bet · GO01KU11 · 2002-02-22 00:00:00 — 1998/99:140)återgav utskottet regeringens uttalande att frågavar om ett unikt behov av kartläggning ochgranskning och att kommissionen skulle komma att blien unik företeelse samt att det enligt regeringensmening därför knappast fanns någon risk för attkommissionen skulle komma att tjäna som modell förframtida granskningsorgan. Utskottet underströk(bet. 1999/2000:KU4 s. 13) att kommissionen skullekomma att inta en unik ställning och att detta kundeaccepteras endast med hänsyn till det starkaallmänintresse som förelåg i fråga om kartläggningav säkerhetstjänsternas underrättelseverksamhet samtatt kommissionen inte fick bilda mönster förframtiden utan borde ses som en engångsföreteelse.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin tidigare ståndpunkt i fråganom riksdagskommissioner och vill erinra om sitt nyssåtergivna uttalande vid behandlingen av frågan omatt inrätta en säkerhetstjänstkommission. Motion1999/2000:K244 (fp) yrkande 1 avstyrks.Riksdagsledamöters skydd mot åtalMotionI motion 2000/01:K370 av m.fl. (s)föreslås att tillkännager för regeringensom sin mening vad i motionen anförs om behovet aven översyn av reglerna i regeringsformen om åtal motriksdagsledamöter. Motionärerna hänvisar till attarbetet som riksdagsledamot utförs inte bara isamband med verksamhet i den formellamening som nämns i regeringsformens förarbeten utanockså utanför - i den egna valkretsen, ipartiorganisationen m.m. Denna dubbla roll lederibland enligt motionärerna till svårigheter attsärskilja uppdraget från ett eget politisktengagemang och egen politisk övertygelse. Samtidigtsom avsikten med bestämmelsen är att en ledamot inteskall hindras från att framföra sina åsikter - en urdemokratisk synpunkt viktig aspekt - är det ocksåviktigt att riksdagsledamöter inte omfattas avregler som är annorlunda än de som gäller andramedborgare. Syftet med den översyn som motionärernaförordar är att i ljuset av de erfarenheter somvunnits och de förändringar av riksdagsarbetet somkan ha skett överväga om regleringen är rätt avvägd.BakgrundGällande bestämmelserBestämmelser om riksdagsarbetet finns i 4 kap.regeringsformen. Riksdagsledamöternas formellaställning i regleras i 6-8 §§. I 8 § finnsregler om skydd mot åtal och frihetsberövande förriksdagsledamöter. Den som utövar eller har utövatuppdrag som riksdagsledamot får enligt förstastycket i paragrafen inte åtalas eller berövasfriheten eller hindras att resa inom riket på grundav sina yttranden eller gärningar under utövandet avuppdraget, om inte har medgivit det. Ettsådant medgivande måste beslutas av minst femsjättedelar av de röstande. Ärenden av detta slagbereds enligt riksdagsordningen avkonstitutionsutskottet.Med utövande av uppdrag som riksdagsledamot avsesenligt Grundlagberedningen ledamotens verksamhet ikammaren och i vissa riksdagsorgan där verksamhetenhar samband med det egentliga riksdagsarbetet.Bestämmelsen torde sålunda omfatta ledamotenshandlande i utskotten, valberedningen, krigs- ochlönedelegationerna, talmanskonferensen ochUtrikesnämnden (SOU 1972:15 s. 137). Utanförtillämpningsområdet anges däremot falla verksamheteni andra riksdagsorgan, såsom förvaltningsstyrelsen,revisorer eller fullmäktige i (jämför i fråga om dessa och andra organ desärskilda åtalsreglerna i 9 kap. 8 §riksdagsordningen).Särskilda bestämmelser om åtal gäller också förandra grupper, främst för statsråd (12 kap. 3 §regeringsformen), men också för exempelvisriksdagens ombudsmän (9 kap. 8 § riksdagsordningen).Tidigare utskottsuttalandenUnder har åklagare vid två tillfällengjort framställningar om medgivande attväcka åtal mot en riksdagsledamot. Det ifrågasattaåtalet gällde i det ena fallet mutbrott som skullebestå i att ledamoten fakturerat och uppburit ettbelopp som enligt åklagarens gärningsbeskrivningutgjort otillbörlig belöning för tjänster som hörttill uppdraget som riksdagsledamot eller haftanknytning till detta uppdrag (bet. 