bet · GP01FIU23 · 2002-04-18 00:00:00 — Erfarenheten visaratt besluten om förändringar av räntenivån inte blottär en teknisk eller vetenskapligt lösbar fråga. Liksomall politik kräver frågan givetvis sakkunskap ochfaktaunderlag, men ytterst är den en fråga omvärderingar och ideologi. Om politiken undandras denpolitiska processen minskar också det politiskasystemet sin egen ansvarighet och därmed väljarnasmöjligheter att utkräva ansvar. Enligt motionärernatalar såväl demokratiska som ekonomiska skäl för attRiksbankens ställning och ledningsorganisation iprincip återställs till vad som gällde före den 1januari 1999. Regeringen bör, om folket ifolkomröstning säger nej till medlemskap i , ta uppdiskussioner med partier om ett nyttriksbanksfullmäktige samt överväga om det utöver enriksbankschef även bör finnas ett par viceriksbankschefer.Finansutskottets ställningstagandeEnligt utskottets mening finns det ingenanledning att fatta beslut om vilka mått och steg sombör tas inom skilda politikområden i det fall svenskafolket i en folkomröstning avvisar ett svenskt EMU-medlemskap.Utskottets uppfattning i sakfrågan är emellertid attdet finns ett stort värde i att beslutet att stärkaRiksbankens ställning och öka dess självständighetfattades av en bred majoritet i riksdag,bestående av Socialdemokraterna, ochFolkpartiet liberalerna. Beslutet var både en följd avatt i samband med medlemskapet i EU åtog sigatt öka självständighet och ett uttryckför ambitionen att öka omvärldens förtroende för densvenska penningpolitiken och låginflationspolitiken.Riksbankens stärkta ställning och det nya penning-och valutapolitiska systemet har varit i kraft idrygt . Erfarenheterna så här långt är enligtutskottets mening goda. Motionen måste också avvisaseftersom förslaget innebär att inte skulleuppfylla sina internationella åtaganden. Med detanförda avstyrker utskottet motion Fi213 (v).Lagreglering av de offentligautfrågningarna om RiksbankenUtskottets förslag i korthetOffentliga utskottssammanträden regleras avföreskrifterna i 4 kap. 12 § riksdagsordningenmed tillhörande tilläggsbestämmelser. Någonsärskild reglering av de offentligautskottsutfrågningarna med riksbankschefen ärenligt utskottets mening inte erforderlig.Utskottet avstyrker motionerna.Jämför reservation 7 (m, fp).MotionernaI motion Fi17 av m.fl. (m) anförs attför att säkerställa allmänhetens insyn i Riksbankensverksamhet bör det i riksbankslagen skrivas in en rättatt hålla offentliga utskottsutfrågningar medriksbankschefen. Som förebild bör användas artikel 13,moment 3, andra stycket i Amsterdamfördraget, där detföreskrivs att ECB:s ordförande och övrigadirektionsledamöter på begäran av Europaparlamenteteller på eget initiativ kan höras avEuropaparlamentets behöriga kommittéer (yrkande 3).I motion Fi239 av m.fl. föreslås medsamma motivering som i motion Fi17 att en rätt atthålla offentliga utskottsutfrågningar medriksbankschefen bör skrivas in i riksbankslagen(yrkande 2).I motion Fi206 av m.fl. (fp) anförs attriksdagens rätt att avhålla utfrågning medrepresentanter för stadfästs. Enligtmotionärerna finns det i riksdagsordningen ingen regelsom garanterar allmänhetens insyn genom offentligautfrågningar, ej heller om skyldighet attdelta (yrkande 2).Finansutskottets ställningstagandeUtskottet har vid ett flertal tillfällen behandlatliknande motionsförslag om de offentligautskottsutfrågningarna, senast i betänkande2000/01:FiU23 Penningpolitiken och 2000.Vid samtliga tillfällen har utskottet avstyrktförslagen med motiveringen att de offentligautfrågningarna av riksbankschefen, i likhet med andraoffentliga utskottssammanträden, regleras avföreskrifterna i 4 kap. 12 § riksdagsordningen medtillhörande tilläggsbestämmelser. Någon särskildreglering av de offentliga utskottsutfrågningarna medriksbankschefen är inte nödvändig.Enligt utskottets mening finns det ingen anledningatt nu ompröva detta ställningstagande. Utskottet villdock i sammanhanget tillägga att utskottet underriksmötena /96 till 2001/2002 hållit sammanlagt 16utfrågningar med Riksbankschefen. Av dessa har 13varit offentliga och tre interna. Sedan den nyariksbankslagen trädde i kraft haren utfrågning av åtta med riksbankschefen varitintern. Det var den 18 maj 1999.Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Fi17(m) yrkande 3, Fi239 (m) yrkande 2 och Fi206 (fp)yrkande 2.Offentliggörande av direktionensprotokollUtskottets förslag i korthetDet är viktigt att offentliggörandet avdirektionens protokoll sker på ett sådant sättatt det stärker den demokratiska insynen iRiksbankens verksamhet. Offentliggörandet avprotokollen utvecklas fortfarande ochutvecklingen går enligt utskottets mening i enpositiv riktning. Utskottet anser därför attdet inte finns skäl att iriksbankslagen reglera denna fråga. Motionernaavstyrks.Jämför reservation 8 (m, v, fp, mp).MotionernaI motion Fi17 av m.fl. (m) anförs attModerata samlingspartiet i samband medriksbanksreformen krävde att det i lag skulleföreskrivas att direktionens sammanträdesprotokollskulle offentliggöras. majoritet beslutadeemellertid att det borde ankomma på direktionen attbestämma i vilken form protokollen skulle görastillgängliga. har efter reformen frivilligtvalt att, med allt kortare fördröjning, offentliggöraprotokollen. För att ge stadga åt detta förfarandebör, enligt motionärerna, den nu i praxis tillämpadeordningen förankras i riksbankslagen (yrkande 4).I motion Fi239 av m.fl. (m) anförs ilikhet med i motion Fi17 att den nu tillämpadeordningen med riksbanksprotokollen bör förankras iriksbankslagen (yrkande 3).I motion Fi206 av m.fl. (fp) anförs attFolkpartiet liberalerna vid införandet avriksbanksreformen menade att öppenhetborde tillförsäkras genom en regel om offentligaprotokoll från riksbanksdirektionen. Direktionen harefter reformen valt att på eget initiativoffentliggöra protokollen, med viss fördröjning. Föratt säkerställa denna ordning för framtiden bör,enligt motionärerna, den nu tillämpade praxiseninföras i riksbankslagen (yrkande 1).Finansutskottets ställningstagandeUtskottet har tidigare behandlat liknandemotionsförslag om protokoll, senast ibetänkandet om penningpolitiken och 2000 (bet. 2000/01:FiU23).Utskottet vill, liksom vid tidigare behandlingar,anföra att sedan den nya riksbankslagen trädde i kraftden har valt att frivilligt,med viss tidseftersläpning, publicera protokollen fråndirektionens sammanträden. Anledningarna till attRiksbanken i den nya riksbankslagen inte tvingades attoffentliggöra protokollen var att en sådan regel bl.a.skulle innebära ett avsteg från de principer somsekretesslagen bygger på.För att stärka den demokratiska insynen harordförande och vice ordförande i riksbanksfullmäktigeenligt riksbankslagen rätt att närvara och yttra direktionens sammanträden. För att det skallfungera måste direktionens möten präglas av en öppendiskussion där olika meningar om ekonomin ochpenningpolitikens inriktning kan brytas. Det ärangeläget att offentliggörandet av protokollen inteleder till att diskussionen på de beslutsfattandedirektionsmötena urvattnas genom att olikaståndpunkter och ställningstaganden formas redan föredessa möten.Utskottet har granskat direktionens penningpolitiskaprotokoll . Granskningen visaratt debatten om det ekonomiska läget och inriktningenav penning- och räntepolitiken varit öppen och fri. Avprotokollen framgår hur diskussionen förts och hurargumenten vägts. har direktionenhållit 31 sammanträden då beslut om reporäntan tagits( sammanlagt har 37 penningpolitiska sammanträdenhållits men vid sex av dessa sammanträden har ingaräntebeslut fattats). Vid 17 sammanträden hardirektionen varit enig om fattade räntebeslut, vid 14sammanträden har en eller flera ledamöter avdirektionen reserverat sig mot besluten eller denprognos av inflationsutvecklingen som låg till grundför besluten. avlämnades fyrarespektive