sou · GOB3110 · 2001-01-01 00:00:00 — Byggnadsgaranti arbetar utifrån tanken att byggsäkerheten i förening med bolagets specialinriktning på försäkringar inom byggbranschen skall fungera på ett sätt som innebär att ett byggprojekt inte skall stanna upp vid ett försäkringsfall. På så vis skall onödiga merkostnader på grund av för- dröjningar kunna undvikas. Byggnadsgaranti betalar ut ersättning efter att beställa- ren har fullgjort sina åtaganden. I och med att utbetalning sker ges Bygg- nadsgaranti regressrätt och övertar då beställarens rätt att kräva ersättning från entreprenören. är ett helägt dotterbolag till det tyska kreditförsäkringsbolaget , som i sin tur ägs av försäkringsbolaget . huvudsakliga verksamhet utgörs av kundkreditförsäkring- ar men bolaget ställer också ut entreprenörs- och leverantörsgarantier. De garantier som ställer ut vid byggnadsentreprenader har vanligen sin grund i den skyldighet för entreprenören att ställa säkerhet som följer av reglerna i AB 92 eller ABT 94. Garantin omfattar således i enlighet med AB 92, av kontraktssumman under entreprenad- tiden och av densamma . Vid totalentrepre- nad där ABT 94 är tillämpliga mellan parterna är motsvarande gräns av kontraktssumman under såväl entreprenad- som garantitiden. Bolaget tillämpar även en garantigivning som utgår från det enskilda av- talet. 22 I ABS 95 ges beställaren motsvarande rätt till avdrag från entreprenadsumman i 7 kap. 17 §. Någon uttrycklig motsvarighet till den redovisade reglen i AB 92 m.fl. finns inte i ABS 95. Beställaren ges dock en generell rätt att hålla inne betalning motsvarande sina rättmätiga krav på grund av fel m.m. (se 6 kap. 5 § ABS 95). I enlighet med AB-avtalen omfattar garantierna entreprenad- och ga- rantitiden. De upphör m.a.o. som regel efter färdigställandet. I vissa fall ges dock garantier med längre löptid, ibland upp till efter fär- digställandet. Garantiåtagandet är utformat som en proprieborgen. I praktiken medför det i första hand ett insolvensskydd. Premien bestäms efter en kreditpröv- ning av entreprenören och bestäms till en högsta gräns för den entreprenö- rens sammanlagda åtaganden. Därefter avropar entreprenören särskilda garantier för varje enskilt entreprenadobjekt. Premiesättningen är som regel inte relaterad till det enskilda objektet utan till entreprenörens samlade, löpande åtaganden. En förutsättning för att garanti skall beviljas är också att entreprenören tecknar en motförbin- delse. kunder utgörs främst av större entreprenörer. Garantigivningen omfattar därför sällan småhusentreprenader, men det kan förekomma. Se- dan bolaget inledde sin verksamhet i har endast ett fåtal garantifall inträffat. BG Garanti är ett helägt dotterbolag till den danska banken . Bo- laget har funnits etablerat i , fram under namnet Topgaranti. BG Garanti meddelar kreditförsäkringar i form av olika typer av garan- tier. Garantierna fungerar som borgensåtagande gentemot försäkringstaga- rens motpart (förmånstagare). De typer av garantier som är av störst in- tresse i byggsammanhang är fullgörandegaranti och garantitidsgaranti. Sammantaget täcker de entreprenörens åtaganden under entreprenad- och garantitiden. Totalt har BG Garanti utfärdat ca 5 000 garantier . Fullgörandegarantin används främst vid entreprenad- och leveransavtal för att säkerställa att entreprenörens eller leverantörens åtaganden fullgörs i enlighet med entreprenad- eller leveransavtalet. Garantin omfattar vanli- gen av kontraktssumman. Garantitidsgarantin säkerställer fullgörandet av entreprenörens eller leverantörens åtaganden vad beträffar t.ex. ansvar för fel och brister som kan uppkomma efter slutförandet av entreprenaden eller le- veranstillfället. I entreprenadsammanhang