bet · GP01KUU2 · 2002-05-21 00:00:00 — Metoden för detta,även om den inte är godkänd i Fördrageteftersom förstärkta samarbeten inte ärgodkända angående försvaret, det är dennametod för förstärkt samarbete där allainom EU sitter runt bordet och alla ärinformerade om vad de andra vill göra. Omvissa länder vill gå framåt kan de göradet. Mitt svar är alltså mycket tydligt:Om ett alliansfritt eller neutralt landvill stanna utanförförsvarsoperationerna, skall det kunnagöra det. Men många andra länder, enmajoritet av det aktuella EU, ställer sigfrågan om det europeiska försvaretsidentitet. Det är därför som jagpersonligen är för idén att vi har eneuropeisk skyddsstyrka på 50.000 eller60.000 man, att vi samordnar våraförsvarsverktyg och våra industriellamedel och att vi har vår egen identitetäven om vi är allierade med USA.Det jag vill säga är att man måsterespektera att Ni vill vara neutrala ochNi å andra sidan måste förstå att vissaländer som har en annan politisk vision,kan organisera sig och att man bygger uppett Europaförsvar med de länder som villdet.Fru , hartillhandahållit de grundläggande medlenför de första Internetverktygen iKonventet, eftersom vi var ensamma om attförfoga över dessa verktyg, i synnerhetwebbsidan Futurum. Den är tillgänglig,och den fungerar. Man kommer att satsa pådenna webbsida. Vad jag förstår av Erfråga är att det är problem medtillgängligheten till denna webbsida ikandidatländerna. Jag skall låtakontrollera detta direkt . Jag lovar Er att Kommissionenskall sätta till alla medel som denförfogar över för att dessa webbsidorskall fungera och, vare sig man bor iEuropa eller någon annanstans, att manskall ha tillgång till denna informationoch de dokument som är förbundna medarbetet med detta konvent. Jag har noganoterat Er fråga. Jag skall skriva tillEr för att ge Er resultatet av minundersökning eller tisdag vimåste notera denna punkt. Jag skallskriva till Er personligen.Herr , Ni har åberopat olikaproblem. I mitt svar , i mittanförande, sa jag att skulle spelaen roll i världen, obestridligen förjämvikten i världen och för kampen motfattigdom och misär. Jag är absolut på Erlinje. Jag anser att fattigdomen, varesig man finner den i vissa av vårakvarter i , i vissa av våralandsbygder, eller om den befinner sigbredvid oss i , i ,eller i eller när denbefinner sig ännu längre bort, i ,denna misär ger alltid samma resultat.När människorna inte har någon framtid isitt eget land emigrerar de till ettannat. När människorna befinner sig imisär är de ett lätt byte för olikalockelser. Vi vet att terrorismen ocholaglig handel livnär sig på denna misär.För säkerheten i världen och för mäns ochkvinnors utveckling måste vi alltsåfortsätta att spela en viktig roll ifråga om utvecklingshjälp. Jag påminnerEr om att EU är den störstabidragsgivaren till u-hjälp i världen,långt före . Och det är också därför,mina damer och herrar, som jag här iStockholm skulle vilja, vilket vi måstegöra i alla länder, rättfärdiga ellerförklara anledningarna till utvidgningeni öst.Jag vet att Ni är mycket solidariska ochmycket måna om utvidgningen i synnerhetvad gäller de nordiska och baltiskaländerna som ligger bredvid Er. I mångaav våra länder är inte debatten ombreddningen av EU lika enkel. Och jag vetinte vad som skulle hända om man hade enfolkomröstning i alla våra europeiskaländer om Fördragen angående utvidgningenom . När jag ser att Irlandangående ett fördrag som inte varsärskilt komplicerat röstade nej, sägerdet mig att det finnsmycket oro bland människorna, rädslor ochfrågor, och att frågan om utvidgningenantagligen är allvarligare och mindresjälvklar än den verkar i tillexempel. Man måste alltså förklara attdärutöver och med den moral och politiksom rättfärdigar projektet med deneuropeiska återföreningen har vi ocksåett intresse av att skapa en ekonomiskoch social framgång för demokratin idessa länder i central-, öst- ochbaltiska , att det är i vårtintresse och att det är detta somrättfärdigar utvidgningen.När jag var