bet · GP01KU21 · 2002-04-23 00:00:00 — Därmed avstyrker utskottet motionK53.Ett utvidgat grundlagsskyddsförenlighet med medlemskapet i EUUtskottets förslag i korthetUtskottet delar regeringens bedömning.PropositionenDen föreslagna utvidgningen avyttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde är,enligt regeringen, förenlig med EG-direktivet ompersonuppgifter.Europaparlamentets och rådets direktiv /46/EG avden om skydd för enskilda personermed avseende på behandling av personuppgifter och omdet fria flödet av sådana uppgifter EG-direktivetom personuppgifter reglerar bl.a. hantering ochspridning av information som lagras med hjälp avautomatiserad behandling eller i vissa manuellaregister. Direktivet är tillämpligt på viss sådanbehandling av personuppgifter som i kanfalla under tryckfrihetsförordningens (TF) ochyttrandefrihetsgrundlagens (YGL) tillämpningsområdenoch innehåller flera bestämmelser om behandling avpersonuppgifter som inte är förenliga medgrundlagarna. Enligt artikel 9 i direktivet får dockundantag från direktivet göras för behandling avpersonuppgifter som sker uteslutande förjournalistiska ändamål eller konstnärligt ellerlitterärt skapande under förutsättning attundantagen är nödvändiga för att förena rätten tillprivatlivet med reglerna om yttrandefriheten. Tillartikeln ansluter punkt 37 i ingressen tilldirektivet. Direktivet har genomförts i Sverigegenom personuppgiftslagen (1998:204). Lagstiftarengjorde då bedömningen att det är möjligt att låta TFoch YGL gälla oförändrade med stöd avundantagsmöjligheten i artikel 9. Artikeln ansågs geett visst spelrum för medlemsstaterna och göra detmöjligt att vid utformningen av nationella undantagbl.a. beakta konstitutionella traditioner ochprinciper. Det angavs också vara av betydelse attden europeiska konventionen om skydd för demänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna gäller på EG-rättens område. Vidareangavs att det av tillämpning avkonventionen framgår att integritetsskyddsintressenaoch yttrandefrihetsintressena skall vägas motvarandra. Dessutom pekades på att sambandet medEuropakonventionen framgår också av att ingresspunkt37, som rör möjligheten till undantag enligt artikel9, uttryckligen refererar till Europakonventionen.YGL:s tillämpningsområde har utvidgats den 1januari 1999 genom införandet av begreppet tekniskaupptagningar som bl.a. omfattar cd-romskivor ochdisketter. I det lagstiftningsärendet ansågsdirektivet inte lägga hinder i vägen förutvidgningen (jfr prop. 1997/98:43).Den utvidgning av YGL:s grundlagsskydd som nuföreslås innebär att de massmedieföretag som hargrundlagsskydd enligt databasregeln får skydd föranvändning av ytterligare tekniker. Dessutom fårytterligare massmedieföretag grundlagsskydd förmotsvarande verksamheter. Därutöver ges andraaktörer möjlighet att genom utgivningsbevis fågrundlagsskydd för sådana verksamheter. Utvidgningensker alltså väsentligen till en krets som sysslarmed massmedial verksamhet och innebär inte någraprincipiella nyheter när det gällertillämpningsområdet.Den föreslagna utvidgningen föranleder därförenligt regeringens mening inte någon annan bedömningav undantagsmöjligheten i EG-direktivet ompersonuppgifter än den som gjorts i tidigaresammanhang. Regeringen anser alltså att utvidgningenomfattas av den befintliga möjligheten till undantagoch därmed är förenlig med direktivet.Utskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens bedömning.Skall ytterligare brott upptas somtryck- och yttrandefrihetsbrott?Nuvarande ordningTryckfrihetsförordningen (TF) innehåller i 7 kap. 4och 5 §§ en fullständig uppräkning av vilka brottsom utgör tryckfrihetsbrott när de begås genomtryckt skrift och är straffbara enligt lag. Brottenenligt 7 kap. 4 §, som utgörs av otillåtnayttranden, är högförräderi, krigsanstiftan,spioneri, obehörig befattning med hemlig uppgift,vårdslöshet med hemlig uppgift, uppror,landsförräderi eller landssvek, landsskadligvårdslöshet, ryktesspridning till fara för