omfattar garantin vanligen den entreprenadrättsliga garantitiden. Garantin täcker vanligen fem – tio pro- cent av kontraktssumman. Utgångspunkten för garantigivningen är kraven i AB 92 och ABT 94 på att entreprenören skall ställa säkerhet för sina åtaganden. BG Garanti gör då till att börja med en kreditbedömning av entreprenören och bestämmer en högsta gräns, s.k. limit, för de sammanlagda kontraktssummorna som kan omfattas av garantigivningen. Därefter gör entreprenören avrop allt- eftersom säkerhet skall ställas för olika kontraktsåtaganden. Garantierna är som regel utformade som proprieborgensåtaganden. Som motprestation får entreprenören dels betala en premie som på förhand är bestämd i förhållande till hur stor del av den beviljade garantigränsen som har utnyttjats. Entreprenören får också ställa ut en motförbindelse som ger BG Garanti rätt att återkräva från entreprenören vad bolaget har fått betala av garantin. BG Garanti ställer inga krav på obestånd eller liknande för att infria garantin. Bolaget gör en saklig bedömningen av om det har inträffat ett garantifall och beställaren har rätt att ta säkerheten i anspråk. Samråd sker därvid med både entreprenören och beställaren. BG Garanti ställer vanligtvis ut garantier för kommersiella byggpro- jekt. Det är inte särskilt vanligt med garantier för småhusentreprenader, men det förekommer. Bland de garantier som har utfärdats har frågan om infriande av garanti väckts vid ett fåtal tillfällen. Några utbetalningar har ännu inte skett. Försäkringsbolagen erbjuder också en byggsäkerhet som kallas Fullgörandeförsäkring. Liksom beträffande byggfelsförsäkring- en har fullgörandeförsäkringen meddelats . Försäk- ringen kan tecknas antingen för entreprenadtiden, garantitiden eller för båda perioderna. Fullgörandeförsäkringen kan dock bara tecknas om nä- ringsidkaren tecknar eller har tecknat företagsförsäkring hos Atlanti- ca/. Med företagsförsäkring avses här t.ex. sådana allrisk- och an- svarsförsäkringar som krävs enligt bl.a. AB 92. Fullgörandeförsäkringen tecknas i form av ett årsavtal mellan Atlanti- ca/och entreprenören. Det avtalet grundar sig på ett uppskattat värde av entreprenörens förväntade omsättning för entreprenader . Entreprenörens kreditvärdighet är här av stort intresse vid premie- sättningen. Därefter utfärdas löpande försäkringar för de entreprenadavtal som entreprenören har träffat. Fullgörandeförsäkringen är en kreditförsäk- ring. Den gäller till förmån för beställaren och ger skydd för att värdet i det försäkrade entreprenadkontraktet inte minskar eller går förlorat på grund av hävning enligt AB 92 eller andra motsvarande regler. Ersättning lämnas för extrakostnader som drabbar den försäkrade (dvs. beställaren) till följd av en hävning. Från försäkringen undantas kostnader som kan ersättas av annan för- säkring eller som beställaren på annat sätt kan få, fel i en ursprunglig kost- nadskalkyl och förbättringar i förhållande till det ursprungliga kontraktet. Med annan försäkring skall t.ex. förstås fastighets-, allrisk-, entreprenad- eller ansvarsförsäkring. Försäkringsbeloppet är högst av kontraktsumman. Någon självrisk utgår inte. Det ställs krav på att betalning enligt kontraktet skall ske utifrån fast- lagd betalningsplan. Vidare skall säkerhet som entreprenören har ställt tas i anspråk före fullgörandeförsäkringen. Fullgörandeförsäkringen skall skydda värdet av entreprenörens garantiåtagande enligt kontraktet från att minska eller gå förlorat. Den gäller för fel eller skada som uppträder , dock högst efter slutbesiktningen. Försäkringen gäller inte för skada som kan ersättas av annan försäkring, se ovan. Den täcker inte eventuellt vite som avtalats. Den gäller inte heller för skada som kan