yttr · GO05AU2y · 2001-01-01 00:00:00 — Däremot anser utskottet att frågor som behandlar den arbetsrättsliga lagstiftningen som rör den statliga sektorn även i fortsättningen bör beredas av arbetsmarknadsutskottet. Oppositionspartiernas besparingsförslag är inte underbyggda och skulle enligt utskottets mening inverka menligt på möjligheterna att upprätthålla rimliga ambitioner inom arbetslivsområdet. Detta är inte acceptabelt med tanke på de stora utmaningar och problem som den snabba och radikala omställningen inom arbetslivet just nu medför. När det sedan gäller frågan om preliminär fördelning av utgifterna ansluter sig utskottet till regeringens förslag i denna del. Förslaget kan enligt utskottets uppfattning godtas som riktlinje för regeringens budgetarbete. Sammanfattningsvis anser utskottet att propositionens förslag bör tillstyrkas i motsvarande delar. Motionerna Fi17 yrkande 5 delvis (m), Fi18 yrkande 7 delvis (kd), Fi19 yrkande 4 delvis (c) och Fi20 yrkande 4 delvis (fp) bör avstyrkas. 4 Årsredovisningen för staten 2000 I skrivelse 2000/01:101 Årsredovisning för staten lämnar regeringen en redogörelse för det ekonomiska utfallet i staten . Skrivelsen omfattar bl.a. uppföljning av de budgetpolitiska målen, resultaträkning, balansräkning och finansieringsanalys samt det slutliga utfallet på statsbudgetens inkomsttitlar och anslag . Med anledning av skrivelsen har i kommittémotion Fi34 lämnat synpunkter på årsredovisningen. anser att målformuleringarna i regleringsbreven vad gäller myndigheternas jämställdhetsarbete måste förtydligas och ges en sådan utformning att de går att mäta. Myndigheternas resultat skall sedan redovisas utifrån fastställda återrapporteringskrav och integreras i årsredovisningen (yrk. () har på regeringens uppdrag granskat hur jämställdhetsaspekten mellan kvinnor och män har kommit till uttryck i regering ens regleringsbrev till myndigheterna och på vilket sätt myndigheterna i sina årsredovisningar har återrapporterat det externa jämställdhetsarbetet i enlighet med regeringens direktiv, dvs. det arbete i vilket myndigheten skall verka för jämställdhet inom sin respektive samhällssektor. Myndigheternas interna jämställdhetsarbete omfattades inte av RRV:s uppdrag, dvs. arbetet med jämställdhetsplaner och andra åtgärder enligt jämställdhetslagen. RRV skulle vidare analysera utvecklingen som skett och lägga fram förslag till möjliga förändringar. Resultatet av granskningen har redovisats i rapporten - hur styr regeringen? I rapporten slås fast att hälften av alla myndigheter saknar någon form av återrapporteringskrav när det gäller det externa jämställdhetsarbetet i regleringsbreven för . Bland dem som har återrapporteringskrav finns flera myndigheter som anser att jämställdhetsperspektivet inte är relevant med hänsyn till verksamhetens art. Kopplingen mellan de övergripande jämställdhetspolitiska målen och målformuleringarna i regleringsbreven är otydlig. Både målformuleringar och återrapporteringskrav är mycket allmänt hållna. RRV anser att regeringens jämställdhetsstrategi behöver förtydligas för att fungera effektivt som bas för styrningen av myndigheterna. Regeringen bör enligt RRV exempelvis föra in och klargöra det mainstreaming-perspektiv som man bl.a. har enats om inom EU. RRV föreslår också att regeringen utnyttjar möjligheten att mer långsiktigt styra myndigheterna mot ett sådant arbetssätt genom ett tillägg i verksförordningen. Enligt vad utskottet har erfarit används rapporten som underlag för det utvecklingsarbete som en särskild arbetsgrupp för metodutveckling i jämställdhetsarbetet inom bedriver. Gruppen kommer att redovisa sina slutsatser . Enligt utskottets mening är RRV:s synpunkter mycket värdefulla och visar på nödvändigheten att precisera kraven på jämställdhetsarbete i myndigheternas regleringsbrev och att införa krav på återrapportering. En förändring i den riktning RRV pekar på skulle väsentligt bidra till att jämställdhetsarbetet förbättras. Utskottet anser därför att det är viktigt att arbetsgruppen i sitt fortsatta arbete beaktar RRV:s synpunkter och lämnar förslag till förändringar som ligger i linje med dessa tankar. Utskottet förutsätter att regeringen kan utveckla arbetet i enlighet med detta. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Allmänna frågor (, ) av (), (), (), (), (), (), () och (). Enligt () konjunkturbarometer för april har de internationella konjunkturutsikterna förskjutits i negativ riktning . KI bedömer att BNP-tillväxten kommer att uppgå till 2,vilket är en nedjustering av den senaste prognosen då BNP-tillväxten bedömdes uppgå till . är dock tillväxtutsikterna enligt KI:s bedömning i stora drag oförändrade jämfört med marsrapporten, förutsatt att industriproduktionen tar fart . Vi noterar att det råder osäkerhet bland konjunkturbedömare om den internationella konjunkturens utveckling. För en liten och öppen ekonomi, starkt beroende av exportmarknaden som , medför ett försämrat internationellt konjunkturläge stora påfrestningar. Även om den svenska ekonomin för tillfället får bedömas som relativt stark måste beredskap finnas för att utvecklingen kan bli sämre än den regeringen har räknat med. Det är därför oroande att antalet varsel redan har stigit och är det högsta . Långtidsarbetslösheten är fortfarande oroande hög. Vi noterar också att antalet personer i arbetsmarknadspolitiska program har ökat med ca 10 000 jämfört med april till 123 000. Sett ur ett längre perspektiv har sysselsättningen minskat från närmare 4,5 miljoner personer till strax under 4,2 miljoner . har den högsta arbetslösheten någonsin i en högkonjunktur. Det s.k. obalanstalet (öppet arbetslösa och personer som finns i arbetsmarknadspolitiska program) uppgår till för landet som helhet. Enligt SCB:s AKU-undersökningar för mars månad 2001 är mer än 700 000 människor fortfarande arbetslösa, om man förutom de öppet arbetslösa också räknar in personer som är i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, latent arbetssökande, personer i och undersysselsatta. Den öppna arbetslösheten har visserligen minskat , men vi noterar också att antalet personer i arbetsmarknadspolitiska program ökat. Det är inte rimligt att, som regeringen, lägga ner all kraft på att uppnå statistiska mål. Enligt vår uppfattning borde det ha funnits förutsättningar för fler att söka sig ut på den reguljära arbetsmarknaden under den högkonjunktur som varit. ökar antalet varsel. Det kan vara ett tecken på att företagen börja känna av avmattningen i ekonomin. Som nämnts tidigare bedömer KI också, att det finns risk att sysselsättningen planar ut eller till och med minskar. Vi är mycket oroade över denna utveckling. Den svenska arbetsmarknaden är tudelad med stora regionala skillnader. I var det relativa obalanstalet lägst i riket medan motsvarande andel var högst i med 13, . Vi är förvånade över att det i vårpropositionen saknas åtgärder som kan bidra till att stärka tillväxten och som skulle kunna motivera regeringens optimism. Regeringen blundar för att har de mest konjunkturkänsliga statsfinanserna i världen. ser vi nu en snabb ökning av statens utgifter. Den höga arbetslösheten består liksom de långsiktigt strukturella problemen i svensk ekonomi. Sysselsättningsmålet som innebär att av befolkningen skall vara reguljärt sysselsatta kommer inte att nås med den av regeringen förda politiken. Det visar både KI:s rapport och regeringens egen vårproposition. Som jämförelse kan noteras att den reguljära sysselsättningsgraden uppgick till 1987. , på toppen av en högkonjunktur, är av arbetskraften sysselsatt. Den stora skillnaden gentemot 1987 är att antalet förtidspensionerade stigit kraftigt, liksom de som är arbetslösa och de som studerar. prognoser visar att just det stora antalet förtidspensionerade kommer att vara det stora hindret för att nå sysselsättningsmålet. Vårpropositionen innehåller dock inga förslag som på ett avgörande sätt skulle minska det