bet · GQ01FIU1 · 2002-11-21 00:00:00 — De sätter naturligtvis i gångmed en väldig massa åtgärder för attförsäkra sig om att redovisningen ärkorrekt. Det infördes också ett nyttsystem i där företagsledarna fickpåteckna sina redovisningar själva medpersonligt ansvar för att garantera att devar rätt gjorda.Jag tror att det är viktigt att inte rusai väg med nya typer av regleringaromedelbart utan att smälta, analysera ochundersöka för att få perspektiv på sådanahändelser. Är det någonting i regelverketsom bör förändras bör man göra det, menman ska inte bara rusa i väg och vidtaåtgärder. Vi kan inte skapa ett regelverksom förhindrar varje sådan situation. Nuär det ju dessutom förbjudet att bedrivadenna typ av verksamhet och luras på detdär sättet.Den andra frågan gällde Riksbankensräntepolitik. Precis som höjde vi reporäntan . En delcentralbanker valde att göra så, andrainte. Låt mig först bara visa hur olikabanker reagerade. Det till var och ECB. Man kanäven lägga till , som höllsin ränta oförändrad. låg de på enhögre nivå redan i utgångsläget. I Nordenser det ut så här. Vi ser att liggerpå en avsevärt högre nivå, men de valdeockså att höja.Om vi tittar på länder som liksom Sverigehar inflationsmål valde alla dessa atthöja räntorna . Men vi ligger pålite olika nivåer. Till exempel NyaZeeland höjde lite mer. Allt detta berorpå hur den inhemska situationen ser ut,inte minst hur växelkursen utvecklar sig,hur privatkonsumtion, investeringar, BNPosv. utvecklar sig.Jag tror att det är väldigt viktigt attRiksbanken upplevs vara systematisk ochatt vi minst sätteross ned och gör en rejäl bedömning av hurvi ser . När vi sedan kommerfram till den bilden sätter vi oss ned ochfattar ett penningpolitiskt beslut somhänger ihop med den bild som vi harredovisat.Vi ska komma ihåg att aldrigkommer att göra helt riktiga prognoser.Det är ett pris som vi får betala för attfå en lite mer stabil penningpolitik ochmindre ryckighet i sysselsättning ochproduktion. Det gäller både på nedsidanoch på uppsidan i fråga omränteutvecklingen.Mats är inte här , men han ochjag brukar tala om bilfärder när vi talarom penningpolitik. Och man kan säga attnär man kommer fram till en korsning ärdet ganska naturligt att lätta lite grannpå gaspedalen. När man sedan har körtförbi korsningen tycker jag inte att detär riktigt att fråga sig om det hade varitbättre att köra igenom denna korsning medfull fart eftersom det inte kom någon bileller om det var riktigt att lätta litegrann på gasen, passera korsningen ochsedan fortsätta.Vi hade tänkt höja räntorna mer i våras.Vi talade om det . Och så sentsom var vi inne på attnästa steg i räntepolitiken skulle vara enhöjning. Men vi realiserade inte detta,utan vi tog intryck av det som hände undersommaren, och vi vill nu följa detta medstor uppmärksamhet.Sonia (): Tack,riksbankschefen, för svaret. Jag fickdäremot inget svar på frågan om bankernassäkerhet för utlåning. Diskussionen omräntan hade vi månad då jagundrade om det inte hade varit möjligt attavvakta lite grann. Vi visste ju att vissainflationssiffror så att säga skulleförsvinna eftersom det handladeom tillfälliga höjningar. Vi hade en annanåsikt då, och jag ville bara kommenteradetta.Jag har en helt annan fråga. Det finns enrelativt stor skillnad mellan Riksbankensoch ECB:s mål för inflationen. Riksbankensinflationsmål ligger på med ettintervall på ±1 %, medan ECB har ett målpå högst . Inflationsmålet påverkar jupris- och lönebildningen. Vilka effekterbedömer riksbankschefen att det skulle detbli på den svenska ekonomin ochlönebildningen om och när inlemmasunder ECB:s inflationsmål? Och krävs detnågon form av anpassning till ECB:sstramare inflationsmål? Finns det någondiskussion inom ECB om att förändrainflationsmålet i en riktning som stämmermer överens med det svenska? Idiskussionen bland en del ekonomer ochforskare har det ju bl.a.pekats på att ECB:s mål är för stramt.Urban : Bankernas situationbedömer vi som stabil. Det framkom yttersti resultaten för