bet · GP01SFU10 · 2002-03-14 00:00:00 — Om medlemsstaten vidanslutningen till konventionen tillämpade ett systemmed karensdagar, eller i samband med anslutningenavgav förklaring om temporärt undantag frånkonventionens bestämmelser, får dock karensdagartillämpas. När konventionen ratificerades år 1969tillämpade inte någon karensdag i sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen och kan således inte åberopanågot av de undantag som anger.PropositionenFrågan om efterlevnad av konventionen harvarit föremål för diskussion i . styrelsekonstaterade att en karensdag inte var förenlig medSveriges åtaganden enligt konventionen och åladeSverige att rapportera om vidtagna ochplanerade åtgärder för att uppfylla konventionensbestämmelser i fråga om karensdagen. Regeringen hardärefter kontinuerligt anmodats att rapportera omkonventionens tillämpning.Ett sätt att uppfylla konventionens krav fullt utkan enligt regeringen vara att slopa karensdagenför hela sjukförsäkringssystemet. Detta är dock inteaktuellt. Enligt regeringens mening kan självriskeri sjukförsäkringssystemet bidra till att minskakorttidsfrånvaron.En annan lösning är att bevilja de arbetsskadadeen viss ersättning efter schablon och därutöver låtaden som kan och vill själv visa att han eller hon ärberättigad till ersättning för ytterligarekarensdagar. Enligt beräkningar somArbetsskadeutredningen (SOU 1998:37) gjorde ärdet genomsnittliga antalet karensdagar för varjesjukdom . Enligt regeringen framstår detsom rimligt att den försäkrade kompenseras enligt enschablon som motsvarar två karensdagar.Utöver de schablonmässigt bestämda dagarna bör denarbetsskadade ges möjlighet att inom en viss tidlämna uppgifter som visar att han eller hon har rätttill ersättning för ytterligare karensdagar. Detskall då vila på den enskilde försäkrade att visaatt han eller hon haft inkomstbortfall på grund avkarensdag, t.ex. genom att förete lönebesked medspecifikation av löneavdragen. Därutöver skall detkrävas att den försäkrade kan påvisa ett sambandmellan karensdagen och arbetsskadan, t.ex. genom attförete läkarintyg som bekräftar att densjukskrivning som medförde karensdag berodde påarbetsskadan. Preskriptionstiden för att få utersättning enligt LAF är normalt , vilket börgälla även för denna typ av ersättning.Ersättning för karensdagar skall endast utges närersättning för förlorad inkomst utbetalas med stödav LAF. I de flesta fall kommer ersättningen för in-komstbortfall att utbetalas i form av livränta.Ersättning för karensdagar bör däremot inte utgestill försäkrad som endast uppbär ersättning försjukvård utom riket, tandvård eller särskildahjälpmedel från arbetsskadeförsäkringen, eftersomkopplingen mellan karensdagar och arbetsskada isådana fall kan vara svår att fastställa.Den särskilda arbetsskadeersättningen föreslås be-räknas utifrån de principer som gäller för beräkningav livränta. Ersättning skall utges avberäkningsunderlaget och den skall varaskattepliktig.Den nya regeln om särskild arbetsskadeersättningföreslås träda i kraft och gällaför karensdagar som uppstår i arbetsskadefall sominträffar efter det att regeln har trätt i kraft.MotionerMargit m.fl. (m) begär i motion Sf19 yrkande9, vid avslag på yrkandena 1-5, beslut attkompensation för karensdag under sjuklöneperiodeninte skall utges. Motionärerna anser attkarensdagsreglerna bör omfatta alla försäkradeoavsett sjukskrivningsorsak.Désirée m.fl. (kd) begär i motionSf18 yrkande 3 avslag på förslaget om kompensationför karensdag. Motionärerna anser att det är rimligtatt även arbetsskadeförsäkringen innehåller ensjälvrisk. Dessutom har totalt settarbetsskadeförmåner som vida överstiger deminiminormer som läggs fast i ILO-konventionen.I motion Sf17 yrkande 2 av m.fl.