stora antalet förtidspensionerade. skriver vidare i sin rapport att "den öppna arbetslösheten vid ett slutet produktionsgap bedöms vara strax ". Detta indikerar att svensk ekonomi saknar den dynamik som är nödvändig för att arbetslösheten ska kunna pressas tillbaka i någon väsentlig utsträckning. Med tanke på att vi troligen är på väg nedåt från en flerårig högkonjunktur är regeringens ovilja att angripa de strukturella problemen i svensk ekonomi mycket oroande. Om det skall vara möjligt att bryta den pågående utflyttningen från glesbygd till storstad, och från hela till utlandet, krävs ett bättre näringsklimat på alla håll i landet. Det måste bli lättare att anställa och driva företag. Politiken måste ge tillgång till riskkapital och erbjuda en väl fungerande infrastruktur i vid mening. Arbetsmarknadspolitiken måste anpassas till en modern arbetsmarknad och till förhållanden som varierar i olika delar av landet. Nya arbetstillfällen måste skapas i framför allt privat sektor. Ett gynnsamt klimat för små och stora företag är av största vikt i kampen mot den höga arbetslöshet som fortfarande består. Strukturella förändringar av skatterna och ett sänkt skattetryck, färre och enklare regler för företagen, modernare arbetsrätt och reformer i socialförsäkringssystemen ser vi som nödvändiga komponenter i det tillväxtfrämjande arbetet. Vi återkommer till detta. En alltför stor del av den arbetsföra befolkningen är fortfarande utanför arbetskraften. Den demografiska utvecklingen måste mötas med en politik för tillväxt och ett ökat arbetskraftsutbud. Det måste bli en bättre balans mellan tillgång på utbildad arbetskraft och arbetsmarknadens behov. Arbetslösheten måste avvecklas som samhälleligt problem. För att få en bättre fungerande arbetsmarknad med minskad arbetslöshet och ökad sysselsättning måste incitamenten för att arbeta stärkas. Enligt vår uppfattning skapar skattesystemet tillsammans med bidrags- och avgiftssystemen orimliga marginaleffekter för stora grupper. måste skatterna utformas så att de ger möjlighet att påverka den egna livssituationen, stimulerar arbete, sparande och utbildning. Minskad skattebörda och lägre marginaleffekter bidrar till att fler får möjlighet att komma in på arbetsmarknaden och att det lönar sig att arbeta. Ett gynnsamt klimat för företagande är av största vikt i kampen mot den höga arbetslösheten. Politiken måste också skapa sådana förutsättningar att fler företag kan växa. Skatterna på företagande och arbete måste sänkas. Modernare och bättre anpassade regelverk krävs för att underlätta startande och drivande av företag. Tjänstesektorn för hushållstjänster kan genom nya regler bidra med nytt företagande. Det måste bli lättare att kombinera ett aktivt yrkesliv med föräldraansvar. Det skall vara lätt att arbeta och ha barn och det skall vara möjligt att arbeta mer under de delar av livet då det passar bäst. Vi föreslår reducerad skatt på hushållsnära tjänster. Härigenom kan en ny arbetsmarknad öppnas med möjligheter till nya arbeten. Överkomliga priser på sådana tjänster skulle medföra att det blir lättare för kvinnor och män att hinna med både arbete och ansvar för hemmet. Den svarta arbetsmarknaden skulle därmed minska. Lönebildningen behöver förändras så att den blir förenlig med en god samhällsekonomisk utveckling. Det är hög tid att undanröja arbetsrättsliga regleringar som skapar problem både för nytillträdande på arbetsmarknaden men också för bl.a. småföretagen. Arbetsrätten måste förändras så att den motsvarar de krav som förhållandena på dagens arbetsmarknad ställer. Framför allt måste reglerna bli mer flexibla så att det blir lättare att på lokal nivå träffa avtal som är bättre anpassade till det enskilda företagets eller den anställdes förutsättningar och behov. Bland annat måste det bli lättare både att visstidsanställa och anlita personal från bemanningsföretag. I avvaktan på en mer genomgripande översyn av arbetsrätten bör ett flertal mindre förändringar