sou · GOB32 · 2001-01-01 00:00:00 — Bestämmelserna i paragrafen är tving- ande och kan alltså inte avtalas bort (prop. 1971:12 s. 120). Någon direkt motsvarighet till denna paragraf finns inte i hyreslagen. Men 13 § hyreslagen kan sägas täcka vissa av de situationer som kan bli aktuella enligt 7 kap. 3 § BRL. Förstnämnda paragraf behandlades i det föregående avsnittet, varför det hänvisas dit. En motsvarighet till 7 kap. 3 § BRL fanns BRL. I sak- ligt hänseende har paragrafen inte ändrats utom i ett avse- ende. I remissen till lagrådet lagstiftningsärende föreslogs att bestämmelsen skulle vara dispositiv på så sätt att annat skulle kunna förbehållas i teckningslistan. På lagrådets inrådan ändrades bestämmel- sen så att förbehåll i teckningslistan gällde, om inte "genom uppehållet väsentlig olägenhet tillskyndats bostadsrättshavaren och uppehållet tillika kan tillräknas föreningen såsom försummelse" (prop. 1930:65 s. 57, 97 och 116). Genom BRL gjordes bestämmelserna tvingande. Bostads- rättskommitténs motivering till detta, som departementschefen förefal- ler ha instämt i, var att den utformning de motsvarande reglerna för hyresrätter hade fått medförde att anledning saknades att göra bestäm- melserna dispositiva (Bostadsrätt [SOU 1969:4] s. 224 och prop. 1971: 12 s. 120). 11.1.4Föreningens skyldigheter beträffande skicket efter tillträdet I de föregående avsnitten har behandlats ansvarsförhållandena vid till- trädet. I detta och nästa avsnitt redogörs för ansvaret HIWHU tillträdet. I 7 kap. 4 § BRL ges föreningen skyldighet att hålla lägenheten, huset och marken i gott skick, i den mån ansvaret enligt 7 kap. 12 § BRL inte vilar på bostadsrättshavaren. Huvudansvaret för lägenheten och dess 146 /lJHQKHWHQV VNLFN skick efter tillträdet vilar, enligt 7 kap. 12 § BRL, på bostadsrättshava- ren. Vi återkommer till gränsdragningen i nästa avsnitt som behandlar sistnämnda paragraf. Om föreningen åsidosätter sin reparationsskyldighet eller om det på något annat sätt uppstår hinder eller men i nyttjanderätten genom före- ningens vållande, tillämpas bestämmelserna i 7 kap. 2 § BRL, se av- snitt 11.1.2, om avhjälpande av bristen på föreningens bekostnad, från- träde m.m. Reglerna är tvingande (prop. 1971:12 s. 120). Särskilda bestämmelser beträffande ohyra i bostadsrättslägenheten finns i 7 kap. 5 § BRL. Om ohyran är till men för bostadsrättshavaren, gäller 7 kap. 2 § BRL i tillämpliga delar. Föreningen är skyldig att av- hjälpa ohyra som finns redan när lägenheten tillträds eller som upp- kommit senare utan att bostadsrättshavaren är ansvarig för detta. Och bostadsrättshavaren har, vilket följer av hänvisningen till 7 kap. 2 § BRL, beroende på hur saken utvecklar sig rätt till självhjälp, frånträde, nedsättning av årsavgiften och skadestånd. Det sagda gäller emellertid inte, om ohyran har kommit efter tillträdet och detta skett genom bo- stadsrättshavarens vållande eller genom vårdslöshet eller försummelse av någon person som bostadsrättshavaren enligt särskilda bestämmelser svarar för. I denna situation är dock styrelsen skyldig att vidta tjänliga åtgärder för att utrota ohyran, om det är fråga om en bostadslägenhet i ett flerfamiljshus. Oavsett om föreningen eller någon annan bostads- rättshavare är vållande, har en bostadsrättshavare utan ansvar för ohy- ran rätt till ersättning av som denne drabbas av genom åtgärder för att utrota ohyran. Ytterligare