(c) begärs avslag på förslaget om ersättning förkarensdagarna.Utskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar att ett karensdagssystem inteär förenligt med förpliktelser enligt om förmåner vid yrkesskada och att detinte har någon betydelse om totalt sett harförmåner i sin arbetsskadeförsäkring som överstigerde miniminormer som läggs fast i ILO-konventionen.Eftersom den svenska arbetsskadeförsäkringenbygger på ett generellt arbetsskadebegrepp är dennuvarande samordningen mellanarbetsskadeförsäkringen och sjukförsäkringen avadministrativa skäl nödvändig. Reglerna om karensdagär en del av denna samordning så till vida att inteheller den som drabbats av en arbetsskada fårersättning för i ensjukperiod/sjuklöneperiod. För att inte fördelarnamed nuvarande samordning helt skall gå förloradekrävs enligt utskottet en lösning som tar hänsyntill både konventionens krav och därmed dearbetsskadades rätt till ersättning och önskemåletatt inte i onödan komplicera administrationen. Denav regeringen valda lösningen uppfyller inte heltkonventionens krav men utskottet anser att den ändåfår anses godtagbar eftersom den på ett rimligt sätttillgodoser både konventionens krav ochadministrationens behov.Av regeringens förslag till ändring av 3 kap. 4 §LAF framgår inte på vilket underlag den särskildaarbetsskadeersättningen skall beräknas i det fallatt vid ett och samma tillfällehar att fatta beslut om livränta som avser fleraavgränsade tidsperioder med olika livränteunderlag,t.ex. vid fastställande av livränta för retroaktivtid. Utskottet föreslår därför att paragrafenkompletteras så att det framgår att detlivränteunderlag skall användas som gäller vid tidenför beslut. Skulle beslutet avseenbart livränta för retroaktiv tid får den särskildaarbetsskadeersättningen beräknas på det sistfastställda livränteunderlaget. Utskottet anservidare att den särskilda arbetsskadeersättning somskall kunna utges utöver ersättning för tvåschablonmässigt bestämda karensdagar bör utges iförhållande till den försäkrades faktiskainkomstförlust. Enligt utskottets mening är det interimligt att sådan ersättning utges av helalivränteunderlaget i de fall en karensdag följs aven sjukskrivning på t.ex. halvtid. Detsamma gällernär någon beviljas livränta motsvarande en andel avlivränteunderlaget, t.ex. beroende på attförmågan att skaffa sig inkomst genom arbete ärnedsatt endast till hälften. Utskottet föreslår enändring med denna innebörd. Utskottet anser i likhetmed regeringen att den arbetsskadade bör gesmöjlighet att inom lämna uppgifter somvisar att han eller hon har rätt till ersättning förytterligare karensdagar. För att det skall varapraktiskt genomförbart bör det inte föreskrivas attsärskild arbetsskadeersättning beviljas i sambandmed beslutet om ersättningen för inkomstförlustensom avser arbetsskadan. Utskottet föreslår att dennaföreskrift utgår.I övrigt noterar utskottet att förslaget innebäratt även den som inte är sjukpenningförsäkrad enligtAFL och därför har rätt till motsvarande ersättningvid sjukdom enligt LAF kommer att få den särskildaarbetsskadeersättningen beräknad på grundval av ettlivränteunderlag samt att för en och samma godkändaarbetsskada ersättning för mer än tvåschablonmässigt bestämda dagar inte skall kunnautges. För ersättning därutöver skall krävas att denskadade visar att han eller hon har rätt tillersättning för ytterligare karensdagar.Bestämmelserna blir även tillämpliga på den somfår ersättning enligt lagen (1977:265) om statligtpersonskadeskydd (LSP).Utskottet tillstyrker med de angivna ändringarnaregeringens förslag och avstyrker motionerna Sf19yrkande 9, Sf18 yrkande 3 och Sf17 yrkande 2.Indexering av livränta m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör bifalla regeringens förslagbl.a. om att arbetsskadelivränta i form avegenlivränta skall räknas om med etttal som motsvarar hälften av inkomstindexetsreala förändring med tillägg förprisförändringen mellan juni året föreindexeringsåret och juni ,dock att livränteunderlaget aldrig skalluppgå till ett högre belopp än7,5 prisbasbelopp.Riksdagen bör vidare avslå ettmotionsyrkande om beräkning avlivränteunderlaget. Jämför reservation nr 8(m).PropositionenArbetsskadeförsäkringen är en försäkring mot förlustav framtida