bet · GP01UFÖU1 · 2002-01-01 00:00:00 — Det är emellertiden stor skillnad mellan att inte "stålikgiltig" och att i förväg ställa utförsvarsgarantier.Det sammansatta utrikes- ochförsvarsutskottet ser inte att det finnsanledning att ändra dessa bedömningar.Utskottet avstyrker därmed motionernaFö10 (fp) yrkande 2, U319 (fp) yrkande 3och U332 (kd) yrkande 21.I motion Fö10 (fp) yrkande 3 anförs attSverige, i likhet med de tre baltiskastaterna, omgående skall söka medlemskapi Nato. Även i partimotionU301 (fp) yrkande 33 anförs att Sverigeskall söka medlemskap i . Sammayrkande återkommer i kommittémotion U319(fp) yrkande 7, och i yrkande 8 i sammamotion anförs att det nya Nato börinnebära att , och de trebaltiska staterna blir medlemmar i vill inledningsvis framhållaatt en av hörnstenarna i svensk politikär att verka för en alleuropeiskfredsordning, där samverkar medsamtliga organisationer och länder somdelar våra gemensamma värderingar ochintressen. Vårt medlemskap i är detfrämsta instrumentet för detta jämte vårtengagemang i , deltagande i EAPR ochPFF samt vårt omfattande bilaterala ochmultilaterala engagemang.I finns en bred politiskuppslutning och en stark folkligförankring kring vårt val att varamilitärt alliansfria. Utskottet ser ingenanledning att ompröva detta val.Det är av vikt menar utskottet attSverige deltar fullt ut i EU:s gemensammautrikes- och säkerhetspolitik och i dessutveckling av en integrerad civil ochmilitär krishanterings- ochkonfliktförebyggande förmåga (ESDP). ESDPutvecklas i nära dialog med och isamverkan med Nato, FN, ochpartnerländerna utanför EU. Genom dennaprocess bidrar vi till att skapa ett merjämbördigt samarbete mellan och påkrishanteringsområdet.Det förtjänar att betona menarutskottet att ett fortsatt fördjupateuroatlantiskt säkerhetssamarbete är avgrundläggande betydelse för att hanterakonflikter i och dess närhet. Natohar, liksom EU och , stor betydelseför säkerheten i . Sverigessamverkan med Nato på , samt inomramen för EAPR och PFF, är ett uttryckför den vikt vi fäster vid Natos centralaroll som militär krishanterare i Europa.På samma sätt är samverkan mellan EU ochNato inom ramen för ESDP ett viktigtinstrument för att utveckla deneuropeiska krishanteringsförmågan.Med vad som ovan anförts avstyrkerutskottet motionerna Fö10 (fp) yrkande 3,U301 (fp) yrkande 33 samt U319 (fp)yrkandena 7 och 8.I kommittémotion U319 (fp) yrkande 10anförs att det i praktiken inte är någonskillnad mellan de förpliktelser ett EU-medlemskap innebär och de som ettNatomedlemskap skulle innebära. Det finnsingen anledning, menar motionärerna isamma motions yrkande 11, att utgå frånatt ett Natomedlemskap skulle försvagaSveriges möjligheter att drivatraditionella svenska ståndpunkter i detinternationella samarbetet. I motion U248(kd) yrkas att regeringen bör tillsättaen utredning som har i uppdrag att utredakonsekvenserna av ett svensktNatomedlemskap.Utskottet vill i denna del erinra omatt ett Natomedlemskap ytterst innebärett ömsesidigt kollektivtförsvarsåtagande i förhållande till deandra alliansmedlemmarna. Detta åtagande,som är fördragsfäst i artikel 5 i detnordatlantiska fördraget, slår fast attde övriga medlemsländerna vid ett väpnatangrepp mot en medlemsstat skall bistådet angripna landet. Utskottet villbetona att detta understryker skillnadenmellan de förpliktelser som medlemskap iNato respektive EU medför. Utskottet villvidare erinra om att Nato genom ettbeslut fastslog attterrorattacken mot var att betraktasom en sådan handling och attföljaktligen artikel 5 skulle tillämpas.Något motsvarande ömsesidigt kollektivtförsvarsåtagande existerar således inteinom EU. Inom ramen för vårt medlemskap iEU, och i enlighet med Unionsfördraget,har däremot gjort ett politisktåtagande att tillsammans med övrigamedlemsländer skydda unionens gemensammavärden, grundläggande intressen,oavhängighet och integritet iöverensstämmelse med principerna i FN:sstadga. Enligt fördraget ingår vidare attpå alla sätt stärka unionens säkerhet,bevara