bet · GP01FIU23 · 2002-04-18 00:00:00 — Jag tror att man kanformulera det så här: Problemen är störreför en centralbank som har för litet egetkapital än det är för statsmakterna istort om den får för mycket. Det är ettmindre problem om den äröverkapitaliserad, särskilt som vinsten avatt flytta pengar från tillRiksgäldskontoret inte är den som hardiskuterats utan att det faktiskt finnsandra aspekter på denna. Då är det intenågon kostnad att ha ett för stort egetkapital om man nu alls tycker att det ärdet. Tvärtom ger det i så fall en brahandlingsfrihet. Det är ju den endahandkassa, kan man säga, som statenförfogar över.Sedan går det inte att säga huruvidaRiksbanken kommer att få problem omutskottet och fattar det härbeslutet. Det vet man inte förrän manbefinner sig i nästa kris, och då är detinte ett problem för , utan förstaten och samhället i stort. Det går inteatt bedöma detta exakt . Dethandlar om vilken buffert, vilkenberedskap, vilket utrymme man vill ha ihändelse av att det värsta skulleinträffa.Så var det en fråga omstrukturförändring på arbetsmarknaden. Detär klart att det blir förändringar i enmarknadsekonomi när det gällerrelativlöner över tiden. En sektor sommåste dra till sig arbetskraft därfungerar ju arbetsmarknaden så behöversäkert en relativprishöjning för att detska vara möjligt att genomföra detta.Sådant händer på den svenskaarbetsmarknaden också.Problemet är kanske inte den aspekten pålönebildningen utan vad som ligger ibotten. Om golvet blir högt för alla ochman sedan ska läggarelativprisförändringar ovanpå detta blirden totala löneökningen för hög. Om golvetär lägre och relativpriseffekterna är detenda som spelar roll kanskelöneökningstakten blir för låg, vad vetjag. Det är detta samspel mellan demarknadsdrivna effekterna och de effektersom har att göra med avtal och andra sakersom är mer generella som jag tror är detviktiga.Det är naturligtvis något problem medlönebildningen när så många människor somi dag står utanför arbetsmarknaden. Vi hartrots allt, historiskt sett, en hög totalarbetslöshet, och lönerna tenderar ändåatt accelerera. Det är något som inte ärriktigt bra här. Men jag får återigenreservera mig för den slutsatsen eftersomstatistiken är skakig på det här området.Medlingsinstitutet är dock uppenbarligeninne lite grann på samma tanke.Karin (): Jag var lite uteefter att få en betraktelse över en merlångsiktig utveckling om man inte klararden här omställningen. Det är egentligenen strukturomvandling av varvskaraktärm.m. som behövs, men det är uppenbarligennågot som inte fungerar eftersom lönernastiger även inom de andra sektorerna. Jagtyckte att det var ganska talande att AMS-chefen gick ut med en så kraftig varningför överhettning och inflation på ettantal års sikt somstrukturförändringsfråga snarare än somkonjunkturfråga.Urban : Herr ordförande! Om jagbara får svara på den delen så tror intejag att det här leder till, eller detkommer inte att leda till, ettinflationsproblem. Det kommer vi att setill. Om arbetsmarknaden inte fungerartillräckligt bra blir det ettarbetslöshetsproblem; att arbetslöshetenvaraktigt hamnar högre än vad den annarsskulle göra. Det är härresursutnyttjandefrågan och den aspektenkommer in i bilden. Om det är så attresursutnyttjandet blir för högt, och detär därför det kan variera över tiden medtanke på sådana strukturella förändringar,kommer ju att tvingas ha enhögre ränta för att hålla nereinflationstrycket och lönekostnadstrycket.Men det sker till priset av en lägreproduktionsnivå och en sämre utveckling påarbetsmarknaden.Karin (): Vi ska inte föranågon diskussion om detta, men omRiksbanken sköter sitt jobb kommer detalltså att leda till en lägreproduktionsnivå och till sämre välfärd.Det är viktigt att ta det till sig när manhar förslag om att förändra arbetsformernaså att inte ska göra det jobbetutan att vi ska ha en annan utvecklingframöver. Man kan inte komma runt att görade strukturella förändringar som i så fallskulle