1993/94:KU49).Det andra fallet gällde ett ifrågasatt brott motupphovsrättslagen bestående i att ledamoten spriditdet s.k. scientologimaterialet genom att ge in dettill ett stadsbibliotek (bet. 1999/2000:KU21).I sin bedömning erinrade vidbåda tillfällena om att bestämmelsen i 4 kap. 8 §första stycket regeringsformen ger riksdagsledamöterett visst immunitetsskydd och därmed en särställningi förhållande till andra. Vad som i detta sammanhangskall avses med utövande av uppdraget somriksdagsledamot borde därför enligt utskottet ienlighet med vad som uttalas i förarbetena tillbestämmelsen tolkas restriktivt och begränsas tillatt gälla ledamöternas verksamhet i kammaren och iandra riksdagsorgan med direkt anknytning tillarbetet i . Åklagarens framställning avsåginte i någotdera av fallen en gärning som hadebegåtts i den verksamheten. Något medgivande avriksdagen för att väcka ifrågavarande åtal behövdessåledes inte. borde därför i båda fallenlämna framställningen utan vidare åtgärd.Riksdagen följde vid båda tillfällena utskottetsförslag.Bestämmelser i jämförbara länderEuropaparlamentet har 1996 publicerat ensammanställning om parlamentarisk immunitet iEuropeiska unionens medlemsstater och iEuropaparlamentet (Serien för rättsliga ärenden W-8).Utskottets bedömningEnligt utskottets mening kan det finnas anledningatt i lämplig ordning och i lämpligt sammanhangklarlägga de frågor som berörs i motion2000/01:K370. Utskottet föreslår att detta medanledning av motionen ges regeringen till känna.Behörighet som statsrådMotionI motion 2000/01:K230 av m.fl. (mp)föreslås att tillkännager för regeringensom sin mening vad som i motionen anförs om attåterkomma med förslag till ny lagtext som likställeralla medborgare vid bildande av regering så att ettförsta beslut kan fattas före riksdagsvalet år 2002.BakgrundGällande bestämmelserI 6 kap. 9 § regeringsformen föreskrivs att endastden får vara statsråd som är svensk medborgare sedanminst tio år.Kravet har motiverats främst med "faran förpåtryckningar i ett spänt läge" (prop. Enligt regeringsform gällde attstatsråd skulle ha blivit svensk medborgare genomfödseln.Utredning om medborgarskapskrav i lagstiftningenEn översyn av medborgarskapskrav och andra kravrelaterade till medborgarskap i lagstiftningen harnyligen avslutats (Ku 1999:02, dir. 1999:4).Utredningen har haft till uppgift att bl.a.kartlägga i vilka sammanhang det i lagar och andraförfattningar ställs krav på svenskt medborgarskapeller andra krav relaterade till medborgarskap samtanalysera dels de argument med vilka förekommandekrav tidigare motiverats, dels vad olika kravrelaterade till medborgarskap i praktiken innebär.Utredaren har haft att pröva relevansen avbefintliga krav samt vid behov föreslåförfattningsändringar. Som ledande princip i arbetethar angivits att lika rättigheter och skyldigheteroavsett medborgarskap i största möjliga utsträckningskall gälla för landets invånare. Bakom krav påsvenskt medborgarskap eller andra krav relateradetill medborgarskap skall det alltid ligga isammanhanget godtagbara sakliga skäl. Sådana skälkan enligt direktiven vara t.ex. hänsyn till riketssäkerhet eller allmän säkerhet eller förhållandettill främmande stat eller mellanfolkligorganisation.Utredningen överlämnade betänkandetMedborgarskapskrav i svensk lagstiftning (SOU2000:106). Utredningen anser att kravet på tio årsmedborgarskap för statsråd är sakligt motiverat. Medhänsyn till rikets säkerhet och förhållandet tillandra stater är det enligt utredningen ettoeftergivligt krav att endast svenska medborgare fårha befattning som statsråd, och den särskildakvalifikationstiden bör behållas, eftersom denborgar för att statsråden är tillräckligt förtrognamed allmänna och mer långsiktiga frågor som rör detsvenska samhällets grundläggande struktur ochvärderingar. Faran för påtryckningar i ett späntläge torde vidare enligt utredningen vara någotmindre för den som har varit svensk medborgare enlängre tid innan han eller hon