bet · GO01KU11 · 2002-02-22 00:00:00 — Detta bör t.ex. kunnainnefatta överväganden kring Lagrådets ställning ochfrågan om behovet av en speciell författningsdomstoleller om prövning bör ske inom det vanligadomstolsväsendet. Det är angeläget att utredningenbelyser möjligheterna att även fortsättningsvisgarantera domstolsväsendets självständighet ochundvika politisering av domstolarna.Riksdagen bör med bifall till motionerna1999/2000:K257 (kd) och 1999/2000:K204 (c) yrkande13 och med anledning av motionerna 1999/2000:K206(m) yrkande 7, 2000/01:K278 (m) yrkande 6,1998/99:K328 (fp) yrkande 12, 1999/2000:K244 (fp)yrkandena 3 och 4, 2000/01:K396 (fp) yrkande 1,2000/01:Ju933 (fp) yrkandena 31 och 32,1999/2000:K348 (mp) och 1998/99:K303 (fp, m, kd, c)ge regeringen det anförda till känna.Domstolars ställningMotionerI motion 1999/2000:K206 av m.fl. (m)yrkande 8 begärs förslag om förstärkning avdomstolarnas konstitutionella ställning. En avdomstolarnas viktigaste uppgifter är enligtmotionärerna att värna rättsstatens principer. Föratt kunna fullgöra denna uppgift har domstolarnafått en särställning i förhållande till andramyndigheter, vilket kommer till uttryck iregeringsformen. I en del avseenden är skyddet fördomstolarnas självständighet fragmentariskt ellerobefintligt. En oklar punkt är t.ex. i vad månriksdagens normgivningsmakt kan delegeras tillmyndigheter av lägre rang. Regeringsformen är enligtmotionärerna otydlig när det gäller att förbehållariksdagen normgivningsmakten beträffanderättskipningen och domstolarna. Detsamma gällerregleringen av domstolsorganisationen ochutnämningsmakten. Ett sätt att stärka domstolarnaskonstitutionella ställning kan vara att iregeringsformen ge domstolarna ettnormgivningsbemyndigande att besluta om sina egnaarbetsordningar, dvs. kan sådana föreskrifter sominte enligt 8 kap. regeringsformen måste beslutasenligt lag meddelas av myndighet under regeringensom regeringen överlåtit denna befogenhet till.Efter delegering kan således även andra myndigheter(främst ) än domstolarna besluta ombindande normer för domstolarnas verksamhet. Kritikhar riktats mot denna ordning eftersom den riskerarurholka domstolarnas självständighet och därmedrubbar maktbalansen till nackdel för den dömandeverksamheten, vilket äventyrar allmänhetensförtroende för domstolarna. - I sorterardomstolsväsendet under justitieutskottetsansvarsområde. Med nuvarande ordning tenderardomstolarna att uppfattas mer som enbrottsbekämpningsmyndighet, inplacerad mellanåklagarväsendet och kriminalvården, än som denrättsstatens kärna som domstolarna utgör. Mot dennabakgrund kan diskuteras om inte domstolsväsendetborde föras över till konstitutionsutskottetsansvarsområde i syfte att tydligare inskärpadomstolarnas konstitutionella ställning.Också i motion 2000/01:K278 av Per m.fl. (m)yrkande 7 föreslås med samma motivering attriksdagen begär att regeringen lägger fram förslagom förstärkning av domstolarnas konstitutionellaställning i enlighet med vad som anförs i motionen.I motion 2000/01:Ju415 av m.fl. (m)yrkande 1 begärs ett tillkännagivande tillregeringen om att ärenden om domstolarna skall förasöver från justitieutskottets tillkonstitutionsutskottets beredningsområde.BakgrundGällande ordning m.m.I regeringsformens inledningskapitel (1 kap. 8 §)föreskrivs att det för rättskipningen finnsdomstolar och för den offentliga förvaltningenstatliga och kommunala förvaltningsmyndigheter.En domstol får enligt 2 kap. 11 § inte inrättas förredan begången gärning och inte heller för en visstvist eller i övrigt för visst mål.I 11 kap. 1-5 §§ regeringsformen finns bestämmelsertill skydd för domstolarnas och domarnasoavhängighet. Hit hör den fundamentala bestämmelsenatt ingen myndighet och inte heller fårbesluta hur en domstol skall döma i det enskildafallet eller hur en domstol i övrigt skall tillämparättsregel i särskilt fall (11 kap. 2 §). Högstadomstolen och Regeringsrätten nämns särskilt. Omandra domstolar föreskrivs att de skall inrättas medstöd av