freden och stärka deninternationella säkerheten, främja detinternationella samarbetet samt utvecklaoch befästa demokratin och rättsstatensprinciper samt respekten för de mänskligarättigheterna och de grundläggandefriheterna. Det är värdefullt att ståeniga och därmed kunna tala med störrekraft även om det ibland innebär attSverige inte kan få gehör för allasynpunkter, menar utskottet. EU-medlemskap är ett gott exempel på hur vihar fått bättre möjligheter att fågenomslag och stöd för svenska förslagoch tankar. Detta gäller inte minst påsäkerhetspolitikens område, där t.ex. dencivila krishanteringen ochkonfliktförebyggandet på svensktinitiativ har utvecklats till viktigasamarbetsområden för hela EU.Ett Natomedlemskap, som till skillnadfrån EU-medlemskapet innefattar ensolidarisk ömsesidigförsvarsförpliktelse, skulle på ett annatsätt, och i frågor som berör kärnan avvåra nationella säkerhetsintressen,däremot kunna minska våra möjligheter attdriva traditionella, nationella svenskaståndpunkter, t.ex. pånedrustningsområdet.Avseende förslaget om en utredning ärdet utskottets uppfattning att bådeimplikationerna och konsekvenserna av ettsvenskt medlemskap i är väl kända.Utskottet anser därför att det inte finnsnågot behov av att uppmana regeringen atttillsätta en utredning i frågan.Med vad som ovan anförts avstyrkerutskottet motionerna U319 (fp) yrkandena10 och 11 samt U248 (kd).I kommittémotion U332 (kd) yrkande 14anförs att ett nära och öppet samarbetemed Nato skall ses som en naturlig del avsvensk säkerhetspolitik.Utskottet konstaterar att ochandra europeiska länder som inte ärmedlemmar av Nato, däribland ,genom EAPR har ett forum för politiskdialog och konsultationer med Nato. PFFutgör ett viktigt instrument när detgäller att vidta praktiska förberedelserför att kunna samverka i Nato-leddakrishanteringsoperationer.I samband med togsinitiativ till att vidareutveckla EAPRoch PFF. Initiativen utgörs av praktisktinriktade åtgärder för att ytterligareförbättra möjligheterna för medlemmar iEAPR och PFF att samverka kringkrishanteringsuppgifter, exempelvis genomeffektiviserad träning och utbildninginom PFF och förbättrad samordning avförband, försvarsplanering ochövningsverksamhet. pågårimplementeringen av dessa initiativ.Utskottet noterar medtillfredsställelse att aktivt harverkat för att utveckla EAPR och PFF ochdet var tillsammans med ett av dedrivande länderna bakom det s.k. politisk-militära ramverk som syftar till atteffektivisera konsultationerna mellanNato och partnerskapsländerna när detgäller konkreta krishanteringsinsatser.Enligt vad utskottet inhämtat kommerinför nästa Natotoppmöte, vilket äger rumi , en utvärdering att ske avhur samverkan inom EAPR och PFF kaneffektiviseras. avser att deltaaktivt i den dialogen inom ramen förEAPR.Med vad som ovan anförts anser utskottetatt motion U332 (kd) yrkande 14 ärbesvarad.I motion U332 (kd) yrkande 16 anförs attdet är av största vikt att Sverigesolidariskt bidrar till denkrishanteringsstyrka som i EU:s regiskall ha upprättats senast år 2003.Utskottet kan inledningsvis konstateraatt medlemsstaterna inom EU gemensamt harfattat beslut om att upprätta kapacitetför krishantering, såväl civil sommilitär.EU:s övergripande mål för militärkrishantering, det s.k. "Headline ",innebär att medlemsstaterna från 2003gemensamt skall kunna genomförakrishanteringsinsatser omfattande upptill 60 000 soldater samt sjö- ochflygstridskrafter. Förbanden skall kunnavar på plats i ett krisområde inom 60dagar och ha en uthållighet på minst ettår. Förbanden skall kunna lösa allacivila och militära krishanterandeuppgifter, vilka inkluderarkrisförebyggande insatser, fredsbevarandeoch fredsframtvingande uppgifter samthumanitära insatser.Det är av vikt att i sammanhangetbetona att i varje enskilt falloch i enlighet med svensk lag fattarbeslut om medverkan i internationellafredsfrämjande insatser. En förutsättningför svenskt deltagande är att insatsenstår på folkrättslig grund.De militära resurser som