bet · GP01BOU10 · 2002-04-04 00:00:00 — Också motion2001/02:Bo287 (s) yrkandena 1 och 2 avsermulbetesrätt. Där föreslås att en utredninggenomförs om vad som gäller rörande allmän ochenskild rätt till mulbete på utmärkt mark samt hurrätten till mulbete i olika situationer bör reglerastill förmån för bevarande och stärkande av natur-och kulturmiljövärden i fäbodmiljöer. Utredningenbör genomföras av tillsammans medandra berörda.Enligt vad utskottet erfarit pågår inomJordbruksdepartementet en översyn av demarkrelaterade rättigheter som har anknytning tillfäbodarna. En promemoria avses bli färdigställdunder innevarande år.Utskottet förordar att avvaktar denaviserade promemorian och inte nu i sakligthänseende behandlar de i motionerna väckta frågorna.Utskottet avstyrker därför motionerna.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inom parentes vilkenpunkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut sombehandlas i avsnittet.1. Jordförvärvslagen (punkt 1) (kd, c, fp, mp)av (), (), (), RigmorStenmark (c) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:1. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 1. Därmedbifaller motionerna 2001/02:MJ339 yrkande5, 2001/02:MJ523 yrkande 5, 2001/02:N42 yrkande 6,2001/02:N265 yrkande 1 och 2001/02:N364 yrkande 15 idenna del samt avslår motionerna 2001/02: Bo214 och2001/02:MJ419 yrkande 6.StällningstagandeVi anser det vara av väsentlig betydelse attlagstiftningen om förvärv av lantbruksegendomskärps. förslag om attavskaffa jordförvärvslagens glesbygdsbestämmelserbör inte genomföras. Det gäller att värna om jord-och skogsbruk av den typ vi har i Sverige.Landsbygden måste hållas levande. Sysselsättningen iglesbygd måste stärkas och familjejordbrukenskyddas. Detta har betydelse ur ett flertalsynvinklar, inte minst vad gäller möjligheterna attnå en från miljösynpunkt hållbar utveckling.Problemet skall ses mot bakgrund av att köptrycketfrån svenska och utländska företag kan förväntasöka. Uppköp och exploatering med endast kortsiktigavinstintressen som mål måste effektivt motarbetas.Främst gäller det att stärka sambandet mellanägande, brukande och boende. Det måste utrönas hurlagen i sig skall ge uttryck för detta men minstlika viktigt är att tillämpningen blir effektiv. Ettsärskilt problemkomplex är de juridiska personernasmöjligheter till förvärv. Den nuvarandelagstiftningen ger uttryck för en restriktivitet somi grunden är bra. Den nuvarande principen som skallskapa en balans mellan olika ägarkategorier är ocksånågot som ställt sig bakom.Emellertid har myndigheternas tillämpning av dens.k. kompensationsregeln lett till att balansenmellan enskilt ägande och bolagsägande i mångabygder ändrats. Särskilt svårt har det blivit förprivatskogsbruket att konkurrera med bolagen omskogsmarken i regioner där bolagen bedriver enoffensiv markpolitik.Reglerna måste få en utformning och tillämpning såatt familjejordbruken blir den dominerandeägarkategorin och så att generationsskiftenaunderlättas. Det finns också ett behov av att seöver lagens geografiska tillämpningsområden.Jordförvärvsutredningens förslag bör inte utan eni vissa delar kraftig omarbetning läggas till grundför lagstiftning. Vi önskar att en ny utredninggenomförs med ett otvetydigt uppdrag att lämnaförslag med den av oss förordade inriktningen.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi framför. Därmedbifaller motionerna 2001/02:MJ339 (c)yrkande 5, 2001/02:MJ523 (kd) yrkande 5, 2001/02:N42(kd) yrkande 6, 2001/02: N265 (kd) yrkande 1 och2001/02:N364 (mp) yrkande 15 i denna del samt avslårmotionerna 2001/02:Bo214 (m) och 2001/02:MJ419 (m)yrkande 6.2. Förvärv av permanenthus för fritidsändamål(punkt 2) (mp)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:2. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 2. Därmedbifaller motion 2001/02:N364 yrkande 15 idenna del och avslår motionerna 2001/02:Bo242,2001/02:Bo259 och 2001/02:Bo274.StällningstagandeÅren går. Landsbygdens utveckling blir alltmerbekymmersam. Den markpolitik som bedrivs, ellersnarare bristen på en sådan effektiv politik, görmig betänksam. Jag är medveten om att demarkpolitiska frågeställningarna är komplicerade,inte minst från juridisk synpunkt. Enligt min meninggår det inte att behandla de markpolitiskainstrumenten vart och ett för sig. Det måste till enbred översyn som stärker sambandet mellan boende,brukande och ägande. Den inriktning översynen skallha bör vara klart och tydligt formulerad. Översynenbör avse den lagstiftning som redan finns samtomfatta de utländska förebilder man kan hitta somhar denna målsättning. Nya idéer måste utvecklas ochprövas. Översynen kan inte endast avse rentmarkpolitiska frågor. Den måste också omfatta t.ex.lämpliga, långsiktigt hållbara former för ägandet avmark, bostäder och företag. Jag tror särskilt att dekooperativa formerna, där traditionellt brukande ochägande har starka bindningar, bör vinnauppmärksamhet i detta sammanhang.Jag föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad jag framför. Därmedbifaller motion 2001/02:N364 (mp) yrkande15 i denna del och avslår motionerna 2001/02:Bo242(kd), 2001/02:Bo259 (s) och 2001/02:Bo274 (kd).3. Förvärv av hyresfastigheter (punkt 3) (m, -)av (), (), Carl-ErikSkårman (m) och (-).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 3 bordeha följande lydelse:3. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 3. Därmedbifaller motion 2001/02:Bo216 yrkande 9.StällningstagandeLagen om förvärv av hyresfastigheter präglas av enbyråkratisk handläggningsordning, och desstillämpning medför lång tidsutdräkt från det att ettförvärv sker till dess lagfart kan beviljas. Dettadrabbar de seriösa fastighetsägarna. Lagstiftningenöppnar också för godtycke eftersom den innebär enförhandsprövning av en förvärvares kvalifikationeroch intentioner med förvärvet. En sådan prövning äri praktiken svår att göra med någon träffsäkerhet.Lagens syfte att förhindra oseriösa fastighetsägarehar inte heller uppnåtts. Hyresgästernas berättigadekrav på ett skydd mot oseriösa hyresvärdar bör istället tillmötesgås genom ordentliga möjlighetertill ingripande i det fall en fastighetsägare intevisar sig fullgöra sina förpliktelser mothyresgäster och andra. I betänkandet Förvaltabostäder (SOU 1994:23) har föreslagits attförvärvslagen skall upphävas sombostadsförvaltningslagens möjligheter tillingripande skall stärkas. Enligt vår mening skulledenna ordning tillgodose de krav som kan ställas påstörre effektivitet vad gäller att bekämpa oseriösahyresvärdar som den inte lägger hinder ivägen för en naturlig omsättning påhyresfastigheter. Regeringen bör återkomma tillriksdagen med förslag till lagändringar som innebäratt lagen om förvärv av hyresfastigheter m.m.upphävs och som även i övrigt innebär att förslageni det nämnda betänkandet genomförs.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi framför. Därmedbifaller motion 2001/02:Bo216 (m) yrkande9.4. Avskaffande av den kommunala förköpsrätten(punkt 4)(m, -)av (), (), Carl-ErikSkårman (m) och (-).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 4 bordeha följande lydelse:4. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 4. Därmedbifaller motion 2001/02:Bo216 yrkande 10.StällningstagandeEnligt vår uppfattning bör den kommunalaförköpsrätten avskaffas. Det främsta skälet tilldetta ställningstagande är att förköpsrätten intefyller någon funktion i den kommunalamarkplaneringen. Det är även av vikt att framhållaatt förköpsrätten gör att enskilda markägare hamnari en orimligt svag position i förhållande tillkommunerna. Detta skall ses mot bakgrund av att detkommunala planmonopolet, expropriationslagen ochöverlägsna ekonomiska och personella resurser gerkommunerna en mycket stark maktställning. Ettavskaffande av den kommunala förköpsrätten skullebidra till en sundare fastighetsmarknad. Vidare kandet ifrågasättas om det är rimligt att spenderaskattemedel på en kommunalisering av mark förbebyggelse som resurserna inte förslår atttillgodose mer angelägna kommunala verksamheter.Regeringen bör för lägga framförslag om att avskaffa den kommunala förköpsrätten.