lag. Vid domstolar skall det finnasordinarie domare. Undantag från den regeln får görasi lag för domstolar som har inrättats förhandläggning av en viss bestämd grupp eller vissabestämda grupper av mål.Den som har utnämnts till ordinarie domare fårendast i vissa särskilt angivna fall skiljas fråntjänsten (11 kap. 5 § RF). Dessa fall är dels omdomaren genom brott eller grovt eller upprepatåsidosättande av tjänsteåliggande har visat siguppenbarligen olämplig att inneha tjänsten, dels omdomaren har uppnått gällande pensionsålder ellerannars enligt lag är skyldig att avgå med pension.Om det påkallas av organisatoriska skäl, får den somhar utnämnts till ordinarie domare förflyttas tillannan jämställd domartjänst.En tjänst vid domstol skall enligt 11 kap. 9 §regeringsformen tillsättas av regeringen eller avmyndighet som regeringen bestämmer, och vidtillsättning av statlig tjänst skall avseende fästasendast vid sakliga grunder, såsom förtjänst ochskicklighet.Föreskrifter om domstolarnasrättskipningsuppgifter, om huvuddragen av derasorganisation och om rättegången skall ges i lag (11kap. 4 § RF). Enligt 8 kap. 13 § första stycket 2regeringsformen får regeringen genom förordningbesluta föreskrifter som ej enligt grundlag skallbeslutas av . Av paragrafens tredje styckeframgår att regeringen i sådan förordning fåröverlåta åt myndighet under regeringen att meddelabestämmelser i ämnet.Föreskrifter om de allmänna domstolarna och omrättegången i dessa domstolar finns främst irättegångsbalken. Motsvarande bestämmelser för deallmänna förvaltningsdomstolarnas del finns i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar och iförvaltningsprocesslagen (1971:292). Vidare finns iförordningar med instruktioner för respektivedomstol bestämmelser av administrativ karaktär.Såvitt avser de allmänna domstolarna har regeringenutfärdat förordningar med tingsrättsinstruktion(1996:381), hovrättsinstruktion (1996:379) ochinstruktion för (1996:377).Förordningar av motsvarande slag finns förRegeringsrätten (1996:378), för kammarrätterna(1996:380) samt för länsrätterna (1996:382). Avinstruktionerna för tingsrätter och länsrätterframgår att grunderna för fördelningen avarbetsuppgifterna och de övriga bestämmelser sombehövs för verksamheten skall framgå avarbetsordningen. I instruktionerna erinras om attDomstolsverket meddelar allmänna råd om utformningenav arbetsordningarna.I förordningen (1988:317) med instruktion förDomstolsverket föreskrivs att verket är centralförvaltningsmyndighet för bl.a. de allmännadomstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna.Verket skall, utöver vad som följer av särskildabestämmelser, med iakttagande av domstolarnassjälvständighet enligt regeringsformen vidfullgörande av deras dömande och rättstillämpandeuppgifter inom sitt verksamhetsområde iadministrativt hänseende leda och samordnaverksamheten, meddela föreskrifter och allmänna rådsamt se till att verksamheten bedrivs effektivt.Verket får inte föreskriva att en viss rotel ellerett visst mål eller ärende skall tilldelas en vissenskild domare eller på annat sätt bestämma hurdömande uppgifter skall fördelas mellan enskildadomare.Frågan om domstolars arbetsordningar berördeskortfattat av Domarutredning. Utredningenföreslog en ny bestämmelse i 11 kap. 4 § RF avinnebörd att domstolarna gavs ettnormgivningsbemyndigande att besluta om sina egnaarbetsordningar (SOU 1994:99 del A s. 215). Härmedskulle domstolarnas arbetsordningar och deraskaraktär av normer ges sin utgångspunkt i RF (bet.s. 386).Enligt riksdagsordningen (tilläggsbestämmelse 4.6.4)skall ärenden som rör domstolarna beredas avjustitieutskottet. Ärenden om anslag inomutgiftsområde 4 Rättsväsendet, dit domstolarna ochDomstolsverket hör, tillhör justitieutskottetsberedning.Internationella åtagandenInom FN antogs vid en kongress i BasicPrinciples on the Independence of the Judiciary.Enligt principerna skall bl.a. domarnassjälvständighet garanteras av staten antingen ikonstitutionen eller i lag. Staten skall även