utses till statsråd.Utskottets bedömningUtskottet anser att beredningen av det nämndautredningsbetänkandet bör avvaktas. Utskottetavstyrker motion 2000/01:K230 (mp).Frågor om statschefenMotionerTre motioner tar upp frågan om monarki ellerrepublik.I motion 2000/01:K257 av m.fl. (v)föreslås att begär att regeringen läggerfram förslag till sådan ändring av grundlagarna sommöjliggör övergång till republikanskt statsskick.Motionärerna anför som skäl i korthet följande. Det är oförenligt med demokratiska principeratt landets i formell mening främsta uppdrag,statschefens, skall vara ärftligt. Monarkin är en historisk kvarleva från denfördemokratiska perioden med antidemokratisktidémässigt innehåll, och monarkin sominstitution är därför, oavsett statschefensformella maktbefogenheter, ovärdig endemokratisk stat. Monarkin och dess anakronistiska ceremonielfungerar som ideologisk konservering av icke-demokratiska föreställningar om överhetensutvaldhet och "det kungliga blodets" betydelse. Även en statschefspost med uteslutanderepresentativa funktioner kräver kompetens ochgoda insikter i vårt lands politiska,ekonomiska och sociala förhållanden, och meddet monarkiska statsskicket finns ingagarantier för att statschefsposten besätts aven tillräckligt kompetent person, än mindre medden som är mest lämpad. Att statschefen berövats sina formellabeslutsbefogenheter i politiska frågor innebärinte att han eller hon saknar politisk makt.Till exempel. kan statschefen avyttre hot och inre motsättningar frestas attutnyttja sin förmenta ställning "ovan"partierna och till ingrepp i denpolitiska processen genom uttalanden, hot omabdikation eller på annat sätt.Motionärerna kritiserar därefter bristen på seriöstdebattmotstånd i frågan samt går igenom och bemöterde argument de kan tänka sig finnas för att bevaramonarkin. De betonar bl.a. att de inte vill avskaffamonarkin i strid med folkets vilja. De vill se enbred diskussion om statsskickets framtida utformningmed utgångspunkt i konkreta och realistiska förslagoch ställer sig inte främmande för att dengrundlagsändring som krävs för att monarkin skallavskaffas underställs folket i en folkomröstning.I motion 2000/01:K215 av m.fl. (mp)föreslås att begär att regeringenåterkommer med förslag till åtgärdsplan för attavveckla monarkin. Motionärerna anför att ärftligmonarki är främmande för demokratiska principer ochanser att en utredning bör se över ocksåokonventionella metoder att utse statschef om ensådan behövs i ett modernt samhälle.I motion 2000/01:K244 av och () föreslås att begär attregeringen lägger fram förslag om en folkomröstningi enlighet med vad som anförs i motionen.Motionärerna påpekar att det finns enskilda ochorganisationer som vill låta rikets högsta ämbeteinnehas av en president och anser att frågan om enkung/drottning eller en president skall utövastatschefsämbetet borde få avgöras i enfolkomröstning. En sådan omröstning skulle enligtmotionärerna väcka stort intresse med ett högtvaldeltagande till gagn för demokratin.Frågan om kravet i successionsordningen på en visstrosbekännelse tas upp i en motion. I motion2000/01:K229 av Per m.fl. (mp) föreslås attriksdagen begär att regeringen lägger fram förslagtill ändring av successionsordningen vad gällerbekännelsekravet riktat till den kungliga familjen.Motionärerna framhåller att religionsfrihetenskyddas i 2 kap. 1 och 2 §§ regeringsformen ochifrågasätter att den inte skall gälla kungahuset.En motion har också väckts om ersättningsprincipernaför statschefen och hans kansli.I motion 1999/2000:K264 av m.fl. (v)hemställs att hos regeringen skall begäraförslag till ändring av ersättningsprinciperna förstatschefen och hans kansli. I väntan på övergångtill republik är det enligt motionärernas meningrimligt att apanagesystemet ses över. Statschefenoch hans familj bör givetvis ha ett arvode som kananvändas för privata utgifter. I övrigt bör anslagenför representation och för det antal tjänstemän somskall ingå i