bankerna i . Omdet fanns någon fördel skulle det möjligen vara attbankledningarna tog en väldigt stor lärdomav vad som hände. I många fall var dessabankledningar aktiva, åtminstone påstyrelsenivå, under bankkrisen. Det ärnaturligtvis ingen bankchef,styrelseordförande eller styrelseledamotsom vill uppleva denna situation igen. Ochdärför har det bedrivits ett ambitiöstarbete för att få till stånd en mycketbättre riskhantering än tidigare.Sedan ska vi komma ihåg att denna boominte på samma sätt som den förra boomen islutet av 80-talet präglades av en snabbbyggnation av kommersiella fastigheter ochspekulation i kommersiella fastigheter.Det har vi inte alls sett på samma sättnu. Det är ofta den som drar med sigkreditgivningen och som kan leda ettsådant här förlopp för långt. Man kan sägaatt bankerna inte alls var med i denna IT-bubbla och gav krediter, utan denfinansierades i stor utsträckning avaktiemarknaden. Vi befinner oss alltså iett annat läge än det vi var i då. Som jagser det är det ett mycket bättre läge.När det gäller de tillfälligainflationshöjningarna minns jag inte attvi hade så helt olika uppfattningar. Sedankan vi ha olika uppfattningar om räntanmen inte om den analysen. Men tänk på attdet inte var den som avgjorde våraräntehöjningar. Det var inte deninflationsutveckling som vi var mitt uppei som avgjorde räntepolitiken, utan detvar som vanligt en prognos på ett till tvåårs sikt. Och i ljuset av den mycketstarka utvecklingen i ochockså i och den milda recessionenoch det höga resursutnyttjandet var vioroliga för att vi alltför snabbt skullefå inflation om detta förlopp skullefortsätta . blir detkanske inte så med tanke på den fortsattanedgång som har skett på börserna. Vad ärrimligare än att vi tar intryck av dettaoch väger in detta i våra prognoser? Ochdet är detta som vi har gjort.Det sista när det gäller ECB är en rättstor och komplicerad fråga eftersom denytterst berör vad som händer med Sverigeom vi går med i . Det handlar inte baraom inflationsmålet utan om hela paketet.Jag tror att det skulle föra lite förlångt i denna diskussion att diskuteradetta. Men låt mig ändå säga att omSverige väljer att gå med i valutaunionentror jag att det är rimligt att vi harsamma inflationstakt som resten av Europa.Om vi inte har det råkar vi snabbt in ikostnadsproblem ochkonkurrenskraftsproblem, och det ledertill att aktiviteten i går ned.Det är därför högst rimligt att vi väljersamma inflationsmål.Sedan sitter den svenske riksbankschefeninte så centralt placerad i ECB att jagkan bedöma om det förs någon diskussion omatt förändra detta. Men jag har inte hörttalas om något sådant. Däremot vet jag attakademiker för en rätt intensiv diskussionom vad som är det bästa målet för encentralbank.Fredrik (): Även jag vill tackaUrban för en god genomgång, ochjag delar precis som att det är bra att vi harkunnat få till stånd dessa offentligautfrågningar. har t.o.m. tycktatt det ska finnas ett förstärkt lagstödför att se till att det också skafortsätta att vara på detta sätt. Jagnoterar också, trots att jag har varitborta från utskottet , attbilliknelserna fortsätter att användas,vilket jag tycker är bra. Det ska ju åkasmindre bil framöver, inte bara beroende påatt ska lämna sin postutan också beroende på att det ska införasbilavgifter. Så vi får väl se hur det blirmed dessa liknelser i framtiden.Jag vill sedan säga att även jag tyckeratt det möjligen är en djärv slutsats somUrban drar, att mänsklighetenskulle kunna lyfta av sig ett av sinatyngsta ok, nämligen att ständigt göra omtidigare generationers misstag, dvs. attvi kanske har lärt oss att inte ha en såreglerad ekonomi som vi hade under detförra århundradets början utan att vifaktiskt till följd av öppnare ekonomier,till följd av bättre regleringar och i endel fall också färre regleringar synes haekonomier som står bättre pall motorostider än vad som en gång var fallet.Det är glädjande om det faktiskt är så.Jag tänkte faktiskt fråga om Stockholmoch påverkan på . Detfinns