setill att det finns tillräckliga medel så att domarnapå rätt sätt kan utföra sina göromål.Europarådet antog på grundval av artikel 6 iEuropakonventionen enrekommendation till medlemsstaterna avseendedomarnas självständighet, effektivitet och roll, NrR (94) 12. Enligt rekommendationen bör allanödvändiga steg tas av medlemsstaterna för attrespektera, försvara och främja domarnassjälvständighet. När det gäller arbetsorganisationenuttalas att denna skall vara sådan att domarna kanarbeta effektivt, bl.a. genom att ett tillräckligtantal domare tillsätts och genom tillhandahållandeav lämplig utbildning för domarna samt tillräckligtmed biträdespersonal och hjälpmedel.Tidigare bedömning i riksdagenVid /97 hade konstitutionsutskottetatt ta ställning till ett motionsyrkande avmotsvarande innebörd som det nu förevarande.Konstitutionsutskottet ville inte förorda enytterligare utredning av frågan om att i grundlagbemyndiga domstolarna att besluta om sinaarbetsordningar. Enligt utskottets uppfattning fannsdet emellertid skäl att uppmärksamma gränsdragningenmellan dömande och administrativ verksamhet. Andramyndigheters befogenhet att besluta om bindandenormer för domstolarnas administration ficknaturligtvis inte utnyttjas på det sättet att detinkräktade på domstolarnas självständighet ochintegritet när det gällde den dömande verksamheten,framhöll utskottet, som med det anförda avstyrktemotionsyrkandet (bet. 1996/97:KU26 s. 17 f.).Justitieutskottet behandlade frågan med anledningav en motion i sitt betänkande 1997/98:JuU24.Justitieutskottet anmärkte att sådana allmänna rådsom meddelar om domstolarsarbetsordningar inte är bindande och fann för sindel inte skäl att inta en annan ståndpunkt änkonstitutionsutskottet.Justitieutskottet behandlade frågor om domstolarnasställning senast i sitt betänkande 2000/01:JuU1, somgodkänts av riksdagen.Justitieutskottet lämnade i betänkandet (s. 61 f.)en ingående redogörelse för Domstolsverketsställning och bakgrunden till den gällande ordningensamt för motsvarande institution i , benämndDomstolsstyrelsen. Utskottet hänvisade i fråga omverkets ställning till den uppfattning utskottetuttalat tidigare: att verksamhetinte i något hänseende fick inkräkta på domstolarnassjälvständighet i deras rättstillämpande och dömandeverksamhet, att verkets uppgift i stället var atttillhandahålla kvalificerad service åt domstolarna iadministrativa frågor, att verket visserligen bordeeftersträva att domstolsorganisationen var effektiv,men att strävan efter effektivitet inte fick gå utöver rättssäkerheten och att det redovisadesynsättet också väl kom till uttryck iDomstolsverkets instruktion. Utskottet avstyrkteföreliggande motionsyrkanden om förändring avDomstolsverket och av dess roll.Utredningsbetänkande om domstolsledning ochutnämningen av högre domareEn parlamentarisk kommitté (Ju 1998:08, dir.1998:84) har haft regeringens uppdrag att se överdels domstolschefens roll, dels kriterierna vidtillsättning av ordförande i ochRegeringsrätten samt överväga vilka uppgifter ochvilket ansvar han eller hon skall ha som chef fördomstolen. Kommittén skulle klarlägga vilka krav sombör ställas på domstolschefen vad avser denadministrativa styrningen av domstolsverksamhetenoch tillsynen över den dömande verksamheten samtvilka instrument domstolschefen bör ha i dennatillsyn. Kommittén skulle också lämna förslag om hurdomstolarnas ledningsfunktion och chefsrollen kanutformas så att den administrativa styrningen avdomstolarna och tillsynen över den dömandeverksamheten förstärks.Kommittén lämnade sitt betänkandeDomarutnämningar och domstolsledning - frågor omutnämning av högre domare och domstolschefens roll(SOU 2000:99). Kommitténs förslag var inte enigt.Om utnämningen av domare sägs i betänkandet attregeringen även fortsättningsvis bör vara det organsom utnämner de högre domarna och inte bör kunnadelegera uppgiften att utnämna ordinarie domare.Beredningen av utnämningen till högredomarbefattningar bör enligt betänkandet inledas iett