sju reservationer. avlämnadestre reservationer.Vidare kan utskottet konstatera att förnärvarande arbetar efter modellen att depenningpolitiska protokollen skall publiceras eller efter direktionenssammanträden. Som framgår av tabell 3 dröjde det under2001 i genomsnitt innan protokollenoffentliggjordes (exklusive protokollen frånsammanträdena som behandlade Riksbankensinterventioner på valutamarknaden ). Under1999 och 2000 var den genomsnittliga eftersläpningen29 respektive 12 arbetsdagar.Enligt utskottets mening utvecklas offentliggörandetav protokollen på ett positivt sätt. Att Riksbankenfortfarande prövar sig fram vad gäller mötenasuppläggning, form och protokollens innehåll ochpublicering framgår dock tydligt av hanteringen avprotokollen kring valutainterventionerna . Fråganom valutainterventioner behandlades av direktionenbl.a. under sammanträdena och den 6juli 2001. Delar av protokollen som berördeinterventionerna publicerades först den 30 november2001. beslutade direktionenom ett s.k. förtydligande av beredningen,beslutsgången och kommunikationen vidvalutainterventioner. I förtydligandet anges attdirektionens överväganden av motiven förinterventioner skall redovisas och offentliggöras iett särskilt protokoll normalt minst en månad ochhögst efter det att det beslutade mandatet förinterventionen löpt ut. Enligt förtydligandet skalldock inte beslutet om mandat för interventioner, t.ex.storlek på interventionerna, offentliggöras. **FOOTNOTES**[2]: En repa från engelskans repurchaseagreement, dvs. återköpsavtal är ett köp avvärdepapper med ett avtal om att köpetskall gå tillbaka efter ett bestämt antal dagartill ett i förväg överenskommet pris. Ombanksystemet har ett underskott på likviditettillför likviditet genom de veckovisareporna, dvs. Ombanksystemet i stället har ett överskott pålikviditet, dränerar Riksbankenöverskottslikviditeten genom att ge ut riksbanks-certifikat.Sedan 1997 har banksystemet som helhet haft ett underskottav likviditet, och har därför tillfört likviditeti de veckovisa reporna. Vid det senaste årsskiftet uppgickdenna repoutlåning inklusive finjusteringar till ca 69miljarder kronor.Tabell 3. Antal dagar mellan direktionens möten och protokollenspublicering-------------------------------------------------------Antal arbetsdagar efter att depenningpolitiska protokollenoffentliggjorts-------------------------------------------------------Genomsnitt 1999 29-------------------------------------------------------Genomsnitt 2000 12-------------------------------------------------------Genomsnitt 2001 11-------------------------------------------------------Källa: RiksbankenDet är viktigt att offentliggörandet avdirektionens protokoll sker på ett sådantsätt att det stärker den demokratiskainsynen i verksamhet. I ensituation där offentliggörandet avprotokollen efter hand sker med alltkortare fördröjning ser utskottet inteskäl att i riksbankslagen reglera dennafråga. Med det anförda avstyrker utskottetmotionerna Fi17 (m) yrkande 4, Fi239yrkande 3 och Fi206 (fp) yrkande 1.Penningpolitiken och EMUUtskottets förslag i korthetUtskottet konstaterar attförutsättningarna för den svenskastabiliseringspolitiken förändrasvid ett eventuellt införande aveuron. Denna fråga diskuteras iUtredningen om stabiliseringspolitikför full sysselsättning vid svensktmedlemskap i valutaunionen, somnyligen lämnat sitt slutbetänkandetill Finansdepartementet.Utredningen föreslår bl.a. ett antalåtgärder för att möta de förändradeförutsättningarna. Utskottet villavvakta folkomröstningen ochremissvaren på utredning innanställning tas till vilka åtgärdersom kan bli aktuella vid etteventuellt införande av euron.Jämför reservation 9 (v, mp).MotionenI motion Fi295 av m.fl.