försörjningsförmåga. Utgångspunkten börenligt regeringen vara att försäkringen även skallersätta den förväntade framtida inkomstutvecklingsom den försäkrade troligen skulle ha kommit att fådel av i en tillväxtekonomi. Vid indexeringen avarbetsskadelivränta bör således även beaktas denallmänna inkomstutvecklingen och inte baraprisutvecklingen, såsom gäller i dag.I ålderspensionssystemet räknaspensionsbehållningen, de utbetalda pensionerna ochinkomsttaket om med hänsyn till förändringeni inkomstindex. Inkomstindex, som i huvudsak skallspegla förändringen i genomsnittligpensionsgrundande inkomst per person med sådan in-komst, omfattar därmed merparten av inkomsterna förpersoner i förvärvsaktiv ålder och kan därför ansessom ett fullt tillfredsställande mått på denallmänna inkomstutvecklingen. Eftersom det dessutomfinns påtagliga administrativa fördelar med attanvända ett mått som redan tillämpas inom befintligaregelverk föreslår regeringen att inkomstindexetsutveckling skall läggas till grund för indexering avarbetsskadelivränta i form av egenlivränta.Enligt regeringen finns det dock andraomständigheter som det bör tas hänsyn till närindexeringsmetod övervägs. En betydelsefull aspektär därvid att inkomstindexering i regel innebär attden utbetalda ersättningen kan minska realt omreallönerna sjunker. Även kostnadsaspekterna är avstor betydelse. Inkomstindexering av livräntornamedför bl.a. ökande kostnader för statsbudgeten. Motbakgrund härav föreslås att arbetsskadelivränta iform av egenlivränta skall räknas om medhälften av inkomstindexets reala förändring ochinkomstindexets hela prisförändring.Regeringens principiella uppfattning är attpersoner som uppnår pensionsåldern inte längreriskerar att förlora inkomsterna på grund av en ar-betsskada utan på grund av åldern. Det föreslåsdärför att den livränta som enligtövergångsbestämmelser utbetalas till personer födda1937 eller tidigare även fortsättningsvis skall varaknuten till prisbasbeloppet. För personer födda 1937eller tidigare som beviljas livränta för skada sominträffat efter det att han eller hon fyllt 65 årföreslås dock samma regler gälla som för de yngreåldersgrupperna.De nya reglerna för indexering avarbetsskadelivränta föreslås träda i kraft den1 . Detta innebär att förmånernainkomstindexeras den 1 januari2004.MotionMargit m.fl. (m) begär i motion Sf19 yrkande8, vid avslag på yrkandena 1-5, beslut om attlivräntan skall baseras på samma inkomstunderlag somden sjukpenninggrundande inkomsten.Inkomstunderlaget bör enligt motionärerna inteskilja sig åt beroende på om man får ersättning frånsjukförsäkringen eller från arbetsskadeförsäkringen.Utskottets ställningstagandeEnligt LAF utgörs för den som ärsjukpenningförsäkrad enligt AFL livränteunderlagetav den sjukpenninggrundande inkomsten beräknadenligt bestämmelserna i . Vid beräkning avlivränteunderlaget skall emellertid också beaktasandra skattepliktiga förmåner än pengar, vissakostnadsersättningar samt semesterlön ochsemesterersättning. Utskottet gör bedömningen attutgångspunkten att den som drabbats av arbetsskada iprincip skall försättas i samma situation som omskadan inte hade inträffat motiverar särskildaregler. Utskottet anser med hänsyn härtill attreglerna för att beräkna livränteunderlaget inte börändras. Därmed kan utskottet inte ställa sig bakommotionsförslaget att livränta skall beräknas påsamma underlag som sjukpenning enligt AFL. Utskottetavstyrker därmed motion Sf19 yrkande 8.Utskottet noterar att regeringen i propositionengör bedömningen att frågan om beräkning avlivränteunderlag för den som utan att fåföräldrapenning utnyttjar sin lagliga rätt attarbeta deltid på grund av vård av barn bör utredasvidare samt att frågan om beräkning avlivränteunderlag för förfluten tid bör utredastillsammans med frågan om översyn av reglerna omskyddstider för sjukpenninggrundande inkomst.Såvitt gäller regeringens förslag om indexeringav livränta har utskottet inte något att erinra.Utskottet tillstyrker därför