orsaka dessa problem.Till sist skulle jag bara vilja ställaen kort fråga. Det har varit ovanligt litediskussion om kronkursen här. Ni pekarväldigt mycket på inhemska effekter somska göra att kronan förstärks. Alla harväl överskattat kronkursen länge.Men jag tror också att det finns starkaargument i det här att det kanske intehandlar så mycket om hur man bedömerSverige utan att det är relationen meddollarn som är det viktiga. Jag kan intese i materialet att ni direkt för någondiskussion om detta att dollarn kanförsvagas utifrån exempelvis växandeamerikanska budgetunderskott, effekter avEnronskandalen och sådana saker. Jag menardiskussionen om vad som händer med dollarnutöver förväntningar på svenskt EMU-inträde osv.Urban : Att göra prognoser påvalutakursutvecklingen är utomordentligtsvårt. Jag vet inte om någon klarar av detegentligen. Syftet här är inte att göranågon djupare bedömning av olika faktorersom påverkar valutakursen. Vi måste heltenkelt ha en valutakurs att räkna efter itabellverket. Då skisserar vi en bana sominnebär att kronan förstärks de närmasteåren.Det bygger vi naturligtvis på tidigaretankar om jämviktsväxelkurs och sådanasaker. Vi anger ju banan i TCW-index, därbåde euron och dollarn ingår, och det kanhända att de rör sig lite olika. Det gårdet inte att göra prognoser på. Om dollarnskulle börja falla rejält är det kanske iett sammanhang då de amerikanskaobalanserna korrigeras på ett mera abruptsätt. Då är det fler faktorer som kommerin i inflationsbilden än bara rörelser påvalutamarknaden.Om man vill raljera om Riksbankensbedömningar tidigare på kronområdet kanman säga att det där har ni sagt varjegång. Ja, men vad ska vi göra när vi görbedömningen att kronan faktiskt ärundervärderad och har en potential attstärkas mot bakgrund av mer fundamentaltbetingade faktorer i svensk ekonomi? Detär ungefär som att man kunde raljera överdem som inte köpte på vägen upp,men några andra sade att det där inte ärfundamentalt betingat, någonstans måstedet korrigera sig. Sedan komkorrigeringen, även om man inte vet närkorrigeringen kommer. Men förr ellersenare kommer mer fundamentala faktorer ini bilden.Det är kanske det som har hänt efter detatt diskussionen om EMU har kommit i gångi . Då kan man säga: Det är nogrimligt att räkna med en starkare kronkursi ett längre perspektiv. Därför har detrört sig uppåt under de senaste månaderna.Ibland kommer sådana där väckarklockor somgör att marknaden tar en annan riktning.Lennart (): Jag tycker att KarinPilsäters viktiga frågor, särskilt iförsta avsnittet, och de svar hon fickkontrasterar väldigt bjärt mot de någotegendomliga frågor vi fick frånregeringspartiets företrädare, dels dethär med Baggensnäs, dels att SoniaKarlsson uppehöll sig vid att man inteborde ha höjt räntan i det här läget ...Ordföranden: behöver inte recenseraandras frågor, frågan är fri för alla,även för dig.Lennart (): Då övergår jag tillfrågan, med utgångspunkt i den väldigttydliga sammanfattningen iinflationsbedömningen, där man pekar pålönebildningen, hur svagt produktivitetenhar utvecklats , hurvinstandelarna i hela ekonomin harpressats tillbaka. Men så säger man iinflationsrapporten att detta sammantagetreser frågor om resursutnyttjandet,inflationstrycket och ekonominsfunktionssätt.Därmed går jag, herr ordförande, övertill att titta lite grann på appendixet,där man går igenom den s.k. Taylorregeln.Enligt den sätts räntan vid en visstidpunkt med hänsyn till den aktuellainflationen och ett mått på det rådandekapacitetsutnyttjandet i ekonomin. Längrefram säger man dock beträffande dennaenkla regel, att eftersom den inteutnyttjar all den information om denframtida inflation som en centralbank kanbasera sin penningpolitik på kan det bliavvikelser. I det här läget pekarRiksbanken på en rad risker hur mycketinformation som man har beträffandeinflationsimpulser i dagens svenskaekonomi. Det är naturligtvis med denutgångspunkten man har höjt räntan.Utifrån detta