävdas attregeringens okänsliga budgetsaneringdrabbat pensionärerna hårt. Utskottetvill med anledning av detta anföraföljande. Regeringen gjorde tidigt klartatt när statsfinanserna stärks ochekonomin börjar växa skall situationenförst förbättras för de grupper isamhället som drabbats extra hårt av desvåra tiderna.Redan i budgetpropositionen för 1999föreslog regeringen därför en förbättringav pensionärernas ekonomi med omkring 4miljarder kronor. Det reduceradeprisbasbeloppet för pensionärer ersattesfr.o.m. 1999 av det fulla prisbasbeloppetsamtidigt som bostadstillägget tillpensionerna höjdes för att gynna de sämstställda pensionärerna. Satsningen påpensionärerna fortsatte ibudgetpropositionen för 2001.Bostadstillägget och det särskildabostadstillägget höjdes ytterligaresamtidigt som den tidigare tillfälligahöjningen av pensionstillskottetpermanentades. Vidare höjdes detsärskilda grundavdraget för pensionärer iinkomstbeskattning.I år får pensionärerna en särskildskattesänkning på perår. Dessutom har bostadstilläggetjusterats upp ytterligare, och totaltunder perioden har bostadstillägget förpensionärer höjts från till avbostadskostnaden upp till taket.Samtidigt har golvet i systemet slopatsoch taket höjts till per månad.Under nästa år införs ett s.k.äldreförsörjningsstöd för personer sominte har rätt till folkpension. Dessa äri dagsläget hänvisade till socialbidragför sin försörjning.Utskottet vill i detta sammanhang ävenpeka på att de satsningar som görs ochplaneras inom vården och omsorgen är avutomordentligt stor betydelse, inte minstför äldre och pensionärer. Under perioden1999-2001 satsades t.ex. 300 miljonerkronor på den nationella handlingsplanenför äldre, vilket bl.a. inbegripitanhörigstöd, telefonjour för äldre ochanhöriga och försöksverksamhet ihemtjänsten. Därutöver satsades omkring400 på fler platser ochhögre standard i äldreboendet. införs dessutom ettnytt högkostnadsskydd i tandvården föräldre, och stödet för äldretandvårdenutökas ytterligare 2003. införs också en maxtaxainom äldreomsorgen.Som redovisades ovan, under rubrikenOffentliga bidrag bidrar till en jämnarefördelning, går en stor del av deoffentliga resurserna och tjänsterna inomvården och omsorgen till personer i dehögre åldersgrupperna.Saneringen av de offentliga finansernaoch demografinUtskottet har vid flera tillfällenbehandlat budgetkonsolideringens effekterpå fördelningen i samhället (senast ibet. 2001/02: FiU1). Enligt utskottetsuppfattning fanns det inte någotalternativ till saneringen av deoffentliga finanserna. Den var nödvändigför att återställa förtroendet för svenskekonomi och få ned de höga räntor somallvarligt dämpade tillväxtkraften, inteminst i de mindre och medelstoraföretagen. Den var också nödvändig föratt säkra den framtida välfärden. redovisat tidigare står Sverigeinför en stor demografisk utmaning genomatt andelen äldre i befolkningen ökar.För att klara av den påfrestning somdetta kommer att innebära på deoffentliga sy- stemen krävs ettöverskott i de offentliga finansernaunder de närmaste åren.Enligt utskottets mening är det ocksåviktigt att inse att de senaste årenskraftiga uppgång i den svenska ekonomintill en ganska stor del beror på detfaktum att nu har sanerat deoffentliga finanserna och etablerat ettöverskott. Det är också viktigt att inseatt utan sanering hade det inte varitmöjligt att bedriva en expansivfinanspolitik för attdämpa effekterna av den internationellakonjunkturnedgången.Ett för alla ..I utskottets betänkande med anledning avbudgetpropositionen (bet.2001/02:FiU1) behandlades den storafördelningspolitiska utmaning som liggeri att minska klyftorna i samhället ochantalet personer som är marginaliserade.Enligt utskottets mening ger ekonomisktillväxt bättre förutsättningar för ökadrättvisa. Tillväxten i sig är däremotingen garanti för rättvisa, utan för attminska klyftorna i samhället krävs enaktiv politik för rättvisa. Målet börvara att människors livsval inte skallbegränsas av bakgrund eller kön. Allaskall ha samma rätt och möjlighet tillvård, utbildning och omsorg. Vidare måstealla former av diskriminering upphöra.Invandrare, flyktingar och de som bott iSverige i många generationer skall geslikartade möjligheter i livet.