sou · GOB316 · 2001-01-01 00:00:00 — Till statsrådet och chefen för Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av fartygssäkerhets- lagstiftningen och utarbeta förslag till den författningsreglering som behövs. Utgångspunkten för utredarens förslag skulle vara att hela lagstiftningen moderniseras, förenklas och bringas att överensstämma med de internationella regelverk som binder . Det stod utredaren fritt att i övrigt lämna förslag till förändrade regler i det fall detta bedömdes lämpligt. Ett förslag till införlivande av vissa artiklar i rådets direktiv /21/EG samt av rådets direktiv /35/EG skulle redovisas separat genom ett delbetänkande (dir. 1999:50). förordnade stadsrådet hovrättslagmannen att vara särskild utredare. Som sekreterare förordnades fr.o.m. hovrättsassessorn . förordnades avdelningsdirektören i , departementssekreteraren och rättssakkunniga i som experter. Utredningen har antagit namnet . Härmed överlämnas utredningens delbetänkande Införlivande av vissa direktiv om fartygssäkerhet (SOU 2000:16). Utredningen fortsätter arbetet med övriga frågor som omfattas av kommittédirektivet. Regler om fartygssäkerhet ................................................ Internationella konventioner m.m................................................ Om konventioner på sjösäkerhetens område .................... Sjösäkerhetsfrågor inom EU......................................................... Direktivet 95/21/EG.......................................................... Direktivet 1999/35/EG...................................................... Sambandet mellan nationell och internationell rätt.......... Förarbeten till fartygssäkerhetslagen................................ Kap. 1 – 9 fartygssäkerhetslagen...................................... Kap. 10 – 13 fartygssäkerhetslagen.................................. Lagen om åtgärder mot förorening från fartyg ................. 5.5Lagen och förordningen om undersökning av Utgångspunkter för våra överväganden...................................... Behovet av lagändringar ................................................... 7.2Får innehållet i den svenska rätten avvika från Hur skall direktiven genomföras i lagstiftningen?............ Genomförandet av direktivet 95/21/EG...................................... 8.2Ändring i fartygssäkerhetslagen för att genomföra artikel 9a (punkterna 1 och 2)........................................... 8.3Ändringar i fartygssäkerhetslagen och i lagen om åtgärder mot förorening från fartyg för att genomföra artiklarna 9a (punkt 3) och 11.4 ..................... Genomförandet av artikel 16.3 ......................................... Genomförandet av direktivet 1999/35/EG................................... 9.2Tillsyn av ro-ro passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik................. Hindrande av användning ................................................. Frågor om påföljder. 9.5Underrättelser om åtgärder och rätten att överklaga 10 Utredning av olyckor enligt artikel 12 i direktivet 1999/35/EG...................................................................................... Medlemsstaternas åligganden enligt direktivet ................ 10.2Kan direktivet tillämpas genom gällande bestämmelser i svensk rätt? Genomförandet av direktivet 95/21/EG.......................... Genomförandet av direktivet 1999/35/EG...................... 12.1Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (1988:49)..................................... 12.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg ................................ 12.3Förslaget till förordning om ändring i fartygssäkerhetsförordningen (1988:594)....................... 12.4Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1980:789) om åtgärder mot förorening från fartyg. 12.5Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor........................ Rådets direktiv /21/EG (ej bilagor) ............................ Rådets direktiv /25/EG om ändring av direktivet 95/21/EG......................................................................... Rådets direktiv /35/EG ........................................... Europeiska unionens råd har i sin resolution av om en gemensam politik för säkerheten till sjöss1 satt upp målet att från gemenskapens vatten få bort alla fartyg som inte uppfyller den internationellt överenskomna säkerhetsnivån. Rådet har därefter antagit direktiv om åtgärder för att uppnå detta syfte. Två sådana direktiv är rådets direktiv /21/EG av om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll)2, senast ändrat genom kommissionens direktiv /97/EG3, samt rådets direktiv /35/EG4 av om ett system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik . EU-medlemskapet innebär att är skyldigt att genomföra EG-direktiv. Direktivet 95/21/EG anger vissa normer som skall tillämpas av en hamnstat vid inspektioner av utländska fartyg. I svensk rätt finns bestämmelser om inspektion av utländska fartyg framför allt i fartygssäkerhetslagen (1988:49) och i de föreskrifter som meddelas med stöd av bemyndiganden i lagen. Sådana bestämmelser finns också i lagen (1980:424) om åtgärder mot 1EGT C 271, 07.10.93 s. 1 (Celex 393Y1007 (01) ). 2EGT L 157, s. 1 (Celex 395L0021). 3EGT L 331, 23.12.1999 s. 67 (Celex 399L0097). 4EGT L 138, 01.06.1999 s. 1 (Celex 399L0035). förorening från fartyg. Med bestämmelserna tillämpas huvuddelen av de normer som anges i direktivet 95/21/EG när en svensk tillsynsmyndighet, i första hand , gör inspektioner av utländska fartyg i svenska hamnar. Det saknas dock bestämmelser som gör det möjligt att tillämpa artiklarna 9a, 11.4 och 16.3 i direktivet. Artiklarna behandlar vissa situationer när ett fartyg på grund av brister skall hållas kvar i en inspektionshamn eller när fartyget skall hindras från att anlöpa gemenskapens hamnar. För att kunna tillämpa direktivet 95/21/EG i dessa delar måste bestämmelser med motsvarande innehåll föras in i svensk rätt. Enligt direktivet 1999/35/EG skall alla ro-ro passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik regelbundet och ingående besiktigas av medlemsstater i EU som är värdstater för trafiken. En värdstat är en stat vars hamn/hamnar ett fartyg anlöper och avgår från i den reguljära trafiken. I fråga om utländska ro-ro passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg har värdstaten ett kontrollansvar som är mer omfattande än ansvaret att utöva hamnstatskontroll. För att genomföra direktivet i svensk rätt måste därför rätten för att utöva tillsyn över dessa utländska fartyg utökas. Genomförandet av direktivet 95/21/EG Enligt direktivet 95/21/EG skall den behöriga myndigheten i varje medlemsstat inspektera av det antal (utländska) fartyg som anlöper dess hamnar under ett representativt kalenderår. Myndigheten skall försäkra sig om att alla brister som bekräftats av eller framkommit under en inspektion rättas till i enlighet med de internationella konventionerna om sjösäkerhet (artikel 9.1). Är det fråga om brister som är farliga för säkerhet, liv eller miljö skall myndigheten se till att fartyget kvarhålls tills faran undanröjts (artikel 9.2). Enligt artikel 16.3 skall det bristfälliga fartyget dessutom hållas kvar i hamnen tills betalning erlagts eller säkerhet ställts för alla kostnader för inspektionen. Ett bristfälligt fartyg får dock enligt artikel 11 tillåtas att fortsätta till ett anvisat reparationsvarv om bristen inte kan åtgärdas i inspektionshamnen. Villkoren för en sådan resa uppställs av flaggstaten och skall godtas av hamnstaten. Om fartyget fortsätter till reparationsvarvet utan att följa villkoren för resan eller om det fortsätter sin resa utan att anlöpa reparationsvarvet, skall medlemsstaterna enligt artikel 11.4 vidta åtgärder för att säkerställa att det vägras tillträde till varje hamn inom gemenskapen. Först när fartygets ägare eller den som är