riketssäkerhet, uppvigling, hets mot folkgrupp, olagavåldsskildring, förtal, förolämpning och, i denutsträckning som anges, försök, förberedelse ochstämpling till sådana brott. I 7 kap. 5 § TFstraffbeläggs ett antal otillåtna offentliggöranden.I 5 kap. 1 § första stycketyttrandefrihetsgrundlagen (YGL) sägs att degärningar som anges som tryckfrihetsbrott i 7 kap. 4och 5 §§ TF skall anses som yttrandefrihetsbrott omde begås i ett radioprogram eller en tekniskupptagning och är straffbara enligt lag. Medradioprogram avses därvid program i ljudradio ochtelevision samt innehållet i vissa andra sändningarav ljud, bild eller text som sker med hjälp avelektromagnetiska vågor (1 kap. 1 § tredje stycketYGL). Detta innebär att tryckfrihetsbrotten ochyttrandefrihetsbrotten i princip sammanfaller. Närdet gäller olaga våldsskildring är ansvarsområdetnågot mer omfattande enligt YGL än enligt TF.För ansvar för tryck- och yttrandefrihetsbrottkrävs, som nämnts, att gärningen också är straffbarenligt lag. Man brukar säga att dubbel täckningkrävs för att ett brott skall vara straffbart somtryck- eller yttrandefrihetsbrott. Detta innebär attansvarsområdet för sådana brott kan inskränkas meninte utvidgas utan ändring av TF eller YGL. När detgäller påföljder för tryck- och yttrandefrihetsbrotthänvisar TF och YGL till brottsbalken.Närmare om tryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområdenAv 1 kap. 3 § TF och 1 kap. 4 § YGL framgår en av deprinciper som bygger upp grundlagarna, nämligen dens.k. Enligt denna principfår ingripanden på grund av missbruk av tryck-respektive yttrandefriheten inte göras utom i defall som anges i TF och YGL. Vad som är missbrukbestäms utifrån innebörden och syftet med tryck- ochyttrandefriheten såsom detta framgår av 1 kap. 1 §första och andra styckena TF och 1 kap. 1 § förstaoch andra styckena YGL. Där anges att grundlagarnatillförsäkrar medborgarna rätt att i de skyddademedierna offentligen uttrycka tankar, åsikter ochkänslor och att i övrigt lämna uppgifter i vilketämne som helst till säkrande av ett frittmeningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och,enligt YGL, ett fritt konstnärligt skapande.Formuleringen av tryck- och yttrandefrihetensinnebörd och syfte innebär att all användning av degrundlagsskyddade medierna inte omfattas av TF:seller YGL:s skydd som exklusiv straff- ochprocesslag. Den användning som omfattas av dettaskydd brukar sägas falla inom grundlagarnasmateriella tillämpningsområde till skillnad från detformella tillämpningsområdet som anger vilka mediersom omfattas av grundlagarna med bortseende fråninnehållet. Den användning av de grundlagsskyddademedierna som faller inom TF:s materiellatillämpningsområde men som anses otillåten upptasalltså som tryckfrihetsbrott i TF:s brottskatalog.Övrig användning som faller inom det materiellatillämpningsområdet kan således inte bestraffaseftersom bestraffning enligt exklusivitetsprincipenendast får ske i de fall som anges i grundlagarna.Beträffande en användning av de i och för siggrundlagsskyddade medierna som inte omfattas avgrundlagarnas materiella tillämpningsområde kanlagföring ske enligt vanlig lag. Frågan vilkenanvändning av de i och för sig grundlagsskyddademedierna som faller inom respektive utanför TF:sskydd som exklusiv straff- och processlag, dvs. inomeller utanför grundlagens materiellatillämpningsområde, är emellertid inte helt klar.Vid övervägande av frågan om nya brott skall förasin i brottskatalogen i TF och därmed utgöratryckfrihets- respektive yttrandefrihetsbrott måsteman enligt regeringen ta ställning till om brottentypiskt sett kan anses falla in under TF:smateriella tillämpningsområde, dvs. om brotten kananses vara sådana att de omfattas av TF:s skydd somexklusiv straff- och processlag när de begås i entryckt skrift. Om brottet inte kan anses vara sådantkan det beivras enligt vanlig lag utan stöd i TF.Det bör framhållas att det måste göras en bedömningi varje enskilt fall huruvida ett visst brott