Även om mycket återstår att göra har desenaste årens tillväxt gjort det möjligtatt vidta åtgärder inom en rad områden;t.ex. har initiativ tagits för att ökaförutsättningarna för en långsiktigthållbar integration. Inom bl.a.arbetsmarknads- och utbildningsområdetpågår en rad olika insatser för att ökainvandrarnas möjligheter att delta iarbetslivet.Olika fördelningsanalyser visar attbarnfamiljer och då särskilt ensamståendeföräldrar, ungdomar och invandrarefortfarande har det sämre nu än i börjanav . En rad åtgärder harvidtagits och vidtas för att förbättrasituationen för dessa grupper.Andra studier visar att det finnsstrukturella faktorer som gör att vissasamhällsgrupper har större tillgång änandra till utbildning, höga inkomster ochen god välfärd. Det är t.ex. fortfarandebetydligt vanligare att barn tillföräldrar med högre utbildning studerarvidare än att barn till föräldrar medlägre utbildning gör det. Det är bl.a. idetta perspektiv som regeringenssatsningar på ökat antal platser påhögskolor och universitet och detreformerade studiemedelssystemet skallses.Studier som bl.a. regeringen genomförtvisar att lönespridningen i ökadenågot under senare delen av 1990-taletefter att ha minskat . Till följd av den ekonomiskakrisen i början av 1990-taletmarginaliserades vissa grupper. Tillexempel har antalet människor som ärlångtidsarbetslösa, långtidssjuka ellerberoende av socialbidrag ökat. För att motverka detta måstebl.a. marginaleffekter av olika slagminskas så att det lönar sig bättre attstudera och arbeta. Därmed minskar riskenför att människor fastnar isocialbidragsberoende ochlångtidsarbetslöshet. Beslutet om attinföra maxtaxa i förskoleverksamheten ochbarnomsorgen är ett exempel på åtgärdersom bidrar till att minskamarginaleffekterna. Sänkning avmarginalskatterna genom höjningen av dennedre skiktgränsen för statliginkomstskatt och kompenseringen avegenavgifterna är andra exempel. Enligtberäkningar som redovisas ivårpropositionen hade en ensamstående medtvå barn en marginaleffekt på . harmarginaleffekten för denna familjetypsjunkit med , till58,. För sammanboende med två barnhade marginaleffekterna under sammaperiod sjunkit med omkring 5procentenheter.. och socialbidragsberoendet skallhalverasSom utskottet nämnde ovan ökadesocialbidragsberoendet under 1990-talet.Denna utveckling är enligt utskottetsmening ett hårt slag för alla som kämparför ökad rättvisa och högre välfärd.Riksdagens och regeringens uppsatta målär att socialbidragsberoendet skallhalveras mellan 1999 och 2004.Utvecklingen och uppfyllelsen av måletskall avrapporteras tillriksdagen. Enligt regeringens förstaavstämning av målet i budgetpropositionenför 2002 bilaga 3 uppgicksocialbidragsberoendet till omkring115 000 s.k. helårsekvivalenter (antalvuxna personer med full ersättning underett helt år). För att målet skall nåskrävs alltså att antaletsocialbidragsberoende sjunker tillomkring 57 2004, räknat ihelårsekvivalenter. Det kan jämföras medatt antalet socialbidragsberoende 1990,dvs. före den kraftiga nedgången i densvenska ekonomin, uppgick till 71 700.Till följd av bl.a.sysselsättningsuppgången