ersättas av an- nan försäkring (jfr motsvarande försäkring ). Försäkringsbeloppet är av kontraktssumman. Självrisk utgår inte. Kontraktssumman skall erläggas enligt reglerna i AB 92 m.fl. standardavtal. Det ställs också krav på att beställaren skall hålla inne en procent av kontraktssumman tills samtliga vid slutbesiktningen anmärkta fel har åtgärdats. Slutligen skall även här säkerhet som entrepre- nören har ställt tas i anspråk i första hand. Försäkringsbolaget erbjuder, i samarbete med byggindust- rier, en s.k. fullgörandeförsäkring. Den innebär att bolaget lämnar säkerhet för en entreprenörs åtaganden under entreprenad- och garantitiden. är försäkringen en s.k. avbrottsförsäkring. Den skall ge ett skydd mot olika omständigheter som kan förhindra färdigställandet av ett byggande. Vad beträffar garantitiden är det fråga om en ansvarsförsäkring. För- säkringen täcker alltså entreprenörens ansvar för åtgärdande av, i första hand, fel och skador som upptäcks i samband med slutbesiktningen. försäkring meddelas främst i samband med att entreprenören har en företagsförsäkring hos bolaget men kan också tecknas separat. 5.9.3Alternativa lösningar; statliga fonder och försäkringar första år uppmärksammades problem med fukt- och mögelskador i småhus som då var relativt nybyggda. För att komma till rätta med dessa problem utökades möjligheten till statliga tilläggslån till att även omfatta åtgärder för att avhjälpa byggfel och byggskador (t.ex. mer omfattande röt-, mögel-, fukt- eller korrosionsskador) på bo- stadshus som var . Möjligheten till tilläggslån stod bara till buds om skadan inte omfattades av garanti eller försäkring. Det bestämdes också en årlig ram för i vilken omfattning tilläggslån för bl.a. fukt- och mögelskador kunde ges.23 Möjligheten till tilläggslån visade sig snart vara ett otillräckligt medel för att komma till rätta med problemen. Regeringen föreslog därför att en fond för avhjälpande av fukt- och mögelskador i småhus istället skulle inrättas. Fonden motiverades med att konsumentskyddet inom småhusom- rådet var otillräckligt och att de åtgärder som vidtagits – t.ex. tillkomsten av ABS 80 och KTjL – inte innebar någon förbättring för ägarna av de småhus som i första hand hade drabbats av de aktuella ska- dorna. Vidare framhölls svårigheterna för den enskilde småhusägaren att kunna uppfylla de krav som ställdes för att kunna utkräva ansvar från byg- gentreprenören, nämligen att felet eller skadan förorsakats av entreprenö- rens grova vårdslöshet. T.ex. ansågs den långa tid som eventuella rättsliga processer normalt tar i anspråk innebära ett orimligt hinder för den enskil- de att kunna få skadorna åtgärdade. Slutligen pekade regeringen på den både psykiska och fysiska påfrestning som det innebar för den drabbade att bo i ett skadat hus. Regeringen ansåg därför att det sammantaget fanns skäl att söka komma till rätta med problemen.24 Förslaget till lösning var alltså att en statlig fond skulle inrättas. För- slaget hade föregåtts av överläggningar mellan (numera byggindustrier), , , , , allmännyttiga bostadsföretag () och dåvarande bostadsdepartemen- tet. Syftet var att genom samverkan nå en lösning på fukt- och mögel- problemen som omfattade alla producent- och byggherregrupper på områ- det. Resultatet blev en överenskommelse som innebar att olika fonder in- rättades, varav den statliga fonden var en.25 23SFS 1983:1021, prop. 1983/84:40 bil. 9 s.56 f. och 71. 