ansvarig för fartygstransporten visat att det uppfyller alla tillämpliga konventionskrav, skall fartyget få tillträde till hamnarna. När större fartyg används till sjöss ställs ökade krav på att ett rederi och dess fartyg skall ha en väl fungerande säkerhets- organisation. Som bevis på att säkerhetsorganisationen motsvarar internationella krav skall rederiet ha ett dokument angående godkänd säkerhetsorganisation och fartyget ett certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation. Enligt artikel 9a i direktivet 95/21/EG, införd genom ändringsdirektivet 98/25/EG5, skall den behöriga myndigheten i hamnstaten hålla kvar ett fartyg som omfattas av de utökade kraven, om det vid inspektion ombord på fartyget framkommer att de nämnda dokumenten saknas. Om fartyget inte har andra brister som motiverar ett beslut om kvarhållande, får det dock lämna inspektionshamnen om det behövs för att förhindra överbeläggning av hamnen. När fartyget lämnat hamnen skall det hindras från tillträde till andra hamnar i gemenskapen tills fartygets ägare eller den som ansvarar för fartygstransporten visat att det har giltiga certifikat. Svenska regler om åtgärder mot fartyg som i något avseende är bristfälliga finns i 11 kap. fartygssäkerhetslagen och i 7 kap. lagen om åtgärder mot förorening från fartyg. Enligt bestämmelserna i dessa kapitel kan tillsynsmyndigheten i vissa fall förbjuda ett fartygs resa. Ett sådant förbud gäller tills rättelse skett. Svensk rätt medger inte att förbudet därefter får kvarstå tills kostnaderna för tillsynsförrättningen är betalda. För att tillämpa det som sägs i artikel 16.3 fordras därför ändringar i lag. En svensk myndighet kan inte heller med stöd av nu gällande bestämmelser hindra att ett fartyg anlöper svenska hamnar. För att på sätt som sägs i artiklarna 5 EGT L 133, 07.05.98 s. 19 (Celex 398L0025) 9a och 11.4 hindra att bristfälliga fartyg bereds tillträde till hamnar inom gemenskapen, fordras lagändringar. Vi föreslår att bestämmelser motsvarande de ovan nämnda artiklarna införs genom ändringar i 11 kap. fartygssäkerhetslagen och i 7 kap. lagen om åtgärder mot förorening från fartyg. Ett förbud för fartyg att lämna hamn skall enligt vårt förslag gälla tills rättelse skett och betalning erlagts eller säkerhet ställts för kostnaderna för tillsynsförrättningen. Vi föreslår vidare att i vissa fall skall förbjuda ett fartyg att anlöpa svenska hamnar. Enligt vårt förslag skall verket meddela ett sådant beslut när ett bristfälligt fartyg tillåtits att lämna inspektions- hamnen endast för resa till ett anvisat reparationsvarv och antingen reser utan att uppfylla villkoren för resan eller underlåter att anlöpa reparationsvarvet. Även fartyg som lämnar en inspektionshamn trots reseförbud bör förbjudas att anlöpa svenska hamnar. Förbudet bör kvarstå tills fartygets ägare eller den som svarar för fartygstransporten visat att bristen är åtgärdad. Ett fartyg, som vid en kontroll inte kan förete ett certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation eller en kopia av rederiets dokument angående godkänd säkerhetsorganisation som fartyget skall ha ombord, skall enligt vårt förslag hållas kvar i inspektionshamnen. bör dock få tillåta fartyget att fortsätta sin resa, om det behövs för att förhindra överbeläggning av hamnen. I ett sådant fall bör också förbjuda fartyget att anlöpa svenska hamnar tills fartygets ägare eller den som svarar för fartygstransporten visat att fartyget innehar de saknade handlingarna. För att säkerställa att de bristfälliga fartygen inte heller ges tillträde till andra medlemsstaters hamnar, bör informera behöriga myndigheter i dessa stater om sådana omstän- digheter som enligt direktivet 95/21/EG utgör hinder för tillträdet. Eftersom direktivet har gjorts tillämpligt inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), bör verket informera även EES-stater. informationsskyldighet bör regleras i fartygssäkerhetsförordningen (1988:594). Genomförandet av direktivet 1999/35/EG Syftet med direktivet 1999/35/EG är att ge en bättre garanti för säker drift av ro-ro passagerarfartyg och höghastighetspassage- rarfartyg i reguljär trafik till eller från hamnar i gemenskapens medlemsstater. Direktivet tillämpas när trafiken omfattar internationella resor eller inrikes resor inom fartområde A enligt direktivet 98/18/EG6. Medlemsstaterna kan dock välja att utöka tillämpningsområdet till annan inrikestrafik än sådan som omfattas av fartområde A. Medlemsstaterna skall också ha rätt att leda, delta i eller samarbeta inom ramen för varje utredning av olyckor eller tillbud till sjöss i samband med denna trafik. Rederier (dvs. företag som använder fartygen i trafik) som använder ro-ro passagerarfartyg eller höghastighetspassagerar- trafik i reguljär trafik får alltså finna sig i att värdstaterna gör regelbundna och ingående förebyggande besiktningar och kontroller av fartygen. Uppfyller inte rederierna eller deras fartyg kraven för trafik eller upptäcks farliga brister vid besiktningarna skall användningen av fartygen i reguljär trafik hindras. Om brister upptäcks på ett fartyg som redan går i trafik skall dess rederi dock i stället föreläggas att åtgärda bristerna. Sker inte rättelse inom angiven tid skall användningen hindras. När är värdstat för ovan nämnda fartyg i reguljär trafik bör värdstatskontrollerna utföras av . Gentemot svenska fartyg torde med stöd av bemyndigandena i fartygssäkerhetslagen och fartygssäkerhetsförordningen kunna meddela föreskrifter om tillsyn av fartygen som motsvarar vad som sägs i direktivet 1999/35/EG. Tillsynen av utländska fartyg utförs emellertid enbart som inspektioner. För förhållanden som omfattas av ett utländskt fartygs certifikat skall enligt 10 kap. 9 § fartygssäkerhetslagen en inspektion i princip begränsas till en granskning av dessa handlingar. Endast om det finns grundad anledning att anta att de verkliga förhållandena i något väsentligt avseende avviker från vad som sägs i handlingarna, får inspektionen omfatta en kontroll av dessa 6 EGT L 144 15.05.98 s. 1 (Celex 398L0018). Värdstatskontrollen enligt direktivet 1999/35/EG omfattar moment som går utöver de befogenheter en svensk myndighet har att inspektera utländska fartyg. För att skall kunna göra inledande kontroller och regel- bundna besiktningar av utländska ro-ro passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik fordras därför särskilda bestämmelser i fartygssäkerhetslagen om tillsynsför- rättningarna. Vi föreslår att sådana bestämmelser tas upp i 10 kap. fartygs- säkerhetslagen. Bestämmelserna är främst av betydelse för tillsynen av utländska ro-ro passagerarfartyg och höghastighets- passagerarfartyg. I fråga om tillsynen av svenska fartyg har de svenska tillsynsmyndigheterna ett särskilt flaggstatsansvar som är mer omfattande än värdstatsansvaret. Det är emellertid av vikt att tillsynen av de svenska ro-ro passagerarfartygen och höghastig- hetspassagerarfartygen också omfattar samtliga de moment som inbegrips i värdstatskontrollen av de utländska fartygen. De föreslagna bestämmelserna bör därför gälla såväl svenska som utländska fartyg. Bestämmelserna i 10 kap. fartygssäkerhetslagen bör vara av övergripande karaktär. Med stöd av de bemyndiganden som finns i lagen och i fartygssäkerhetsförordningen bör meddela närmare föreskrifter om tillsynens innehåll. För att ett rederi skall få använda ett ro-ro passagerarfartyg eller ett höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik fordras inte att meddelar ett tillstånd till trafiken. Emellertid skall enligt vårt förslag alltid göra inledande kontroller av rederiet och dess fartyg samt en särskild besiktning för reguljär trafik av fartyget innan det tas i bruk i trafiken. Är kraven för reguljär passagerartrafik inte uppfyllda, bör rederiet inte få använda fartyget i trafiken. Detta bör komma till uttryck i 11 