förslaget.Utskottet vill tillägga att frågan om indexeringav sjuk- och aktivitetsersättning för närvarandebereds inom . I avvaktan härpågäller enligt de nya reglerna om sjuk- ochaktivitetsersättning, som träder i kraft den 1januari 2003, prisindexering som metod. Vidarenoterar utskottet att regeringen dels har aviseraten höjning av inkomsttaket i sjuk- ochföräldraförsäkringen till tio prisbasbelopp fr.o.m.den 1 juli 2003, om det statsfinansiella lägettillåter det, dels avser att närmare analyserainkomsttaken i de olika socialförsäkringssystemen.Samordning mellan förmånerUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör bifalla regeringens förslagdels om samordning mellan livränta och ensenare beviljad sjuk- elleraktivitetsersättning, dels om avdrag påretroaktiv arbetsskadelivränta försjukpenning som redan betalats ut för sammatid.PropositionenOm en person har rätt till livränta enligt LAF ochsamtidigt har rätt till förtidspension eller efter-levandelivränta enligt AFL med anledning av deninkomstförlust som föranlett livräntan, skalllivränta enligt LAF betalas ut endast i den mån denöverstiger pensionen.Tillämpningen av nuvarande regler innebär attlivränta och förtidspension samordnas, då en persondrabbas av både arbetsrelaterade besvär och ickearbetsrelaterade besvär, om prövning av rätten tillförmånerna sker . Förmånerna samordnas tillden del som de täcker samma inkomstförlust. Till dendel som arbetsskadan sätter ned arbetsförmågan fårdå den försäkrade samma ekonomiska ersättning som omhan eller hon hade arbetat.Är den försäkrade däremot beviljadarbetsskadelivränta och arbetar heltid, och senarebeviljas förtidspension till följd av annan ickearbetsrelaterad sjukdom, samordnas inte förmånerna.Detta leder till att den ekonomiska kompensationenför den del som är arbetsskada blir högre än vadinkomst av förvärvsarbete för samma del skulle havarit. Det beror på att den tidigare beviljadelivräntan ingår i den pensionsgrundande inkomstenoch därmed har höjt tilläggspensionens storlek.Förtidspension kompenserar därmed också den del avarbetsförmågan som livräntan redan kompenserar.För att åstadkomma en likvärdig behandling av deförsäkrade föreslår regeringen att det införs reglersom föreskriver samordning även när förmånen enligtAFL beviljas änarbetsskadelivräntan. Av administrativa skäl böremellertid de nya samordningsreglerna införas försti och med att sjuk- och aktivitetsersättning införsfr.o.m. den 1 januari 2003.Om ersättning enligt AFL eller annan författninghar betalats ut av en allmän försäkringskassa ellerarbetslöshetskassa och det senare beviljas en annanersättning retroaktivt enligt AFL för samma tidskall den retroaktiva ersättningen minskas. Minsk-ningen sker med det belopp som överstiger vad somskulle ha utgetts för perioden, om beslutet om bådaersättningarna hade förelegat samtidigt.För att samordning skall kunna ske krävs dock attersättningarna enligt särskilda regler eller enligtbidragsvillkoren inte får utges ograveradesamtidigt. Reglerna i denna del är emellertid intehelt klara när det gäller livränta enligt LAF ochsjukpenning enligt AFL.Enligt regeringen är det en grundläggande principatt ersättning för ett och samma inkomstbortfallinte utbetalas mer än en gång. Regeringen föreslårdärför ett förtydligande i AFL som innebär att denlivränta som utges retroaktivt kan minskas med densjukpenning enligt AFL som utbetalats för sammaperiod.Lagändringarna föreslås träda i kraft den1 januari 2003.Utskottets ställningstagandeUtskottet har inte något att erinra mot regeringensförslag. Förslagen tillstyrks därmed.Anmälningsskyldighet m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör bifalla regeringens förslag- att den som uppbär egenlivränta enligt LAFskall vara skyldig att anmäla ändrade förhål-landen som kan påverka rätten till förmånen,- att när livränta beviljastills vidare skall ta ställning till fråganom efterkontroll, dock med den ändringen attförslaget skall träda i kraft den 1 juli 2002samt- att