be- stämmelser beträffande ohyra finns i 7 kap. 9, 12, 13 och 18 §§ BRL. Hyreslagen kan egentligen inte sägas ha någon direkt motsvarighet till reglerna i 7 kap. 4 § BRL. Underhållsskyldigheten vilar på hyresvär- den. Denne är bl.a. skyldig att tapetsera och måla om vissa bostadslä- genheter med "skäliga tidsmellanrum", 15 § hyreslagen. Bestämmelserna i 10 - 12 §§ hyreslagen (se avsnitt 11.1.2) gäller olika brister i lägenheten som uppstått före hyresgästens tillträde. I sär- skilt allvarliga fall kan avtalet förfalla. I andra fall föreligger rätt till nedsättning av hyra, osv. Uppstår brister efter tillträdet, enkelt uttryckt utan att det är hyresgästens fel, får denne samma rättigheter som vid brister före tillträdet. Om hyresavtalet avser en bostadslägenhet kan i vissa fall nWJlUGVI| UHOlJJDQGH också meddelas. /lJHQKHWHQV VNLFN 147 Bestämmelserna om ohyra motsvarar BRL:s. I 18 § hyreslagen be- handlas hyresgästens rättigheter när dennes nyttjanderätt konkurreras ut av ett annat förvärv. Ett institut som benämns XSSUXVWQLQJVI|UHOlJJDQGH behandlas i 18 a - c §§. I korthet går detta ut på att en bostadslägenhet som hyrs ut för annat än fritidsändamål och som inte utgör en del av hyresvärdens egen bostad skall ha en närmare specificerad lägsta godtagbara stan- dard. Om den inte har detta, kan en enskild hyresgäst ansöka om upp- rustningsföreläggande hos hyresnämnden. Det finns slutligen, i 18 d - h §§ hyreslagen bestämmelser om K\UHVJlVWLQIO\WDQGH vid förbättrings- Den uppdelning av ansvaret mellan föreningen och bostadsrättshavaren som inledningsvis görs i 7 kap. 4 § BRL infördes . Avsikten var emellertid inte att göra någon saklig ändring utan att göra ett förtydli- gande (prop. 1990/91:92 s. 196). Bestämmelserna om ohyra infördes genom BRL och inne- bar en harmonisering med hyreslagens bestämmelser (prop. 1971:12 s. 121 och SOU 1969:4 s. 222 och 224). 11.1.5Bostadsrättshavarens ansvar för lägenhetens skick Som angavs i det föregående avsnittet vilar huvudansvaret för lägen- heten och dess skick efter tillträdet på bostadsrättshavaren. Utgångs- punkten, enligt 7 kap. 12 § första stycket BRL, är att bostadsrättshava- ren på egen bekostnad skall hålla lägenheten i gott skick. Detta gäller även marken, om sådan ingår i upplåtelsen. Bostadsrättshavarens an- svar kan inskränkas i stadgarna. Det är också möjligt att i stadgarna ge föreskrifter för hur underhållet skall skötas (m.fl., Bostads- rättslagen, 2 uppl., 1998, s. 189). I paragrafens andra och tredje stycken finns vissa begränsningar för bostadsrättshavarens ansvar. Bostadsrättshavaren svarar inte för repa- rationer av de stamledningar för avlopp, värme, gas, elektricitet och vatten som föreningen har försett lägenheten med. Vidare gäller in- skränkningar beträffande ansvaret för reparationer på grund av brand- eller vattenledningsskada och för ohyra. För detta svarar bostadsrätts- 148 /lJHQKHWHQV VNLFN havaren endast om skadan har uppkommit genom eget vållande eller genom vårdslöshet eller försummelse av vissa särskilt angivna perso- ner. Dessa personer är någon som hör till bostadsrättshavarens hushåll eller gästar honom eller någon annan som han har inrymt i lägenheten eller som där utför arbete för bostadsrättshavarens räkning. En ytterli- gare begränsning finns för brandskada som bostadsrättshavaren inte själv har vållat. Ansvar för detta uppstår endast, om bostadsrättshava- ren har brustit i