studerande, mina damer ochherrar, för mycket länge sedan, var detstora problemet i denportugisiska invandringen. Det storaproblemet, det stora debattämnet varinvandringen av portugiser tillFrankrike. pratar ingen om denportugisiska invandringen, ingen pratarlängre om denna fråga. Eftersomsedan 20 år tillbaks är medlem iunionen, det har blivit ett demokratisktland, det har gjort en avsevärdansträngning, vi har hjälpt dem och deunga portugiserna har funnit en framtidhos oss. Det är alltså filosofin med deteuropeiska projektet.Nu tror jag att vi för framtida etapper,i synnerhet på , bör fortsätta attha en gemensam utrikespolitik och, HerrPersson, kunna lösa våra problem själva.Vi var inte kapabla att göra detta förBosnien. tror jag att kriget iBosnien inte skulle ha börjat under sammaförhållanden, att vi skulle vara kapablaatt stoppa det, vilket vi inte kunde göraför , eftersom vi inte hadeen gemensam utrikespolitik. Men sedandess har vi gjort framsteg. Det finnsäntligen en hög representant förutrikespolitiken. Vi pratar mer med sammaröst. Vi har gemensamma diplomatiskaenheter. Vi har sålunda behandlat kriseni Kosovo mycket mer intelligent än vihanterade krisen i Bosnien. Saker ochting går sålunda framåt, långsamt, men degår framåt.Göran Lennmarker (m): Jag skulle baravilja komplettera på trepunkter. Det första är den fråga somställdes om möjligheterna för den sominte är med i eurosamarbetet att hainflytande. Konventet med dess 105ledamöter strävar efter att alla skall hainflytande över framtid även omde inte är med i EU eller stårutanför vissa områden. Det är detgemensamma, framtida vi bygger.Där är alla lika viktiga. Alla skallfinnas med även om de inte deltar isamarbetet, inte alls eller i vissadelar.När det gäller frågan om kompetenskatalogdelar jag kommissionär men drar delvis motsattslutsats: Om man med kompetenskatalogmenar en fast, i sten huggen lista överkompetenser är det naturligtvis omöjligt.Världen ändrar sig. Detstår inte stilla. Jag kan se framför migatt man har en kompetenskatalog som angerkompetens med viss precision, även om detär svårt . Den kan man sedan ändragradvis. Om man ser det som ettkonstitutionellt fördrag som ärförändringsbart över tiden kan det finnasnågon form av kompetenskatalog. Det finnsredan i fördraget, implicit. Man måste harättslig grund inom EU för att vidta enåtgärd. Därmed finns en grund. Det berorpå hur vi tolkar orden.Med exakt samma resonemang som MichelBarnier skulle jag säga att vi skall haen kompetenskatalog men inte huggen isten.På den sista punkten vill jag säga att vii dagarna har fått en redovisning av vadsom hände i . Det skall finnaspå våra näthinnor. Det var Europasoförmåga, oförmågan att förhindrafolkmord, oförmåga att förhindra orätt.Därför måste vi ha en kraftfull kapaciteti att göra det. skallvara en inspiration, om man kan användaett så konstigt ord i sammanhanget, närvi diskuterar nödvändigheten av gemensamsäkerhet i vår egen världsdel men också ianslutning till den.Berit Andnor (s): Jag skulle viljaanknyta till en fråga som ChristinaAxelsson lyfte upp om de nationelladebatterna kring EU:s framtidsfrågor. Deskall ju inte bara föras imedlemsländerna utan också ikandidatländerna. I har vi valten modell med en parlamentariskt tillsattkommitté som skall stimulera en bred,öppen och förutsättningslös debatt. Ävenhos oss är webbsidan viktig eftersom denhar så stora möjligheter att utvecklasoch användas brett. Vi arbetar ocksåtillsammans med Folkrörelsesverige, medfackliga organisationer,arbetsgivarorganisationer, kommuner ochlandsting. Vi genomför regionalakonferenser med början under detta halvåroch kommer att fortsätta under dekommande åren. Vi kompletterar också medbroschyrer och skrifter för atttillgodose de grupper som ChristinaAxelsson så riktigt tar upp, nämligen desom inte har tillgång till Internet.Utifrån vår tradition och kultur byggervårt arbete mycket på traditionellafolkrörelseorganisationer,folkbildningstraditionen. Det ser vi sommycket viktigt. måste vi få