bet · GP01JUU8 · 2002-03-19 00:00:00 — Motion Ju3avstyrks i nu behandlad del.Underrättelseverksamhet, m.m.EkobrottsmyndighetenRevisorerna anser i sin rapport att det är ett storttrovärdighetsproblem för ekobrottsbekämpningen attEkobrottsmyndigheten anser att ingenunderrättelseverksamhet bedrivs på ekobrottsområdetoch att myndigheten därmed förhindras att bekämpaden ekonomiska brottsligheten på bästa sätt.Revisorerna anser att en så viktig fråga somEkobrottsmyndighetens tillgång tillunderrättelseverksamhet borde vara löst drygt tre årefter myndighetens bildande. Justitiedepartementetborde, när myndigheterna inte själva förmått lösafrågan, ha verkat för att frågan skulle ha lösts påett tillfredsställande sätt.Revisorerna föreslår att regeringen ges i uppdragatt bli mer aktiv och verka för att frågan omEkobrottsmyndighetens tillgång tillunderrättelseverksamhet får en tillfredsställandelösning.I motion Ju331 (kd) begärs attEkobrottsmyndigheten skall tillåtas att upprätta etteget spanings- och underrättelseregister.I motionerna Ju370 (s) och Ju392 (v) begärs attEkobrottsmyndigheten skall ges tillgång till depolisiära spaningsregistren.I april 1997 tillkallande regeringen en särskildutredare med uppdrag att utreda frågor om sekretessvid bekämpning av ekonomisk brottslighet, m.m. (dir.1997:61). Utredningen skulle föreslå åtgärder isyfte att effektivisera bekämpningen av ekonomiskbrottslighet genom att göra det möjligt för berördamyndigheter och andra organ att i ökad utsträckninglämna information till andra myndigheter om sådantsom har betydelse för att förebygga, upptäcka ellerutreda ekonomisk brottslighet, t.ex. vid gemensammakontrollaktioner.Utredningen, som antog namnetEkosekretessutredningen, överlämnade sitt betänkandeEkonomisk brottslighet och sekretess (SOU 1999:53)till regeringen . I betänkandet redogörsför gällande bestämmelser på området samt i vilkenmån de bör ändras. Vissa utvidgningar imyndigheternas möjligheter att utbyta informationmed varandra föreslås, t.ex. anser utredningen attmyndigheter, utan hinder av sekretess, i vissa fallskall kunna lämna uppgifter om planerad brottslighettill polis, tull eller polisman vidEkobrottsmyndigheten. Det föreslås också att polisenoch tullen skall ges ökade möjligheter tillinformationsutbyte med varandra.Några av utredningens förslag har redangenomförts. Övriga av Ekosekretessutredningensförslag bereds inomJustitiedepartementet, och en proposition förväntasbli överlämnad till under våren 2002.Ekobrottsmyndigheten har i yttrande överEkosekretessutredningens betänkande pekat på attmyndigheten inte har tillgång till samma verktyg sompolisen och skattebrottsenheterna har för attbedriva kriminalunderrättelseverksamhet. Frånvaronhärav har enligt medförteffektivitetsförluster i det operativa arbetet ochhindrat myndighetens utvecklingsarbete när detgäller det brottsförebyggande arbetet. Myndighetenanser därför att den bör ges samma befogenheter sompolisen har på området, t.ex. genom attpolisdatalagen (1998:622) utvidgas till att ävenomfatta . En begäran härom harframställts till regeringen i en promemoria av den 2oktober 2000 (dnr Ju2000/4982).Ekobrottsmyndighetens begäran bereds förnärvarande inom Justitiedepartementet.Den 7 juni 2001 beslutade regeringen att uppdra åtEkobrottsmyndigheten och attgemensamt vidareutveckla den nationellaunderrättelseverksamheten på ekobrottsområdet samtse till att polispersonal vid i den utsträckning nuvarande bestämmelser medger får åtkomst till polisens register och IT-system(Ju2000/4982/PÅ [delvis]).Uppdraget, såvitt avser register- ochsystemåtkomst, redovisades gemensamt avmyndigheterna i en skrivelse av den 20 december2001. Där anför myndigheterna att de kommit överensom att polispersonal och viss administrativ personalsom är verksam vid skall fåtillträde till vissa dataregister och datasystem. Enförutsättning är att det inte finns några lagligahinder och att det finns ett operativt behov avinformationen. Anslutning