ett beslut om livränta skall omprövasom personens inkomst som skadad ökatsväsentligt.PropositionenI LAF saknas bestämmelser om att en försäkrad somfår egenlivränta är skyldig att anmäla attarbetsförmågan väsentligt förbättrats eller attförhållandena i övrigt ändrats. Det innebär att enförsäkrad som beviljas sådan livränta inte har någonlaglig skyldighet att anmäla ändrade förhållandensom kan påverka rätten till förmånen. Enligtregeringens mening saknas det anledning att undantaegenlivränta från kravet på anmälningsskyldighet nären sådan skyldighet finns beträffande t.ex.förtidspension och sjukbidrag. Regeringen föreslårdärför att LAF ändras så att krav på anmälningsskyl-dighet även skall gälla när den försäkrade uppbäregenlivränta.Beslut om förtidspension gäller tills vidare. Förförtidspension gäller enligt AFL attförsäkringskassan i samband med beslut om sådanförmån skall bedöma om förnyad utredning avarbetsförmågan skall göras , s.k.efterkontroll. Från och med den 1 januari 2003ersätts förtidspension av förmånerna sjuk- ochaktivitetsersättning. En motsvarande bestämmelsekommer då att gälla för de nya förmånerna. Enlivränta kan beviljas tills vidare eller för en vissangiven tid. En tidsbegränsad livränta prövas pånytt vid den aktuella periodens slut. En fullständigsakprövning görs då av den försäkrades rätt tillfortsatt livränta och ett nytt livränteunderlagfastställs. När det är fråga om livränta som gällertills vidare har RFV rekommenderat att försäk-ringskassorna i samband med livräntebeslutet skallta ställning till om efterkontroll skall göras. Detsaknas dock lagstöd för ordningen med efterkontrolli livränteärenden. Regeringen föreslår att en regelsom motsvarar den som finns i AFL införs i LAF.Livränta kan beviljas för sänkt inkomst till följdav arbetsbyte eller omplacering som föranletts av enarbetsskada. Till följd av att löneutvecklingen ärolika inom olika branscher kan beviljad livränta medtiden komma att mer eller mindre kompensera densänkta inkomst som arbetsbytet/omplaceringeninitialt medförde. Ökade inkomster som inte beror påatt hälsotillståndet förbättrats, eller som beror påatt den försäkrade bytt till ett mer välavlönatarbete, utgör emellertid inte skäl för omprövning.Inte heller har ökade inkomster som följd avpolitiska uppdrag vid sidan om ordinarie arbeteansetts utgöra sådana ändrade förhållanden som börmedföra omprövning. Enligt regeringen framstår detinte som rimligt att livränta skall betalas ut dåinkomstförlust inte längre föreligger. Därför börlivränta också omprövas om försörjningsförmåganförbättras till följd av löneutveckling, utökadarbetstid eller på annat sätt. Regeringen föreslårdärför att reglerna ändras så att livränta kanomprövas inte endast om ändring av betydelse harskett i de förhållanden som var avgörande förbeslutet utan även om ökning av väsentlig betydelsehar skett av inkomsten som skadad.De nya reglerna om anmälningsskyldighet,efterkontroll och omprövning föreslås träda i kraftden 1 januari 2003.Utskottets ställningstagandeUtskottet, som konstaterar att regeringens förslaginnebär att en försäkrad blir skyldig även attanmäla väsentligt ökad inkomst, har inte något atterinra mot förslagen. Utskottet anser dock attförslaget om efterkontroll bör träda i kraft den 1juli 2002. Utskottet föreslår en sådan ändring. Meddenna ändring tillstyrker utskottet regeringensförslag.Utskottet noterar att revisorer nyligenhar föreslagit att regeringen skall vidta åtgärderför att förbättra efterkontrollen avförtidspensioner (2001/02:RR13).Administration avarbetsskadeförsäkringenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avstyrka motionsyrkanden bl.a.om- länsvis koncentration av handläggningen avarbetsskadeärenden,- vidareutbildning av försäkringsläkare,- utbildning i försäkringsmedicin och- behovet av att förbättra arbetsmiljön föratt minska antalet arbetsskador.Jämför reservationerna nr 9 och 10 (båda kd).PropositionenArbetsskadeförsäkringen handläggs vidvarje försäkringskassa. Av