särskilt från såväl riksdag som regeringorganisatoriskt självständigt beredningsorgan, enförslagsnämnd, som lämnar regeringen förslag pålämpliga kandidater. Alla lediga befattningar börtillkännages offentligt och ett system medintresseanmälningar införas. Nämnden skall lämnaregeringen ett offentligt förslag på lämpligakandidater till högre befattningar. Regeringen börenligt kommittébetänkandet kunna välja fritt blandde personer som nämnden fört upp på förslag. Omregeringen vill utse någon person som nämnden intefört upp på förslag, skall regeringen anmäla dettill justitieutskottet, som skall hålla offentligutfrågning. Om utskottet därefter yttrar sig tillförmån för någon av kandidaterna skall regeringenvara bunden av yttrandet.Om domstolschefens roll och domstolsledningensutformning sägs att diskussionen bör ta sinutgångspunkt i de grundläggande värden som bär uppdomstolarnas verksamhet och att ledningen skall varaså utformad och verka på sådant sätt att den bidrartill att bibehålla och stärka dessa värden. Detkonstitutionella kravet på en oavhängig rättskipningär enligt kommittén till för att säkra medborgarnasrättigheter i en rättsstat, och det är ett viktigtmedborgarintresse att principen om domarnassjälvständighet i dömandet upprätthålls.Självständigheten medför, påpekar kommittén, eninskränkning i chefskapet när domaren befattar sigmed ett enskilt mål. Medan domaren rådersjälvständigt över den rättsliga handläggningen ochi avgörandet, är han eller hon intill gränsen försjälvständigheten i dömandet - liksom övrigaanställda - underkastad lydnadsplikt i förhållandetill domstolschefen och domstolens ledning. Enutgångspunkt för bedömningen av gränsdragningenmellan självständigheten och lydnadsplikten börenligt kommittén vara att området fördomstolschefens möjligheter att agera och ingripamed hänsyn till domarnas självständighet i vart fallinte är mindre än motsvarande utrymme för JO och JK.Av hänsyn till domarnas självständiga ställning börenligt kommittén vissa i författning särskiltangivna administrativa ledningsbeslut som är avsärskild vikt för den dömande verksamheten fattas avett internt domarkollegium i domstolen. Som ettmoment vid sidan av ordningen med domarkollegialtbeslutsfattande bör det också införas en möjlighetför den enskilde domaren att överklaga ettadministrativt ledningsbeslut som de menar kränkerderas självständiga ställning i dömandet ellerbeslutsfattandet. Ett internt tillsynsorgan inomdomstolsväsendet bör inrättas.Arbetet med att föra ut fler administrativafunktioner från till domstolarna börenligt kommittén gå vidare.Kommittén ser fördelar med att införatidsbegränsade chefskap men är tveksam till om detär väl förenligt med principen om oavhängigadomstolar. Kommittén ser gärna att olika lösningarsom bygger på frivillighet och kan överenskommasmellan arbetsmarknadens parter prövas under enförsöksperiod. Kommittén stöder föreliggande planerpå att införa obligatoriska utbildningsinslag iledningsfrågor för yngre domare och anser att detfinns anledning att överväga sådanautbildningsinslag för alla domare.Betänkandet remissbehandlas för närvarande.Remisstiden går ut i juli 2001.Utskottets bedömningJustitieutskottet, och , har underinnevarande behandlat motioner som rörtförhållandet mellan domstolarna och Domstolsverketoch inte funnit skäl till någon förändring.Konstitutionsutskottet anser inte att det nu finnsskäl till en sådan förändring av riksdagsutskottensberedningsområden som begärs i motion 2000/01:Ju415(m) yrkande 1, och utskottet anser inte heller attett överförande av ärenden om domstolarna tillkonstitutionsutskottets beredningsområde skulleinnebära någon ändring av domstolarnaskonstitutionella ställning. Utskottet vill anmärkaatt frågan om utskottsindelningen kan komma upp i ensenare riksdagsintern utredning. Motionerna1999/2000:K206 (m) yrkande 8 och 2000/01:K278 (m)yrkande 7 bör inte heller i övriga avseendenföranleda förändringar. Motionerna avstyrks.Tillsättning av högre statliga tjänsterMotionerI