resonemang här om finanspolitikensom bedöms bli mindre expansiv. Och det ärväl troligt. Vi har ju haft envalårsbudget som har gett en väldigtkraftig köpkraftspåspädning. Och kommerandra tider.I pressmeddelandet nämns huvudsakligenåtgärder för att hålla utgiftstaket. Ochdet stämmer säkert. Men i texten finnsockså, som nämnde,resonemang om kommunala skattehöjningar. Ibudgetpropositionen nämner regeringen enmöjlig skattehöjning på som ettgenomsnitt. Vi har ju nåtts av budskapetatt man i förmodligenkommer att samlas kring en skattehöjningpå , vilket väl är svenskt rekord.Men det kommer snart att slås eftersom detföljs av flera besked under de kommandedagarna.Detta är naturligtvis en väldigt kraftigindragning av köpkraft. Det är en hårdbeskattning av dem med lägst inkomster.Marginalskatterna kommer också på dettasätt att börja stiga.Det som jag skulle vilja göra en poäng avär att den svenska ekonomin väldigt mycketär uppbyggd för att ska vara enmotor för landet. Det ser man genom attStockholm betalar en oproportionerligtstor andel av landets skatter. Detutjämningssystem som finns bygger ocksåväldigt mycket på att resurser ska kunnalyftas ut från till övriga delarav landet. Detta har man kunnat basera påatt den regionala tillväxten har varitstarkare i än i övriga delar avlandet. De delar av ekonomin som harmöjliggjort detta för är justdem som har stora problem. Här nämns bl.a.den finansiella sektorn som är större iStockholm än i övriga delar av landet. Manskulle också kunna säga atttelekomsektorns starka närvaro i Stockholmtidigare bidrog till god expansion. Menden har stora problem, vilket gör kan tala om att just nuligger på lägre tillväxttal än övrigalandet.Då är frågan: Vad händer med bilen närmotorn får stora problem? I det hänseendettycker jag att man också ska se att det ärsällsynt olämpligt att slå på väldigtkraftiga skattehöjningar i denna region.Jag menar att det inte är ett isoleratproblem för utan att det med denstruktur som svensk ekonomi har kommer attinnebära fortsatta och växande problem förresten av . Den typen av resonemangfinns kanske av förklarliga skäl inte iinflationsrapporten, men det voreintressant att höra till detta.Urban : Jag ska först ta upptråden när det gäller att göra om tidigaregenerationers misstag. Jag tror att en avmina bilder visade att aktiemarknadenssvängningar ständigt kommer tillbaka. Vitrodde väl ett tag när vi avregleradekapitalmarknaderna - vilket jag i sig trorvar en bra åtgärd, men av detta följerockså stora svängningar - att det var enengångsföreteelse att vi kunde fåbubbelliknande fenomen, och då påfastighetsmarknaden. Men vi trodde att närvi hade vant oss vid detta skulle det inteuppträda igen. Sedan dröjde det inte merän innan det kom en ny typ avbubbla. Vi måste lära oss att förstå attdetta kan komma igen . Menvad vi kan göra är att försöka bygga sårobusta system som möjligt som kan klarakorrigeringar på marknaden av dennastorleksordning. Sedan bör vi väl uppmanaoss lite till mans att försöka påminna ossom dessa bubblor. Så nästa gång - om detnu dröjer tre, fem eller - när detuppträder en ny bubbla någonstans i någotsystem får vi inte börja tala om en nyekonomi, utan vi får börja vara oroligaför en utveckling som går för snabbt istället.Jag tror att finansiell stabilitet kommeratt bli en fråga som står på dagordningenunder decennier framöver. Och det blirkanske det viktigaste som centralbankergör snarare än att ägna sig åt denomedelbara penningpolitiken. Sedan pågårdet ju, som vi alla vet, en diskussion omhuruvida det finns en roll förpenningpolitiken när det gäller attförsöka förhindra sådana förlopp.Det som vi på gjorde under deår då denna bubbla byggdes upp var attmycket noga följa om det fanns risker fören kreditexpansion i samband med attbubblan byggdes upp. Då tror jag säkertatt det hade funnits en roll förpenningpolitiken, att trots låg inflationgöra ett tillfälligt åsidosättande avdetta jobb och försöka begränsa bubblansverkningar. blev det inte