kunna göras. Som exempel kan nämnas konfliktreglerna som bör ses över och fackets tolkningsföreträde i olika lagar som bör ersättas av medel för konfliktlösning som regleras i kollektivavtal. Vidare bör det i lagstiftningen vad gäller rätten till stridsåtgärder införas ett proportionalitetskrav. Med en reform av arbetsrätten i enlighet med våra rekommendationer skulle få en mer flexibel arbetsmarknad som skulle ge bättre förutsättningar för tillväxt. Härigenom skulle fler människor kunna få möjlighet till arbete och en god lönebildning underlättas. Arbetsmarknadslagstiftningen måste medge flexibilitet för anställda och för arbetsgivare. Det kan exempelvis gälla frågor om arbetstidens längd och arbetets förläggning. Antalet arbetsmarknadspolitiska program måste bli mindre och regelverket kring dessa förenklas och göras tydligare. I stället för volyminriktade program som syftar till att pressa ner den öppna arbetslösheten är det angeläget att insatser riktas mot bristyrkesutbildning och meningsfulla yrkesinriktade utbildningar. verksamhet måste bli mycket effektivare. Privata arbetsförmedlingar och bemanningsföretag underlättar för människor att finna ett passande arbete. Det har visat sig att bemanningsföretag har varit framgångsrika i strävandena att få också grupper som bedömts som svårplacerade i arbete. Arbetslöshetsförsäkringen skall vara en omställningsförsäkring. Den skall vara allmän och obligatorisk. Den skall vara utformad så att den ger incitament till arbete som den ger en rimlig ekonomisk trygghet i oförutsedda situationer. Det är av avgörande betydelse att utbildning på alla nivåer från grundskola till högskola präglas av hög kvalitet för att den kompetens som är ett viktigt fundament för hög framtida tillväxt skall kunna vidmakthållas och utvecklas. Det måste också löna sig med utbildning. Genom ett system med personliga utbildningskonton kan bättre ekonomiska förutsättningar skapas för alla vuxna att påbörja fort- och vidareutbildning. Det kan ske genom att den enskilde medges skatteavdrag för de medel som avsätts på samma sätt som sker för avsättning till pensionsförsäkringar. Även arbetsgivaren kan ges rätt att avsätta lika mycket som den enskilde. Ett lärlingssystem bör ingå som en naturlig del i såväl gymnasieutbildningen som arbetsmarknadsutbildningen. Genom att yrkesinriktad utbildning integreras mer målmedvetet i företagen förbättras effektiviteten. Lärlingsutbildningen bör expandera och ersättningarna fastställas till en nivå som gör lärlingsprogrammen attraktiva också för företagen. Såväl den ekonomiska politiken som arbetsmarknadspolitiken måste utgå från att både kvinnor och män skall ha goda möjligheter att forma sina egna liv fria från könsroller och fördomar. En rad reformer är nödvändiga om vi skall kunna nå närmare målet om ett jämställt samhälle, där individens önskemål, inte könstillhörigheten, är styrande. Bland annat behöver arbetsmarknadslagstiftningen och utformningen av offentlig verksamhet reformeras. Den könsuppdelade arbetsmarknaden, de låga lönerna samt det bristande inflytandet i kvinnodominerade sektorer måste motverkas och undanröjas. En viktig del i insatserna för att öka tillväxten är att med kraft underlätta kvinnligt företagande. Såväl kvinnors som mäns förmåga måste bättre tas till vara, bl.a. genom att den offentliga tjänstesektorn öppnas för nya arbetsformer, regelförenklingar genomförs och skattetrycket på arbete sänks. Vi menar att en öppnare arbetsmarknad för kvinnor måste eftersträvas. En mångfald av arbetsgivare och konkurrens om personalen är det bästa sättet att åstadkomma bättre löner för de många kvinnor i yrken med lång utbildning som är underbetalda. De offentliga monopolen måste brytas så att kvinnor i lika hög grad som män kan finna alternativa arbetsgivare. Antalet sjukskrivningar och antalet anmälda arbetsskador har ökat kraftigt . Som majoriteten i utskottet också har påtalat är det främst de långtidssjuka som ökat i