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi framför. Därmedbifaller motion 2001/02:Bo216 (m) yrkande10.5. Finansiering av fastighetsbildning ochfastighetsregistrering (punkt 7) (c)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 7 bordeha följande lydelse:7. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 5. Därmedbifaller motion 2001/02:Bo239.StällningstagandeFastighetsbildning och fastighetsregistrering är avmycket stor betydelse såväl för samhället som förenskilda fastighetsägare. En redigfastighetsindelning och ett fullständigt ochtillförlitligt fastighetsregister är av avgörandebetydelse för kreditmarknaden, marknaden förfastighetsomsättning, planverksamhet, beskattning,folkbokföring och för bearbetningar av mångahandaslag i offentlig och privat verksamhet. Sakägarnastår helt för kostnaderna i varjefastighetsbildningsärende (utom i några speciellaundantagsfall). kan konstateras att en välfungerande fastighetsbildningsverksamhet är önskvärdfrån allmän synpunkt och att såväl allmänna somenskilda intressen skall beaktas vidförrättningarna. Fastighetsregistrering ocharkivhållning är däremot anslagsfinansierade.Tack vare organisationsförändringar och tekniskutveckling integreras nufastighetsbildningsprocessen med uppdatering avfastighetsregister och registerkartor. Anslagen för registrering har dockskurits ned så mycket attsakägarna ibland, i strid mot gällande bestämmelser,får bidra till att täcka kostnader för denna. Detfinns också signaler om att registerkvalitetensjunker när resurserna inte räcker till. Kraven påkostnadssänkningar och rationaliseringar har ökatpressen på de anställda med ökad ohälsa som följd.Risken är uppenbar att kvaliteten i arbetet då ocksåsjunker.En bidragande orsak till situationen ärLantmäteriverkets missbedömningar i fråga omstorleken på de rationaliseringsvinster och påminskad handläggningstid som en ny arbetsprocess hoslantmäterimyndigheterna skulle leda till. Denmissvisande bild som givits regering och riksdagborde i berört hänseende rättas till.Förrättningsformen har stora fördelar ieffektivitets- och rättssäkerhetshänseende iförhållande till andra processer. Från alla dessasynpunkter är det olyckligt om tillräcklig tid integes för förrättningsarbetet på grund av alltförhårda ekonomiska krav.En lösning på problemen är en mer rättvisfördelning av kostnaderna mellan sakägarna och detallmänna. Med det nuvarande finansieringssystemetövervältras en del av förrättningskostnaderna, somstaten borde stå för, på sakägarna. Särskiltorättvist blir det i områden med låga markvärden. Omsakägarna genom avgifter också skall betala förfastighetsregistrering och för arkivkostnader blirorättvisan än större.Det svenska fastighetssystemet är en god affär förstaten i form av intäkter av stämpelskatt,expeditionsavgifter m.m. Bidragen till deninfrastruktur som omfattas av fastighetsindelningoch fastighetsregister är, sett i det perspektivet,låga. Det bör finnas ett utrymme att betala för denangivna verksamheten för den nytta hela samhällethar av denna. Finansieringen bör bygga på en merrättvis generell fördelning mellan staten och deenskilda sakägarna där nyttosynpunkter bör varavägledande. Hänsyn måste också tas till speciellaförhållanden som låga markvärden och behovet av attförrättningar kommer till stånd som är angelägnafrämst från allmän synpunkt. Det kan därför behövasett statsbidragssystem som lantmäterimyndigheternasjälva förfogar över. Finansieringssystemet förfastighetsbildning och fastighetsregistreringutreddes (SOU 1990:9).Systemet bör nu utredas på nytt. Av grundläggandebetydelse är därvid att ett samhällsekonomisktperspektiv läggs. Bland annat bör utredas vilkasystemkostnader som uppstår för samhället och andraanvändare av fastighetssystemet om det inte ges godaekonomiska förutsättningar att verka.Regeringen bör med hänsyn till vad som ovananförts tillsätta en utredning för att se överfinansieringssystemet för fastighetsbildning ochfastighetsregistrering.Jag föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad jag framför. Därmedbifaller motion 2001/02:Bo239 (c).6. Avskaffande av tomträttsinstitutet (punkt 8)(m, -)av (), (), Carl-ErikSkårman (m) och (-).