statschefens kansli och till familjenspersonliga service diskuteras, budgeteras, redovisasoch revideras på samma sätt som gäller för denövriga statsförvaltningen. bör blien öppet redovisad och reviderad verksamhet, som ärfallet med resten av den offentliga sektorn. Hovetspersonal skall alltså vara av staten på sedvanligtsätt anställd personal.BakgrundStatsskickets grunderI regeringsformens portalparagraf (1 kap. 1 §) sägsatt all offentlig makt i utgår från folketsamt att den svenska folkstyrelsen bygger på friåsiktsbildning och på allmän och lika rösträtt ochförverkligas genom ett representativt ochparlamentariskt statsskick och genom kommunalsjälvstyrelse. I inledningskapitlet sägs vidare attriksdagen är folkets främsta företrädare (4 §) ochatt konungen eller drottning, som enligtsuccessionsordningen innehar tron, ärrikets statschef.Förutsättningarna för att få tjänstgöra somstatschef anges i 5 kap. regeringsformen. Somstatschef får endast den tjänstgöra som är svenskmedborgare och har fyllt . Den som skalltjänstgöra som statschef får inte varastatsråd eller utöva uppdrag som talman ellerriksdagsledamot. För konung som statschef gällerdärutöver, som närmare redovisas nedan, krav på visstrosbekännelse. Successionsrätten till tronför manliga och kvinnliga efterkommande till konungCarl XVI regleras i successionsordningen.Bestämmelser om statschefens uppgifter finns dels i5 kap. regeringsformen, dels i andra kapitel iregeringsformen och i riksdagsordningen.Statschefens uppgifter inskränktes vid införandet avden nuvarande regeringsformen till att avse vissafunktioner. Regeringsskifte äger rum vid en särskildkonselj, som hålls inför statschefen. Konselj skall"när så erfordras" hållas under statschefensordförandeskap. Statschefen är ordförande vidsammanträde med . Statschefenförklarar också öppnat. I övrigt bestämsstatschefens representativa uppgifter till stor delgenom sedvana. Av särskilt intresse anses rollenvara som rikets främste företrädare i förhållandetill andra länder. Vidare fullgör statschefeninrikes representationsuppgifter av mer eller mindreofficiell karaktär på skilda områden isamhällslivet. För att kunna fullgöra sinarepresentativa uppgifter måste statschefen vara välorienterad om rikets in- och utrikespolitiskaangelägenheter, vilket är bakgrunden tillföreskriften om informationskonseljer understatschefens ordförandeskap.Inför 1974 års regeringsform hölls inomGrundlagberedningen ingående överläggningar omstatschefens ställning, innan beredningens ledamöternådde fram till en gemensam ståndpunkt i deväsentliga frågorna rörande statschefens ställning,den s.k. Torekovskompromissen. konstaterade i propositionen (prop.1973:90 s. 172) att beredningens ledamöter hadeenats om att i den nya regeringsformen inte frångåden dittills gällande statsformen och att dennaståndpunkt hade vunnit mycket stark anslutning vidremissbehandlingen. Statsrådet tillade attkonungadömets bevarande var en given utgångspunktvid utformningen av en ny författning, omförfattningen skulle få önskvärt stöd i riksdagenoch folkopinionen.Frågan om att avskaffa monarkin behandlades iriksdagen (bet. 1999/2000:KU2).Utskottet erinrade i sitt betänkande om attriksdagen tidigare vid ett stort antal tillfällenbehandlat motionsyrkanden om övergång till republik,, då utskottet i sitt av riksdagengodkända betänkande 1995/96:KU6, liksom tidigarehänvisade till att sådana motionsyrkanden avstyrktsunder erinran om den ståndpunkt angåendestatsskicket som intogs vid 1974 årsförfattningsreform. I det senaste betänkandet, somgodkändes av , avstyrkte utskottet medhänvisning till sina tidigare uttalanden denföreliggande motionen.Bekännelsekravet för den kungliga familjenI 2 § regeringsform föreskrivs attkonungen alltid skall vara av den rena evangeliskaläran, sådan som den uti den oförändradeAugsburgiska bekännelsen samt mötes beslutav antagen och förklarad är. Enligt punkt 14av övergångsbestämmelserna till 1974 årsregeringsform görs ej ändring i vad som dittillsgällt enligt 2 § i den äldre regeringsformen.I successionsordningen hänvisas beträffandekonungen till den angivna bestämmelsen i 1809 årsregeringsform samt föreskrivs att också prinsar ochprinsessor av det kungliga huset skall uppfödas isamma lära och inom riket. Den i familjen som intebekänner sig till samma lära utesluts från allsuccessionsrätt.