bet · GP01AU6 · 2002-04-09 00:00:00 — Bland annat tar partiet uppvetorätten enligt 3840 §§ medbestämmandelagen.Reglerna bör ändras så att vetorätten kan användasäven i det fall att arbetsgivaren inte förhandlatenligt 38 §. Rätten att utöva veto bör ligga på dennivå som organisationen själv beslutar. Hänvisningeni 39 § till den centrala organisationen bör därförtas bort. Skadestånd bör inte förekomma om denfackliga organisationen använt vetorätten på ettrimligt sätt med hänsyn till den information somfanns vid det tillfället, även om det senare skullevisa sig att organisationen inte fick rätt i sak.Ett hot om skadestånd kan medföra att organisationenmåste ha så bred marginal för sitt handlande att defå rättigheter som arbetsrätten ger inte kanutnyttjas. För att lägga in veto krävs att företagetverkar på ett sätt som strider mot s.k. god sed påarbetsmarknaden. Avsaknad av kollektivavtal ansesinte i sig strida mot det alltför vaga begreppet godsed. En icke kollektivavtalsbunden arbetsgivare kandock på ett helt annat sätt än ett företag medkollektivavtal ensidigt förändra löne- ochanställningsvillkor. För att det i praktiken skallvara möjligt att ingripa mot ett företag som ägnarsig åt social dumpning anser attavsaknad av kollektivavtal i sig skall kunna utgöragrund för facklig vetorätt. Regeringen bör läggafram förslag till ändring av medbestämmandelagen ienlighet med det ovanstående (yrk. 13)Enligt en näringspolitisk motion, N267 av EvaFlyborg m.fl. (fp), bör arbetsrätten reformerasbl.a. när det gäller det fackligatolkningsföreträdet som bör slopas (yrk. 17 i dennadel).Utskottets ställningstagandeMedbestämmandelagen har regler om fackligttolkningsföreträde i tvister om vissa kollektivavtalom medbestämmande eller disciplinpåföljd (33 §) ochi tvister om arbetsskyldighet (34 §) och om löneller annan ersättning till en medlem iarbetstagarorganisationen (35 §). Reglerna har någotolika konstruktion, men ett gemensamt syfte är attange vilkendera av parternas mening som skall gällai en rättstillämpningsfråga medan tvist pågår. Innandessa regler infördes genom medbestämmandelagenkunde en arbetsgivare vid tvist genomdriva sinuppfattning. Det skall observeras att det inte ärfråga om någon allmän regel om tolkningsföreträdeför arbetstagarparten. Reglerna har från tid tillannan kritiserats bl.a. för att vara kompliceradeoch svårtillgängliga. Nya arbetsrättskommitténbehandlade frågan men lade inte fram något förslagtill lagändring (SOU 1982:60). Den avfyrpartiregeringen tillsatta 1992 årsarbetsrättskommitté skulle enligt sina direktiv taupp frågan, men det var då inte fråga om annat änatt föreslå regler som var lättare att tillämpa.Kommittén lades ned efter detsocialdemokratiska regeringsövertagandet, och någotförslag blev inte framlagt.Utskottet anser att reglerna om fackligttolkningsföreträde är ett viktigt inslag för attstärka arbetstagarsidans ställning i rättstvister.Utskottet har ingen förståelse för Moderaternassynpunkt att tolkningsföreträdet skulle gynnaorganisationerna på bekostnad av människorna påarbetsplatsen. Rätten till tolkningsföreträdetillkommer visserligen den avtalsslutandeorganisationen och utövas i första hand av denlokala arbetstagarorganisationen, men utskottet harsvårt att se hur ett tolkningsföreträde rentpraktiskt skulle kunna fungera utan koppling tillorganisationerna. Reglerna har ett samband medtvisteförhandlingssystemet och anger vad som skallgälla fram till dess att tvisten avgjorts eller, ien tvist om ersättning, i det fall att arbetsgivareninte påkallar förhandling eller väcker talan. Ettfelaktigt utövat tolkningsföreträde kan leda tillskadeståndsskyldighet för organisationen.Enligt utskottets mening finns det inget skäl attändra reglerna och än mindre att upphäva dem.Motionerna A349 yrkande 5 i denna del (m) och N267yrkande 17 i denna del (fp) avstyrks.Reglerna om facklig vetorätt kritiseras från tvåhåll. anser att vetorätten drabbarsmåföretag och gör människor arbetslösa, medanVänsterpartiet i