en debattsom verkligen sprids ut hosfolkflertalet.Lennart (): Jag vill också hängapå fråga som BeritAndnor tog upp och det som sades omwebbsidan. Utvecklingen i de nuvarande EU-länderna och kanske särskilt den i detillkommande är beroende av vilkentillgång man har inte bara till och den svenska regeringenswebbsidor utan också till tekniken somsådan. Det har uppmärksammats mycket densenaste tiden. och skrev i en artikel för någon månadsedan att hela folk borde hatillgång till den nya tekniken.Uppenbarligen är det ojämnt fördelat.Alla har inte tillgång till det som liteslarvigt kallas för bredband ellerfullt utnyttjande av tekniken. Hur kanman föra den diskussionen? Hur kan EUmedverka till att undvika en obalans itillgängligheten?Åke : Jag vill ställa tvåfrågor. En gäller de större staternasinflytande i det framtida EU. Dagensordning ger de inre länderna ett relativtstort inflytande. Efter en utvidgning ochett utvecklat fördrag eller enkonstitution kommer de större staternaatt ha ett större inflytande över EU.Michel Barnier nämnde också i sininledning att det i processen kan bliaktuellt att åternationalisera uppgifter.Kan ni ge exempel på viktigareansvarsområden som skulle kunna bliföremål för en åternationalisering?Ordföranden: Det har varit mycket tal omInternet. riksdag är ledande påInternetområdet. I detta samarrangemangmellan , utrikesutskottet ochEU 2004-kommittén har vi tagit fasta pådet och givit möjlighet för allmänhetenatt skicka in frågor till dennafrågestund. Allmänheten har intemöjlighet att ställa frågor här utanHåkan får personifieraallmänheten och framföra de insändafrågorna.Håkan : Det har kommit in en mängdfrågor. En fråga har valts ut som kommerfrån en gymnasiestudent som skriver ettarbete om EU:s framtid. Jag tror att hanskulle vara intresserad av ett svar påfrågan om panelen tycker attNicefördraget, som innebar reformer iröstfördelningen och infördemajoritetsbeslut på flera områden, varett bra fördrag. utökade destora länderna sin makt, skriver han, ochhan undrar om panelen ser en fara i det.I anslutning till den sista fråganskriver han följande: haruttalat sig om att EU borde införa enform av säkerhetsråd där de storaländerna har vetorätt. Vad anser ni omdet?Sören Lekberg (s): Vi har varit positivai till . Vi har haftett nära samarbete med vår regering vidförhandlingen. Under konferensen i Nicesatt vi i telefonkontakt via EU-nämndenmed utrikesministern . Vi kundefölja förhandlingarna steg för steg ochkunde på det sättet kommentera och sägaja eller nej i de olika skeendena.Nicefördraget var viktigt eftersom detlöste maktfördelningsfrågorna. Vi hoppasatt skall bli ratificerat isamtliga medlemsstater så att det kangenomföras. Vi tror inte att det innebäratt de stora länderna egentligen fårstörre inflytande. Vi tycker att det ärganska balanserat. Sedan kan vi varanegativa till enskildheter. I stora dragär bra. Det skulle varalivsfarligt att nu försöka omförhandladet. Då lägger vi upp stora stenar påvägen mot utvidgningen av unionen.Tony Blair har sagt att han inte harföreslagit ett säkerhetsråd. Det harbritterna tagit bort. Det är en anka,säger de. Självfallet får det inteinföras någon sådan typ av EU-samarbete.Låt mig säga något om det som berördesinledningsvis om en kompetenskatalog. Detär naturligtvis bra om man kan göra ensådan, men jag tror inte att det ärenkelt eftersom gränsen ärflytande. Vi skall vara medvetna om attdet finns hänvisningar ifördraget till bl.a.subsidiaritetsprincipen. Man skall alltidställa frågan om en åtgärd skallgenomföras på EU-nivå, om den inte istället skall genomföras på nationellnivå. räcker det att det står så ifördraget.Jag vill gärna passa på och ställa enfråga till kommissionär omförstärkt samarbete. Det har möjliggjortsi Amsterdamfördraget och sedan utvecklatsnågot i . är detinte något land som har använt sig avmöjligheten. Man talar mycket om hurviktigt det är från vissa länder. Vi ärlite rädda för det. Vi har visserligengått med på det så här långt, men detfinns