Även bekännelsekravet för kungen och den kungligafamiljen behandlades i (bet. 1999/2000:KU2).Utskottet erinrade då om att utskottet i sambandmed behandlingen av propositionen Statenoch trossamfunden - grundlagsfrågor (prop.1997/98:49, bet. 1997/98:KU20) avstyrkt en radmotioner om upphävande av bl.a. 4 §successionsordningen och om att utskottet då, liksomregeringen, konstaterade att det förelåg delademeningar om hur frågan om statschefens tro bordebetraktas. Bland andra hadeföreslagit att den rättsliga regleringen av fråganom bekännelsekravet för statschefen skullebibehållas. Frågan hade i sig inte varit beroende avde då aktuella grundlagsförslagen och borde enligtvad utskottet framhöll lösas först när den var merabrett förankrad i samhället. beslutade ienlighet med utskottets förslag.Vid behandlingen av frågan hänvisadeutskottet till sitt tidigare uttalande och ansåg attdet inte fanns någon anledning att föreslå attriksdagen skulle företa någon åtgärd "förnärvarande". Även då beslöt i enlighet medutskottets förslag.Principerna för ersättning till statschefenAnslaget Kungliga hov- och slottsstaten avser atttäcka kostnaderna för statschefens officiellafunktioner inklusive kostnaderna för den kungligafamiljens resor. Från anslaget betalas ocksådriftkostnader för de kungliga slotten utom rentfastighetsunderhåll. Vidare betalas Kungl.Husgerådskammarens underhåll och vård av dekonstverk, möbler och andra inventarier som tillhörstaten, men som disponeras av konungen.Husgerådskammaren förvaltar även de Bernadotteskastiftelsernas bestånd av möbler, konst ochkonsthantverk samt administrerarBernadottebiblioteket.En fyllig redogörelse för bakgrunden till gällandeordning för anslaget lämnades i utskottetsbetänkande /97:KU1.Riksmarskalksämbetet gjorde på regeringensuppdrag en översyn av vissa frågor med anknytningtill konungens apanage. Bakgrunden var bl.a.oklarheter om hur redovisning och revision skullegenomföras och rapporteras, sedan tre olika anslagförts samman till det nya samlade anslaget förstatschefen med benämningen Kungliga hov- ochslottsstaten fr.o.m. /96.Mot bakgrund av utredning komhovstaterna och regeringen överens om attRiksrevisionsverket även i fortsättningen skallgranska och Husgerådskammaren menatt apanagedelen (inkl. )undantas från detta. En överenskommelse träffadesockså om att hovstaterna skall lämna enberättelse över den samlade verksamheten.Vid anslagsbehandlingen för /96förklarade att det inte hadenågot att erinra mot regeringens förslag om ett nyttsamlat anslag för statschefen, benämnt Kungliga hov-och slottsstaten. Utskottet ville samtidigtframhålla vikten av att regeringens anslagsberäkningredovisades på ett sådant sätt att den gavtillräckligt underlag för bedömning avmedelsbehovet. För att underlätta uppföljning ochutvärdering i detta avseende ansåg utskottet attregeringen fortsättningsvis borde redovisa ibudgetpropositionen hur tilldelade medel hadeanvänts (bet. 1994/95:KU32).I regleringsbrevet för Kungliga hov- ochslottsstaten, utfärdat , fastslogsatt förordningen (1993:134) om myndighetersårsredovisning och anslagsframställning med visstundantag skulle tillämpas på ,inklusive och Husgerådskammaren.Förordningen skulle däremot inte tillämpasbeträffande den anslagspost som benämndesHovförvaltningen, apanage.Efter det att framförtinvändningar mot att omfattas av förordningenbeslutade regeringen om ändring avregleringsbrevet för /96. Ändringenbestod i att endast ochHusgerådskammaren ålades redovisningsskyldighet. Igengäld skulle göra en översynav vad som skulle ingå i apanaget och därmedundantas från