1985/86:48 s. 7 f. 1985/86:48 s. 3 ff. Entreprenörer och husleverantörer tog på sig att svara för fel och bris- ter som vållats av s.k. enkel vårdslöshet. Det innebar ett vidare ansvar än det som följde av då gällande standardavtal, där det för ansvar efter garan- titidens utgång krävdes grov vårdslöshet från näringsidkarens sida. Ansva- ret förutsattes innebära att den som sålt eller byggt ett hus skulle svara för att felen åtgärdades så att huset fungerade som bostad på ett tillfredsstäl- lande sätt. För att ge garantier för denna ordning inrättade Byggentrepre- nörerna och en gemensam fond med dessa båda organisa- tioner som huvudmän.26 För de fall där ansvaret för en skada inte kunde utredas, där skadan uppkommit utan att någon vårdslöshet kunnat konstateras eller om den som vållat skadan upphört med sin verksamhet till följd av konkurs eller liknande skapades en statlig fond för att betala skadorna. Den statliga fon- den skulle också kunna träda in vid skador som inte omfattades av över- enskommelsen för att den som sålt eller byggt huset ifråga inte var bunden av det avtalet. I det fallet gällde emellertid förutsättningen att det skulle finnas ett skriftligt avtal mellan beställaren och leverantören/entreprenören så att fonden i sin tur hade möjlighet att föra krav vidare mot näringsidka- ren.27 Parterna skapade en gemensam skadenämnd – – med uppgift att bedöma de skador som anmäldes till fonden.28 Möjligheten till ersättning inskränktes i princip till hus som färdigställts . Även äldre hus kunde dock komma i fråga förutsatt att anspråk på ersättning framställts inom sådan tid att möjligheten att rikta krav mot entreprenören eller husleverantören inte var preskriberade. En ytterligare förutsättning var att huset ägdes av en fysisk person eller ett dödsbo. Vidare var avsikten att fonden bara skulle träda in för att avhjälpa all- varliga fel. För att uppnå det förenades möjligheten till ersättning med en självrisk för husägaren. Självrisken uppgick till ett basbelopp enligt lagen om allmän försäkring för ansökan till fonden. Självrisken ansågs motsvara vad som kunde anses som ett normalt risktagande i små- husägande.29 28Nämnden gavs inte ställning som myndighet men bedömdes ändå ha vissa upp- gifter som hade karaktären av myndighetsutövning. Regeringen bemyndigades därför i lag att överlämna beslutanderätten i vissa frågor till nämnden. Detta sked- de genom lagen (1985:1040) om rätt för en skadenämnd att besluta i vissa frågor om avhjälpande av fukt- och mögelskador samt förordningen (1985:1119) om den statliga fonden för avhjälpande av fukt- och mögelskador i småhus, m.m. Frågan om beräkningen av självrisken och dess nivå har varit föremål för överväganden , se t.ex. prop 1992/93:100, bil 118 ff. och prop. 1999/2000:1, utgiftsområde 18, A7 s. 34 f. Tillströmningen av nya ärenden till avtog och regeringen gjorde den bedömningen att någon ökning av antalet nya ärenden inte kunde förväntas. Med anledning därav beslutade att skulle avvecklas med utgången av år 1991.30 De ärenden som kom in till nämnden efter skulle istället behandlas av styrelsen för Fonden för fukt- och mögelskador. I samband med avvecklingen av er- sattes förordning av förordningen (1993:712) om den statliga fonden för fukt- och mögelskador i småhus, m.m. kom dock att leva kvar, bl.a. för att nämndens kansli istället kom att fungera som kansli för fonden. Vi använder därför även fortsättningsvis namnet trots att det numera egentligen avser fon- den. Organisatoriskt hör Fonden för fukt och mögelskador till Kammar- kollegiet. I korthet kan sägas att /2000 gäller för bidrag från fonden att det skadade huset är ett en- eller tvåfamiljshus avsett för per- manent bruk. Huset skall vara men färdigställt och drabbat av allvarlig fukt- eller mögelskada. När en ansökan om bidrag kommer in till saknas oftast teknisk utredning av det skadade huset. Om det bedöms finnas för- utsättningar för att stöd skall kunna ges ur fonden beställer och bekostar kansliet en undersökning av huset