fallerinom TF:s materiella ansvarsområde.HotbrottI många av brottsbeskrivningar ingårhot som ett led. I det följande ges exempel påsådana brottsbeskrivningar.Den som hotar någon med vapen eller annars medbrottslig gärning på ett sätt som är ägnat att hosden hotade framkalla allvarlig fruktan för egeneller annans säkerhet till person eller egendom,döms enligt 4 kap. 5 § för olaga hot.Bestämmelsen är avsedd att ge ett skydd mot angrepppå en enskild persons känsla av trygghet till personoch egendom.Enligt 16 kap. 8 § döms den för hetsmot folkgrupp som i uttalande eller i annatmeddelande som sprids hotar eller uttryckermissaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp avpersoner med anspelning på ras, hudfärg, nationellteller etniskt ursprung eller trosbekännelse.I 17 kap. finns bestämmelser om brottmot allmän verksamhet m.m. Av intresse här ärbrotten våld eller hot mot tjänsteman (1 §)respektive förgripelse mot tjänsteman (2 §) samtövergrepp i rättssak (10 §). Enligt 17 kap. 1 §brottsbalken döms den för våld eller hot mottjänsteman som med våld eller hot om våld förgripersig på någon i hans myndighetsutövning eller för atttvinga honom till eller hindra honom från åtgärddäri eller för att hämnas för sådan åtgärd. Detsammagäller om någon på nu angivet sätt förgriper sig motden som har utövat myndighet för vad dennedäri gjort eller underlåtit. Även väktare ochordningsvakter kan åtnjuta det skydd som avses i 17kap. 1 och 2 §§ . I 17 kap. 5 §brottsbalken anges nämligen att vad som sägs i bl.a.17 kap. 1 och 2 §§ skall gälla också omnågon på det sätt som anges i de bestämmelsernaförgriper sig mot eller hindrar den som enligtsärskild föreskrift skall åtnjuta samma skydd som ärförenat med myndighetsutövning eller som är ellerhar varit kallad att biträda förrättningsman vidåtgärd som omfattas av sådant skydd.Den brottsliga gärningen enligt 17 kap. 10 §beskrivs på samma sätt som i 17 kap. 1 och 2 §§,nämligen som angrepp med våld eller med hot om våldrespektive vidtagande av eller hotande med en åtgärdsom medför lidande, skada eller olägenhet.Bestämmelsen om övergrepp i rättssak är avsedd attge skydd åt vittnen och andra förhörspersoner.Den som utövar olaga tvång eller olaga hot meduppsåt att påverka den allmänna åsiktsbildningeneller inkräkta på handlingsfriheten inom en politiskorganisation eller en yrkes- ellernäringssammanslutning och därigenom sätter yttrande-, församlings- eller föreningsfriheten i fara, dömsenligt 18 kap. 5 § för brott motmedborgerlig frihet.Hur frågan om olaga hot och andrabrott skall utgöra tryck- ochyttrandefrihetsbrott haraktualiseratsJustitiekanslern () har i en skrivelse tillregeringen rubricerad Angåendevissa problem vid tillämpningen av främstyttrandefrihetsgrundlagen bl.a. uppgett att det kanförtjäna att närmare övervägas om inte olaga hot börinförlivas med brottskatalogen itryckfrihetsförordningen (TF) och därmed också kommaatt utgöra ett yttrandefrihetsbrott. Enligt JK:sbedömning ger nuvarande ordning inte möjlighetertill ingripanden när hotelser framförs i medier somomfattas av TF och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL).Eftersom olaga hot inte är ett tryck- elleryttrandefrihetsbrott kan åtgärder inte vidtas medstöd av grundlagarna som dessa läggerhinder i vägen för ingripanden i enlighet med vanliglag åtminstone såvitt avser själva publiceringen.Enligt JK kan olaga hot sålunda knappast anses somen sådan gärning som i likhet med t.ex. svindlerimed hjälp av tryckt skrift kan beivras med stöd avvanlig lag därför att gärningen faller utanför detområde som TF är avsett att skydda.Frågan var även aktuell i samband med ettuppmärksammat mål om olaga hot m.m., det s.k.Aftonbladsmålet. Målet gällde åtal mot en journalistvid och fem ynglingar med anknytningtill en gruppering med påstådda nazistiska ochrasistiska sympatier för bl.a. olaga hot och hot mottjänsteman. Hoten byggde på bilder föreställande enmaskerad och till synes beväpnad man utanför någrakända personers