av samtliga arbetsenhetervid ekobrottsmyndigheten avses ske före utgången avmars 2002.Den andra delen av uppdraget redovisades, även dengemensamt, i en skrivelse av den 30 januari 2002.Där anför myndigheterna att problem avseendeunderrättelseverksamheten funnits vid de myndighetersom ligger inom primäraansvarsområde. Problemen har främst rört det löpandeinformationsflödet. Bristande sakkompetens påekobrottsområdet hos polismyndigheternasunderrättelsefunktioner har också påverkatmöjligheterna att beakta samband mellan ekobrott ochannan grov brottslighet. För att överbrygga deredovisade svårigheterna har samverkan utvecklats iform av regelbundna möten, fasta informationsrutineroch informella kontakter mellan myndigheterna.Myndigheterna pekar också på att utöver det nyssnämnda samarbetet pågår enförsöksverksamhet som berört östra avdelningen vidEkobrottsmyndigheten och finanspolisen. I dettaprojekt har avdelningen efter vederbörligsekretessprövning informerat finanspolisen om tillavdelningen inkommande brottsanmälningar.Finanspolisen har sedan granskat uppgifter ikriminalunderrättelseregistret och det särskildapenningtvättsregistret. Finanspolisen har därefteråterrapporterat till avdelningen för det fortsattautredningsarbetet. En utvärdering av projektetkommer att genomföras under våren 2002.I ett vidare och mer långsiktigtutvecklingsperspektiv finns det, enligtmyndigheterna, anledning att peka på det omfattandearbete som bedrivs för att ta fram enför underrättelsearbetet inom polisväsendet gemensammodell, som också skall kunna tillämpas iförhållande till andra med Polisen samverkandemyndigheter och organ. Ett förverkligande av detaktuella underrättelseprojektet bedöms i väsentligaavseenden kunna tillgodose de utvecklingsbehov avmera långsiktig karaktär som finns när det gällerunderrättelseverksamheten på ekobrottsområdet.Avslutningsvis anför myndigheterna att denfortsatta utvecklingen av underrättelseverksamheteninom ekobrottsområdet enligt deras mening bör byggapå det arbete som inletts mellan berörda funktionervid myndigheterna. Genom att poliserna som ärverksamma vid ansluts till depolisiära kommunikationsnäten kommer ocksåkontaktvägarna att löpa smidigare. Härutöverredovisar myndigheterna också att de arbetar på enlösning som skulle ge i första hand poliser vidEkobrottsmyndighetens specialenheter direkt åtkomsttill kriminalunderrättelseregistret efter enbehörighetsprövning vid . Densistnämnda åtgärden torde enligt utskottet kräva enlagändring.Som framhålls av både revisorerna och motionärernaär tillgången till en väl fungerandeunderrättelsetjänst av vital betydelse för demyndigheter som skall arbeta med att bekämpa denekonomiska brottsligheten. Utskottet kan också delauppfattningen att samordningen mellan de olikamyndigheterna i dessa frågor inte fungerat på ettoptimalt sätt. Utskottet kan emellertid nukonstatera att genom de åtgärder som vidtagits avEkobrottsmyndigheten och får deförslag som revisorerna för fram ansestillgodosedda.Vad gäller de i motionerna begärda åtgärderna somgår därutöver är dessa frågor underberedning inom . Utskottetanser inte att det pågående arbetet bör föregripas.Sammantaget innebär det anförda att utskottetföreslår att avslår revisorernas förslagsamt motionerna Ju331, Ju370 och Ju392 i berördadelar.SkattebrottsenheternaSedan den 1 januari 1998 kan skattemyndigheterna iviss utsträckning handlägga utredningar om ekonomiskbrottslighet (prop. 1997/98:10, bet. SkU10, rskr.70). Den brottsutredande verksamheten bedrivs vidsärskilda skattebrottsenheter inomskatteförvaltningen. Dessa skall organisatoriskthållas åtskilda från skatteutredningsverksamheten.Sedan den 1 januari 1999 finns särskildaskattebrottsenheter inrättade vid samtliga landetstio regionala skattemyndigheter.Revisorerna föreslår att regeringen ges i uppdragatt ta initiativ till en översyn av frågan om vemsom bör ha tillgång till det centralaskatteregistret. Regeringen bör också verka för