en risk att det tar resurser fråndet gemensamma. Om några länder villinrätta ett förstärkt samarbete är detväl meningen att de själva skall betalaför det, så att inte de andra ländernabehöver bidra till det? Det är en frågatill (m): Jag tänkte besvaratre frågor. Den första gällerNicefördraget. är absolutnödvändigt för att det skall bli enutvidgning. Det kunde ha gjorts bättre.Men man får det inte alltid exakt som manvill ha det i ett samarbete. Jag villupprepa att är absolutnödvändigt om vi skall kunna genomföraden historiskt nödvändiga uppgiften attse till att alla länder i som såönskar och som uppfyller villkoren kan fåvara med i vår union.När det gäller frågan om ett säkerhetsrådär det absolut fel tänkt. Om vi skall haen gemensam utrikes- och säkerhetspolitikskall den vara gemensam. Då skall detinte vara några länder som bestämmer.Frankrike och får där göraden största uppoffringen, på sitt sätt.Det är de två länderna som har ett visstinflytande i världen utöver detgemensamma. Om vi skall ha en gemensamutrikes- och säkerhetspolitik skall denvara gemensam. Då skall man ha inflytandei kraft av sina argument och inte i kraftav vad man representerar.Sedan kommer vi till frågan om stora ochsmå länder. Här är det viktigt att varanoggrann. När samarbetet en gång börjadevar det tre stora länder och tre små. Maninförde då ett system med en mycketkraftig överrepresentation för småländer. De utgjorde då en mycken litendel av det gemensamma. Av de 28 ländersom nu deltar i konventet är 7 stora och21 små, dvs. det är mycket fler småländer som kommer in i samarbetet. Likvälär befolkningsfördelningen sådan att trefjärdedelar av EU:s medborgare iframtiden bor i de 7 stora länderna ochenbart en fjärdedel i de 21 små.Hela röstfördelningen är gjord så att detständigt finns en överrepresentation försmå länder. Två tredjedelar av konventetsledamöter kommer från små länder och entredjedel från de stora länderna. Det ärnästan omvänt motbefolkningsfördelningen.Röstförskjutningen i Nicefördragetinnebär att de stora ländernas totalaröststyrka minskar och inte ökar, pågrund av att så många små länder kommerin. Det blir en lägre grad avsnedfördelning, om man skall se det rentbefolkningsmässigt. Det skall man säga,så att vi inte är orättvisa mot de storaländerna. De har naturligtvis ett visstlegitimt skäl att säga att en medborgaresröst i skall väga t.ex. omkringen tusendel av en luxemburgares röst. Detmåste man respektera om man har endemokratisk startpunkt. Jag vill varnaför att ge känslan av att de storaländernas inflytande ökar.Låt mig också säga att konventet innebäratt små länder iEuropas historia är med och formulerarhistorien. ,westfaliska freden och framåt har Europasöden avgjorts av stora länder. Små länderhar vackert fått finna sig i vad de storaländerna har bestämt. har vi enordning som är unik, precis som MichelBarnier framhöll inledningsvis. Tvåtredjedelarna av ledamöterna i konventetkommer från små länder.Michel Barnier: Jag skall göra någrakortfattade anmärkningar. Först säger jagtill att tillgången tillInternet och den digitala demokratin somNi ger exempel på här i den svenskariksdagen och i Ert land faktiskt börvara regel överallt. Det är till och meden ny chans för demokratin, inklusive ide länder i öst som blivit demokratiskasedan bara och somskall förena sig med oss.Ni pratade om och andrastatschefer som har uttryckt ettengagemang för denna digitala revolutionoch tillgången för alla medborgare tillInternet. hadeförberett Europeiska rådets arbete iLissabon, och det är på basis av dettaarbete som vi har låtit antagainitiativet e-Europe. Min kollega , som är ansvarig för dettainitiativ, ser till så att EU:s medelföreträdesvis tas i anspråk för attverkställa e-Europe och i synnerhet attalla familjer och alla medborgare hartillgång till Internet helt konkret.Detta betyder till exempel att budgetenför regionalpolitiken, som jag har varitansvarig för, i enighet med jag in den åt detta håll, att dekrediter som vi skall ställa