motion 1999/2000:K206 av m.fl. (m)yrkande 9 begärs ett tillkännagivande tillregeringen om utnämningar av de högsta domarna ochregeringens utnämningspolitik vid utnämning avstatliga verkschefer m.m.Utnämningen av de högsta domarna bör enligtmotionärerna ske på ett så öppet sätt som möjligt.En möjlighet är att regeringen väljer från enoffentligt redovisad lista över kvalificeradejurister. Även bör kunna ges en roll i detsammanhanget. Ett annat alternativ kan vara attinrätta ett särskilt organ - bestående av bådedomare och företrädare för medborgarna - med uppgiftatt föreslå domare.Regeringens utnämningsmakt behöver enligtmotionärerna ses över i syfte att öka detparlamentariska inflytandet vid regeringenstillsättningar även av statliga verkschefer ochandra topptjänster. Motionärerna anser attregeringen missbrukar sin utnämningsmakt, vilketaktualiserar frågan om behovet av enförutsättningslös översyn av utnämningspolitikensgrunder. Ett missbruk kan tvinga fram attverkschefer och andra statliga befattningshavaremåste bytas ut efter ett regeringsskifte. För attmotverka detta bör övervägas att införa en nyordningdär regeringen inte ensam förfogar överutnämningsmakten. Ett sätt att öka detparlamentariska inflytandet vid regeringensutnämningar av personer till tjänster utanansökningsförfarande vore att låta vederbörandefrågas ut offentligt inför det riksdagsutskott undervilket tjänsten sorterar. Ett sådant förfarandeskulle kunna ge en bild av personens kunskap ochkompetens men ändå överlåta till regeringen att hasista ordet.Också i motion 2000/01:K278 av Per m.fl. (m)yrkande 8 föreslås att tillkännager förregeringen som sin mening vad i motionen anförs omutnämningar av de högsta domarna och regeringensutnämningspolitik vid utnämning av statligaverkschefer m.m.I motion 1999/2000:K323 av ochCatharina Elmsäter (m) begärs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om öppna utskottsförhör. Motionärerna anseratt systemet för att tillsätta centralabefattningar, såsom generaldirektörsposter, börreformeras och att bör hålla offentligautskottsförhör med regeringens kandidater tillsådana befattningar.I motion 2000/01:K221 av m.fl. (m)föreslås att tillkännager för regeringensom sin mening vad i motionen anförs omutnämningssystemet för bl.a. landshövdingar ochgeneraldirektörer. Motionären anser att det skallvara kvalifikationerna som avgör om en person skallutnämnas till landshövding eller generaldirektör ochatt de nuvarande utnämningsgrunderna bör förändras.I motion 1999/2000:K261 av ()begärs ett tillkännagivande till regeringen om nya,förbättrade former för regeringens rekrytering avstatliga verkschefer. Motionären anför attrekryteringen fungerar som ett slutetsystem, dvs. personer som redan är kända avregeringen och dess närmaste medarbetare utgörrekryteringsbasen. Andra rutiner tillämpas enligtmotionären i , ochNederländerna. Deras förfaranden bygger på enoberoende kommission - ett utnämningsråd - som harlistor på lämpliga kandidater och som utifrånkravspecifikationer och en professionellrekryteringsprocess kan ge sin regering råd ochvägledning vid olika viktigare utnämningsärenden avhögre chefer.I motion 1999/2000:Fi510 av m.fl.(fp) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande tillregeringen om statens chefspolicy. Motionärenhänvisar till att Statskontorets rapport Det viktigavalet av verkschef visat att inteär tillräckligt professionellt vad gäller att ställaupp tydliga krav och förväntningar påmyndighetschefer och verksledningar då dessa skalltillsättas. Chefstillsättningar får inte vara ellerkunna misstänkas vara förläningar utan måste varautslag av beslut grundade på kompetens och förmågaatt bäst utföra given uppgift. ochregeringen måste förändra sitt sätt att arbeta medchefstillsättning och hur man fungerar somarbetsgivare.BakgrundAllmänt om statliga tjänsterEnligt 11 kap. 9 § regeringsformen tillsätts tjänstvid en domstol eller vid en förvaltningsmyndighetsom lyder under regeringen av regeringen eller av