olika hänseenden vill förstärkavetorätten.En bakgrund till vetoreglerna imedbestämmandelagen är den debatt som fördes imitten av om det som brukade kallas förkringgående av arbetstagarbegreppet eller den gråarbetskraften. I korthet innebär vetoreglerna att enarbetsgivare som vill låta någon icke anställdutföra ett visst arbete för hans räkning eller ihans verksamhet skall förhandla med denkollektivavtalsbundna arbetstagarorganisation varsavtal gäller för arbetet i fråga (38 §medbestämmandelagen). Vissa undantag gäller frånförhandlingsskyldigheten, bl.a. om det är fråga omett arbete som är av kortvarig och tillfällig natur.Vetot utövas genom att den centrala organisationenefter en sådan förhandling förklarar att dentilltänkta åtgärden kan antas medföra att lag ellerkollektivavtal kommer att åsidosättas eller attåtgärden på annat sätt strider mot vad som ärallmänt godtaget inom avtalsområdet. Omorganisationen gör detta, får åtgärden inte beslutaseller verkställas av arbetsgivaren (39 §). Om det ärfråga om offentlig upphandling får endast vissaangivna omständigheter läggas till grund för envetoförklaring. Reglerna kan sägas innebära attarbetstagarparten efter förhandlingen och undervissa angivna omständigheter kan förbjudaarbetsgivaren att genomföra sina planer.Bestämmelserna är skadeståndssanktionerade.Fyrpartiregeringen upphävde vetoreglerna, som integällde . De återinfördes med tilläggeti fråga om offentlig upphandling genom densocialdemokratiska regeringens s.k.återställningsproposition hösten 1994.Utskottet finner ingen grund för Moderaternasallmänt hållna påstående om vetorättens skadligaverkningar, och avstyrker därför motion A349 yrkande5 i denna del (m).Utskottet övergår nu till förslag omskärpningar av vetoreglerna.En vetoförklaring skall som framgått ha föregåttsav en förhandling. Syftet med denna förhandling ärbl.a. att skapa förutsättningar för att bedöma omvetorätten skall utnyttjas. Vid förhandlingen kanockså villkoren för att godta åtgärden diskuteras. fall arbetsgivaren inte behöver ta initiativ tillförhandling därför att en undantagssituationföreligger, kan arbetstagarorganisationen ändåbegära förhandling. Skyldigheten för arbetsgivarenatt förhandla är skadeståndssanktionerad. I lagensförarbeten sägs det att en försummelse att förhandlaär ett allvarligt brott mot lagen. Om saken är sådanatt det måste antas att arbetstagarorganisationenskulle ha inlagt veto mot det sätt på vilketarbetsgivaren faktiskt har anlitat annan arbetskraftbör detta inverka höjande på skadeståndsbeloppet.Utskottet kan också notera att Arbetsdomstolen ettpar gånger har utdömt kraftiga skadeståndsbelopp isådana fall. Bland annat med tanke på den betydelseförhandlingen har för bedömningen av om ett veto ärbefogat är utskottet inte berett att förorda attveto skall kunna utövas utan föregående förhandling.Med anledning av uppfattning atträtten att utöva vetot bör ligga på den nivå somorganisationen själv bestämmer kan utskottet förstkonstatera att reglerna enligt 4 §medbestämmandelagen är dispositiva. Om den berördaarbetstagarorganisationen saknar den sedvanligauppbyggnaden med lokal och central nivå tillkommervetorätten den organisation på arbetstagarsidan somhar slutit eller brukar sluta kollektivavtal sombinder arbetsgivaren.Utskottet kan inte heller ansluta sig tillVänsterpartiets förslag om begränsning avskadeståndsskyldigheten för enarbetstagarorganisation som utövat veto på felaktigtsätt. Redan med nuvarande ordning har organisationenen viss marginal för sin bedömning av om det finnsgrund för ett veto. Organisationen drabbas avskadestånd först om den saknat fog för sinståndpunkt. Det är inte tillräckligt attorganisationen har gjort en felbedömning. Meduttrycket sakna fog avses nämligen enligtArbetsdomstolens praxis fall där det har varit frågaom rent ovidkommande syften med vetot eller därorganisationen har gjort sig skyldig till enkvalificerad felbedömning av omständigheterna ellerrättsläget. Att även arbetstagarorganisationen