(mp) anförs att det europeiskacentralbankssystemet, ECBS, och denEuropeiska , , har ansvarför penningpolitiken i EMU. De finnsemellertid ingen demokratisk kontroll avECB. Enligt motionärernas uppfattningskall beslut fattas så nära dem som berörsav besluten som möjligt. Tjänstemännen iECB är inte folkvalda och lever långtifrån den svenska vardagen. Att överlämnamakten över penningpolitiken i ECB:shänder vore ett steg i fel riktning(yrkande 3). Ett införande av euroninnebär att det är möjligt attbedriva en självständig penningpolitik.Enligt motionärerna finns det ett stortvärde för ett land att kunna bedriva ensjälvständig penningpolitik. Om Sverigeinför euron kommer sådana störningar somannars kunnat hanteras genom förändringarav valutakursen i stället att ge andraeffekter som t.ex. ökad arbetslöshet ellersänkta lönenivåer (yrkande 4).Finansutskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar attförutsättningarna för den svenskastabiliseringspolitiken förändras vid etteventuellt införande av euron. Möjlighetenatt genom räntehöjningar ellerräntesänkningar påverka förändringar i denekonomiska aktiviteten som specielltdrabbar försvinner eftersomansvaret för penningpolitiken förs övertill , ECB.Dessutom försvinner möjligheten tillanpassningar av valutakursen gentemoteuroländernas valutor då kronan ersätts aveuron.Vid ett eventuellt svenskt införande aveuron kommer ansvaret för den inhemskastabiliseringspolitiken att helt förasöver till finanspolitiken och riksdag ochregering. , med rörligväxelkurs och inflationsmål, ligger del av det stabiliseringspolitiskaansvaret på . iår överlämnade Utredningen omstabiliseringspolitik för fullsysselsättning vid svenskt medlemskap ivalutaunionen sitt slutbetänkande tillFinansdepartementet. Utredningentillsattes och arbetethar letts av ambassadör . Utredningen har bl.a. haft tilluppgift att förslå förändringar ifinanspolitiken med anledning av den nyasituation som skulle uppstå vid ettinförande av euron. Några av de åtgärdersom föreslås i utredningens slutbetänkandeär:· Målet för stabilieringspolitiken vidett införande av euron bör vara attmotverka större avvikelser frånproduktionens långsiktigt hållbara nivåpå såväl kort som lång sikt. Detta kanockså tolkas som ett mål attstabilisera sysselsättningen.·· Diskretionär finanspolitik, dvs. aktivafinanspolitiska åtgärder som t.ex.förändringar av momsskattesatsen, börendast användas vid större ekonomiskastörningar.· Den offentliga sektorns saldomål börhöjas från nuvarande till 2,5 %eller av BNP över en konjunkturcykelför att öka utrymmet för diskretionärfinanspolitik och för att öka utrymmetför att de s.k. automatiskastabilisatorerna i de offentligafinanserna skall kunna verka fullt utvid en ekonomisk störning. Budgeteringsmarginalen underutgiftstaket bör delas upp i enkonjunkturdel och en planeringsdel föratt säkerställa ettstabiliseringspolitiskt manöverutrymme. Ett finanspolitiskt råd bör inrättasmed uppdrag att analysera denekonomiska utvecklingen och ge analyseroch rekommendationer till ochregeringen om stabiliseringspolitiken.Utredningen är nu utsänd på remiss till enmängd olika instanser. Mot denna bakgrundanser utskottet inte att det finnsanledning att ta ställning tillvilka finanspolitiska åtgärder som kan bliaktuella vid ett eventuellt svensktinförande av euron. Med det anfördaavstyrker utskottet motion Fi295 (mp)yrkandena 3 och 4.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inomparentes vilken punkt i utskottets förslagtill riksdagsbeslut som behandlas iavsnittet.1. Utvärdering av penningpolitiken1999-2001 punkt 1 (v)(motiveringen)av () och ().StällningstagandeVi anser att ställningstagandet underrubriken s. 23 bordekompletteras med följande stycken somplaceras efter det stycke som avslutas medav denna handlingsregel:Enligt utskottets mening finns det däremotanledning att ifrågasätta motivet till ocheffekten av interventioner påvalutamarknaden för att stärkaden svenska kronan.Sedan hösten 1992 har en rörligväxelkurs, och penningpolitiken försutifrån ett prisstabilitetsmål. Detinnebär att det inte finns något uppsattmål för kronans