att man besitter all dennainformation skulle jag vilja ställafrågan: När har det iSverige funnits så tydligainflationsimpulser som ändåmellan raderna anger? Man har likväl i sinprognos kunnat ange att inflationen blirlägre. Att inflationen kommer att gå nedär lite grann det som anger.Men jag skulle vilja veta om man på senaretid i motsvarande situationfaktiskt lyckats få ned inflationen. Manhar ju lyckats få ned inflationen i vissalägen, men då har inte impulserna varit såtydliga.Urban : måste jag, herrordförande, få säga att det är viktigt attvi inte för den här diskussionen i termerav svart eller vitt, för det är inte detena eller det andra som gäller. VadRiksbanken har gjort är att vi har gjorten gradvis ändring av vår syn påresursutnyttjandet. Det ligger ingendramatik i detta. Men det har gjort att vihar känt att när nu konjunkturenförbättras höjer vi räntan lite grann. På1980-talet använde man, såvitt jag kommerihåg, inte 25 punkter, utan då agerade mani termer av halv procentenhet, enprocentenhet eller ibland tvåprocentenheter. Vi måste se det här förvad det är. Men det är klart att omanalysen som vi inte är säkra på och därvi fortfarande lägger pussel stämmer,reser det en hel del frågor som detnaturligtvis finns anledning att diskuteravidare i olika sammanhang vad detbetyder, hur lönebildningen fungerar,konkurrenssituationen, strukturellaaspekter i största allmänhet.Det gäller att nyansera diskussionen nuså att vi inte far i väg i den ena ellerden andra riktningen. Vi tror attinflationen kommer att gå ned av två skäl,varav man kan diskutera det ena, det kanjag hålla med om.Det ena skälet är utbudsstörningarna.När vi har haft utbudsstörningar ellerengångseffekter har inflationenkommit tillbaka till målet eller iriktning mot målet. Ett sådant exempel ärde engångseffekter som deprecieringen avkronan skapade och våren 1993.De lade sig under loppet av 1994, och närjag kom in 1994 var inflationen lägreigen. När å andra sidanutbudsstörningarna, de el- ochteleprisavregleringar som vi hade i mittenav , försvann frånkonsumentprissiffrorna steg inflationenigen. Motsvarande kommer säkert att skehär.Frågan gäller om den del av uppgången avinflationen som resursutnyttjandetsannolikt ligger bakom också kommer ned.Vi tror att den kommer att göra det ochatt problemet med resursutnyttjandetkommer att göra sig gällande i nästakonjunkturfas. Det är därför som vi harhöjt räntan lite grann, för att kompenseraden effekten, men vi kommer sannolikt attbehöva gå vidare och höja räntanytterligare i takt med att konjunkturenförstärks, om inte analysen behöverrevideras på något område.Här kan man naturligtvis ha lite olikauppfattningar om huruvida den merkonjunkturrelaterade inflationstaktenverkligen kommer ned såsomvi har beskrivit. Men det får vi frånRiksbankens sida i så fall återkomma om.Lennart (): Det hade varitöverraskande utifrån alla bedömningar somär gjorda inför det här räntebeslutet omstyrräntan hade lämnats oförändrad. Detvar en väl förberedd räntehöjningförväntningsmässigt. Det som blirintressant i det närmaste är i vilkenutsträckning direktionen har varit enig omden här bedömningen, om det möjligen hadefunnits bedömningar att man borde ha höjträntan med 50 punkter.Jag tycker att det är uppenbart och dettog riksbankschefen upp nu attränteläget i successivt kommer attanpassas uppåt om inte de faktorer som härbeskrivs kommer att förändras. Min frågaär närmast: I vilken utsträckning harriksbanksdirektionen velat lyfta fram justanteciperingen av framtida räntehöjningarför att få ned inflationstrycket?Urban : Marknadens aktörer hardet svåra jobbet att inte bara bedömavilken ränta vi ska sätta just nu utanockså vilken räntepolitik som Riksbankenkommer att bedriva härnäst. Därför villejag i min inledning här i utskottet i dagmarkera att det jag säger om behovet avuppgång av reporäntan framöver omkonjunkturuppgången håller i sig intekommer som någon överraskning förmarknadens aktörer. Man