och densjunkande arbetslösheten minskade antaletberoende av socialbidrag med mer än 12 %under 2000, till 101 000helårsekvivalenter, och enligtSocialstyrelsens statistik fortsattekostnaden för socialbidragen att minskamed ytterligare under förra året.Detta visar enligt utskottets mening attdet är kampen för ökad sysselsättning ochminskad arbetslöshet som är avgörande närdet gäller att bryta bidragsberoendet idet svenska samhället. Möjligheterna förutsatta grupper att skaffa jobb, egenförsörjning och delta i arbetslivet måsteöka. har inte råd - varkenmänskligt eller ekonomiskt - att ställadessa grupper utanför.I vårpropositionen redovisas engenomgång av de fördelningspolitiskakonsekvenserna av halveringen av denöppna arbetslösheten till 4 %.Undersökningen visar på mycket godaeffekter. Halveringen har framför alltgynnat låginkomsttagare, men till vissdel även medelinkomsttagare.OECD:s BNP-statistikModerata samlingspartiet,, ochFolkpartiet använder i den politiskaargumentationen det som brukar kallas förOECD:s tillväxt- eller välfärdsliga. Vaddet handlar om är den statistik som OECDsammanställer av köpkraftskorrigerade BNP-uppgifter per capita. har, enligtt.ex. motion Fi36 (m), halkatfrån en fjärde till en sjuttonde plats ivälfärdsligan.Som utskottet påpekat vid tidigarebehandlingar (senast i bet. 2001/02:FiU1) är statistik så osäker bör vara mycket försiktig med att draalltför långtgående slutsatser avuppgifterna. Möjligheten till jämförelsermellan länderna är mycket begränsad,enligt bl.a. egna uppgifter.Dessutom har måttet stora brister sommått på den ekonomiska välfärden.Även valet av tidsperiod är avavgörande betydelse för resultatet.Arbetarrörelsens Ekonomiska Råd (AER) hari en rapport (nr 5 2000) visat att om istället 1947 används som utgångsår och1997 som slutår och BNP per innevånare iåldern används som välfärdsmåttblir resultatet en allmän, mycket kraftigutjämning mellan . Sverigesplaceringar ändrades frånplats sex till plats åtta. Samtidigtökade nivå från tillnästan av nivå.Utskottet kan konstatera att svenskekonomi tappat i relativ position underframför allt två perioder - under andra hälften av 1970-taletoch . Den absolutstörsta nedgången kom då BNP föll somflera andra länder fortsatte att ha enpositiv tillväxt.Sveriges relativa position förbättrasI motion Fi37 (kd) redovisas en delberäkningar som anses bevisa att Sverigesläpat efter i tillväxt även i slutet av1990-talet. Sådana beräkningar är dockmycket beroende av t.ex. tidsperiod förjämförelse. I motionen sägs t.ex. attSveriges BNP 2001 skulle ha varit 205miljarder kronor högre om haft sammatillväxttakt som . mening är det myckettillfredsställande att under desenaste åren haft en hög ekonomisktillväxt. måste man komma ihågatt uppgången delvis är en följd av denkraftiga nedgången , då BNP föll betydligt merän . Om man i stället görberäkningen att haft sammatillväxt som under hela 1990-talethade BNP i stället varitomkring 20 miljarder lägre 2001. Tilldetta kommer att arbets-lösheten i fortfarande,trots den höga tillväxttakten, liggerkring av arbetskraften.Enligt statistik steg SverigesBNP med i genomsnitt mellanåren 1995 och 2001 (inklusivetillväxttakten 1995, dvs. ).Tillväxten i OECD-området ökade med igenomsnitt under sammaperiod, tillväxten i med i genomsnitt2,och tillväxten i euroområdet med2,. Detta innebär att omSverige haft sammatillväxt som , EU och euroområdet igenomsnitt hade nivån på BNPvarit lägre 2001.I motion Fi39 (fp), men också imotionerna Fi36 (m) och Fi37 (kd), angesatt målet för den ekonomiska politikenbör vara en långsiktigt hållbar tillväxtpå per år.Hög tillväxt - ett viktigt mål i denekonomiska politikenSom