ivissa speciella fall skall kunna drabbas avskadeståndsansvar är enligt utskottets meningviktigt för balansen i reglerna.När det slutligen gäller frågan om vilkaomständigheter som skall kunna läggas till grund förett veto anger lagen att åtgärden skall kunna antasmedföra att lag eller kollektivavtal för arbetetåsidosätts eller att åtgärden annars strider mot vadsom är allmänt godtaget inom parternasavtalsområde. Här bortses från de speciellareglerna vid offentlig upphandling. Utskottet hållermed om att s.k. social dumpning måstemotverkas, men ser det som principiellt tveksamtbl.a. av konkurrensskäl att redan den omständighetenatt kollektivavtal saknas skulle vara tillräckliggrund för veto. Det är viktigt att framhålla attvetorätten enligt förarbetena inte får användas föratt avstänga företag som arbetar under allmäntgodtagna förhållanden.Utskottet kan sammanfattningsvis inte ställa sigbakom de förslag till förändringar av vetoreglernasom läggs fram i motion A316 yrkande 13 (v), somalltså avstyrks.Frågor om anställningsskydd ochinflytande vid strukturförändringarUtskottets förslag i korthetUtskottet behandlar i detta avsnitt olikamotionsförslag om anställningsskydd ochinflytande vid strukturförändringar bl.a. iförhållande till övriga EU-länder. Utskottet,som konstaterar att frågan är uppmärksammadgenom ett uppdrag till AMS, avstyrkermotionerna.Jämför reservation 22 (v).MotionerEtt antal motioner tar från olika utgångspunkter uppfrågor med anknytning till omstrukturering ochnedläggning av företag. Flertalet av motionernahänvisar till företagsnedläggningar m.m. i Sverigeunder senare tid.Vänsterpartiet hävdar i motion A316 att kraven på deenskilda företagen inte är speciellt hårda i Sverigejämfört med kraven i andra länder i . Partietanser det uppenbart att löntagarnas rättighetermåste stärkas, och nämner som ettintressant exempel eftersom det där finns förslag pålagstiftning som innebär att ett företag som villlägga ned produktionen måste kunna motivera dettasocialt och samhällsekonomiskt. Om företaget intekan lämna en godtagbar motivering skall regeringenkunna stoppa eller fördröja nedläggningen (yrk. 8).Det är dessutom viktigt att förebygga att människorhamnar i svåra situationer om arbetet försvinner.Arbetsgivarnas sociala ansvar måste öka, ochresurser måste fonderas . De somdrabbas behöver stöd oavsett om de arbetat i ettlönsamt eller olönsamt företag. Den lägstanivån lagstiftad uppsägningstid eller lönegaranti måste höjas. En obligatoriskomställningsförsäkring bör införas på områden därtrygghetsavtal eller omställningsavtal saknas.Tilläggsdirektiv av denna innebörd bör ges tillutredningen (dir. 2000:55) (yrk.10). Denna utredning bör också få tilläggsdirektiv ifråga om någon form av förtidspension till äldrepersoner som har kvar till ålderspensioneller som är arbetslösa och bor på orter med svagoch ensidig arbetsmarknad (yrk. Slutligen anserVänsterpartiet att den varselavgift om 100 500 krper anställd som enligt främjandelagen kan tas ut omett företag försummat att varsla bör höjas så attden överstiger den genomsnittliga lönekostnaden fören löntagare. Annars blir det lönsamt att underlåtaatt varsla (yrk. 12).Inger m.fl. (s) anser i motion A218 attstatliga aktörer inom närings- ocharbetsmarknadspolitiken borde kunna spela en störreroll för att öka företagens vakenhet och kompetensför omvärldsbevakning (yrk. Det finns också skälatt analysera om staten genom lagstiftning eller påannat sätt kan medverka till att också de anställdafår möjlighet att utnyttja experthjälp för attanalysera ett företags långsiktigautvecklingsmöjligheter (yrk. Kompetenta fackligaledare kan spela en viktig roll. Staten bör därförförstärka sitt stöd till utbildning av fackligaledamöter i bolagsstyrelser (yrk. Huvudansvaretför konsekvenserna av olika strukturbeslut måsteligga hos företagen. Man måste analysera på vilketsätt företagen på de drabbade orterna tagit sittansvar för att utbilda de anställda och skaffa nyajobb (yrk. En sund