RFV:s rapport framgår att under de år som försäkringenfunnits har ett antal grundläggande brister ihandläggningen och tillämpningen av försäkringenpåtalats vid såväl granskningar som utredningar.Detta sammanhänger bl.a. med de komplexa och svårabedömningar som måste göras i ett arbetsskadeärende.Kunskapsbrister och behovet av gemensamma utgångs-punkter vid bedömningen av arbetsskador framstår somcentrala faktorer i sammanhanget. Enligt RFV talarmycket för att handläggningen av arbetsskadeärendenbör koncentreras. Detta skulle öka förutsättningarnaför likformighet och rättssäkerhet och få till följdatt de regionala skillnaderna i beslut iarbetsskadeärenden minskar. Enligt RFV:s mening böri första hand en arbetsskadeenhet för hela landetbildas.Enligt regeringen är frågan om koncentration avarbetsskadehandläggningen av central betydelse. Rättutförd skulle en koncentrering underlätta utbytet avkunskaper mellan försäkringsspecialister ochföreträdare för medicinsk och annan vetenskap.Frågan om hur många enheter och var de skall varaplacerade behöver emellertid övervägas ytterligare.Regeringen gör i propositionen bedömningen att ensärskild utredare bör ges i uppdrag att lämnaförslag till utformningen av en mer koncentreradorganisation för arbetsskadehandläggningen. Vidareskulle enligt regeringen kvaliteten på bedömningen imer komplicerade arbetsskadeärenden förmodligenhöjas om flera olika försäkringsläkare gör engemensam försäkringsmedicinsk bedömning. En särskildutredare bör därför ges i uppdrag att förbereda enny ordning för den försäkringsmedicinska bedöm-ningen. Dessutom krävs enligt regeringen någon formav gemensam grund för det medicinskaställningstagandet. En särskild utredare bör ges iuppdrag att närmare utreda frågan om en kunskapsbankinom arbetsskadeområdet.MotionerDésirée m.fl. (kd) begär i motionSf18 yrkande 4 ett tillkännagivande om en utredningom länsvis koncentration av handläggningen avarbetsskadeärenden. Vid en centraliseradhandläggning till ett ställe ökar enligtmotionärerna det fysiska avståndet mellanhandläggare, arbetsplats och skadad. I samma motionyrkande 5 begärs ett tillkännagivande omvidareutbildning för försäkringsläkarna för att höjakvaliteten i beslutsprocessen. I yrkande 6 begärmotionärerna ett tillkännagivande om att utbildningi försäkringsmedicin bör ges en starkare ställning iläkarutbildningen. Enligt motionärerna måsteutbildning i försäkringsmedicin bli obligatorisk förläkare på alla nivåer och ges ett större inslag ideras grundutbildning. I yrkande 7 begärs etttillkännagivande om att utredningen om en ny ordningför den försäkringsmedicinska bedömningen iarbetsskadeärenden bör ges direktiv att även se överdet försäkringsmedicinska systemet.I motion Sf16 yrkande 1 av ()begärs ett tillkännagivande om att regeringen skallhålla fast vid sin ambition att arbetsskadeärendenskall handläggas tidigare än vad som sker och även efter införandet av en ny lag bör strävaefter kortare handläggningstider. Genom regeringensförslag kommer enligt motionären handläggningstidenvisserligen att förkortas men inte tillräckligt.I motion Ub295 yrkande 2 av ()begärs ett tillkännagivande om att konsensusreglermåste gälla hos försäkringskassor ochförtroendeläkare som har att ta ställning tillskador till följd av påverkan av magnetism,elektricitet och strålning. Enligt motionärenbedömer försäkringskassorna dessa skador olika.Gudrun m.fl. (v) begär i motion MJ422yrkande 4 ett tillkännagivande om att symtomen påelöverkänslighet bör betraktas som grund förbedömning av arbetsskada. Motionärerna påpekar attvissa försäkringskassor inte godkännerelöverkänslighet som arbetsskada och att det inte äracceptabelt att försäkringskassornas bedömningarskiljer sig åt.I motion Sf360 av m.fl. (s)begärs ett tillkännagivande om förslag omrikskoncentrerad handläggning av arbetsskador.Motionärerna anser att handläggningen av ettarbetsskadeärende kräver närhet och täthet ikontakter mellan den försäkrade, ,arbetsplats och försäkringsläkare.