med åtgärdsförslag och en uppskattning av reparationskostnaderna. Därefter fattar fondens styrelse beslut om rätt till stöd. I beslutet anges vilka åtgärder som bidrag kan utgå för och hur självrisken skall beräknas. Bidrag kan också utgå för dubbelt boende. Om den sökande accepterar styrelsens beslut får han eller hon hjälp av en kon- sult att ta in anbud för åtgärdsarbetena. Därefter fattar styrelsen beslut om bidragets och självriskens storlek. Bidraget betalas ut av Kammarkollegiet. Konsulten hjälper sedan till med kontroll och besiktning av åtgärdsarbete- na. I ett genomsnittligt ärende är skadorna åtgärdade mellan och efter ansökningstillfället. 1990/91:150, bilaga II:10, s. 100 f. Obligatoriska försäkringar – exemplen patientförsäkringen och tra- fikskadeförsäkringen I vissa situationer har man från samhällets sidan ansett det särskilt angelä- get att bygga upp ett obligatoriskt skydd som omfattar alla medborgare som berörs av situationen i fråga. De främsta och vanligast förekommande exemplen på detta är patientskade- och trafikförsäkringarna. Bägge dessa har utformats som obligatoriska system där det råder en allmän skyldighet att försäkra sig och där ersättning för i första hand personskador kan utgå även om den som är skyldig att teckna försäkring inte har gjort detta. En enskild person som kommer till skada i samband med hälso- och sjukvård eller i trafiken skall alltså ha möjlighet att få ersättning från försäkringen oavsett om den som vållat skadan inte haft försäkring eller om oklarhet råder kring ansvaret för skadan. I de fall där en enskild försäkring inte kan tas i anspråk har man därför valt att lägga ett kollektivt ansvar på de för- säkringsgivare som meddelar den aktuella typen av försäkring. Även byggfelsförsäkringen bygger på en tanke att det skall finnas ett försäkringsskydd som omfattar bostadshus. Avsikten är att fel skall kunna avhjälpas snabbt utan långvariga tvister om vem som bär ansvar för felet och även om någon ansvarig inte finns. Till skillnad från patient- och tra- fikförsäkringarna finns dock inget skydd för fastighetsägaren vid fel eller skador om någon försäkring inte har tecknats. Personskador – såväl fysiska som psykiska – som drabbar en patient i samband med hälso- och sjukvård i , s.k. patientskador har först behandlas skilt från andra typer av skador. fanns ingen annan möjlighet till ersättning för sådana skador än utomobligatoriskt skadestånd. Möjligheten till ersättning för en patient som lidit skada i samband med sjukvård var då i praktiken begränsad av patientens egen kraft samt ekonomiska och juridiska möjligheter att driva ett skadeståndsanspråk. Den långa handläggningstiden för en skade- ståndsprocess spelade också en roll som förklaring till att antalet anspråk på ersättning för patientskador var förhållandevis få. inleddes en diskussion om att möjligheterna till ersättning vid patientskador borde underlättas. Det var dock först i sam- band med tillkomsten av skadeståndslag som svårigheten för pa- tienter att få ersättning för skador som uppkommit i samband med vård uppmärksammades i egentlig mening. Någon förbättring av patienternas möjligheter resulterade dock inte den lagen i. I stället tillkom en frivillig patientförsäkring som utvecklades första hälft genom ett samarbete mellan i första hand lands- tingen och ett konsortium bestående av , , Skan- dia och . De första avtalen om patientförsäkring tecknades 1975. Konsortiet upphörde med sin verksamhet 1994 eftersom samarbetet inte ansågs tillåtet ur konkurrenssynpunkt. Försäkringsgivningen fortsatte dock i de olika bolagen. 