värde gentemot andravalutor. Så gott som all forskning ochlitteratur på området visar entydigt attmöjligheterna att via interventioner styraväxelkursen i en viss riktning är mycketsmå valutainterventionernas effektivitetsom ekonomiskt politiskt medel är mycketbegränsad. Risken är i stället att de geren ökad osäkerhet om både penningpolitikenoch den totala ekonomiska politiken.Riksbankens egen utvärdering avinterventionernas resultat visar också atteffekten av interventionerna i juni 2001var i stort sett obetydlig. Kronanstärktes någon eller efterinterventionerna för att sedan återförsvagas.Enligt utskottets mening finns det ocksåanledning att ifrågasätta varförinterventionerna genomfördes . I slutet av maj 2001beslutade direktionen att lämna reporäntanoförändrad bl.a. med hänvisning tillslutsatsen i inflationsrapporten attinflationen skulleutvecklas i linje med inflationsmålet. Tvåveckor senare, , beslutadedirektionen om interventioner påvalutamarknaden till följd av den svagakronan, vilket också var en tydlig signalom en omläggning av penningpolitiken. Avprotokollet från mötet framgåratt en ledamot reserverade sig motbeslutet. Vid det påföljande sammanträdetden kom också det på marknadenväntade beslutet om en höjning avreporäntan . Enligtprotokollet reserverade sig tre ledamötermot räntehöjningen, och höjningengenomfördes med hjälp av riksbankschefensutslagsröst. Enligt utskottets meningtyder utvecklingen på att direktionen vardjupt oenig om att en räntehöjning bordegenomföras, men att interventionerna ijuni gjorde att en räntehöjning svårligenkunde undvikas.En genomgång av direktionenssammanträdesprotokoll från den aktuellatidpunkten visar också attfrågeställningen om interventioner påvalutamarknaden var dåligt förberedd ochatt regler för hur interventioner skallberedas och beslutas inom banken i stortsett saknades. En del av detta haravhjälpts genom attberedningstvång införts och beslutsreglertagits fram.2. Dispositionen av vinst punkt 5 (m, kd, c, fp)av (), (),(), (), Per (), (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag underpunkt 5 borde ha följande lydelse:Riksdagen beslutar att Riksbankensresultat, som före bokslutsdispositioneruppgår till , skallfördelas så att till statsverketinlevereras enligtvinstdispositionsprincipen 7 300 miljonerkronor, till dispositionsfondförs och frånRiksbankens resultatutjämningsfond förs 76miljoner kronor.Riksdagen bifaller därmed motionerna2001/02:Fi19 av m.fl. (m)yrkande 1,2001/02:Fi20 av m.fl. (fp)yrkande 1,2001/02:Fi21 av m.fl. (kd)yrkande 1 samt2001/02:Fi22 av m.fl. (c)samt bifaller delvis redogörelse2001/02:RB2.StällningstagandeRiksbankens direktion har entydigt slagitfast att någon extra utdelning inte börgöras om skall kunnaupprätthålla sin nuvarande beredskap.Skall kunna bedriva sinverksamhet på ett självständigt ochtrovärdigt sätt förutsätter detta enligtdirektionen att banken har etttillräckligt kapital och inte är beroendeav kapitaltillskott.Direktionens slutsatser bygger på eninom gjord analys av hur stortkapital behöver för attlångsiktigt säkerställa densjälvständighet som åsyftades med deförändringar av riksbankslagstiftningensom trädde i kraft 1999.Majoriteten i fullmäktige har emellertidi strid med dessa rekommendationerföreslagit att även skallgöra en extra utdelning till staten på 20miljarder kronor. kommerRiksbanken därmed att ha fyllt påstatskassan med . Dessainleveranser tillgodoserriksdagsmajoritetens krav men gagnarknappast verksamhet.Vi anser att beslutet om denna andraextrautdelning är olyckligt av flera skäl.Riksbankens utökade självständighet, somvarit en stor framgång, riskera nu attundergrävas. riskeras därmed ocksådet starka förtroende som Riksbankenerhållit, och som varit en förutsättningför den framgångsrikainflationsbekämpningen, att undergrävas.Det faktum att riksbanksdirektionensbedömning åsidosätts bidrar naturligtvisytterligare till att Riksbankenssjälvständighet