attskattemyndigheterna visar större öppenhet församlokalisering mellan skattebrottsenheterna ochpolis och åklagare på de orter där poliser ochåklagare är öppna för samlokalisering.I motion Ju392 (v) anser motionärerna attskattebrottsutredarnas tillgång till aktuellauppgifter ur det centrala skatteregistret och derasrätt att använda tvångsmedel måste underlättas.Utskottet vill inledningsvis påminna om att det isamband med att skattebrottsenheterna inrättadesframhöll att det inte är förenligt med artikel 6 iden europeiska konventionen om skydd för demänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna att en förvaltningsmyndighet utrederbrott inom sitt eget område (yttr. 1997/98:JuU2y s.6). Detta främst med hänsyn till attskattemyndigheten kan komma att utnyttja denenskildes skyldighet att i skatteförfarandet svarapå frågor rörande förhållanden som påverkar hansskattskyldighet till att efter det attbrottsmisstanke uppstått kräva svar på frågor somden skattskyldige i en brottsutredning inte behöversvara på.Riksdagen har härefter ställtsig bakom regeringens bedömning att det inte ärlämpligt att skattebrottsenheterna får direktåtkomsttill det centrala skatteregistret. Motivet har bl.a.varit att det inte ansetts lämpligt med hänsyn tillden enskildes integritet och att det skulle innebäraett kringgående av den sekretessprövning som skallske innan en uppgift lämnas till en annan myndighet(prop. 1998/99:34, bet. 1998/99:SkU9 och prop.2000/01: 33, bet. 2000/01:SkU20).I regleringsbrevet för avseendeskatteförvaltningen och exekutionsväsendet gavregeringen i uppdrag att utvärderaskattebrottsenheternas verksamhet. Riksskatteverketredovisade uppdraget i rap-porten En ny kraft iekobrottsbekämpningen En utvärdering avskattebrottsenheterna (RSV Rapport 2001:7). Irapporten lämnar förslag pålagändringar som avser skattebrottsenheternasverksamhet, bl.a. föreslås att skattebrottsutredarnaskall få tillgång till det centrala skatteregistretoch rätt att i viss omfattning använda tvångsmedel.I budgetpropositionen för (prop.2001/02:1, volym 2, utg.omr. 3 s. 15) anförregeringen att det har framkommit önskemål om enmöjlighet att i större omfattning få tillgång tilluppgifterna i skattemyndighetens register och enmöjlighet att i begränsad omfattning använda sig avtvångsmedel. Regeringen kommer när Riksskatteverketredovisat utvärderingen som då ännu inte hadepublicerats att ta ställning till om en översyn avskattebrottsenheternas arbetsmetoder ochbefogenheter behövs.Enligt vad utskottet inhämtat bereds dessa frågorinom , och övervägsom det skall tillsättas en utredare med uppdrag attse över skattebrottsenheternas verksamhet bl.a. medavseende på frågor om enheternas tillgång tilluppgifter i skatteregister och behovet att ibegränsad omfattning använda tvångsmedel.Utskottet, som inte vill föregripa detta arbete,avstyrker såväl revisorernas förslag som motionJu392 i berörda delar.I motion Ju392 (v) efterfrågar motionärerna ävenen rätt för revisorer att göralegitimationskontroller i samband medskatterevisioner på arbetsplatser.Såväl justitieutskottet som skatteutskottet flera tillfällen avstyrkt motionsyrkandenrörande legitimationskontroll i samband medarbetsplatsrevisioner (jfr. 1997/98:SkU28 s. 48och 1998/99:JuU9 s. 11). Senast uttaladesig i frågan var (se bet. 2000/01:SkU16s. 18, rskr. 91) då yrkandet avstyrktes bl.a. medhänvisning till att förslaget var alltförlångtgående då det skulle innebära attskattemyndigheten i detta avseende skulle fåväsentligt mer långtgående befogenheter än polisen.Justitieutskottet, som inte finner skäl att göranågon annan bedömning, avstyrker motion Ju392 iberörd del.SkattefrågorSänkta skatter för att bekämpa ekonomiskbrottslighetI motion Ju2 (m) föreslås att sänkta skatter skallanvändas som ett medel att bekämpa ekonomiskbrottslighet.Finansutskottet behandlade frågan omskattepolitikens allmänna inriktning. Därvidbehandlades även en motion med likartade synpunktersom de nu aktuella (bet. 