förordningen om myndighetersårsredovisning och anslagsframställning. Enutgångspunkt skulle enligt regeringen därvid vara dekrav som ställt på att det måste finnasett tillräckligt underlag för att bedömamedelsbehovet och följa upp hur tilldelade medel haranvänts. Översynen skulle resultera i attförordningen skulle vara möjlig att tillämpa,förutom på och Husgerådskammaren,även på , sedan vissa delar avämbetet hänförts till apanaget. Översynen skulleockså innehålla förslag till hur redovisningen kundeutgöra ett bättre beslutsunderlag vidanslagstilldelningen och anslagsuppföljningen,exempelvis genom verksamhetsberättelse.Riksmarskalksämbetet överlämnade den 1 augusti 1996till regeringen en utredning angående årsredovisningoch revision för Kungl. Hov- och Slottsstaten. var fogad en PM med analys av rättslägetnär det gällde konungens apanage och tillhörandefrågor. konstaterade, medhänvisning till den juridiska analysen, atthovstaterna inte är någon myndighet och att de stårutanför den statliga förvaltningsorganisationen, attoffentlighetsprincipen inte gäller för hovstaternasamt att regeringen inte har någon förordningsmaktgentemot hovstaterna, vilka lyder direkt understatschefen. drog av densistnämnda punkten slutsatsen att regeringen intekan ge att granskahovstaternas ekonomiska redovisning. Att dettahittills ändå skett för de delar av hovets budgetsom avser och Husgerådskammarenbyggde enligt på tidigareöverenskommelser mellan regeringen och ämbetet.Motiven till denna överenskommelse var attverksamheten vid dessa delar av hovstaterna dels varav stor ekonomisk omfattning (tillsammans överhälften av den totala budgeten), dels var av annanart än övrig verksamhet. Medan verksamheten vidövriga enheter var inriktad på att bistå och stödjakonungen i hans roll som statschef, var verksamhetenvid och Husgerådskammaren inriktadpå att vårda och för allmänheten visa det nationellakulturarv som finns i de kungliga slotten och derasomgivningar.Beträffande konungens apanage anfördeRiksmarskalksämbetet följande. Gränsen mellankonungens privata ekonomi och hans ekonomi somstatschef är mycket svår att dra. Konungen är riketsstatschef dygnet runt när han vistas i landet. Vadgäller egendom är lösöret på de kungliga slotten enblandning av statlig, stiftelseägd och privategendom, som allt brukas av konungen både somstatschef och som privatperson. För att undvikaständiga diskussioner i denna gränsdragningsfrågalovade (då ständerna) att årligenutge ett penningbelopp (apanage) till konungenshovhållning. I utbyte överlämnade konungenuppräknade kungliga slott och kungsgårdar tillstaten med förbehåll om dispositionsrätt för honomav vissa av dessa slott, inklusive inredning. Fördet belopp som utgavs för hovhållningen skullevarken krävas någon speciell anhållan ellerredogörelse för hur medlen använts. är denna ordning än i daggällande i och , där beloppen endastjusteras med hänsyn till kostnadsindex.Riksmarskalksämbetet inger enanslagsframställning för hovstaternas del avstatsbudgeten. Verksamhetsberättelser avges förStåthållarämbetets och Husgerådskammarensverksamheter. En motsvarande redogörelse för övrigverksamhet skulle, enligt ,strida mot den ursprungliga överenskommelsen, somförnyas vid varje trontillträde. Enligt utredningenavser likväl att , iinformations- och PR-syfte, producera en årligrapport över den samlade verksamheten vidhovstaterna.En berättelse över den samlade verksamheten inom deKungl. Hovstaterna lämnas numera årligen.Utskottet erinrade i det nämnda betänkandet1996/97:KU1 om att hovstaterna och regeringen kommitöverens om att även ifortsättningen skulle granska ochHusgerådskammaren, men att apanagedelen, inklusiveRiksmarskalksämbetet, skulle undantas härifrån. Föratt framtida medelsbehov skulle kunna bedömas hadehovstaterna och regeringen också kommit överens omatt hovstaterna skulle lämna en berättelseöver den samlade verksamheten.Utskottet såg med tillfredsställelse på att dessaöverenskommelser nåtts.