strukturpolitik kräver att defackliga organisationerna har goda förutsättningaratt agera internationellt. Erfarenheternaunderstryker behovet av en rätt tillstyrelserepresentation inom hela EU (yrk. Detfinns starka skäl att se över användningen av EU-medel till företag som etablerar sig i andra EU-länders stödområden. Enligt motionärerna blir detdirekt stötande om svenska skattebetalare skallbidra till att svenska företag flyttas från t.ex.Bergslagen till ett stödområde i ett annat land. Enöversyn krävs av nuvarande regler (yrk. 6).Elisebeht m.fl. (s) vill enligt motionA249 att främjandelagen ses över i tre hänseenden.Alternativet för arbetsgivaren att hänvisa tillprimärförhandling enligt medbestämmandelagen istället för att varsla länsarbetsnämnden börpreciseras när det gäller tidpunkten förförhandlingen. Arbetsgivaren bör vid en tidigaretidpunkt komplettera varslet med uppgift om vilkaarbetstagare som berörs. Vitesnivåerna för enarbetsgivare som försummar att varsla är intetillräckligt höga för att vara effektiva.Siw och (båda s)beskriver i sin motion A306 hur strukturomvandlingentill viss del ändrat karaktär genom denglobaliserade ekonomin. Det handlar inte sällan omatt flytta ett företag utomlands av snävakostnadsskäl. Motionärerna framhåller att sådanlagstiftning som ökar kostnaderna vidföretagsnedläggningar kan få negativa verkningar ochbli till nackdel för i den internationellakonkurrensen. En framkomlig väg skulle i ställetkunna vara ett generellt trepartssystem därstrukturomvandlingens kostnader bärs solidariskt avanställda, arbetsgivare och staten i form avstatssubventionerade omställningsavtal och/elleromställningsförsäkring (yrk. Motionärerna anserockså att den sociala dialogen mellan företag,myndigheter och anställda i samband medstrukturomvandlingen bör stärkas genom lagstiftning(yrk. 2).I motion A274 av och Britt-MarieLindkvist (båda s) hänvisar motionärerna till enOECD-sammanställning av 27 länders regler omanställningsskydd vid företagsnedläggning. Entredjedel av länderna har sammantaget ett starkareskydd för de anställda på de tre områden somundersökts. Enligt motionen bör regeringen se övergällande regler så att inte har sämre skyddän de bästa OECD-länderna.I två i det närmaste likalydande motioner av PeterPedersen m.fl. (v), A217 (yrk. 1 och 2) och A302,framför motionärerna att företag i tillbegränsade kostnader, jämfört med förhållandena iandra länder, kan lägga ned lönsamma företag ellerenheter. Regeringen bör återkomma med lagförslag somtydliggör och skärper företagets ansvar mot deanställda. En förvärvslagstiftning bör övervägas somger de anställda rätt att för en symbolisk summa taöver ett företag eller en enhet som skall läggasned.Sven-Erik () efterlyser en rättvisarelagstiftning för löntagarna i motion A266.Regeringen bör återkomma med förslag om enförbättrad arbetsrätt vid företagsköp ochföretagsnedläggningar (yrk. Skadeståndsreglernabör ses över så att de inte gynnar arbetsgivaren(yrk. 2).Utskottet tar i detta sammanhang också upp enmotion, A270 av (), som tar sikte pås.k. kulturkrockar vid företagsetablering. Enligtmotionären bör regeringen initiera en kartläggningav de problem som har uppstått i samband medutländska företags etablering i t.ex. närdet gäller information till och inflytande för deanställda.Utskottets ställningstagandeUnder senare tid har några omfattandedriftsinskränkningar och även nedläggningar av helaverksamheter väckt stor uppmärksamhet. En särskildanledning till den efterföljande debatten har varitatt verksamheterna flyttat till andra länder i syfteatt finna ökade rationaliseringsvinster. Det harockså hävdats att verksamheter har flyttats medhjälp av EU-medel. En driftsinskränkning eller ennedläggning som har lett till arbetslöshet på detena stället men ett sysselsättningstillskott på detandra har i debatten beskrivits som attarbetslösheten flyttas runt i . En annan åsiktsom framförts är att det är för lätt och förbilligt att säga upp personal i . Just dennaomständighet