så, utanbankerna ägnade sig inte åt kreditgivningpå det sätt som kunde ha skett, kanskesenare i ett sådant förlopp, vad vet jag.Stockholm är naturligtvis en oerhörtviktig motor, och det är riktigt somFredrik säger, och han vetförmodligen mer om detta än jag, attStockholm drabbas av anpassningar. Detgäller IT- och telekomsektorn ochfastighetsmarknaden i någon mån. Det finnslite olika anekdotiska förhållanden om attStockholm nu drabbas av anpassningen. OchStockholm är viktig för resten av landet.Men jag måste erkänna att vi på Riksbankeninte gör någon analys av huvudstadenssärskilda problem, utan vi ser Stockholmmer som en del av hela och tittarpå hela landets utveckling.Fredrik (): Min poäng är attdet nog ändå kommer att visa sig att dettahänger ihop och att det också är känt frånandra länder att de regionala skillnadernaoch hur de påverkar varandra spelar enväldigt stor roll. Men jag vet detta. Vihar tidigare fört diskussionen om hur vinaturligtvis gör en samlad bedömning avSverige och ska väl fortsätta att göradet. Jag tror som sagt att det kommer attfå en hel del följdverkningar somförmodligen blir tydligare nästa år.När det gäller resonemangen om att lärasig av sina erfarenheter gör jag precissamma bedömning. Det är faktiskt glädjandeatt mitt i det elände det innebär medkraftigt sänkta förmögenhetsvärden kunnakonstatera att ekonomin trots allt inte ialla sina beståndsdelar har fallit ihop.Vi har inte sett den typen av krascher somen gång var. Det är ett styrkebesked attvi i ganska bred partipolitisk enighetunder åren har kunnat göra en delinstitutionella förändringar, inte minstav roll i det svenskasamhället, som jag tror lägger en grundför att vi faktiskt står bättre pall änvad vi en gång gjorde när den här typen avsvängningar som påpekaralltid återkommer trots allt kommer. Detgör också att vi ska fortsätta att ställaoss frågan: Finns det fler institutionellaförändringar som vi kan göra? Att detuppstår bubblor och tal om ny ekonomi trorjag inte att vi har sett det sista av. Jagär alldeles övertygad om att den typen avresonemang kommer att återkomma. Men detviktiga är som sagt att detinstitutionellt och i synen påkreditgivning och liknande finns enmotståndskraft mot detta. Möjligen ärrisken en gång att närhetentill 90-talskriser och annat inte är likanära och att man inte har detta för ögonenatt det kanske finns en förändrad syn ibankväsendet. fanns inte det, utan nufanns närheten, och då stod man bättrepall.Urban : Det finns utan tvekanflera institutionella arrangemang som mankan göra. Och jag tror också att vi övertiden kommer att lära oss att se ännu flerbehov av institutionella arrangemang. Ensådan sak som pågår på det internationellaplanet är ju att förbättrakapitaltäckningsreglerna för bankerna. Detär en viktig faktor att mer ta hänsyn tillden faktiska riskexponeringen som denenskilda banken har när finansinspektionerruntom i världen tillämpar dessakapitaltäckningsregler.Andra regler som är på gång attimplementeras på det internationellaplanet handlar ju om s.k. collectiveaction . var det bara bankersom var involverade i kreditgivningen. Omett land hamnade i problem kunde man samlaalla dessa banker runt ett bord ochdiskutera hur man skulle lägga upp det. är det hundratusentalsobligationsinnehavare som berörs av dennalångivning. Och det går inte att samlaihop alla dessa på ett enkelt sätt,eftersom man måste samla ihop precis allaom man inte har sådana klausuler. Då äridén att försöka införamajoritetsprinciper i dessaobligationskontrakt så att man kan samlaen del av obligationsinnehavarna och göraupp om ett ackord för att slutföra enskuldsanering.Ytterligare en sak som diskuteras av IMFär frågan om konkursförfarande för ettland. Vi har det för företag, men vi hardet inte för länder. Det är en svår fråga,men den är säkert inte omöjlig, och denvinner nu alltmer stöd runtom i världen.Detta är några exempel på internationellaarrangemang.Här hemma pågår ett arbete med att seöver och dess roll. Detfinns en