bostäder. Bilderna överlämnades avynglingarna till journalisten som visade dem förmålsägandena. Journalisten skrev också artiklarvilka publicerades tillsammans med bilderna iAftonbladet. Åtalet avsåg inte publiceringen utandet förhållandet att bilder tagits och avjournalisten visats för målsägandena.I sin dom konstaterade () attbrotten olaga hot och hot mot tjänsteman inte utgörtryckfrihetsbrott enligt 7 kap. TF men att dettainte hindrar att hot som framförs i tryckt skriftunder vissa omständigheter kan föranleda straffenligt vanlig lag. Av betydelse för bedömningen idet aktuella fallet var enligt HD emellertid deomständigheter under vilka filmerna överlämnats tilljournalisten och det syfte i vilket överlämnandeskett. HD kom i sitt avgörande till slutsatsen attoffentliggörandet av fotografierna var ett led ijournalistens journalistiska verksamhet och att detdärmed, oavsett fotografiernas hotfulla ochskrämmande karaktär, föll inom det område som TF äravsedd att skydda. HD uttalade att ynglingarnasöverlämnande av filmrullarna därför också måsteanses omfattat av meddelarfriheten och ogilladeåtalen och skadeståndsyrkandena.HD ansåg alltså i detta fall att brotten olaga hotoch hot mot tjänsteman faller inom TF:s materiellatillämpningsområde såvitt gäller meddelarfriheten.Allt talar, enligt regeringen, för attställningstagandet hade blivit detsamma om det hadevarit fråga om ansvar för själva publiceringen. Enannan sak är dock om någon utgivare hade kunnatgöras ansvarig. Enligt regeringen innebär HD:s domsåledes att eftersom de angivna brotten inte upptasi TF:s brottskatalog kan de som regel intebestraffas när de begås i ett grundlagsskyddatmedium.Skall olaga hot och andra brottutgöra tryck- ochyttrandefrihetsbrott?Utskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker att förslaget tilländring i 7 kap. 4 § TF antas som vilande.Därmed avstyrker utskottet motion 2001/02:K56yrkande 1.Utskottet anser att regeringen bör tainitiativ till en utvärdering avbrottskatalogen i 7 kap. 4 § TF. Detta börriksdagen som sin mening ge regeringen tillkänna. Därmed tillstyrker utskottet motion2001/02:K51.PropositionenTryckfrihetsförordningens brottskatalog utökas,enligt regeringens förslag, med brotten olaga hot,hot mot tjänsteman (inklusive hot mot väktarem.fl. ), övergrepp i rättssak och brott motmedborgerlig frihet samt försök eller förberedelsetill sådana brott i den mån de är straffbelagda ibrottsbalken. Härigenom kommer dessa brott attutgöra tryckfrihets- respektiveyttrandefrihetsbrott. Utskottet anser därför attregeringen bör ta initiativ till en utvärdering avbrottskatalogen i 7 kap. 4 §tryckfrihetsförordningen. bör som sinmening ge regeringen till känna vad utskottetanfört. Därmed tillstyrker utskottet motion K51.Enligt TF och YGL anses vissa typer av yttrandenutgöra ett sådant allvarligt missbruk av tryck- ochyttrandefriheten att de därför straffbeläggs somtryck- och yttrandefrihetsbrott. Mot bakgrund av detstarka skydd för tryck- och yttrandefriheten somfinns i har kriminalisering av yttrandeninom det grundlagsskyddade området alltid skett medeftertanke och stor återhållsamhet. Starka skälkrävs för att ändra grundlagarna, och detta gällersärskilt när en utvidgning av det straffbara områdetövervägs.Senast ett nytt brott upptogs i TF:s brottskatalogvar då olaga våldsskildring kriminaliseradessom tryckfrihetsbrott. Även andra yttranden än desom är straffbelagda enligt TF:sbrottskatalog kan, enligt regeringen, innebära atttryck- och yttrandefriheten missbrukas. Av dennaanledning kan det trots den försiktighet som måsteiakttas vid begränsningar av tryck- ochyttrandefriheten finnas skäl att överväga om inteockså sådana yttranden bör utgöra tryck- ochyttrandefrihetsbrott.Enligt regeringen får det genom Högsta domstolensdom i det s.k. Aftonbladsmålet anses ha slagits fastatt brotten olaga hot och hot mot tjänsteman kanfalla inom TF:s och . Detsamma kan också antas gällavissa andra brott där hot kan ingå som ett led.Eftersom sådana