kan komma attifrågasättas.Syftet med de extra utdelningarna är atttäcka ett växande underskott i denstatliga budgeten. Detta förhållande späri sig på osäkerheten om hur framtidautdelningar kan komma att urholkaRiksbankens självständighet och styrka.Vi anser att det är av stor vikt attRiksbanken har en finansiell styrka attsjälvständigt möta de utmaningar sompenningpolitiken kan ställas inför underkommande år. måste också hatillräckligt med kapital för att kunnafullfölja de uppgifter den är ålagd. Om såkrävs måste den även på ett trovärdigtsätt kunna genomföra interventioner påmarknaden och uppträda som lender of lastresort vid hotande finansiella kriser.Inför ett eventuellt svenskt deltagandei den monetära unionen behöver Riksbankenkunna upprätthålla en hög beredskap.Mycket kan hända under den normalttvååriga prövoperiod i EU:sväxelkursmekanism ERM2 som enligt reglernaskall föregå eventuella inträde iEU:s valutaunion. Då måste kronan kunnahållas stabil, vilket ökar behovet av storvalutareserv.Sammantaget finns det alltså fleraomständigheter som pekar på att denföreslagna extrautdelningen kan komma attundergräva självständighet ochstyrka. Självständigheten kan rent utavifrågasättas. De övergripande syftena, somfastlagts i regeringsformen och iriksbankslagen, är enligt vår mening inteförenliga med ytterligare en extrautdelning på 20 miljarder kronor.Vi anser alltså att någon extrautdelning inte bör göras. Regeringen har trots att riksbanksfullmäktige inte utrettfrågan, än mindre lagt fram något förslag på ett tidigt stadium tillgodoräknat sigen extrautdelning på 20 miljarder kronoräven . Vårt ställningstagandeinnebär därför att statsbudgetens saldoförsvagas med ett lika stort belopp ominga andra åtgärder vidtas. I stället föratt konfiskera kapital börregeringen genomföra privatiseringar avstatligt ägda företag i den omfattning somvi föreslagit. Det innebär ett väsentligtstarkare saldo, och därmed minskadstatsskuld, än vad som annars blir falletmed regeringens politik. Några störresvårigheter för regeringen att underloppet av 2002 öka sina planeradeförsäljningar av statlig egendom så attdet uteblivna beloppet från Riksbankentäcks in torde inte föreligga.3. Lagreglering av Riksbankensvinstdisposition punkt 6 (m, kd,c, fp)av (), (),(), (), Per (), (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag underpunkt 6 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager som sin mening förriksdagsstyrelsen vad som föreslås ireservation 3. Därmed bifaller riksdagendelvis motionerna2001/02:Fi17 av m.fl. (m)yrkande 2,2001/02:Fi19 av m.fl. (m)yrkande 2,2001/02:Fi20 av m.fl. (fp)yrkande 2 samt2001/02:Fi21 av m.fl. (kd)yrkande 2.StällningstagandeRiksbankens direktion har föreslagit attbankens resultat skall fördelas enligt nyaprinciper. De innebär att det egnakapitalet skall avsättas i fonder av vilkaen skall vara så stor (ca 10 mdkr) attdess avkastning kan finansiera bankensnormala driftsutgifter, en skallsäkerställa förmåga att klaraförluster i verksamheten, främstföranledda av s.k. nödkrediter vidfinansiella störningar (2545 mdkr) ochytterligare en skall avsättas för att mötade orealiserade värdeförändringar somlöpande uppstår i tillgångar(ca 55 mdkr). Detta motsvarar ensammanlagd avsättning på totalt 90110miljarder kronor. Den vinst som återstårefter det att avsättningar gjorts förorealiserade vinster samt för attrealvärdesäkra avsättningarskall enligt direktionens förslag varautdelningsbar i sin helhet.Direktionen har också föreslagit att mani riksbankslagen skall införa bestämmelserom de föreslagnafonderingarna/avsättningarna. Dessutom börenligt direktionens mening enskyddsbestämmelse införas i riksbankslagensom hindrar att vinstdisponeras på ett sätt som riskerar attåsidosätta bankens möjligheter attsjälvständigt utföra de uppgifter som deni lag är ålagd att utföra.Riksbanksfullmäktige har överlämnatdirektionens utredning för kännedom.