haranmält är följande:ledningsresurs (50 stabsofficeraremed bl.a. kompetens för civil-militärsamverkan),mekaniserad bataljon,ingenjörskompani med ammunitions-och minröjningsförmåga,militärpoliskompani,sjöminröjningsförband,ubåtsförband,korvettförband,spanings- och jaktflygförband (AJS37 ) med endast spaningsförmåga,fr.o.m. 2004 39 med spanings-och jaktförmåga,transportflygförband,60 militära observatörer,signalspaningsflygplan S 102 B.Utöver detta har även för avsiktatt bidra med substantiella resurser vadgäller civil krishantering. Utskottetvill även framhålla att dessutomhar en lång erfarenhet och kunskap vadgäller fredsbevarande verksamhet ochhumanitära insatser.Utskottet menar sammanfattningsvis attSverige solidariskt bidrar till EU:skrishanteringsstyrka och dessutom gerdessa strävanden ett aktivt politisktstöd.Med vad som ovan anförts anser utskottetatt motion U332 (kd) yrkande 16 ärbesvarad.I den enskilda motionen U239 (m) yrkasatt regeringen tillsätter en utredningmed mandat att granska Sverigessäkerhetspolitiska agerande under tiden1969-1989 på samma sätt som tiden framtill 1969 har granskats tidigare. Denlösning som regeringen har valt motsvararinte de krav som motionären ställer.Utskottet konstaterar att utformandetav den svenska säkerhetspolitiken efterandra världskriget har varit föremål föromfattande studier. En särskildkommission -- harutrett (SOU1994:11). Regeringen har tillsatt vissautredningar om bl.a. ubåtsfrågan. Ettantal statsvetare, historiker ochjurister bedriver inom ramen förforskningsprogrammet under detkalla kriget (SUKK) forskning om svensksäkerhetspolitik i modern tid. Studierhar även genomförts vidFörsvarshögskolan.Den granskning av den svenskasäkerhetspolitiken utförde slutadevid . Utskottet noterar attutrikesutskottet vid sitt sammanträde den14 juni , under beredning av ettsäkerhetspolitiskt betänkande,preliminärt justerade ett beslut omavstyrkan angående en begäran omtillsättande av en . I sitt beslututtryckte utrikesutskottet ett önskemålom en allmän säkerhetspolitisk granskningav svenskt politisk och militärt agerandeunder perioden 1969-1989.Utrikesutskottet anförde bl.a. följande:Den granskning av den svenskasäkerhetspolitiken utförde slutadevid . Utskottet vill gärna se enöppen diskussion om den svenskasäkerhetspolitiken även under senareårtionden och ser därför ett intresse iatt ambassadör utredning, genom ettvidgat uppdrag av ,kompletteras med en allmänsäkerhetspolitisk granskning av svensktpolitiskt och militärt agerande . För att tillgodosebehovet av parlamentarisk insyn menarutskottet att det är viktigt attriksdagens partier ges möjlighet attfölja utredningsarbetet t.ex. genom atten parlamentarisk referensgrupp knytstill utredningen i denna del. När detgäller granskningen av den svenskasäkerhetspolitiken under det kallakrigets senare del menar utskottet attambassadör bör få biträde av engrupp experter.Utrikesutskottet upprepade detta i detslutliga betänkandet, vilket justeradesden (2000/01:UU4).Utrikesdepartementet tillsatte enutredning (dir.2000:63) i enlighet med utrikesutskottetsönskemål. Till utredare utsågs ambassadörRolf och av utredningdirektivenframgår att partier skall gesmöjlighet att följa utredningsarbetet.Det är utskottets bedömning attambassadör utredning om svensktpolitiskt och militärt agerande , tillsammans med denomfattande akademiska forskningen påområdet, sammantaget kan förväntas ge enklargörande bild av det svenskasäkerhetspolitiska agerandet under dennaperiod.Utskottet har inhämtat att regeringensutredare har fört samtal medföreträdare för partier underarbetets gång. Utskottet har erfarit attden tid som står till utredningensförfogande kan komma att förlängas ochatt utredningens slutrapport kanförväntas . Det är avstörsta betydelse, menar utskottet, attytterligare samtal förs med företrädareför partier under utredningensgenomförande, i linje med vadutrikesutskottet efterlyste i betänkande2000/01:UU4 och i enlighet medutredningens direktiv.Med vad som ovan anförts avstyrkerutskottet motion U239 (m).Miljöpartiet föreslår i motion Ju451 (mp)yrkande 6 att ett institut skapas iSverige för internationellkonfliktförebyggande verksamhet i kris-och konfliktområden. Motionärerna menar iFö8 (mp) yrkande 6 att regeringen bör seöver möjligheten att skapa ett institutför internationell konflikt- ochterrorförebyggande verksamhet.