tänker i termersom att när konjunkturen förstärks gårräntorna upp i olika fart i olikaomfattning i olika länder, men de går upp.När konjunkturen försvagas går räntornaned i olika fart och vid olika tidpunkteri olika länder. Det är ingenting konstigti detta. I vilken takt det här ska ske fårvi se på vanligt sätt när vi gör vårinflationsbedömning på ett eller . Det är det som utlöser och styr helavår penningpolitik, och vi publicerarlöpande material om det.Hans Hoff (): harsedel- och myntmängdens utveckling varitrelativt kraftig. Jag har två frågor somhänger ihop med det. Den ena frågan är hurriksbankschefen bedömer sedel- ochmyntmängdens utveckling om möjligt i entioårsprognos framöver. Den andra fråganhandlar om hur stort Riksbankensseigniorage var 2001.Urban : Vi har i införten hel del tekniska arrangemang för attgenomföra betalningar. Privatgiro är ensådan populär form, nätet har kommit attbli ytterligare en form där det intebehövs pengar i transaktioner, i varjefall inte i de inledande faserna, utan detär mer flyttningar mellan konton. I andraländer är det inte alltid så, beroende påhur betalningsvanorna är. Vi har haftcheckar , numera har vi kort istället, och det kommer elektroniskapengar också. Med detta skulle man tro attvärdet av utelöpande sedlar och myntskulle minska. Men så är det inte, utanekonomin expanderar snabbare än vad de nyatekniska möjligheterna att genomförabetalningar ökar och hur människorna tartill sig detta. Någonstans borde det ändåleda till att den utelöpande stocken avsedlar och mynt minskar. En hypotes harvarit att man i samband med att man gicköver till euron i skulle genomförainvesteringar som skulle underlättabetalningar utan sedlar och mynt vid olikatyper av ny teknik. Det skulle vara etttillfälle. Det återstår i så fall att seom det kan ske ett sådant hopp ianvändandet av sedlar och mynt.En sak som gjorde att värdet av sedlaroch mynt ökade väldigt snabbt varinflationsekonomin. När inflationsekonominhärjade behövdes det ständigt mer värden isedlar och mynt för att kunna genomföratransaktioner som successivt kostadealltmer. I en låginflationsekonomi ökarsedlar och mynt väsentligt långsammare.Takten ligger nu någonstans på påårsbasis.Detta hänger samman med vad man på långsikt tror om seignioraget. Men frågangällde vad seignioraget var 2001. Det skavi titta på.Hans Hoff (): Jag vill komplettera med enfråga som hänger ihop med sedelstockensutveckling och seignioraget. Vad jag harförstått kan man ta del av argumentationenkring en del av de fonder som ska byggasupp och där man ser en utveckling mot detkontantlösa samhället. Det är ett av debärande argumenten för att genomförafonderingar.Urban : Jag kan inte på rak armge siffran om seignioraget, utan det finnsredovisat vad totalt sett harför intäkter. Där ligger en massa andrafaktorer också, men vi kan komma tillbakatill utskottet med en uppgift omseignioragets mer exakta utveckling. Detkan döljas i något ord här som jag intesnabbt kan överblicka. Men vi återkommertill utskottet med den exakta siffran.Hans Hoff (): Jag har letat lite grann iårsredovisningen efter uppgift kring dettamen inte lyckats finna den. Det är möjligtatt den finns, i annat fall skulle jagsätta stort värde på att man framgentkunde få en liten skrivning kring dettasom förtydligar utvecklingen i absolutatal och hur mycket det handlar om.Urban : Vi kan återkomma med denexakta siffran, men jag ska ge en litenvägledning om schablonen här. Om man antaratt sedlar och mynt ger en 5-procentigavkastning och sedel- och myntstockenuppgår till ungefär 100 miljarder i rundapengar, så handlar det om 5 miljarderkronor. Sedan beror det mer exakt på hurman kan räkna på avkastningen och vad dengenomsnittliga utelöpande sedel- ochmyntstocken har varit. Men bara för att geen rund siffra för diskussionens skullkanske det räcker med detta just nu.Per (): Såväl tillväxt sominflation är naturligtvis beroende avekonomins funktionssätt. Jag tänkteutifrån