omsorg eller tillsyn som denne bort iaktta. Hyresgästen har inte något underhållsansvar motsvarande det som bo- stadsrättshavaren har. Men hyresgästen är skyldig att väl vårda lägenheten med "vad därtill hör", 24 § hyreslagen. Det rör sig alltså om en plikt att vårda lägenheten och inte om att underhålla den. Detta innebär t.ex. att hyresgästen skall rengöra målade ytor men inte är skyldig att måla om (, , Hyreslagen, 5 uppl., 1997, s. 152). Hyresgästen är vidare skyldig att ersätta all skada som uppkommer genom hans vållande eller genom vårdslöshet eller försummelse från motsvarande personkrets som anges i 7 kap. 12 § BRL. För brandskada som hyresgästen inte själv har vållat är ansvaret begränsat på samma sätt som i 7 kap. 12 § BRL. I 24 § andra stycket hyreslagen finns be- stämmelser om hyresgästens skyldighet att underrätta värden om ska- dor o.d. Vad som här sagts om hyresgästens ansvar gäller också om det finns ohyra i lägenheten. För andra lägenheter än sådana som enbart skall användas som bo- stad kan särskilt avtal träffas om hyresgästens ansvar. Dennes ansvar kan alltså utvidgas. BRL angavs att det ålåg bostadsrättshavaren att på egen be- kostnad hålla lägenheten i "gott stånd", om inte annat hade bestämts i stadgarna. För brand- och vattenledningsskador fanns en inskränkning. Föreningen svarade för sådana skador, om de inte hade uppkommit ge- nom bostadsrättshavarens vållande. Dessutom undantogs på samma sätt som reparationer av stamledningar m.m. som lägenheten försågs med genom föreningens försorg. För detta skulle föreningen svara. Några bestämmelser om ohyra fanns inte i BRL . Sådana bestämmelser fanns emellertid i hyreslagen redan på den tiden. /lJHQKHWHQV VNLFN 149 Ett sådant stadgande för bostadsrätter ansågs överflödigt, eftersom föreningsmedlemmarna hade ett intresse av att ohyran blev utrotad ge- nom föreningens försorg (Siljeström m.fl., Lagen om bostadsrättsför- eningar, 5 uppl., 1965, s. 115). Ansvaret för brand- och vattenledningsskador ändrades genom BRL. Det fick då den omfattning som det alltjämt har. Ändringen innebar en anpassning till hyreslagens regler. Vidare infördes en regle- ring om ohyra som fortfarande gäller. Också det innebar alltså en an- passning till hyreslagstiftningen. Vissa språkliga redigeringar och förtydliganden gjordes BRL utan att några sakliga ändringar var avsedda. Särskilt kan nämnas att 7 kap. 4 § BRL infördes. Det är alltså där föreningens underhålls- ansvar anges. 11.2.1Allmänt om regleringen avseende lägenhetens skick m.m. 9nU EHG|PQLQJ Regleringen i BRL om lägenhetens skick bör inte fyllas ut med motsvarigheter till sådana bestämmelser i hyreslagen som saknas i BRL. Avtalsfriheten i 7 kap. 1 § BRL vad gäller lägenhetens skick bör bestå. Även i fortsättningen bör bostadsrättshavaren ha bevisbördan för att föreningen har varit försumlig när bostadsrättshavaren begär ska- destånd för brist vid tillträdet. 