Även i denna fråga har riksdagentidigare tagit ställning. I betänkande2000/01:UU4 anförde utrikesutskottetföljande:Utskottet kan inledningsvis konstateraatt ett omfattande arbete läggs ner påatt studera faktorer kringkonfliktförebyggande, kris- ochkonflikthantering och återuppbyggnad.Däri ingår metodfrågor,organisatoriska frågor, målsättningar,interoperabilitet, finansiering,logistik m.m. Mycket av detta arbetehar gjorts inom relevantaorganisationer som FN och EU men ävenen hel del av forskningsinstitut. Detär även av vikt att notera, menarutskottet, att mycket arbete har lagtsned i på dessafrågor, manifesterade bl.a. i Ds1999:24 Att förebygga väpnadekonflikter, i SOU 2000:74 Att verkaför fred - ett gemensamt fredscen-trumsamt inte minst i föreliggandeskrivelse.Utskottet menar att det är viktigt attden kompetens som finns inom området tastill vara i genomförandet av ambitionernanär det gäller detta område. Utskottetkonstaterar att så redan sker och menaratt det är av särskild vikt att deobservationer och slutsatser frånforskarstudier som görs inom områdetockså kommer till användning i detpraktiska arbetet. Utskottet seremellertid, till skillnad frånmotionärerna, inget behov av att ettsärskilt frågorinrättas.Det sammansatta utrikes- ochförsvarsutskottet ser ingen anledning attkomma till någon annan slutsats än vadutrikesutskottet har gjort.Utskottet avstyrker därmed motionernaJu451 (mp) yrkande 6 och Fö8 (mp) yrkande6.I följdmotion Fö8 (mp) yrkande 7 yrkarmotionärerna att regeringen skall verkaför beslut att enförstudie i syfte att upprätta eneuropeisk civil fredskår genomförs.Utskottet kan inledningsvis konstateraatt konfliktförebyggande utgör enintegrerad del av utrikes- ochsäkerhetspolitik. driver dennafråga inom såväl EU, som FN.Utskottet vill framhålla att förebyggandeav krig innebär att förhindra massivtmänskligt lidande och att enormamateriella och politiska kostnader kanundvikas. Utskottet kan medtillfredsställelse konstatera att Sverigegenom åren har lämnat viktiga bidrag tilldet internationella samfundetsframgångsrika insatser för att förhindrauppkomst eller spridning av konflikter,t.ex. i och södra utskottet framhållit tidigare i dettabetänkande kan även omfattandeutvecklingssamarbete vara ett effektivtinstrument för att minska grogrunden fördestabilisering och väpnad konflikt.Utskottet menar att framgångsriktförebyggande av väpnade konflikterförutsätter förhandskunskaper ompotentiella oroshärdar och, i kombinationmed ett tidigt och effektivt agerande,ett brett spektrum av instrument. Exempelpå konfliktförebyggande insatser är t.ex.sociala och ekonomiska reformer,stärkandet av ett samhälles förmåga attskydda sina egna medborgare mot övergreppoch dess kapacitet att hantera internakonflikter, som riskerar att eskaleratill väpnat våld. Det sistnämnda kanexempelvis gälla insatser för attkontrollera tillgången på lätta vapen. Ominsatser i ett tidigt skede av enkonflikt misslyckas, kan det röra sig omfältinsatser med civila eller militäramedel för att stävja en utveckling motvåld. Utskottet noterar medtillfredsställelse att på alladessa områden deltar aktivt iutvecklingen av resurser och policy inomolika internationella forum.Enligt utskottets mening bör EU, medsina resurser och sin tillgång påinstrument och med sin egen unikahistoria som fredsprojekt, spela enalltmer central roll förkonfliktförebyggande. Utskottet serpositivt på att regeringen under detsvenska ordförandeskapet i EU aktivtverkade för att EU skulle fortsätta attutveckla sin kapacitet på detkonfliktförebyggande området, inte minstsom partner till andra internationellaaktörer.Vad gäller möjligheterna