det ta upp två avsnitt iinflationsrapporten. Såväl iriksbankschefens anförande som på tvåställen i kapitel 1 står det om stelheterpå produkt- och arbetsmarknaderna ieuroområdet. Jag skulle gärna vilja attriksbankschefen preciserade vad det är somdärmed avses, så kan vi kanske återkommavad gäller paralleller till Sverige.På s. 48 i inflationsrapporten står det:Avregleringar, politiska beslut ochtillfälliga effekter. Det belyser tydligtvad strukturpolitik kan ha för betydelseför inflation och inflationsbekämpning.Det står bl.a. att den sänkta bokmomsengav en sänkning av KPI på , ochhöjningen av elskatten var på . Post-och beslut om sänktasamtrafikavgifter skulle ge enminskning med 0,1 %.Politiskt skulle man kunna polemisera ombristande reformer i kontrareformbehov i . En delpropositioner har kanskeinte precis betytt ökad konkurrens ochprispress, inte minst vad gälleroffentliga tjänster. varinne på sysselsättningspropositionen omtillfälligt sysselsättningsstöd som tyckssärbehandla offentliga arbetsgivareframför privata. Och jag tänkte ta uppfrågan om offentlig upphandling.Den offentliga upphandlingen uppgår tillca 400 miljarder . Kanske 300miljarder skulle kunna utsättas förkonkurrens och av denprimärkommunala verksamheten upphandlas ikonkurrens. Om man tänker sig ökadkonkurrensutsättning och ökad upphandling,som skulle leda till en effektiviseringeller en besparing på , ca 10miljarder kronor, eller , 20 miljarder,eller det är kanske enklare räkna på ,40 miljarder, vad skulle det betyda isänkt KPI och sänkt inflation?Urban : Det är lite svårt för migatt göra en total exposé över strukturellaproblem på den europeiska kontinenten, menför att nämna ett par observationer kanman konstatera att den höga arbetslöshetenoch de många människor som står utanförarbetsmarknaden i är ett tecken påstelheter och trögheter på arbetsmarknadensom gör att euroområdet, den europeiskakontinenten, inte kan lyfta sin produktionalltför snabbt utan att priser och lönerdrar i väg. Det är ett exempel på detta.Men det finns ocksåkonkurrensbegränsningar. Det finns mångaolika begränsningar på nationell nivå somnaturligtvis påverkar utvecklingen.Jag är inte beredd att ge mig för långtin i det här ämnet heller. Vi vet alla somsitter runt bordet här att det här rymmerrätt betydande politiska åsiktsskillnader.Det handlar om skatter, regleringar ochandra typer av lagstiftning ochkonkurrensbegränsningar, och det handlarom lönebildningen och hur den läggs upp,synen hos de fackliga organisationerna ochen mängd olika svåra frågor.Jag och mina kolleger tycker att vi frånRiksbankens sida inte har anledning attpeka ut att så här borde man ändra och såhär borde man göra. Det faller inte påvårt bord att göra det. Vad vi däremot börgöra och är skyldiga att göra är att pekapå att här finns ett problem och att dettar sig uttryck i accelererande priser ochlöner. Där har vi hittat ett parpusselbitar till som gör att vi kan lämnaden analys som vi lämnar men känneren osäkerhet på inflationsområdet när dethandlar om den föreståendekonjunkturuppgången. Därför har vigenomfört räntehöjningen och sagt att vinaturligtvis är beredda att gå vidare omden här konjunkturbilden och analysen stårsig. Men jag är inte beredd att ge mig inpå olika mer detaljerade analyser kringstrukturella aspekter. De kanske passarbättre att diskutera i utskottet när jaginte är här.Per (): Jag förstår detnaturligtvis, och det är inte er uppgift,förhåller väl ni er som vi osstill verkligheten, och verkligheten kanman i alla fall delvis räkna på. Det harni gjort på s. 48, och det tycker jag varbåde spännande och intressant.Vad jag saknar är siffror i reda pengarpå de exempel som faktiskt ges. Jag ärinte säker på att riksbankschefen på engång kan plocka fram dem, men det skullege stoff ifrån verkligheten för politiskabeslut vad gäller andra strukturellaviktiga beslut för svensk ekonomi, mennaturligtvis också europeisk sådan, i denmån vi aktivt inte bara pekar ut