brott inte finns upptagna i TF:sbrottskatalog och därför inte utgör tryck- ochyttrandefrihetsbrott innebär domen i princip attenskilda personer kan hotas i grundlagsskyddademedier utan att den som står bakom hotet riskerarnågot ingripande. Att det förhåller sig på det härsättet kan, enligt regeringen, rimligen inte utgöraen godtagbar ordning. Det ter sig, enligtregeringen, inkonsekvent att hets mot folkgrupp, somkan utgöras av hot som riktar sig mot en kategori avpersoner, är tryck- och yttrandefrihetsbrott medandet i princip är straffritt att hota enskildaindivider om hotet framförs i grundlagsskyddademedier. Principiella skäl talar, enligt regeringen,alltså starkt för att införa hotbrott ibrottskatalogen.Men för att införa nya brott som tryck- ochyttrandefrihetsbrott måste det naturligtvis ocksåfinnas ett praktiskt behov av det. TF och YGL kansägas innehålla ett krav på att de medier somomfattas av grundlagarna riktas till en inte heltobetydlig krets. Den som använder sig av ett sådantmedium vill därför som regel ha en viss publik. Närdet gäller hot mot en enskild kan det emellertidantas att den som står bakom hotet intevill att det kommer till någon annans kännedom änjust den hotades. Det kan därför hävdas att det intefinns något större behov av att kriminaliserayttranden med hotfulla budskap som tryck- ochyttrandefrihetsbrott.Enligt regeringens mening går det emellertid inteatt bortse från att framför allt den tekniskautvecklingen på ett påtagligt sätt har ökat riskenför att hotfulla yttranden framförs gentemot bådegrupper och enskilda. Den kommunikation som skermellan människor har underlättats betydligt genomt.ex. möjligheten att skicka meddelanden via e-post.Även Internet innebär möjligheter att på ettrelativt enkelt sätt kommunicera med omvärlden.Mycket talar därför för att det kommer att bli alltvanligare att informationstekniken utnyttjas ävenför hotfulla budskap och andra liknande meddelanden.IT-brottsroteln vid har t.ex.uppgett att den nästan kontaktas avpersoner som anser sig hotade eller ofredade påeller via Internet. Också Säkerhetspolisen harupplyst att antalet anmälda olaga hot begångna påInternet har ökat . Det är troligt attdenna ökning till stor del har sin förklaring i attolika extrema grupper i allt högre grad använder sigav Internet och utskick av e-post för att hota sinameningsmotståndare.I och för sig omfattas inte all användning av vadsom kan sägas utgöra den nya tekniken avgrundlagarna. För att e-post skall omfattas av YGLkrävs t.ex. att utskicket är riktat till allmänheten(jfr 1 kap. 6 § YGL). Vidare innebär den s.k.databasregeln i 1 kap. 9 § YGL att i princip endastmassmedieföretagens publicering via Internet hargrundlagsskydd. Det kan med visst fog hävdas att detpå t.ex. webbsidor som tillhandahålls av sådanaföretag inte finns någon större risk för att hotpubliceras. Men även om den bestämmelsen i förstahand tar sikte på de traditionella massmedierna kanockså andra aktörers elektroniska publiceringomfattas av databasregeln.Till detta kommer att det grundlagsskyddadeområdet kommer att vidgas genom regeringens förslagi tidigare avsnitt. Förslaget innebär bl.a. att ävenandra än massmedieföretag skall kunna fågrundlagsskydd för sådan verksamhet som bedrivsenligt databasregeln. En konsekvens av regeringensförslag blir att t.ex. en webbsida på Internet varsinnehåll kan beivras i vanligstraffprocessuell ordning i fortsättningen kan kommaatt omfattas av YGL:s regelsystem. För det fallhotfulla budskap förekommer på sådana webbsidorkommer dessa inte längre att kunna beivras om inteockså brottskatalogen utökas.Finns det skäl mot att kriminalisera hotbrott itryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen?Emellertid måste den invändning som utredningen harframfört om att det inte kan uteslutas att enkriminalisering av ytterligare tryck- ochyttrandefrihetsbrott skulle kunna få negativaåterverkningar på massmediers möjligheter attrapportera om sådana brott beaktas. Utredningens