tillupprättandet av en europeisk fredskår kanutskottet konstatera att EU, genomutvecklingen av en civilkrishanteringsförmåga, kommer att uppnåde mål som eftersträvas med förslaget omupprättandet av en fredskår. Utskottetser positivt på de åtgärder som vidtasoch kommer att vidtas och att dessa ökarEU:s förmåga till krishantering, särskiltcivil krishantering. Utskottet anserdärför inte att det finns något behov avatt en förstudie i syfte att upprätta eneuropeisk civil fredskår genomförs.Med vad som ovan anförts avstyrkerutskottet motion Fö8 (mp) yrkande 7.3.3 Krishantering(Propositionen kap. 8)MotionernaKrishantering och FNMotionärerna bakom kommittémotion U332(kd) yrkande 1 anför attsäkerhetspolitikens utgångspunkt är varjemänniskas rätt till liv och värdighet.Denna rätt är enligt motionärerna knutentill individens existens och behövervarken förvärvas eller förtjänas. Däremotbehöver den kontinuerligt försvaras. Iyrkande 8 i samma motion anförs attfolkrätten först och främst skall främjamänniskors säkerhet. Konsekvenserna avväpnade konflikter för civilbefolkningvärlden över påvisar behovet av enförskjutning av fokus inom folkrätten,från staters rätt och säkerhet tillmänniskors rätt och säkerhet, menarmotionärerna. Folkrätten och staterssuveränitet får inte användas som alibiför brott mot mänskliga rättigheter.Även i partimotion So637 (fp) yrkande 24behandlas folkrättsliga frågor. Imotionen anförs att folkrätten börutvecklas till att också skyddamänniskors frihet, inte bara staters.I yrkande 2 i kommittémotion U332 (kd)menar motionärerna att etablerandet avdemokratier och en upprätthållen respektför de mänskliga rättigheterna äroundgängliga fundament i arbetet med attbygga en säkerhetspolitiskt stabil ochtrygg värld. I yrkande 11 ansermotionärerna att de centrala begreppeninom internationell krishantering ochfredsfrämjande verksamhet bör definierasoch tydliggöras. I motionen framhållermotionärerna vidare att varaktig ochstabil fred och säkerhet kräverlångsiktigt tänkande. I yrkande 12 anförsdärför att de förebyggande åtgärderna börbetonas i arbetet för en fredligarevärld.Även i partimotion U315 (mp) yrkande 8anförs att det långsiktigakonfliktförebyggande arbetet är detviktigaste inom internationellkrishantering.I partimotion U300 (m) yrkande 22 anförmotionärerna att FN:s säkerhetsrådsförmåga att fatta beslut måste stärkas.De menar att vetorätten är det storaproblemet. Denna har vid flera tillfällenblockerat möjligheterna förmedlemsstaterna att följa FN-stadgansprinciper. En reformering av FN-stadgansom möjliggör att dess principer lättarekan efterföljas måste därför genomföras,menar motionärerna.Motionärerna bakom kommittémotion U314(m) yrkande 1 menar att detinternationella samfundet måste kunnaagera i akuta krislägen trots att intesäkerhetsrådet har fattat beslut.Eventuella insatser skall ske i enlighetmed principer. Dennamöjlighet måste finnas, menarmotionärerna, eftersom veto ellerpassivitet har förhindratsäkerhetsrådet att fullgöra sin uppgift.I yrkande 2 i samma motion anförs attFN-stadgan behöver reformeras. Den praxissom utvecklats för att förhindra folkmordoch andra grova brott mot folkrättenbehöver kodifieras genom en reformeringav , menar motionärerna.I den enskilda motionen U238 (m) yrkande2 anförs att det finns behov av enmodernisering av . Den behöveranpassas för en ny tids konflikter, inteminst vad gäller vetorätten ochmandatfrågan. En sådan möjlig förändringär att förtydliga ochvetorätten så att den bara kan komma ifråga när vitala nationellasäkerhetsintressen hotas.I kommittémotion U345 (fp) yrkande 3menar motionärerna att FN-systemetsbrister måste erkännas och hanteras. FNförmådde inte leva upp till den egnastadgan vid folkmordet i eller isamband med den etniska rensningen iKosovo, betonar motionärerna. I yrkande 4menar motionärerna att därför börverka för att förnyelsen av folkrättengår vidare så att den entydigt blir ettstöd, inte ett hinder, för enskildaindividers rättigheter. Omsorgen om denenskilda