vad sombör göras i utan också görnågonting i Sverige.Har ni någon möjlighet att göra någonuppskattning på några av exemplen ellerdet exempel som jag tog skulle det varaintressant.Urban : En av mina medarbetarepåpekar att motsvarar 10miljarder kronor, och det skulle motsvaraen procentenhet av privatkonsumtionen. Detär en rund siffra.Per (): Jag vet inte om jagdrar rätt slutsats, att om man skulleeffektivisera den offentliga upphandlingenmed skulle det leda till besparingarpå och i runda pengarbidra till sänkt inflation i motsvarandemån. Jag vet inte om man kan göra så, meni alla fall åt det hållet.Urban : Vi kanske kan föra enbilateral överläggning om siffror, ellerkanske någon av mina medarbetare kan föraden, så löser vi upp den knuten.Mats (): Jag har en fråga om EMU-faktorn i kronförstärkningen. Jag blevlite nyfiken när ganskamånga gånger upprepade att det kan finnasfundamentala faktorer som gör att kronankommer att kunna förstärkas kraftigtframöver, som vi har konstateratatt produktivitetstillväxten i ärlägre än på många andra håll, attlöneökningarna är snabbare än på de allraflesta håll och att tillväxtpotentialen ärlägre än vad vi kanske har trott, likadantatt resursutnyttjandet är högre än vad vihar trott.Då är det alldeles riktigt att denpolitiska processen, dvs. att vi är på vägmot ett EMU-medlemskap fullt ut, alltsåden tredje fasen när vi övergår tilleuron, är en sådan fundamental faktor,helt enkelt beroende på att de övrigaeuroländerna aldrig skulle acceptera attkronan anslöts på nuvarande kurs, utan detblir så att säga en förhandling i slutnarum. Är detta en fundamental faktor? Ärinte de fundamentala faktorer som framkomi den här rapporten snarare av den artenatt de talar för att någonkronförstärkning knappast kan ligga inomen nära framtid, utan det är den politiskaprocessen och att statsministern och andrautnyttjar detta och får enkronförstärkning utan att de behöver göranågonting åt alla de faktorer som vi nuhar uppehållit oss vid som skulle behövaförändras? Gärna en liten preciseringsammanfattningsvis av vad det är förfundamentala faktorer annat än denpolitiska process som följer av atteuroländerna inte accepterar nuvarandekronkurs för att ansluta oss?Urban : Om vi går tillbaka tillde gamla modeller och beräkningar somRiksbanken redovisade ser viatt en definition av vad det rätta värdetför kronan skulle vara var att utgå frånsituationen mellan intern och externbalans i ett långsiktigt perspektiv. Sedankan man luckra upp det något och göraantagande om en anpassningsbana förutlandsskulden osv. Då kommer man till attkronan, om vi t.ex. jämför ,var ordentligt lågt värderad. När detsedan började talas om EMU och det börjadebli tidtabeller osv. började kanske en delmarknadsaktörer tänka så här: De kursersom vi hade kommer våra vännerute i aldrig att acceptera vid enförhandling, utan det blir merfundamentalt betingade faktorer som dåkommer in i bilden. Sedan drar man sinaslutsatser, och så fungerar det här taletom EMU som en påminnelse om deunderliggande fundamentala faktorerna, vadvet jag.Nu är det så att den härinflationsrapporten inte på något sätthänger ihop med någon EMU-diskussion. Vadsom är viktigt för oss är att fortsättamed den här regimen flytande växelkurseroch inflationsmål tills vi har kommitfram till att det ska bli en annan regim.Därför kan vi inte ta hänsyn tilltidtabeller och bedöma sannolikheter, utanvi bedriver nu en renodladinflationsmålspolitik, och det är viktigtatt komma ihåg. För att vi ska kunna göraden bedömningen behöver vi en bana förväxelkursen, och det finns redovisat vaddet är för bana som vi räknar med.Mats (): Jag förstår detresonemanget, och jag ser inte heller idet perspektivet att nu skulleskifta fot i den här frågan. Paradoxen,tycker jag, ligger i att en öppenpenningmarknad inte kan värdera kronanrätt, utan att det krävs att ett antalpolitiker sätter sig i ett slutet rum ochförhandlar för att det rätta värdet påkronan ska framkomma.