tillkandidatländernas förfogande, ,före anslutningen, att vi riktar in dessamot höghastighetssystem och tillgång tillInternet. Jag hade inte tecknat ettprogram härom med någon europeisk regionom det inte i detta regionprogram hadefunnits en plan för tillgång tillinformationssamhället. Det är alltså intebara ord och tomt prat. Det är ocksåmycket pengar som avsättes till dennadigitala demokrati.Herr ställer frågan angåendestora och små länder, såsom dengymnasiestuderande som Ni nämnde, HerrJonsson. Jag håller helt och hållet meddet som sa. Alltsedanbörjan av uppbyggnaden av har detaldrig funnits, låt mig påminna om det,en konflikt mellan de stora och de småländerna. Det har alltid funnits enömsesidig respekt och i detinstitutionella systemet finns enröstvikt eller närvarovikt för de mindreländerna som är proportionellt större. Viär i en union av stater och folk, och manmåste sålunda bringa jämvikt i de röstersom varje stat har i förhållande till deandra och den demokratiskarepresentationen av medborgarna. Det ärett faktum att det finns 85 miljonertyska medborgare och 400.000 invånare iLuxemburg.Det som skedde i , ,är att man har, på begäran av de storaländerna, vägt om rösterna iMinisterrådet på ett ganska rättvistsätt, även om jag finner det förkomplicerat för min del alldeles förkomplicerat. När Ni tänker på att i detföregående förfarandet, som ännu äraktuellt eftersom inte harratificerat, har tio röster iMinisterrådet med 86 miljoner invånareoch har två röster med 400.000invånare här är beviset. De storaländerna har i den utvidgade unionen därdet kommer att finnas många fler mindreländer, såsom Ni sa ,velat bevara en viss jämvikt som annarsskulle försämras i förhållande till denursprungliga jämvikten. Endast ett stortland skall gå med i unionen och det ärPolen. De andra är mindre länder. Dennajämvikt ger alltid en plats som ärproportionellt större, och jag tycker attdetta är rättvist, för de mindreländerna.Jag är inte heller alls för någon form avstyrning av de stora länderna. Man måstedock i vad gäller utrikespolitik ochförsvar respektera det faktum att det mankallar för de stora länderna är de somhar en aktiv diplomati i världen och somhar ett betydande försvar. Jag kännerockså till länder som , som ävende har en aktiv diplomati i världen.Förmodligen måste man sålunda iMinisterrådet se till att dessa länder ivad gäller utrikespolitik och försvarinte skall behöva underkasta sig ellerpåtvingas ett beslut som de integodkänner och som utnyttjar derasdiplomati och deras försvarsmedel.Jag har sålunda funnit det legitimt attdet när det gäller försvar ochutrikespolitik att det kanske finns olikabeslutssätt.Herr Lekberg, Ni ställde frågan omförstärkt samarbete. Det är klart att närett förstärkt samarbete sätts igång, ärdet de som är inbegripna i arbetet sombetalar. Helt enkelt, för utnyttjandet avde institutionella verktygen förEuropakommissionens arbete betalar allaeftersom det förstärkta samarbetet ärtill för att man skall använda degemensamma verktygen som alla betalar. Igengäld är det så att detta förstärktasamarbete sker inom den gemensamma ramenoch att alla länder inklusive de som intevill gå framåt skall informeras, ochbefinna sig runt bordet.Vår risk, som enligt min mening skulle bli mycket större, är att om maninte hade denna metod för förstärktsamarbete, skulle inte de som vill gåframåt prata med de andra och skulle göradetta arbete vid sidan av Fördraget. Därhar vi en verklig risk för uppluckring avden gemensamma andan.Angående uppluckringen, ställde HerrPettersson en mycket precis fråga nyssangående risken för åternationaliseringsom jag själv nämnt tidigare. Det finnsde länder som faktiskt skulle viljauppluckra eller åternationalisera vissagemensamma åtgärder. Jag tycker att detskulle vara ett misstag eftersom dessagemensamma åtgärder i allmänhet är sådanasom har gjort unionen mer sammanhängande,mer solidarisk. Även om man måste förnyadem jag tänker på den gemensammajordbrukspolitiken, som orsakar debatt