kap. fartygssäkerhetslagen. Vi föreslår därför en ny bestämmelse i det kapitlet om att får förbjuda användningen av bristfälliga fartyg i reguljär trafik. Om verkets beslut inte efterlevs, bör detta medföra straffansvar för redaren enligt 12 kap. fartygssäkerhetslagen. skall samarbeta med de behöriga myndigheterna i andra värdstater vid tillsynen av fartygen. anses endast medlemsstater i EU som värdstater. Som värdstater kommer dock alla stater inom EES att räknas i och med att det beslutas att direktivet även skall vara av betydelse för tillämpningen av EES. Ett fartyg som går i sådan trafik att hamnar i två eller flera värdstater berörs, bör inte av den anledningen bli föremål för fler tillsynsförrättningar än ett fartyg som enbart trafikerar hamnar i en enda stat. I detta syfte bör få beakta besiktningar och inledande kontroller som utförts av en behörig myndighet i en annan värdstat och då kunna avstå från att utföra motsvarande åtgärd. Som ett led i samarbetet bör vidare informera myndigheter i andra värdstater som berörs av trafiken, flaggstaten samt Europeiska gemenskapernas kommission om resultatet av besiktningar och om åtgärder som verket vidtagit i anledning därav. Informationsskyldigheten bör regleras i fartygssäkerhetsförordningen. Enligt artikel 12.1 i direktivet skall medlemsstaterna, inom ramen för sitt nationella rättssystem, definiera en rättsstatus som gör det möjligt för dem och varje annan medlemsstat med väsentligt intresse att delta i, samarbeta i eller, där det föreskrivs i koden för utredning av sjöolyckor, leda varje utredning av olyckor eller tillbud till sjöss där ett ro-ro passagerarfartyg eller ett höghastighetspassagerarfartyg är inblandat. Vad som sägs i artikel 12 täcks enligt vår uppfattning av nuvarande bestämmelser i lagen (1990:712) och förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor. Genomförandet av direktivet 1999/35/EG i denna del fordrar därför inte ändringar av gällande rätt. Enligt 8 § andra stycket förordningen om undersökning av olyckor skall i fråga om samarbete med utländska myndigheter beakta riktlinjer i IMO:s resolution A.637 (16). Den resolutionen har ersatts av IMO:s resolution A.849 (20) (koden för utredning av sjöolyckor). Paragrafen bör jämkas på motsvarande sätt. Enligt våra direktiv omfattar vårt fortsatta arbete att modernisera, förenkla och bringa fartygssäkerhetslagstiftningen i överens- stämmelse med det internationella regelverk som binder . Utredningen skall alltså göra en genomgripande översyn av denna lagstiftning. I detta delbetänkande föreslår vi ändringar i bl.a. fartygssäker- hetslagen och fartygssäkerhetsförordningen. Vissa av ändringarna innebär tillägg till bestämmelser som är svåra att överblicka och i behov av att redigeras om. För att inte föregripa den genomgripande översynen av lagstiftningen, har vi dock valt att inte göra andra ändringar i lagstiftningen än de som behövs för att genomföra direktiven /21/EG och 1999/35/EG. Genomförandet av direktivet 95/21/EG torde inte medföra ökade kostnader för staten. En tillämpning av vad som sägs i direktivet 1999/35/EG innebär att samtliga utländska passagerarfartyg av angivet slag som trafikerar svenska hamnar skall kontrolleras och besiktigas regelbundet av . Besiktningarna av svenska ro-ro passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg skall omfatta i vart fall samma moment som besiktningarna av de utländska fartygen. Även om gör periodiska besiktningar av svenska passagerarfartyg, medför en tillämpning av direktivet 1999/35/EG att också de svenska fartygen kan komma att bli föremål för ytterligare tillsynsför- rättningar. De särskilda tillsynsförrättningarna skall enligt vårt förslag utföras av . För verkets del innebär det ett behov av ett ytterligare antal kvalificerade inspektörer. Genomförandet av direktivet 1999/35/EG medför kostnader. Enligt vår uppfattning bör även dessa tillsynsförrättningar avgiftsbeläggas. De