enmyndighet som regeringen bestämmer. Vid tillsättningav statlig tjänst skall avseende fästas endast vidsakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet.Närmare bestämmelser finns i lagen (1994:260) omoffentlig anställning. Enligt 4 § skallskickligheten sättas främst, om det inte finnssärskilda skäl för något annat. I förarbetena tilllagen (prop. 1993/94:65) påpekades att förtjänst ochskicklighet i regeringsformen nämns endast somexempel och att även andra sakliga grunder kan vägasin vid bedömningen. Enligt 4 §anställningsförordningen (1994:373), som trädde ikraft med lag om offentliganställning, skall myndigheten utöver skicklighetenoch förtjänsten också beakta sådana sakliga grundersom stämmer överens med allmänna arbetsmarknads-,jämställdhets-, social- och sysselsättningspolitiskamål.I verksledningspropositionen (prop. 1986/87:99)framhölls att verkschefskarriären framöver inormalfallet borde kunna inrymma perioder avchefskap för olika verksamheter, åtföljda elleravbrutna av kvalificerade uppdrag eller tjänstgöringpå andra poster i förvaltningen. Denna rörlighetborde enligt propositionen ske på frivillig väg ochgrundas på överenskommelser med berörda verkschefer.Trots att de eftersträvade omplaceringarna i de heltövervägande fallen förutsattes kunna genomförasefter överenskommelse kunde man enligt propositioneninte bortse från att det kunde finnas skäl för attockså mot en verkschefs vilja förflytta honom ellerhenne under löpande förordnandetid. Den situationenkunde exempelvis uppstå att regeringen finner detönskvärt att bryta ett i och för sig väl fungerandechefskap för att av en övergripande orsak kunnagenomföra en omstrukturering, som berör flera verkoch verkschefer, alltså fall där en förflyttningpåkallas av organisatoriska skäl. Ett annat skäl äratt en chef visat sig mindre lämplig för sin uppgiftoch att regeringen av den anledningen vill förflyttahonom eller henne till en annan tjänst. Enligtpropositionen kan det givetvis även uppkomma andrafall där det finns fullgoda skäl att förflytta enverkschef. Det avgörande borde enligt statsrådetvara vad som är nödvändigt med hänsyn tillmyndighetens bästa.Myndighetschefer och vissa andra chefer tillsättsnormalt för en bestämd tid, i allmänhet sex årförsta gången och därefter per period. Enligt33 § lagen om offentlig anställning får chefen förett statligt affärsverk eller för - om denne är anställd för bestämdtid - skiljas från sin anställning före utgången avdenna tid, om det är nödvändigt av hänsyn tillverkets bästa. Är chefen för någon annanförvaltningsmyndighet som lyder underregeringen anställd för bestämd tid, får han ellerhon förflyttas till en annan statlig anställning somtillsätts på samma sätt, om det är påkallat avorganisatoriska skäl eller annars är nödvändigt medhänsyn till myndighetens bästa.I regeringens proposition 1997/98:136 i medborgarnas tjänst har regeringenredogjort för sin bedömning av chefsförsörjningen istatsförvaltningen. Regeringen har enligtpropositionen (s. 50 f.) mot bakgrund avutnämningsmaktens ökade betydelse sett över sinchefspolicy och utvecklat riktlinjer förberedningsprocessen inom . Särskilduppmärksamhet skall ägnas åt att breddarekryteringsbasen och få en bättre balans avkompetens och erfarenheter i kollektivet avmyndighetschefer.Chefspolicyn omfattar rekrytering, introduktion,chefsutveckling, mål- och resultatdialog, rörlighetsamt löner och anställningsvillkor.I fråga om rekryteringen av myndighetschefer angesatt den skall ske utifrån preciserade krav, ettbrett sökförfarande och ett omsorgsfullturvalsförfarande. En skriftlig kravprofil, baseradpå myndighetens nuvarande och kommande verksamhet,skall alltid tas fram innan sökandet efterkandidater påbörjas. Särskild vikt bör läggas vidledaregenskaper och tidigare erfarenheter som chef.Ett brett sökförfarande innebär att regeringen sökerkandidater även från näringslivet, kommuner ochlandsting. Vidare skall det så långt möjligt alltidfinnas en kvinnlig kandidat med i det slutligaurvalet.