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 8 bordeha följande lydelse:8. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 6. Därmedbifaller motion 2001/02:Bo216 yrkande 6 idenna del.StällningstagandeDet är vår uppfattning att tomträttsinstitutet är enförlegad form av reglering som försätter denenskilde tomträttshavaren i ett beroendeförhållandetill kommunen. Ur den enskildes perspektiv kanmarkkostnaden vid en omreglering av avgäldenpåverkas på ett sådant oförutsägbart sätt att renarättssäkerhetsargument talar för ett avskaffande avtomträttsinstitutet. Utan att närmare gå in påfrågan kan konstateras att problemet kring huravgälderna skall omregleras visar på en avgörandesvaghet med hela systemet.De motiv som en gång angavs som skäl tilltomträttsinstitutets införande har spelat utsin roll. Vi anser att regeringen bör inrikta sittarbete på att skapa en fastighetsmarknad där detallmännas roll i möjligaste mån är begränsad tillatt formulera erforderliga riktlinjer. Det äroförsvarbart att på rent ideologiska grunder behållaett markpolitiskt instrument vars konsekvenserförhindrar ett spritt enskilt ägande.Tomträttsinstitutet har dessutom, på ett sätt somlagstiftaren inte tänkt sig, kommit att användas somett styrinstrument i frågor som plan- och bygglagensnormer skall reglera.Inom övervägs för närvarandefrågor om tomträttsavgälden. Regeringens förslagförväntas innebära att avgälden för småhus knytstill fastighetens taxeringsvärde och resultera iavsevärda höjningar av tomträttsavgälden i mångaområden. berättigande somboendesocialt instrument skulle i och med detta heltha spelat ut sin roll, och avgälderna skulle snarastbli ett kostnadshinder för den som vill äga sinbostad. Den fastighetsskatt som äventomträttsinnehavare tvingas betala förstärker dennaproblematik ytterligare. Vissa innehavare avtomträtter i attraktiva lägen eller köpare av sådanatomträtter åsamkas orimliga kostnader genom attsåväl tomträttsavgäld som fastighetsskatt grundas påfastighetens taxeringsvärde. Pålagornas storlekbestäms dessutom oberoende av tomträttsinnehavarensskatteförmåga. Vi anser att höga taxeringsvärdenuppkomna genom en stark efterfrågan inte skalltillåtas påverka vare sig tomträttsavgäldens ellerfastighetsskattens storlek på ett sådant sätt attmänniskor tvingas lämna hus och hem. En avvecklingav tomträttsinstitutet är en rimlig väg för attundvika sådana effekter. Om en fastighet stiger ivärde skall den boende genom sitt ägande kunnasäkerställa sig mot utgiftsökningar.Regeringen bör enligt vår uppfattning snarastlägga fram ett förslag för om att nyatomträtter inte skall kunna bildas. Enligt vårmening bör dessutom kommunerna påbörja enutförsäljning av befintliga tomträtter.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi framför. Därmedbifaller motion 2001/02:Bo216 (m) yrkande6 i denna del.7. Friköp av tomträtter (punkt 9) (m, c, fp,-)av (), (), Carl-ErikSkårman (m), (), () och (-).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 9 bordeha följande lydelse:9. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 7. Därmedbifaller motionerna 2001/02:Bo216 yrkande6 i denna del och 2001/02:Bo324 yrkande 7.StällningstagandeI flera kommuner runt om i har småhusägareerbjudits att friköpa sina tomter som upplåtits medtomträtt. För åtskilliga människor innebär dennuvarande situationen att de själva äger sitt husmen inte den mark på vilken detta står. För mångaframstår det som både egendomligt ochotillfredsställande. Ett erbjudande att friköpa sintomt bör ges tomträttshavarna i alla Sverigeskommuner. Utrymmet för privat ägande, också när detgäller tomtmark, måste vidgas. Det är ett naturligtled i stärkandet av egenmakten inombostadspolitiken. Tomträttsavgälderna fungerar ipraktiken som en extra fastighetsskatt. Försmåhusens del blir detta tydligt genom regeringensmer än sannolika, men antagligen inte före valetuppvisade, planer på att avgälderna skall beräknaspå taxeringsvärdet med årliga värdeuppräkningar. Vianser däremot att om en fastighet stiger i värde såskall den boende genom sitt ägande kunna säkerställasig mot utgiftsökningar.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi framför. Därmedbifaller motionerna 2001/02:Bo216 (m)yrkande 6 i denna del och 2001/02:Bo324 (fp) yrkande7.8. Tomträttsavgälder (punkt 10) (kd)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 10 bordeha följande lydelse:10. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 8. Därmedbifaller motion 2001/02:Bo244 yrkandena 14och 15.StällningstagandeTomträttsinstitutet har funnits ochinfördes då som ett komplement till äganderätten.Dess syfte var från början socialpolitiskt, vilketavsåg att även de med mindre pengar skulle gesmöjlighet till att kunna bygga ett eget hem, ochkommunerna upplät sin mark för bostadsbyggnation moten ganska låg tomträttsavgäld. Tomträtterna hadeursprungligen långa upplåtelsetider, mellan 26 och100 år. När upplåtelsetiden var slut upphörde ocksåtomträtten.Tomträttslagstiftningen har vållat huvudbry i de165 kommuner som har tomträtt. Domstolsprocessernaom tomträttsavgälderna har varit många ochkomplicerade. Lagen ändrades 1953 för att få en merkommunalekonomisk inriktning, där kommunerna kundetillgodoräkna sig värdestegringen på sin mark.Samtidigt blev tomträtterna eviga ochavgäldsperioderna reglerades för bostadsbyggnadertill att vara . Lagen ändrades igen 1968men då i princip endast för att korta nedavgäldsperioderna till lägst . harinte mycket gjorts för att få till stånd enförenkling av tomträttsinstitutet, varför ingen merbetydande förenkling skett av denna kompliceradelagstiftning. Två lagrådsremisser byggda påutredningsbetänkandet Tomt-rättsavgäld (SOU 1990:23)har visserligen överlämnats av regeringen men ingenlagändring har kommit till stånd. växerantalet överklagade mål hos domstolarna, och enbetydande del av kommunernas tekniska resurser fåravsättas för dessa processer.Inom tomträttsinstitutet är den långaavgäldsperioden ett av problemen. För att förenklaregelverket föreslår vi årsvis regleradeavgäldsperioder i stället för dagens på minst 10 år.Vidare bör tomträtternas avgäldsränta ses över.Avgälderna är komplicerat uppbyggda men kanförenklat sägas bestå av en viss ränta beräknad påmarkens marknadsvärde. I en av lagrådsremisserna() föreslås en fast ränta på förkommersiella fastigheter och för småhus. Räntanhar stor betydelse, då värdet på marken kan vara såhögt som per kvm. I finns cirka 98000 tomträtter i 165 kommuner, varav många är små.När tomträtternas avgälder skall omregleras saknasofta kompetens i mindre kommuner, eftersom dennakunskap inte efterfrågas särskilt ofta. Kostsamexpertis får anlitas och tvisterna i domstol hotaratt ta än mer kommunala medel i anspråk. Det behövsdärför en förenkling av reglerna för hur avgäldenberäknas.Frågan är också om avgäldsräntan skall varaföremål för lagstiftning eller om den skallbestämmas på samma sätt som andra räntor som haranknytning till boendet. Vi anser attRiksgäldskontoret bör bestämma avgäldsräntan, påmotsvarande sätt som sker när det gällerstatslåneräntan. En ytterligare svårighet ilagstiftningen gäller värdet av marken. Värdet påmarken är extremt högt i våra storstäder, ochtaxeringsvärdena används i många kommuner för atträkna fram