2001/02:FiU1 s. 176 f).Finansutskottet ställde sig bakom den av regeringenförordade inriktningen av skattepolitiken ochavstyrkte den då aktuella motionen. Riksdagenfattade beslut i enlighet med utskottets förslag(rskr. 2001/02:34).Utskottet finner inte skäl att frångå denbedömning som finansutskottet gjort. Motion Ju2avstyrks.Licensavgifter, m.m.I motion Ju336 (s) begärs att köp av svartarbetskraft skall kriminaliseras. I motion Ju395 (s)föreslås åtgärder för att minska den ekonomiskabrottsligheten, såsom införande av licensavgifterinom speciella branscher.Regeringen tillkallade en särskildutredare för att utreda vissa frågor omeffektivisering av kampen mot den ekonomiskabrottsligheten. Utredaren skulle bl.a. övervägavilka åtgärder som krävdes för att sanera branschersom är särskilt utsatta för ekonomisk brottslighet(dir. 1995:142).Utredningen, som antog namnetBranschsaneringsutredningen, överlämnade sitthuvudbetänkande Branschsanering och andra metodermot ekobrott (SOU 1997:111) till regeringen iseptember 1997. I betänkandet finns en beskrivningav de problem som finns inom vissa särskilt utsattabranscher i fråga om ekonomisk brottslighet. Vidarelämnas både vissa förslag till och förs vissaprincipdiskussioner om hur dessa branscher skullekunna saneras från ekonomisk brottslighet. Bland deåtgärder som utredningen tog upp var licensavgifter.Betänkandet bereds inom . I vissadelar har dock beredningen avslutats, t.ex. i frågaom bestämmelserna om offentlig upphandling.Även på myndighetsnivå pågår olika projekt för attstävja ekonomisk brottslighet av olika slag. nämnas det riksomfattande projekt somRiksskatteverket och skattemyndigheterna driver isamverkan med sedan början avmars 2000 i syfte att komma tillrätta med den organiserade handeln med svartarbetskraft inom främst installationsbranschen.Målet för projektet är även att hitta en effektivmetod för att minimera förekomsten av organiseradhandel med svart arbetskraft. Projektet omfattarbåde kontroll och olika former avinformationsinsatser. Inom ramen för projektet hardet bildats en särskild lagstiftningsgrupp som skallöverväga vilka lagändringar som skulle behövas föratt på ett effektivt sätt kunna bekämpa dennabrottslighet.I juni 2001 redovisade projektet en förstadelutvärdering i rapporten Kontrollav svart arbetskraft inom byggbranschen (RSV:srapport 2001:9). Där föreslås bl.a. en översyn avlagstiftningen så att uppdragsgivare åläggs enskyldighet att göra skatteavdrag förunderentreprenörerna, och harredovisat ett förslag med den inriktningen (RSV:srapport 2002:6).Som en följd av bl.a. de resultat som framkommitgenom arbete beslutade regeringen den21 februari att tillsätta en kommission för attföreslå åtgärder som syftar till att främjakonkurrensen och motverka konkurrensbegränsandebeteende, användande av svart arbetskraft ochkartellbildning inom bygg- och anläggningssektorn(dir. 2002:24). Kommissionen skall redovisaresultatet av sitt arbetet iår.Vidare kan nämnas att i februari2002 redovisade ett regeringsuppdrag om förenklingarav regelverket på beskattningsområdet. en principskiss (RSV:srapport 2002:3) presenterar enprincipskiss för hur ett regelverk för beskattningmed schabloner för mindre företag bör utformas.Enligt vad utskottet har inhämtat bereds ärendetvidare inom Regeringskansliet.Utskottet delar i och för sig motionärernasuppfattning att den ekonomiska brottsligheten inomvissa branscher utgör ett problem och att det är avstor vikt att den bekämpas. Som framgår ovan pågåremellertid ett omfattande arbete på området såvälinom som på myndighetsnivå. finns det mot den bakgrunden inte skäl förriksdagen att nu göra något särskilt uttalande medanledning av motionerna. Motion Ju395 i nu berörddel och motion Ju336 avstyrks.En effektivare miljöbrottsbekämpningVerkställighet av miljösanktionsavgifterAv 30 kap. 1 § följer att ennäringsidkare skall åläggas att betalamiljösanktionsavgift i vissa fall när han vidbedrivandet av sin verksamhet