utskottet framhållit vid ett flertaltillfällen tidigare är en hög ekonomisktillväxt en mycket viktig del av denekonomiska politiken, under förutsättningatt den är ekologiskt hållbar. Somredovisades ovan har BNP stigitmed i genomsnitt per år sedanslutet av 1994, vilket är en halvprocentenhet mer än genomsnittet ieuroområdet. Om man i stället mäter frånslutet av 1997, då de negativa effekternaav den nödvändiga saneringen av deoffentliga finanserna började avta, harsvensk ekonomi vuxit med i genomsnitt 3,, dvs. övertillväxten i euroområdet.Utskottet vill här passa på attreferera till en rapport om de offentligafinanserna i EU som EU-kommissionennyligen presenterade. Enligt rapporten ärde svenska offentliga finanserna de blandde offentliga finanserna i EU-ländernasom bäst stimulerar till ökad tillväxtoch ökad sysselsättning. Vidare ärSverige ett av de två länder som under1990-talet lyckats förbättra deoffentliga utgifternas bidrag tilltillväxt och sysselsättning somutgiftsnivån sjunkit. Det andra landet ärNederländerna.Det är utskottets fasta övertygelse attmöjligheterna att nå den högatillväxttakten i slutet av 1990-talethade varit betydligt sämre med debudgetalternativ som Moderatasamlingspartiet, ochFolkpartiet liberalerna presenterat förden aktuella perioden. De mycket storaskattesänkningar och budgetnedskärningarsom partierna, framför allt Moderatasamlingspartiet, förespråkat hade medstor sannolikhet skapat en betydande orooch osäkerhet bland ekonomins olikaaktörer med kraftigt negativa effekter påtillväxt, sysselsättning och välfärd somföljd.Utskottet vill i anslutning tilldiskussionen om tillväxt kort ävenredogöra för en vidareutveckling av denköpkraftskorrigerade BNP-statistiken somEU:s statistikorgan, , tar fram.Eurostat har bl.a. undersökt denköpkraftskorrigerade produktionsnivån förolika regioner inom EU-länderna under1998. Resultatet visar på en ganska storskillnad mellan de fattigaste och rikasteregionerna i flertalet länder. Denstörsta spridningen finns enligt Eurostati följt av , Österrikeoch . Enligt uppgifterär det land som har den minstaspridningen mellan olika regioner. Ilikhet med s.k. välfärdsliga äräven beräkningar behäftade medstora statistiska problem. Men enligtutskottets mening kan man ändå draföljande viktiga slutsats: de regionalaklyftorna i förefaller varabetydligt mindre än i flertalet övrigaländer i EU.Utskottet vill i likhet med vidtidigare behandlingar också erinra om attdet finns andra undersökningar som kankomplettera mått och därmed bidratill att fördjupa diskussionen omekonomisk välfärd. En sådan undersökningär den rapport om utvecklingsnivån ivärlden som FN:s utvecklings- ochbiståndsorgan, UNDP, publicerar varje år.En annan intressant rapport, därperspektivet visserligen är någotsnävare, är ESO:s (Expertgruppen förstudier i offentlig ekonomi) undersökningmed titeln mått mätt (Ds2000:23). Rapporten är en s.k.benchmarkstudie över ochinnehåller en jämförelse mellan Sverigeoch andra länder när det gällerutvecklingen i tolv olikasamhällssektorer och för 155 olikaindikatorer. Kortfattat visar resultateni rapporten att totalt settklarar sig bra. I 67 av de 155indikatorerna placerar sig påförsta eller andra plats. När det gällersektorer som hälso- och sjukvård,socialförsäkringar, inkomstfördelning ochIT-sektorn ligger tillövervägande delen över den genomsnittliganivån i undersökningen.En annan undersökning, där perspektivetär ännu något snävare och framför alltbehandlar närings- och företagsklimatet,är den jämförande studien avnäringspolitiken som Näringsdepartementetpublicerar. Förra årets rapportBenchmarking av näringspolitiken 2001(DS2001:20) gör en bedömning av