avgälden. Höjs taxeringsvärdet så höjsavgälden oftast med samma procent. Ett exempel ärfrån där taxeringsvärdet har höjts med 69 %i de västra stadsdelarna. Med långa tidsintervallmellan omförhandlingar blir det orimligaavgäldshöjningar om markens värde stigit kraftigt. Ilagrådsremissen föreslås att markvärdetskall bestämmas för småhus genom den allmännafastighetstaxeringen och för kommersiellafastigheter genom en fri värdering . Vianser att detta förslag bör genomföras. Det voreenligt vår mening rimligt ompenningvärdesförändringen får genomslag, och detmarkvärde som skall användas bör därför årligenändras i enlighet med konsumentprisindex.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi framför. Därmedbifaller motion 2001/02:Bo244 (kd)yrkandena 14 och 15.9. Utredning om avvittringen (punkt 11) (kd)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 11 bordeha följande lydelse:11. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 9. Därmedbifaller motion 2001/02:MJ424 yrkande 1.StällningstagandeHur ser egentligen sanningen om samerna ut i densvenska historieskrivningen? Det beror i storutsträckning på hur urvalet görs och vem som gördet. Av erfarenhet vet vi att segraren som tagitförfoganderätten över resurserna också skrivithistorien. När det gäller koloniseringen av Norrlandär det inget undantag.Generation efter generation av kungar ochmyndigheter, enskilda politiker och riksdagar,domstolar och jurister har lämnat sina bidrag och ideras fotspår har historiker och forskare vandrat.Sanningen som den presenteras oss är med andraord mycket modifierad. Hade historien berättatsunderifrån, ur småfolkets perspektiv, hade den settväsentligt annorlunda ut. Den vedertagnahistorieskrivningen, maktens syn, blir av naturligaskäl ofta utgångspunkten för dagens hantering av desamiska frågorna och koloniseringen av . Demisstag som styrande begått under århundraden harsannolikt ofta förskönats för att passa in iaktuella maktambitioner.Vi vet att några bestämda gränser mellan ländernai norr inte existerade förrän . Deherrelösa ödemarkerna i norr betraktades från slutetav som svenska. tog etttydligare steg mot svensk äganderätt genom attdeklarera att allt herrelöst land tillhörde kronan.Vid den tiden fanns så kallade lappskatteland,områden som enskilda familjegrupper nyttjade och somde betalade skatt till kungen för.När gränsdragningen mellan /ochNorge skedde på 1700- talet tillkom den så kalladelappkodicillen, 1751, ett av fastställtdokument. I princip garanterar dokumentet än i dagsamerna rätt till land, vatten och renbete över desvensk/norska nationsgränserna. Kodicillen betraktasi dag som ett av samernas starkaste rättsdokument,av grundlagskaraktär.Upptäckterna av rika malmfyndigheter bl.a. iNasafjäll och ett ökat befolkningstryck i de södradelarna av landet resulterade i att kolonisationenför de fjärran öde vidderna ökade. Folk söderifrånuppmuntrades på olika sätt att flytta norrut ochbryta ny mark. Samerna försvarade sitt land ochansåg att de inträngande jordbrukarna försvåradederas möjligheter att överleva. Av den anledningeninsynade en del samer sina lappskatteland tillnybyggen, lämnade renskötseln och blev nybyggare,det vill säga jordbrukare.På 1800-talet ansåg kronan att det behövdes enordentlig uppdelning av landområdena. Uppdelningenskulle göras mellan kronan och jordbrukarna, ochsamtidigt måste man ta hänsyn till de renskötandelapparna. Denna process kallades avvittringen ochstartade och pågick i etapperfram . Jordbrukarna fick sinaskattemarker insynade medan däremot de samer sominte övergick till jordbruk lämnades utanför dennamöjlighet, trots att de betalade skatt för sinabetesmarker, sitt lappskatteland. För att hejdakoloniseringen något infördes den s.k.lappmarksgränsen som skydd för renskötseln ochsenare även odlingsgränsen. Dessa gränsdragningarblev dock inte det skydd för samernas verksamhet ochrennäringen som avsågs.