bl.a. åsidosattföreskrifter eller tillstånd och villkor som harmeddelats med stöd av balken. Avgiften bygger på ettstrikt ansvar.Miljösanktionsavgiften påförs genom beslut avtillsynsmyndigheten och får överklagas tillmiljödomstol. Enligt 30 kap. 5 § skallavgiften betalas efter det attavgiften har beslutats eller den somanges i beslutet. Efter den sista betalningsdagenfår avgiften verkställas såsom en dom som har vunnitlaga kraft. Den är alltså direkt verkställbar.I motion Ju3 (m) begärs att nuvarande ordningändras på så sätt att miljösanktionsavgift inteskall kunna verkställas innan ett eventuelltöverklagande av tillsynsmyndighetens beslut häromblivit slutligt prövat.Utskottet har tidigare behandlat liknande yrkanden(se bet. 1999/2000:JuU5 s. 9 f). Senast i december1999 avstyrkte utskottet ett sådant yrkande ochanförde i huvudsak att det, liksom regeringen, ansågatt miljösanktionsavgifterna borde kunna tas ut utanhinder av att beslutet inte vunnit laga kraft.Utskottet påtalade därvid att miljödomstolen medstöd av 28 § förvaltningsprocesslagen kan förordnaatt beslutet tills vidare inte får verkställas.Detta borde enligt utskottet ge en erforderliggaranti för att obefogade beslut ommiljösanktionsavgift inte verkställs.Det kan här också finnas anledning att nämna attregeringen beslutade atttillkalla en parlamentarisk kommitté (dir. 1999:109) med uppdrag attutvärdera tillämpningen av och lämnaförslag till nödvändiga reformer. utvärdera effektiviteten hos det nyasanktionssystemet och samspelet mellantillsynsreglerna, sanktionsavgifterna och destraffrättsliga reglerna samt föreslå de ändringarav regelverket som kan behövas.Kommittén skall i ett samlat betänkande senast den1 lämna förslag till de mer omfattandeändringar som uppdraget kan medföra samt senast den31 i ett slutbetänkande redovisa enfullständigare bild av hur fåttgenomslag i den praktiska tillämpningen liksom andrafrågor som rör uppföljningen av de centralainstrumenten i balken.Utskottet, som i och för sig inte kan se att detframkommit några skäl som ger anledning att frångådet nyssnämnda ställningstagandet, anser i vart fallatt det pågående utredningsarbetet inte börföregripas. Motion Ju3 i berörd del avstyrks.En oberoende statlig miljötillsynI motion Ju4 (mp) anförs att den nuvarandeutformningen av tillsynsorganisationen uppvisarklara brister och att det med nuvarandeansvarsfördelning mellan , regional ochcentral nivå saknas de nödvändiga förutsättningarnaför en effektiv tillsyn. Motionären begär därför attdet bör tillsättas en utredning om förutsättningarnaför, och utformningen av, en oberoende statligmyndighet med ansvar för miljötillsynen som bl.a.tar upp frågan om att kommunala tillsynsärenden intebör överklagas till länsstyrelsen.Utskottet delar motionärens uppfattning att en välfungerande tillsyn är av avgörande betydelse förmiljöbrottsbekämpningen eftersom upptäckten avmiljöbrott till allra största delen sker vidtillsynsarbetet. Brister i tillsynsorganisationenhar också varit föremål för uppmärksamhet frånskilda håll, bl.a. i en rapport till Expertgruppenför studier i offentlig ekonomi (), Att granskasig själv en om den kommunalamiljötillsynen. Även har underhösten 2000 redovisat ett regeringsuppdrag irapporten för tillsyn övermiljöfarlig verksamhet m.m. I rapporten konstaterasatt det förekommer kommuner där ansvaret för driftav miljöfarlig verksamhet och ansvaret för tillsynöver denna åvilar samma nämnd eller förvaltning. Irapporten lämnas förslag som syftar till attmotverka olämpliga organisatoriska lösningar bl.a.genom tydligare jävsregler i kommunallagen. Dessutomföreslås att roll vid s.k.