rederier som använder fartygen i reguljär trafik kommer därmed att åtminstone delvis finansiera de föreslagna ändringarna. Lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (1988:49) Härigenom föreskrivs i fråga om fartygssäkerhetslagen (1988:49) dels att 10 kap. 5 §, 11 kap. 1–3 och 5 §§, 12 kap. 1 § skall ha dels att det i lagen skall införas sex nya paragrafer, 10 kap. 9 a–d §§, 11 kap. 1 a och 1 b §§ av följande lydelse. Den tillsyn som anges i 1 § 1 § första stycket utövas vid Besiktningar och rederikontroller görs planmässigt. När det finns särskild anledning till det, kan en besiktning eller rederikontroll göras även utom planen. Inspektioner görs när en tillsynsmyndighet finner att det är motiverat. Besiktningar skall göras främst för att undersöka om ett fartyg är sjövärdigt, för att undersöka om det är lämpligt att användas som passagerarfartyg, för att bestämma dess minsta tillåtna fribord och för att undersöka om fartygets säkerhetsorganisation överens- stämmer med rederiets säkerhetsorganisation. Tillsyn av utländska fartyg Tillsyn av utländska fartyg som inte omfattas av 9 a–d §§ handlingar enligt 1 kap. 8 §, om det inte finns grundad handlingar enligt 1 kap. 8 §, anledning att anta att fartyget, om det inte finns grundad dess utrustning eller säker- anledning att anta att fartyget, dess utrustning eller säker- uppgifterna i certifikaten eller handlingarna i något väsent- uppgifterna i certifikaten eller handlingarna i något väsent- På framställning av en myndighet i en främmande stat får dock besluta om en annan tillsynsförrättning än inspektion för ett fartyg som hör hemma i den främmande staten och, om så erfordras, utfärda ett certifikat eller en annan handling som avses i denna lag eller i föreskrifter som utfärdas med stöd av lagen. Med ro-ro passagerar- fartyg, höghastighetspassa- gerarfartyg och reguljär trafik 1999/35/EG av om ett system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro passagerar- fartyg och höghastighets- passagerarfartyg i reguljär trafik1. När ett ro-ro passagerar- fartyg eller ett höghastighets- passagerarfartyg används eller skall användas i reguljär trafik där fartyget anlöper eller avgår från svensk hamn utförs tillsynsförrättningar enligt vad som sägs i denna 9 b–d §§. inrikes resor inom fartområde A enligt 1 kap. 7 § fartygssäkerhetsförordningen (1988:594). Är fartyget svenskt gäller dessutom vad som sägs i 5–8 §§. får avstå från en förrättning som avses i 9 b–c §§, om mot- svarande förrättning utförts 1 EGT L 138, 01.06.1999 s. 1 (Celex 399L0035). av en behörig myndighet i en medlemsstat i Europeiska unionen vars hamnar omfattas av den reguljära trafiken. Innan ett fartyg som avses i 9 a § tas i bruk i reguljär trafik skall tillsynsmyn- digheten göra en inledande kontroll av fartyget och av det företag som skall använda fartyget i reguljär trafik (rederiet). Sådana inledande kontrol- ler skall också göras när ett sådant fartyg tas i bruk i annan reguljär trafik, om inte tillsynsmyndigheten med hän- syn till omständigheterna finner att det är obehövligt. Fartyg som avses i 9 a § skall besiktigas planmässigt. Ett sådant fartyg skall dessutom besiktigas särskilt 1.innan det tas i bruk i trafiken, 2.när det har genomgått någon större ombyggnad, reparation eller förnyelse eller har lidit skada som kan inverka menligt på sjövärdigheten, 3.när det tas i bruk i annan reguljär trafik, när det byter flagg eller överförs till en ny klass eller när ledningen för rederiet som använder fartyget ändras, om det med hänsyn till omständigheterna inte är obehövligt. får ge tillstånd till att ett fartyg som avses i 9 a § och som inte har kontrollerats eller besiktigats enligt 9 b–c §§ används i reguljär trafik, om det på grund av oförutsedda omständigheter är nödvändigt att snabbt sätta in fartyget som ersättning och för att säkerställa kontinuitet i trafiken samt fartyget kan antas uppfylla kraven för säker drift.