iSverige, som är den förstagemenskapspolitiken som också var ensolidaritetspolitik och som har givitunionen en livsmedels- ochexportkapacitet. Den bör utvecklas,förnyas men absolut inte tagas bort.Samma gäller kohesionspolitiken. Jagpratade med Er om budgeten som jag äransvarig för. Det är en budget på 215miljarder euro för en period på sju år.Vi hjälper på så sätt regioner attutvecklas, mycket fattiga regioner, atthinna upp. Vi undviker ett som hartvå, tre eller fyra hastigheter.Om man åternationaliserar denna politik,som jag hör talas om i ellernågon annanstans, skulle EU, mina dameroch herrar, inte vara någonting annat änen stormarknad. På en stormarknad finnsinte någon solidaritet. Jag för min deldrömmer inte om ett som bara är enstormarknad. Jag tror att det behövsregleringar, regler, att det behövs enviss omfördelning, att man måsteförbehålla sig rätten att kunnatillgodose behoven hos de mest isoleradeoch fattigaste medborgarna genomskapandet av offentliga tjänster. Alltdetta kan inte ske på en stormarknad därman bara har fri konkurrens. Det behövsen myndighet. Det är detta som gör attden europeiska sociala modellen är olikandra modeller. Kohesionspolitiken, omman åternationaliserar den, innebär detatt var och en sköter sig själv och blir rikare och de fattiga lämnasvid vägkanten.Det är dessa ämnen som man diskuterar iKonventet.Johnny : Min fråga anknytertill det som kommissionären talade omsenast, de stora systemen inomregionalpolitik och jordbruk. I den lillasvenska orten läggs ett företagsom tillverkar däck ned och flyttar tillPortugal. Det viktigaste skälet till detverkar vara att företaget får störrebidrag av EU för att flytta sinproduktion till och inteproducera i . Det visar att viinte har en fri marknad med konkurrens påneutrala villkor i . Detvisar också att EU:s egna system sätterden fria marknaden ur spel. De storasystemen snedvrider och särbehandlarolika företag. Det blir viktigare förföretagare att lära sig söka bidrag änatt försöka göra något som konsumenternaefterfrågar.Det vore lämpligt att, som kommissionärensade, lägga eventuella nationella hänsynåt sidan och se till bästa ochskapa denna stormarknad. Då kan Europakomma i fatt och ökalevnadsstandarden lika snabbt som i USA.Man måste sluta med särbehandling ochstora politiska centralstyrda system somsnedvrider konkurrensen. Min fråga är omdet inte är dags att ordentligt reformeraoch avveckla subventionssystemen.Bengt-Ola : Jag vill lyfta fram enaspekt som är försummad i debatten. Närman är oense om medlemskapet i EU är maninte oense om någon detaljfråga utan omstyrelseskicket. Det är något annat. Jagoroas över att konventet är tänkt attspela en så stor roll för utvecklingeneftersom jag ser stora brister irepresentativiteten.Jag oroas också av kommissionärens åsiktatt vi skall titta på i vilken riktningvi vill att EU skall utvecklas för attsedan bestämma vilka verktyg vi skallanvända för att nå de målen. Det är inteett traditionellt sätt att se påhanteringen av konstitutionella frågor.Traditionellt har man diskuterat framrimliga, goda former för beslut oavsettvilka politiska beslut som skall fattasinom den ramen.Michel Barnier: , jagbeklagar att jag måste lämna Er om någraminuter för att träffa , somär ansvarig för de svenska regionerna.Men jag återkommer, om Ni önskar det.Herr , Ni framställde tydligtfrågan om , om risken attstänga en fabrik i på samma gångsom man öppnar en fabrik i . Jagtror inte att detta kommer att leda tillatt Ni önskar att man avveckladesubventionssystemet. Jag förstår desvenska löntagarnas oro om det är bevisatatt de portugisiska statsstöden eller deeuropeiska stöden till harförorsakat stängningen av en fabrik iSverige. , och jag villbetona detta, är detta samband intebevisat. Min kollega som äransvarig för de statliga stöden och jaghar bett att man kontrollerar om dessastöd konkurrerar. De statliga stöden, detär offentliga portugisiska pengar somPortugal skulle kunna ge till etteuropeiskt företag som etablerar sig iPortugal.