risk att man gerFinansinspektionen för mycket uppgifter såatt den inte kan koncentrera sig på detverkligt viktiga. Det är möjligt att andramyndigheter borde ta över en del av dessauppgifter så att Finansinspektionenverkligen kan koncentrera sig på det somhandlar om det finansiella systemetskärna. Men det är för långt att utveckladetta . Men det var några exempel på vadman kan fundera över.Sedan är jag övertygad om att vartefterutvecklingen går kommer det att kunnaläggas till en hel del olika åtgärder pådetta område. Jag tror nämligen att en avde viktigaste frågorna under de närmastedecennierna kommer att bli att undvikaeffekterna av för stora svängningar.Karin (): Jag tänkte börja medatt lyfta fram det som om att den svenska riksbankschefeninte sitter så centralt placerad i ECB atthan kan bedöma vad som pågår där. Vi fårväl hjälpas åt och se till att nästariksbankschef hamnar lite mer centraltganska så snart.Jag har en fråga som lite grann gällerjämförelsen med ECB:s domäner, nämligendet faktum att den svenska harlagt räntan på en högre nivå än den liggeri ECB, och det är riktigt utifrån att manska bedöma situationen som den ser ut iSverige och inte bara jämföra sig medandra. Men då handlar frågeställningen omproduktionsutnyttjandet ochväxtkapaciteten, tillväxtmöjligheterna, iförhållande till andra länder. Det står jupå flera ställen om problemen medarbetskraftssituationen i och attni t.ex. som så många andra bedömer attden höga sjukfrånvaron också kommer attleda till överströmning i permanentutanförskap genom förtidspensioner osv. Vihar också fått rapporter om att människormed utländsk bakgrund nu har fått det ännusvårare att komma in på arbetsmarknaden,alltså problemen med att få människor somstår till arbetsmarknadens förfogande,detta i kombination med skattehöjningarsom eventuellt också kan verka negativtåtminstone på marginalen påarbetskraftsutbudet, som nämns här. Nublir väl de för stora grupper något störredn vad jag förmodar att haderäknat med. Ni antar också att det kommeratt komma besparingar för att klarautgiftstaken. På sidan 39 står det att manantar att de främst drabbarhushållssektorn. Allt detta ska ställas irelation till de stora behov avarbetskraft som finns inom vård ochutbildning för att få dessa sektorer attöver huvud taget fungera.Jag skulle vilja be attresonera lite grann kring hur banken serpå den här inbyggda konfliktsituationen -risk för löneinflation, svårigheter attöver huvud taget få ut personal kontra dekrav som ändå kommer att ställas på att defacto få dit personal.Urban : Ofta är detefterfrågesidan i svensk ekonomi sombrukar tilldra sig intresse när mandiskuterar penningpolitiken. Men ocksåutbudssidan i ekonomin är central eftersomden lägger grunden för hur storefterfrågan kan vara, och det är samspeletmellan dessa två som bestämmer graden avövertryck eller undertryck och därmedinflation i den svenska ekonomin.Utbudssidan får sällan den uppmärksamhetsom den förtjänar. Ett exempel är dendemografiska utveckling som vi går mot. Vivet att antalet yrkesverksamma blir mindrei förhållande till dem som går i pension.Detta drar bort människor frånarbetskraften.En annan sak som har diskuterats är . Jag kommer inte ihåg exaktvad detta står för. Den skulle också ledatill att man drar bort människor frånarbetsutbudet. Det är klart attkommunalskattehöjningar ochlandstingsskattehöjningar träffar alla,vilket innebär att skattekilen går upp föralla inkomsttagare. Det är också någontingsom påverkar arbetsutbud, åtminstone påmarginalen.Alla dessa faktorer och kanske ett antaltill, t.ex. sjuktalen, påverkarmöjligheten att få expansion i svenskekonomi. Sänks utbudssidan minskarmöjligheten att efterfråga, och då måsteRiksbanken vara orolig förinflationstendenser. Dessutom har vi haften mycket mild konjunkturnedgång,åtminstone såsom den ter sig påarbetsmarknaden. Arbetslösheten har ju iprincip planat ut kring . Vi vet attnågonstans i detta härad finns dettendenser till löneinflation. Det ska inomparentes