antal. Arbetssjukdomar orsakade av organisatoriska och sociala faktorer har ökat mest av samtliga sjukdomar. Flertalet är relaterade till stress och hög arbetsbelastning. Vi ser med stor oro på denna utveckling. Det förebyggande arbetet mot ohälsa måste bli mer inriktat på den enskilde individen. Villkoren i arbetslivet måste göras mer flexibla så att människor får större inflytande över arbetstider, den egna kompetensen och den egna arbetsmiljön. Företagen bör ges bättre incitament att arbeta för en förbättrad arbetsmiljö på de arbetsplatser och i de yrkesgrupper där ohälsa är vanligt förekommande. Det är dock inte bara villkoren i arbetslivet som har betydelse för människors hälsa utan också människors hela livssituation. Vi återkommer därför även i detta sammanhang till vårt tidigare nämnda förslag om hushållsnära tjänster som skulle kunna underlätta för familjer att klara av förutsättningarna i arbetslivet. Ansträngningar bör också göras för att få förtidspensionerade att återgå till arbetslivet. Det anförda innebär att utskottet avvisar propositionen yrkande 1. Vi förordar istället att finansutskottet tillstyrker motionerna Fi17 yrkandena 1, 7, 10 och 15, alla delvis, Fi18 yrkandena 1 och 2, båda delvis, Fi19 yrkandena 1,7, 9, 10, alla delvis samt Fi20 yrkandena 1, 8, 9, 11, 13, 19, och 21, alla delvis . m.m. (och ) av () och () Vi har tillsammans med och i avvikande mening 1 utvecklat vår syn på allmänna inriktningen av politiken. Vi vill dessutom anföra följande. Den viktigaste uppgiften för arbetsförmedlingen är den s.k. matchningen, d.v.s. att förmedla arbeten till arbetssökande och arbetskraft till arbetsgivarna på ett snabbt och rationellt sätt. Något är fel när det förekommer brist på arbetskraft vid sidan om en hög arbetslöshet. Enligt vår uppfattning är AMV i sin nuvarande form ineffektivt. Kritik har riktats mot verket såväl från företagare som arbetssökande. Verksamheten inom arbetsmarknadspolitiken bör delegeras så att den kan utformas på ett mer flexibelt sätt och anpassas till regionala och lokala behov och förutsättningar. Vi menar att det är nödvändigt att en reformering av AMV nu inleds. Därigenom kan resurserna till AMV minska. Till skillnad från majoritet avvisar vi därför regeringens förslag om att AMV permanent skall ges extra resurser för personalförstärkningar. har antalet företag som hyr ut personal ökat kraftigt. Företagen är koncentrerade till storstäderna men har branschen expanderat snabbare i övriga delar av landet. Vi anser att dessa privata alternativ bör utnyttjas i regioner där det är möjligt. Det skulle kunna avlasta den statliga arbetsförmedlingen som ökad konkurrens kan medföra kvalitetsförbättringar och en högre effektivitet. Privata förmedlingar bör kunna konkurrera med offentliga förmedlingar på likartade villkor. Vi menar därmed att motionerna Fi19 yrkande yrkande 4 delvis och Fi20 yrkandena 1 och 19 båda delvis bör tillstyrkas i tillämpliga delar Preliminära ramar för utgiftsområdena 13 och 14 () av , , och (alla m). Vi har i den avvikande meningen nr 1 gemensamt med , lämnat en övergripande beskrivning av hur vi anser att den allmänna inriktningen av politiken bör utformas. När det gäller regeringens förslag till preliminär fördelning av utgifterna på utgiftsområden vill vi anföra följande. Enligt vår uppfattning måste arbetsmarknadspolitiken koncentreras och effektiviseras. De åtgärder som genomförs skall leda till konkreta resultat, dvs. att fler individer erhåller ett ordinarie arbete. Målet skall vara att alla individer som vill ha ett arbete också skall ges reella möjligheter att få det. Som tidigare framhållits måste arbetslöshetsersättningen reformeras. Arbetslöshetsförsäkringen skall vara allmän och obligatorisk. Den skall administreras av staten och inte av de fackliga organisationerna. Försäkringen skall utformas så att den ger tydliga signaler till den enskilde att söka och acceptera erbjudande om nytt arbete. Den enskildes ansvar för