skulle leda till att företagen i valetmellan olika tänkbara alternativ lägger ned enheteri Sverige.Flertalet av de ovan redovisade motionerna harliknande utgångspunkter. De skiljer sig dock åt iförslagen till lösning. Medan , deenskilda v-motionärerna och några av de enskildasocialdemokratiska motionärerna på olika sätt villöka kraven på arbetsgivarna, framhåller andra s-motionärer att ökade sådana krav kan få negativaverkningar och bli till nackdel för i deninternationella konkurrensen.Utskottet vill för sin del framföra följande. Detär självfallet mycket bekymmersamt om verksamhetersom skapar sysselsättning och som enligt normalaföretagsekonomiska bedömningar framstår sombärkraftiga och utvecklingsbara läggs ned ochöverförs till andra länder. Än mer påtagligt blirdetta om olika former av EU-stöd finns med i bildensom ett mer eller mindre avgörande skäl förföretagets beslut. Medbestämmandelagens regler omförhandling och information ger arbetstagarsidanrätt till inflytande i dessa frågor, men denallmänna utgångspunkten i svensk arbetsrätt är attarbetsgivarens företagsekonomiska överväganden intekan överprövas. Det är alltså ytterst arbetsgivarensbedömning som avgör om verksamheten skall läggas nedeller flyttas, helt eller delvis. Skyddet för deanställdas trygghet finns främst i lagen omanställningsskydd (LAS) genom reglerna omuppsägningstid och uppsägningslön, turordning ochföreträdesrätt. Även de regler i LAS ochmedbestämmandelagen som föranletts av EG:s s.k.överlåtelsedirektiv har betydelse i sammanhanget. Avsärskilt intresse är även de s.k. omställnings-eller trygghetsavtalen.De arbetsrättsliga reglerna skall inte sesisolerade från den svenska aktivaarbetsmarknadspolitiken och dess roll istrukturomvandlingen. Uppgiften förarbetsmarknadspolitiken är att medverka till attunderlätta och stimulera omställning och därigenomöka flexibiliteten på arbetsmarknaden. Isammanhanget bör också främjandelagen (1974:13)uppmärksammas. Där finns regler som åläggerarbetsgivare att varsla arbetsmarknadsmyndighetenvid driftsinskränkningar.Mot bakgrund av ett ökat antal varsel viddriftsinskränkningar har regeringen ansett att detbör kartläggas vilka regler som finns i andra länderinom EU om arbetsgivarens ansvar vidföretagsnedläggelser. Regeringen gav därför idecember i uppdrag till AMS att isamverkan med kartläggarättsläget i EU:s medlemsstater vad gällerarbetsgivarens ansvar vid företagsnedläggningar(N2001/10920/A). Kartläggningen skall omfatta såväloffentligrättslig som civilrättslig reglering. Vadgäller den offentligrättsliga regleringen skallmyndigheternas tillsyns- och tillståndsuppgifterbelysas. I den civilrättsliga delen skalluppskovsmekanismer, turordningsregler och olikaformer av kompensationer för personer som hotas avuppsägning belysas. En beskrivning skall också görasav arbetsmarknadsparternas roll vidföretagsnedläggningar med tyngdpunkt på avtal ochsociala planer i form av kompetensutveckling.Uppdraget skall redovisas , senast den 1maj 2002.Utskottet värdesätter att detta uppdrag harlämnats. Det är angeläget att inför fortsattaöverväganden förfoga över ett faktaunderlag om hurdet ser ut i övriga delar av EU.I sammanhanget finns det också skäl att notera detuppdrag som lämnades till en särskildutredare att bl.a. se över effekterna av s.k.omställningsavtal (dir. 2000:55). Som framgått anserVänsterpartiet att utredningen bör fåtilläggsdirektiv att utreda en obligatoriskomställningsförsäkring på områden där trygghetsavtaleller omställningsavtal saknas. Detta uppdrag skall,efter förlängning, redovisas (dir.2001:62).Utskottet anser att dessa utredningar börslutföras i enlighet med sina uppdrag. Det finnsdärför skäl att avvakta närmare ställningstaganden.Utskottet, som förutsätter att regeringen återkommertill i frågan, avstyrker motionerna A217yrkandena 1 och 2 (v), A218 yrkandena 16 (s), A249(s), A266 yrkandena 1 och 2 (v), A270 (s), A274 (s),A302 (v), A306 yrkandena 1 och 2 (s) samt A316yrkandena 8 och 1012 (v).Sakliggrundbegreppet