människans, minoriteters ochfolkslags grundläggande rättigheter skallsättas före staters suveränitet.Motionärerna menar vidare i yrkande 7 attSverige bör hävda uppfattningen attfolkrättens grundregel - att våld endastfår tillgripas i självförsvar eller efterbeslut i - kompletterasmed en nödvärnsrätt. En sådan skulleinnebära att en grupp av stater iobestridligt klara fall och när allaandra möjligheter är uttömda skulle ha enfolkrättsligt grundad möjlighet attingripa för att stoppa exempelvis ettpågående folkmord.I partimotion U284 (v) yrkande 3framhåller motionärerna att regeringenbör verka för att en supermakt ellermilitärallians aldrig träder ivärldssamfundets ställe. I yrkande 4 isamma motion begärs ett riksdagenstillkännagivande att den aldrig böracceptera militära insatser som inte harbeslutats av FN-systemet eller i övrigtinte har stöd i FN-stadgan.Motionärerna bakom kommittémotion U332(kd) yrkande 13 anser att FN behöverstärkas genom ökade resurser och ökadpolitisk vilja för att framgångsriktkunna arbeta med global krishantering.Organisationen behöver reformeras ochmoderniseras för att kunna leva upp tillde uppsatta målen. De permanentastormaktsmedlemmarna i säkerhetsrådet(, , ,och ) har genom attlägga in veton alltför låtitmaktpolitik försvåra eller t.o.m.omöjliggöra säkerhetsrådets funktion. Detkrävs också en ökad samordning mellancivila och militära enheter och medel.Resursbristen måste åtgärdas och denpolitiska viljan såväl inomorganisationen som hos dess medlemsstatermåste i vissa fall uppbådas.I kommittémotion U332 (kd) yrkande 20efterlyses en modern ochverklighetsanpassad säkerhetspolitik, somfrämjar aktivt deltagande iinternationell krishantering ochfredsfrämjande verksamhet. Som en del avdetta måste fortsatt arbeta förett starkare FN och se samarbetet medNato som en naturlig del av svensksäkerhetspolitik.Motionärerna bakom kommittémotion U332(kd) yrkande 4 menar att fyra kriterieroch principer måste uppfyllas och följasför att väpnat våld skall få användas iförsvarssyfte, förutsatt att samtligafredliga möjligheter prövats:För att förebygga att konflikterväxer, främja uppbyggnad av fred och varatill stöd för samt skydda humanitärahjälpinsatser.För att skydda oskyldiga liv ellerför att säkra grundläggande mänskligarättigheter.Vapeninsatsen måste stå iproportion till det som avses försvaras,samt att insatserna inte riktas motcivila.Det måste finnas en seriöst grundadutsikt till framgång. Även försvarskrigförlorar sin legitimitet om det endastmedför fortsatt lidande, menarmotionärerna.I kommittémotion U322 (mp) yrkande 4menar motionärerna att icke-våldsprincipen måste bli den huvudprincipsom all konflikthantering utgår i från.Motionärerna anför att vid enstaka fall,då alla möjligheter till fredligkonflikthantering är uttömda, börmilitära ingripanden kunna genomföras. FNbör få det globala våldsmonopolet, och enstående FN-styrka bör inrättas för sådanaändamål.Försoningsarbetet vid konflikter betonasi kommittémotion U305 (kd) yrkande 7.Motionärerna menar att försoningsarbetetspelar en avgörande roll för att byggafred vid sidan av förebyggande ochfredsskapande insatser. Inom en bredutrikespolitik för mänskliga rättigheteroch för att främja internationelltsamarbete och utveckling måste försoningfrämjas.I samma motion yrkande 9 betonarmotionärerna att det är viktigt att dethumanitära biståndet får ökat utrymme idet fredsskapande arbetet. Motionärernaframhåller att den humanitära rätteninnebär att människor i konfliktområdenhar rätt till humanitär hjälp.I partimotion U315 (mp) yrkande 6 anförsatt en del av de vapen som har använtsvid de militära aktionerna i och iKosovo har negativa långsiktiga effekterpå miljö och mänsklig hälsa. Motionärernanämner som exempel användningen avutarmat uran i pansarbrytande vapen ochmenar att EU skall motarbeta användningenav detta ämne i vapen.I kommittémotion U268 (c) yrkande 11begärs ett tillkännagivande omvad i motionen anförs om nordisktsamarbete avseende konflikthantering.