finansieringen skall öka. Ersättningen skall begränsas i tiden och ersättningsnivån bestämmas till av den tidigare inkomsten. Vi återkommer i samband med behandlingen av budgetpropositionen med ett samlat förslag om utformningen av arbetslöshetsförsäkringen. I detta förslag kommer vi att ta ställning till eventuella förändringar av ersättningsnivåerna. Vi motsätter oss därför nu de av regeringen aviserade höjningarna av ersättningsnivåerna. Vi anser att kostnaderna för administrationen av den statliga arbetsmarknadspolitiken m.m. skall minskas. Alla ombudsmän mot diskriminering bör samlas i en myndighet under detta utgiftsområde. uppgifter bör begränsas. Med hänsyn till det anförda anser vi sammanfattningsvis att den i motion Fi17 yrkande 5 delvis (m) föreslagna preliminära fördelningen på utgiftsområden bör godkännas som riktlinje för regeringens budgetarbete. Detta innebär att propositionen i motsvarande delar (prop. 4 delvis) samt motionerna Fi18 yrkande 7 delvis (kd), Fi19 yrkande 4 delvis (c) och Fi20 yrkande 4 delvis (fp) bör avslås. Vårt förslag till riksdagsbeslut framgår av nedanstående tabeller. 2002 2003 2004 Utskottet 54 002 42 666 33 008 Differens prop. - 5 197 - 17 293 - 26 585 Utgiftsområde 14 2002 2003 2004 Utskottet 8 310 8 195 8 110 Differens prop. - 146 - 230 - 335 Preliminära ramar för utgiftsområdena 13 och 14 () av och (båda kd). Vi har i den avvikande meningen nr 1 gemensamt med , och lämnat en övergripande beskrivning av hur vi anser att den allmänna inriktningen av politiken bör utformas. När det gäller regeringens förslag till preliminär fördelning av utgifterna på utgiftsområden vill vi anföra följande. Vi anser att en viktig strukturreform för bl.a. bättre lönebildning är ökad självfinansieringsgrad i en allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Genom en högre självfinansiering synliggörs arbetslöshetens kostnader. En sådan förändring innebär också en kraftig minskning av utgifterna på utgiftsområdet. Den enskilde kompenseras genom sänkt inkomstskatt. Det är också nödvändigt att förändra det nuvarande regelverket för att undanröja sådant som hindrar människor från att ta de arbeten som finns och erbjuds. Den arbetslöse förlorar i vissa situationer ekonomiskt, eller vinner mycket lite, på att ta ett arbete jämfört med att uppbära arbetslöshetsersättning i kombination med övriga bidrag. Genom våra förslag om ökade resurser till fler tjänster inom vård, omsorg och skola, samt tillsammans med partiets förslag om företags- och tillväxtfrämjande åtgärder kommer arbetslösheten att minskas. Som framhållits i den gemensamma avvikande meningen måste det nuvarande regelsystemet för de arbetsmarknadspolitiska programmen förenklas och antalet insatser minskas. Även flyttningsbidraget bör avskaffas. Enligt vår uppfattning är det möjligt att genomföra besparingar vad gäller , och . Med hänsyn till det anförda anser vi sammanfattningsvis att den i motion Fi18 yrkande 7 delvis (kd) föreslagna preliminära fördelningen på utgiftsområden bör godkännas som riktlinje för regeringens budgetarbete. Detta innebär att propositionen i motsvarande delar (prop. 4 delvis) samt motionerna Fi17 yrkande 5 delvis (m), Fi19 yrkande 4 delvis (c) och Fi20 yrkande 4 delvis (fp) bör avslås. Vårt förslag till riksdagsbeslut framgår av nedanstående tabeller 2002 2003 2004 Utskottet 50 389 49 229 49 063 Differens prop. - 8 810 - 10 730 - 10 530 Utgiftsområde 14 2002 2003 2004 Utskottet 8 320 8 279 8 299 Differens prop. - 136 - 146 - 146 5. Preliminära ramar för utgiftsområdena 13 och 14 () av (). Vi har i den avvikande meningen nr 1 gemensamt med , lämnat en övergripande beskrivning av hur vi anser att den allmänna inriktningen av politiken bör utformas. När det gäller regeringens förslag till preliminär fördelning av utgifterna på utgiftsområden vill vi anföra följande. Vi anser att den nuvarande utformningen av utgiftsområdena 13 och 14 bör ändras. Även vissa delar av utgiftsområde 15 bör ändras.