sagt bli väldigt spännande att seom det blir någon omförhandlingsklausulsom utlöses, vilket diskuteras här underhösten. Om det blir det är detta tecken påatt arbetslösheten har kommit ned förlågt, dvs. att resursutnyttjandet är förhögt. Det är någonting som vi måste tahänsyn till när det gäller den uthålligaekonomiska tillväxten i svensk ekonomi.Utbudssidan är alltså central ochdiskuteras ofta för lite. Jag kan gärna gemig själv kritik i detta sammanhangeftersom jag själv brukar diskuteraefterfrågesidan och konjunkturutvecklingenmest i dessa sammanhang.Karin (): Det är väldigtviktigt eftersom vi vet att det ställsmycket högre krav på fler förskollärare,fler lärare i skolan, fler sjuksköterskorosv. Där kommer man på ett eller annat visatt vara tvungen att göra vad man kan föratt åtminstone få människor på plats ävenom man inte får utbildade människor därföratt vissa saker bara måste fungera. Då seri alla fall jag framför mig att det finnsen väldigt stor risk för ökande obalanserdär man, som det mycket riktigt står här,måste hålla igen på utgiftssidan för atthålla utgiftstaken och saldona samtidigtsom man helt enkelt blir tvungen attbetala för att få dit människor.Urban kan väl kommentera detta.Jag kan egentligen inte tolka detta på såmånga andra sätt än att man så att säga ärtvungen att med andra politiska åtgärderse till att öka utbudet av arbetskraft.Man kan ju lösa problemen med dessaobalanser med räntehöjningar och täppaigen, men då klarar man ju inte självaverksamheten.Jag har en helt annan fråga som kanske ärnågot mer filosofisk, men jag tycker attdet också kan finnas utrymme för oss attfundera på lite . Vi har juhaft en utveckling under mycket lång tiddär penningpolitiken i i praktikenhar blivit helt meningslös. Det som mantill att börja med kan befara är riskenför att skulle hamna i någon likartadsituation där räntan är så låg och andrafaktorer är avgörande för att man kännerså stor oro för framtiden med börskurser,huspriser osv. att penningpolitiken somredskap blir verkningslös som enexpansiv finanspolitik inte heller ärmöjlig på grund av stora underskott. Jagskulle vilja höra om harnågon kommentar när det gäller risken fören sådan situation i och vilkaeffekter det skulle få för oss andra.Sverige är väl väldigt långt från attnågot sådant skulle hända, men vilken ärrisken för att detta skulle kunna uppstå iUSA, och hur skulle det kunna påverka oss?Urban : Jag tror att det var enfråga tidigare som jag inte besvarade. Ja,vi tror att utgiftstaken spräcks och måste vidta åtgärder för att så inteska ske. Det som skiljer oss ochregeringen åt är att vi inte har såväldigt stor komparativ fördel när detgäller att bedöma statsfinansernasutveckling. Men grovt sett gör vi ändå denbedömningen. Och det hänger samman med tvåsaker som skiljer oss från det somregeringen har gjort. Det ena är att vihar en lägre tillväxt, och med en lägretillväxt blir det en större belastning påtransfereringssystemet, och det ökarkostnaderna. Det andra är att vi tror attdet är svårt att få sjuktalen att gå ned.Däremot kan de kanske plana ut. Men att desnabbt ska komma ned nu under den periodsom vi tittar på tror vi är svårt. Däremotfinns det naturligtvis ingenting somhindrar att om man vidtar de åtgärder somkrävs, och jag kan inte riktigt bedömavilka som är relevanta, kommernaturligtvis sjuktalen att kunna komma nedpå lite sikt. Så är det säkert.Karin tangerar här ett av deallra svåraste problemen på svenskarbetsmarknad på många decenniers sikt.Det är relativlöneförskjutningar. Ettannat begrepp för det är om en grupp somär speciellt attraktiv på arbetsmarknadenjust nu får högre löner därför att detfattas folk och ingen utbildar sig tilldessa arbeten och att man måste attraheradem, och då höjs lönenivån. Det har oftastdragit med sig hela arbetsmarknaden. Attvidga löneskillnader mellan olikayrkesgrupper har blivit mesta gemensammanämnare snarare än denna förskjutning. Detär ett exempel på att arbetsmarknaden intefungerar riktigt bra.