orodelas även av ett antal remissinstanser, främstföreträdare för massmedierna, som bl.a. har hänvisattill att en ansvarig utgivare kan komma att ställasinför svåra ställningstaganden vid bedömningen avhur ett framfört hot skall beskrivas.Den framförda invändningen måste naturligtvis taspå allvar. Det finns ju ett betydande intresse i attpublicera information om den här typen av brott. Enpublicering kan också ha betydelse som underlag förden allmänna debatten och opinionsbildningen.Emellertid får de farhågor som framförts inteöverdrivas. En rapport om ett hot kommer nämligenaldrig att vara straffbar i sig utan det krävs enavsikt att hota. Det bör alltid vara möjligt attutforma en rapport om ett hot på ett sådant sätt attdet framgår att det är fråga om en rapport och inteett hot som den rapporterande själv vill framföraeller ställa sig bakom. De nu angivna svårigheternakan föreligga också vid tryckfrihetsbrottet hets motfolkgrupp, och som några remissinstanser har pekatpå synes kriminaliseringen av det brottet som etttryck- och yttrandefrihetsbrott inte ha inneburitnågra inskränkningar av mediernas möjligheter attrapportera om rasistiska och invandrarfientligahändelser.Skulle det i det enskilda fallet av t.ex. enartikel i en tidning inte klart framgå att det ärfråga om en rapport utan det i stället kanmisstänkas att det är fråga om ett hot som tidningenfaktiskt står bakom finns i grundlagarna ett antalskyddande mekanismer. Den s.k. instruktionen i 1kap. 4 § TF och1 kap. 5 § YGL bör enligt regeringens uppfattning getillräckliga garantier för att ingen kommer attdömas för de nu aktuella brotten i andra fall än dådet rör sig om yttranden som alldeles klart liggerutanför det godtagbaras gränser. Enligt dessabestämmelser bör nämligen den som skall döma övermissbruk av tryck- och yttrandefriheten eller påannat sätt vaka över att grundlagarna efterlevsbetänka att tryck- och yttrandefriheten är engrundval för ett fritt samhälle, alltid uppmärksammasyftet mera än framställningssättet och vidtveksamhet hellre fria än fälla.De svårigheter som eventuellt kan uppstå förmassmedierna går alltså att bemästra och ger såledesingen anledning till att underlåta en utökning avTF:s brottskatalog. Det är i stället regeringensuppfattning att det finns tillräckligt starka skälför att utöka den med brott där hot kan ingå som ettled.Vilka nya brott skall upptas i brottskatalogen?Utredningen har systematiskt gått igenom samtligabrott i och kommit fram till att debrott som skulle kunna utgöra nya tryck- ochyttrandefrihetsbrott är brotten olaga hot, hot mottjänsteman (inklusive hot mot väktare m.fl. enligt17 kap. 5 § ), övergrepp i rättssak ochbrott mot medborgerlig frihet. Enligt utredningenkan dessa brott begås genom ett yttrande i ettgrundlagsskyddat medium, och de faller också inomdet område som kan avgränsas utifrån tryckfrihetenssyfte och innebörd. Brotten innehåller inte hellernågra moment som står utanför den ensamansvarigeskontroll utan det går att med ledning av enbartsjälva yttrandet bedöma om det är straffbart ellerinte. Vidare kan det enligt utredningen inte helleranses föreligga någon risk för att enkriminalisering av dessa brott som tryck- ochyttrandefrihetsbrott skulle kunna missbrukas i syfteatt strypa yttrandefriheten. Enligt utredningenlämpar de sig också för att handläggas enligt detryckfrihetsrättsliga process- och ansvarsreglerna.Regeringen delar utredningens bedömning att det ärde nämnda brotten som bör komma i fråga som nyatryck- och yttrandefrihetsbrott. Utredningen komemellertid till slutsatsen att det inte finnsanledning att utöka TF:s brottskatalog med dessabrott. Till skillnad från utredningen anserregeringen att dessa brott bör upptas i TF:sbrottskatalog.Skall även förbrotten tas upp i brottskatalogen?Hot mot tjänsteman, inklusive hot mot väktare m.fl.enligt 17 kap. 5 § , är straffbelagt påförsöks- och förberedelsestadiet, såvida intebrottet skulle ha varit att anse som ringa om detfullbordats (17 kap. 16 § ).