8SSE\JJQDGHQ L VWRUW Vid en jämförelse mellan BRL och hyreslagen av reglerna om ansvaret för lägenheten kan beträffande den övergripande uppläggningen kon- stateras att vissa skillnader finns. Bestämmelserna har något olika in- delning och regleringen i BRL är mera sparsam. Något behov av en ytterligare anpassning av reglerna i BRL till hyreslagen beträffande uppläggningen i stort har vi inte upptäckt. Delvis förklaras skillnaderna av de olika bakomliggande förutsättningar som gäller. När det gäller den mer sparsamma regleringen bör nämnas att av- saknaden av en motsvarighet till bestämmelserna i 10 § hyreslagen om 150 /lJHQKHWHQV VNLFN helt oanvändbara lägenheter kommenterades av i betänkandet Bostadsrätt (SOU 1969:4). Kommittén angav att, om en sådan händelse inträffar, föreningen får avgöra om lägenheten skall sättas i stånd eller om föreningen, t.ex. på grund av förstörelsens eller bristfällighetens omfattning, skall upplösas (betänkandet, s. 223). Kommittén tillade att, om upplåtelsen fullföljs, bestämmelserna om bostadsrättshavarens rättigheter när lägenheten inte lämnas vid rätt tid- punkt (numera i 7 kap. 3 § BRL) kan bli tillämpliga, om sådan förse- ning föreligger. Detsamma sägs i kommentaren till BRL. Där finns också ett uttalande beträffande situationen att lägenheten eller en del av denna inte får användas på grund av myndighets förbud. Då torde bo- stadsrättshavaren vara berättigad till frånträde efter uppsägning enligt bestämmelserna i 7 kap. 2 § BRL. Alternativt är bestämmelserna i 7 kap. 3 § BRL tillämpliga (m.fl., Bostadsrättslagen, 2 uppl., 1992, s. 166, jfr Siljeström m.fl., Lagen om bostadsrättsföreningar, 5 uppl., 1965, s. 102). Som nämndes i avsnitt 11.1.2 finns inte heller någon motsvarighet till 13 § hyreslagen, som behandlar situationen då hyresavtalet avser en lägenhet som inte var färdigställd när avtalet ingicks och ännu inte är i färdigt skick när tillträde skall ske. Detta kommenterade den tidigare nämnda på följande sätt (SOU 1969:4, s. 223). Denna bestämmelse har tillkommit huvudsakligen för att förhindra att hy- resgästen i avtal förbinder sig att godta nyuppförd lägenhet i det ofärdiga skick den kan befinna sig på tillträdesdagen. En bostadsrättsupplåtelse av- ser viss i den ekonomiska planen angiven lägenhet. Den i planen bestämda tiden för tillträde avser denna lägenhet i färdigt skick. Föreningen och den bostadssökande kan, t.ex. i samband med bostadsrättsupplåtelsen, avtala om annan tidpunkt för tillträdet, men även en på detta sätt bestämd tillträdestid avser lägenheten i färdigt skick. Är bostadsrättslägenheten inte i färdigt skick på tillträdesdagen blir de föreslagna reglerna om brist tillämpliga. De uttalanden som gjorde anser vi fortfarande bärkraftiga. Vi kan inte heller peka på något exempel i praktiken där regleringen i BRL framstått som bristfällig på den grunden att den är mer sparsam än den som finns i hyreslagen. Vi ser därför inget skäl för att fylla ut regleringen i BRL på denna punkt. $YWDOVIULKHWHQ HQOLJW NDS %5/ E|U EHVWn När det gäller de olika bestämmelserna finns en skillnad som vi inled- ningsvis vill ta upp. Enligt 7 kap. 1 § BRL råder avtalsfrihet beträffan- /lJHQKHWHQV VNLFN 151 de lägenhetens skick när den upplåts första gången. Om något inte har avtalats, finns en utfyllande regel. Då skall föreningen tillhandahålla lägenheten i sådant skick att den enligt den allmänna uppfattningen i orten är fullt brukbar för det avsedda ändamålet. Om man jämför med vad som gäller för hyresförhållanden finns en betydelsefull skillnad. Beträffande hyresrätter som är bostadslägenheter avsedda för perma- nent boende finns en tvingande regel om viss minimistandard (bortsett från när förhandlingsöverenskommelse gäller). Lägenheten skall alltid minst vara i det skick som är uppställt som grundkrav för bostadsrätter i situationen att inget annat har avtalats. Hyreslägenheten skall alltså