överlåtelse av tillsynen kommunen övertartillsynsuppgifter från skallstärkas. Förslagen som remissbehandlats är föremålför beredning inom Regeringskansliet.Också den ovan nämnda har iuppdrag att utvärdera tillämpningen av miljöbalkenoch lämna förslag till nödvändiga reformer. Bland defrågor som kommittén skall ägna särskilt intresse ärtillsynens effektivitet.Här kan även nämnas att regeringen genom beslutden tillkallade en utredare meduppdrag att utreda hur den statliga tillsynen kangöras till ett tydligare och effektivareförvaltningspolitiskt instrument som bättre bidrartill kontrollen och genomförandet av demokratisktfattade beslut. Kommittén som tog namnetTillsynsutredningen avlämnade ettdelbetänkande Statlig tillsyn Granskning påmedborgarnas uppdrag (SOU 2002:14). I betänkandetlämnas en beskrivning av den nuvarande tillsynen. Isyfte att stärka och förtydliga tillsynen föreslårutredningen att bestämmelser som är gemensamma förall statlig tillsyn ska samlas i en ny generell lag.Lagen bör bland annat behandla frågor omtillsynsorganens tillträde till tillsynsobjekten,frågor om sanktioner och rätten att överklaga. Isyfte att stärka professionalismen i tillsynenföreslås också att en skapas avmyndigheter med tillsynsuppgifter. Utredningenifrågasätter också kommunernas roll i utövandet avden statliga tillsynen och anser att denna fråga börprövas av den aviserade utredningen om relationermellan staten, kommunerna och landstingen.Betänkandet är ute på remiss. Efterdet att remissomgången är avslutad kommertilläggsdirektiv att utfärdas. Enligt deursprungliga direktiven skall tilläggsdirektiven gekommittén i uppdrag att lämna förslag till hurtillsynen kan göras tydligare och effektivare.Utskottet finner inte att det föreligger någraskäl som ger anledning att föregripa det arbete sompågår. Motion Ju4 avstyrks.SkalbolagI motion Ju327 (kd) begärs att det skall göras enutvärdering av omfattningen av skalbolagsaffärer ochen ny konsekvensbeskrivning avseende effekterna förfåmansföretagen vad avser förslagen om stoppreglerför skalbolagsaffärer.Hösten 1998 begärde attregeringen skulle vidta lagstiftningsåtgärder mothandel mot skalbolag. Bakgrunden tillframställningen var en promemoria som hadeupprättats av i (dnrFi1998/2700) i vilken redovisades att handeln medskalbolag hade ökat kraftigt. sombedömde att mörkertalet var stort ansåg att handelnmed skalbolag hade fått en sådan omfattning att detvar nödvändigt med lagstiftningsåtgärder.Riksskatteverkets promemoria har tillsammans meden inom upprättad promemoria medförslag om en stoppregel mot skalbolagstransaktioner(Ds 2000:35) remissbehandlats. Remissvaren visar attdet råder enighet om att man behöver komma tillrätta med handeln med skalbolag men attuppfattningarna om hur man bör gå till väga skiljersig åt.1998 års företagsskatteutredningar konstaterar idet gemensamma betänkandet Utdelningar ochkapitalvinster på företagsägda andelar (SOU 2001:11)att handel med skalbolag knappast förekommerinom bolagssektorn och föreslår bl.a. attbeskattningen av kapitalvinster på näringsbetingadeandelar avskaffas. Det öppnar möjligheter för enmarknad för handel med skalbolag inom bolagssektorn.Mot den bakgrunden föreslås motverkande regler.Betänkandet har remissbehandlats.Förslaget bereds nu inom . Ettförslag till samordning av utredningens förslag medregleringen av fysiska personers avyttringar avskalbolag presenterades i departementspromemorianSkatteregler mot handel med skalbolag (Ds 2001:35)som remissbehandlades . Ipromemorian görs en konsekvensanalys bl.a. rörandekonsekvenserna för små företag. En lagrådsremiss harnyligen överlämnats, och avsikten är att ett förslagom stopplagstiftning mot skalbolagstransaktionerskall föreläggas under våren 2002.Utskottet konstaterar att det förslag som förnärvarande är under beredning inomFinansdepartementet innehåller en konsekvensanalysavseende de frågeställningar som motionärernaefterfrågar. Utskottet kan inte finna att detdärutöver skulle finnas anledning till någraytterligare överväganden i frågan. Utskottet kaninte heller, med hänsyn till det pågående arbetet,se att det skulle finnas något behov av enkartläggning av skalbolagsaffärernas omfattning.Sammantaget innebär det anförda att utskottet intekan finna anledning för att uttala sig medanledning av motionen.