m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker i detta avsnittmotionsförslag som bl.a. gäller frågan omsaklig grund för uppsägning.Jämför reservation 23 (v).MotionerVänsterpartiet framför i sin motion A316 att kravetpå sakliga skäl vid uppsägning eller avskedande kanvariera beroende på ändrade värderingar,ett förändrat näringsliv och strukturomvandling medkommersialisering av vård och skola m.m. Eftersom enuppsägning av personliga skäl är ett hårt straffmåste graden av misskötsel vara verkligt grov föratt uppsägning skall kunna tillgripas. Dagensrättstillämpning måste också ändras i fråga ommöjligheterna att avskeda en person. Mindredrastiska och alternativa påföljder måste kunnaanvändas (yrk. 9).I detta sammanhang tar utskottet även upp motionA305 av m.fl. (v). Enligtmotionärerna är det inte helt ovanligt attoffentliganställda som har till uppgift att behandlaoch hjälpa andra inte uppträder respektfullt.Exempelvis kan patienter bemötas med förlöjligandefrån läkarens sida när patienten ställer frågor omolika behandlingar. Detta är inte acceptabelt.Medvetenheten och kunskapen om kränkande behandlinginom offentlig verksamhet måste öka (yrk. 1).Sanktioner måste införas för anställda i offentligverksamhet som begår kränkande handlingar i arbetet(yrk. 2).Utskottets ställningstagandeUtskottet instämmer med att enuppsägning eller ett avskedande är ett hårt straffför den drabbade. Det är en av anledningarna tillatt en arbetsgivare måste reagera genom att påtalaförsummelser och eventuellt varna arbetstagaren föratt ytterligare förseelser kan leda till uppsägning.Att mera preciserat ange vad som skall krävas föratt det skall finnas grund för en uppsägning ellerett avskedande är inte möjligt, bl.a. därför attförhållandena varierar så kraftigt och därför attutvecklingen och ändrade värderingar kan påverkabedömningen. Saken måste utvecklas irättstillämpningen med utgångspunkt i LASförarbeten. Utskottet avstyrker motion A316 yrkande9 (v).Med anledning av motion A305 vill utskottet förstuttala sin förhoppning om att kränkande behandlingav det slag som motionen beskriver hör till deabsoluta undantagen, även om det inte helt kanuteslutas att det förekommer. Höga krav på ettkorrekt och bra bemötande skall enligt utskottetsmening ställas på offentliganställda, alldelessärskilt om det är fråga om bemötande av personersom befinner sig i en svår och utsatt situation.Utskottet har ingen annan uppfattning änmotionärerna när det gäller vikten av att ökakunskapen och medvetenheten om detta. Anställda somgör sig skyldiga till kränkande behandling ellerolämpligt uppträdande på annat sätt kan drabbas avolika slag av påföljder, ytterst uppsägning eller, isärskilt allvarliga fall, avskedande. Ävenstraffrättsliga påföljder kan förekomma. Utskottetavstyrker motion A305 yrkandena 1 och 2.Turordning vid uppsägningUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker motionsförslag om attupphäva turordningsundantaget i lagen omanställningsskydd för småföretag avseendehögst två arbetstagare.Jämför reservation 24 (s, v).MotionerVänsterpartiet yrkar i motion A316 att detturordningsundantag i 22 § lagen omanställningsskydd som trädde i kraft den 1 januari2001 upphävs. Arbetstagare på mindre arbetsplatserhar fått en än mer otrygg anställning, och det ärtill största delen kvinnor som missgynnas (yrk. 2).Som framgått ovan föreslår partiet också att detovannämnda uppdraget till kompletteras med enöversyn av de förändrade turordningsreglerna.I motion A367 förklarar attturordningsundantaget byggde på en kompromiss.Partiet hade helst sett att regeln om undantag förtvå nyckelpersoner hade varit generell för allaföretag (yrk. 27).I två enskilda socialdemokratiska motioner, A276 avCatherine () och A345 av m.fl. (s), yrkas att turordningsregelnåterställs till vad som gällde före den 1 januari2001.I motion A346 av m.fl. (s)framhåller motionärerna att turordningsundantagetför två personer kan missgynna anställda som ärgravida och föräldralediga.