enligt den allmänna uppfattningen i orten vara fullt brukbar för det av- sedda ändamålet. Bestämmelserna i 7 kap. 1 § BRL avser endast den ursprungliga upplåtelsen. Om dessa gjordes tvingande, skulle tvingande regler gälla endast för det första förvärvet av bostadsrätten. Motsvarande regler saknas ju för senare överlåtelser av bostadsrätten. Det framstår som främmande att införa tvingande regler för överlåtelsesituationer, där förhållandena är mer lika vad som gäller vid överlåtelse av fast egen- dom. Det har dessutom inte framkommit att systemet med dispositiva regler innebär några problem. Mot denna bakgrund anser vi att det sak- nas skäl att ändra BRL på denna punkt. %HYLVE|UGDQ YLG VNDGHVWnQGVWDODQ Inte heller ser vi skäl för att ändra bevisbördans placering beträffande skadestånd för brist vid tillträdet. Enligt gällande rätt skall bostads- rättshavaren visa att föreningen har varit försumlig, se avsnitt 11.1.2. I lagstiftningsärendet års BRL föreslog den ändringen att bostadsrättshavaren skulle ha rätt till skadestånd om föreningen inte visade att den inte hade varit försumlig. Regleringen skulle därigenom motsvara den för hyresrätter. Kommit- téns bedömning var att rättsförhållandet mellan föreningen och dess medlemmar inte motiverade att bostadsrättshavaren tillerkändes mindre omfattande rätt till skadestånd än hyresgäster ([SOU 1969:4] s. 223). Departementschefen ansåg emellertid i propositionen som föregick BRL att en sådan skillnad finns mellan de två förhållandena att en skillnad är motiverad beträffande skadestånds- ansvaret (prop. 1971:12 s. 119). Några förhållanden som skjuter i sank departementschefens bedöm- ning lagstiftningsärende har inte kommit . Den nuva- rande ordningen fungerar enligt våra erfarenheter tillfredsställande. 152 /lJHQKHWHQV VNLFN En fråga som har ett visst samband med regleringen i 7 kap. 1 § BRL och som har framhållits som ett praktiskt problem av aktörer både inom och utom utredningen är vad som rättsligt gäller beträffande föremål som bostadsrättshavaren tillför bostadsrättslägenheten. I det följande uppmärksammar vi därför inledningsvis detta problem. Därefter disku- terar vi ett antal andra frågeställningar som direktiven eller vårt arbete har aktualiserat. Vi tar upp fördelningen av ansvaret för lägenhetens skick och åtgärdsföreläggande för föreningen. Därefter diskuterar vi om föreningen, genom t.ex. åtgärdsföreläggande eller rätt till avhjäl- pande på bostadsrättshavarens bekostnad, bör få större möjligheter att agera mot en bostadsrättshavare som inte lever upp till sitt ansvar för lägenheten. Vi tar slutligen upp s.k. återflyttningsrätt. 11.2.2Egendom som bostadsrättshavaren tillför lägenheten 9nU EHG|PQLQJ Någon särskild reglering i BRL beträffande egen- dom som bostadsrättshavaren tillför lägenheten bör inte införas. lagstiftningsärende uppmärksammades att det före- kommer att blivande bostadsrättshavare vid nybyggnation har möjlig- het att beställa olika tillval. Detta är vanligt även . Vi har förstått att detta i praktiken ofta sker på det sättet att tillvalen beställs direkt hos entreprenören och inte via föreningen. Under utredningsarbetet har det kommit fram att det numera förekommer att bostadsrättshavare när de lämnar sin bostadsrättslägenhet tar med sig viss utrustning som spi- sen eller köksluckor, eftersom de anser att det är deras egendom. Fram- för allt sker detta i samband med