Sverigesutveckling jämfört med andra OECD-ländervad avser indikatorer inom t.ex. områdenafungerande marknader och effektivkonkurrens, tillväxt- ochinnovationsorienterad FoU-politik,kompetensutveckling i näringslivet,arbetsmarknad, lönebildning ochtransportförsörjning. I korthet visarresultaten att hamnar på den övretredjedelen i rangordningen i 27 av de 45olika indikatorer som undersökts. Endasti tre fall placerar sig i dentredjedel av länder som har den sämstautvecklingen. Jämfört med den studie somgjordes året innan har förbättratsin position i 14 indikatorer medanpositionen försämrats i 5 indikatorer.JämställdhetCentrala mål i den ekonomiska politikenär rättvisa och jämställdhet. Även om vii har kommit långt medjämställdheten mellan män och kvinnor ijämförelse med andra länder, återstårmycket att göra. Vårt samhälle ärfortfarande till stora delar styrtutifrån manliga normer. Arbetsmarknadenär alltjämt mycket könsuppdelad, ochkvinnors arbete är ofta lägre värderat.Kvinnor har sämre karriärmöjligheter,sämre lön och mindre makt som en följd avatt de är kvinnor. För att bryta dettamaktmönster måste den övergripandeekonomiska politiken få ett ännutydligare genusperspektiv än i dag.Välfärden och jämställdheten är intimtförknippade med varandra. Det är inte enslump att länder som , ,och är mer jämställda ände flesta andra länder. Det är denutbyggda generella välfärden och den högaförvärvsfrekvensen för kvinnor som hargett möjligheter till detta.Kvinnors och mäns lika värde och rätttill egen försörjning skall vara ensjälvklarhet i . En egen inkomstär förutsättningen för fria ochsjälvständiga val i vardagen. Det kanaldrig accepteras att kvinnors kunskaperoch erfarenheter värderas lägre.Politiken måste därför med kraft inriktaspå kvinnors rätt till arbete med rättvisalöner, en väl utbyggd gemensam sektor,kvinnofrid samt en strategi för att fåjämställdhet på alla områden och flerkvinnor på olika beslutsnivåer.De reformer som utskottet redovisatovan, som t.ex. den stegvis reformeradebarn- och familjepolitiken, satsningarnapå skola, vård och omsorg och programmenför att öka sysselsättningen och minskaarbetslösheten, är väsentliga steg iutvecklingen mot en större rättvisa ochökad jämställdhet mellan män och kvinnor.En avgörande del i jämställdhetspolitikenär att motverka löneskillnader på grundav kön. Enligt den officiellalönestatistiken tjänar kvinnorna omkring82 % av männens löner. Utskottet vill ianslutning till detta bl.a. erinra om attriksdagen 2000 beslutade om en skärpningav jämställdhetslagen. Den nya lagen ärtydligare och skall mer effektivtmotverka att lön sätts efterkönstillhörighet på den svenskaarbetsmarknaden.Enligt lagen har arbetsmarknadensparter på sig att vidta åtgärderför få bort löneskillnader som beror påkön. Utfallet av arbetet per den 1januari 2004 kommer därför att ge ettviktigt underlag för i vilkenutsträckning det behövs ytterligareåtgärder i form av t.ex. en ännu stramarelagstiftning för att minska och radera utde osakliga löneskillnader som finns idet svenska arbetslivet.Kvinnor arbetar i högre grad än mänvisstid eller deltid. Enligt utskottetsmening krävs ytterligare åtgärder,förutom de som redan vidtagits, för attsäkerställa att grunden även för kvinnorsdeltagande på arbetsmarknaden skall varatillsvidareanställning på heltid.Regeringen anger därför ivårpropositionen att den avser att införaett anställningsstöd för arbetsgivare somomvandlar deltidsarbetslöshet tillheltidsarbete. Ett utförligare förslagskall lämnas i budgetpropositionen för2003.Folkomröstning om EMUI motionerna Fi36 (m), Fi37 (kd) och Fi39(fp) anförs att bör gå med iEMU:s tredje steg och ersätta kronan medeuron.