avsägelser. Bostadsrättsföreningar har uppfattat detta som ett problem. Till att börja med kan konstateras att problematiken i grunden är densamma oavsett om bostadsrättshavaren har gjort tillval i samband med en nybyggnation eller en ombyggnad eller om bostadsrättshavaren på helt eget initiativ har t.ex. höjt standarden i sin lägenhet. Den grundläggande regleringen finns i 2 kap. jordabalken som handlar om tillbehör till fastighet. Föreningen äger ofta fastigheten, även om det inte behöver vara så. Föreningen kan i stället vara tomträttshavare eller arrendator. Men oavsett detta är bostadsrättshavaren i sin egenskap av /lJHQKHWHQV VNLFN 153 sådan i vart fall inte fastighetsägare. Det är bara det förhållandet som är intressant för de följande resonemangen. För enkelhetens skull utgår därför de följande resonemangen från situationen att föreningen är fas- tighetsägare. Regleringen i 2 kap. jordabalken innebär i korthet att utgångspunk- ten är att vissa typer av egendom hör till fastigheten under förutsättning att det är fastighetsägaren som har tillfört egendomen. Regleringen i de delar som här är av intresse är därvid uppb yggd på följande sätt. Till fastighet hör, enligt 2 kap. 1 § jordabalken, bl.a. byggnad. T ill byggnad hör i sin tur fast inredning eller annat varmed byggnaden har blivit för- sedd, om det är ägnat till stadigvarande bruk för b yggnaden eller del av denna, 2 kap. 2 § jordabalken. Vissa exempel ges på vad som hör till byggnaden. I paragrafens andra stycke nämns dessutom vissa ytterliga- re exempel på vad som hör till olika typer av b yggnader. När det gäller bostäder nämns badkar och annan sanitetsanläggning, spis, värmeskåp och kylskåp samt maskin för tvätt eller mangling. Den väsentliga ytter- ligare förutsättningen, att föremålet skall ha tillförts av fastighetsäga- ren, återfinns i 2 kap. 4 § jordabalken. Där anges att föremål som nytt- janderättshavare eller annan än fastighetsägaren har tillfört fastigheten inte hör till denna. Det sagda innebär att egendom som en hyresgäst tillför, inte blir tillbehör till fastigheten utan förblir lös egendom. Vid sin avflyttning har hyresgästen rätt att ta med sig föremål som denne har installerat. Men hyresgästen är därvid skyldig att reparera eller ersätta skada som har uppstått på b yggnaden genom infogandet eller borttagandet. Enligt förarbetena finns det också utrymme för att föremålet skall anses ha övergått till fastighetsägaren utan att detta har skett genom ett uttryck- ligt överlåtelseavtal. Det sägs därvid att förvärvet ibland kan framgå av de föreliggande omständigheterna. Ett exempel som nämns är att hy- resgästen ersätter en av denne skadad inredningsdetalj. (Se t.ex. Wes- terlind, , Kommentar till Jordabalken, 1971, s. 164 f.) Det sagda kan appliceras på bostadsrätter. Utgångspunkten är alltså att föremål som bostadsrättshavaren har tillfört sin lägenhet är lös egendom som denne, i vart fall i förhållande till föreningen, kan ta med sig när bostadsrättshavaren lämnar lägenheten. En fråga som kan ställas är i och för sig vilken betydelse 7 kap. 12 § BRL har i sammanhanget. Enligt denna paragraf är bostadsrättshavaren i huvudsak skyldig att underhålla lägenheten, om inte något annat följer av stadgarna. Denna princip gällde redan enligt BRL och motiverades på följande sätt (NJA II 1930 s. 507). Föreningen såsom ägare av huset åligger att ansvara för husets vidmakthål- lande. Emellertid torde det bäst överensstämma med besittningsrättens na- 154 /lJHQKHWHQV VNLFN tur, att skyldigheten att hålla varje särskild lägenhet i stånd åligger en var besittningshavare. Varken i detta eller senare lagstiftningsärenden har betydelsen av be- stämmelserna om bostadsrättshavarens underhållsskyldighet i förhål- lande till jordabalkens regler diskuterats. Har det exempelvis för tillbe- hörsfrågan någon betydelse om bostadsrättshavaren byter ut en spis för att uppfylla sina skyldigheter enligt 7 kap. 12 § BRL jämfört med om bytet sker för att förbättra standarden genom att tillföra lägenheten en lyxbetonad modell? Vår slutsats är att en åtgärd som sker inom ramen för underhålls- skyldigheten torde vara att jämställa med situationen att hyresgästen ersätter ett skadat föremål. Utgångspunkten skulle alltså med det syn- sättet vara att det nya föremålet blir ett fastighetstillbehör. Ett föremål som tillförts för att höja standarden och som inte tillförts för att fullgö- ra underhållsskyldigheten torde enligt vår mening vara att bedöma på motsatt sätt. Föremålet skulle således då inte bli fastighetstillbehör. Men i minnet skall hållas att ett avlägsnande av föremålet medför en skyldighet att återställa lägenheten, vilket dessutom skall ske med iakttagande av underhållsskyldigheten. Avgörande för om en bostadsrättshavare har rätt att gentemot före- ningen ta med sig föremål när han lämnar lägenheten är alltså i korthet om föremålet är ett fastighetstillbehör eller inte enligt bestämmelserna i 2 kap. jordabalken. Vid t.ex. en överlåtelse har dessutom avtalet med förvärvaren betydelse för frågan i vilken utsträckning överlåtaren gen- temot förvärvaren har rätt att ta med sig föremål som inte är att anse som tillbehör. Att införa särskilda principer för bostadsrätter vad gäller tillbehörs- frågan ser vi inte skäl till. Tillbehörsreglerna har sin utgångspunkt i den fasta egendomen och skall fungera oavsett upplåtelseform. Däremot har vi uppfattat att bostadsrättshavare och föreningar har dåliga kunskaper om de omnämnda förhållandena. Det är svårt att lagstiftningsvägen göra något åt detta problem. I synnerhet gäller detta eftersom proble- matiken är aktuell inte endast vid den första upplåtelsen utan även un- der tiden därefter och vid övergång av bostadsrätt. Därigenom är pro- blemet inte löst genom att man t.ex. ställer upp ett formkrav på specifi- cering i upplåtelseavtalet. Det skulle dessutom komplicera upplåtelse- förfarandet. Den möjliga vägen för att minska problemen är informa- tion. Viktiga roller har i det sammanhanget professionella aktörer på bostadsrättsmarknaden. En annan viktig kanal är . /lJHQKHWHQV VNLFN 155 11.2.3Fördelningen av ansvaret för lägenhetens skick 9nUW I|UVODJ Begreppet "stamledning" i 7 kap. 12 § andra stycket första meningen BRL, som används för att definiera vissa ledningar för vilka föreningen svarar i stället för bostadsrättshavaren, skall av klarhetsskäl utmönstras. Det skall ersättas med en förklaring av vil- ken typ av ledningar som avses, nämligen en ledning som förening- en har försett lägenheten med och som WMlQDU IOHU lQ HQ OlJHQKHW. Föreningens ansvar utvidgas till att gälla, förutom de nämnda ledningarna, även YHQWLODWLRQVNDQDOHU. *UlQVHQ PHOODQ I|UHQLQJHQV RFK ERVWDGVUlWWVKDYDUHQV DQVYDU Bostadsrättshavarens ansvar enligt 7 kap. 12 § första stycket avser lä- genheten och eventuell mark som ingår i upplåtelsen.