1992 tillsattes en statlig utredning för att se över patientförsäkringen. Utredningens betänkande ledde till att regeringen före- slog att en lagstadgad, obligatorisk patientförsäkring skulle införas.31 Skälen till lagregleringen av den tidigare frivilliga försäkringen var flera. Det främsta var att patienterna sågs som en utsatt grupp med behov av ett särskilt system för ersättning vid skador som drabbar dem i samband med behandling inom hälso- och sjukvården. Vidare konstaterades det att an- talet offentliga och privata vårdgivare inom sjukvården hade ökat och att nya yrkeskategorier hade tillkommit, t.ex. naprapater och kiropraktorer. Även antalet försäkringsgivare hade ökat. Mot bakgrund av detta bedöm- des det finnas en ökad risk för att ett frivilligt försäkringssystem inte läng- re skulle kunna fungera på ett sätt som garanterade alla patienter samma skydd vid behandlingsskador. En lagstadgad skyldighet att teckna patient- försäkring ansågs därför nödvändig.32 Patientskadelagen (1996:799) gäller . Dess syfte är dels att ge alla patienter ett försäkringsskydd, dels att se till att de vårdgivare som är försäkringspliktiga också har försäkring. Den innehåller därför tvingande regler om rätten till patientskadeersättning och hur sådan ersättning bestäms, skyldigheten för alla vårdgivare att ha patientförsäkring samt de krav som ställs på försäkringsbolag som meddelar patientförsäkring. Ersättning kan utgå för skada som orsakats av undersökning, vård, be- handling, oriktig diagnos, fel hos eller felaktig hantering av medicintek- niska produkter och sjukvårdsutrustning, smitta som överförs i samband med vård, olycksfall vid vård eller oriktig hantering av läkemedel. Ersättningen bestäms i huvudsak enligt reglerna i 5 kap. skadeståndsla- gen (1972:207) med det avsteget att det utgår en självrisk motsvarande en tjugondel av gällande basbelopp enligt lagen om allmän försäkring, d.v.s. . Det finns också ett tak för ersättningens storlek dels för varje skadehändelse, dels för varje skadad patient vid varje skadehän- delse. Alla vårdgivare är skyldiga att teckna patientförsäkring. Ersättning vid skada lämnas av försäkringsgivaren. I de fall där en vårdgivare saknar pa- 1995/96:187. tientförsäkring åläggs alla försäkringsgivare som meddelar patientförsäk- ring ett solidariskt ansvar för de skador som uppkommer hos en sådan vårdgivare. Försäkringsgivarna är för detta ändamål skyldiga att ingå i en patientförsäkringsförening som har till uppgift att handlägga ersättnings- frågor för skador som har inträffat hos vårdgivare som inte tecknat försäk- ring. Denna förening har rätt att ta ut en särskild patientförsäkringsavgift av de vårdgivare som saknat försäkring (15–16 §§ patientskadelagen). 1999 fanns det tolv försäkringsgivare som meddelade patientförsäkring och därmed också var medlemmar i patientförsäkringsföreningen. Medlemmarna i patientförsäkringsföreningen är också skyldiga att upp- rätta och bekosta en särskild patientskadenämnd. Nämndens uppgift är att på begäran av patient eller annan skadelidande, vårdgivare, försäkringsgi- vare eller domstol yttra sig i ersättningsfrågor. Trafikförsäkringen har tjänat som förebild för patientförsäkringen. Regle- ringen finns i trafikskadelagen (1975:1410) och trafikförsäkringsförord- ningen (1976:359). Denna innebär i korthet följande. Alla motordrivna fordon som är införda i bilregistret och inte är avställda skall omfattas av en trafikförsäkring. Det är fordonets ägare eller, vid avbetalningsköp, in- nehavare som är skyldig att teckna försäkring. Kontraheringsplikt gäller för de försäkringsbolag som har rätt att meddela trafikförsäkring. Försäkringen omfattar ersättning vid såväl person- som sakskada som har samband med trafik i och, under vissa förhållanden, utom- lands. 5 kap. skadeståndslagen tillämpas vid bestämmande av ersättning- ens storlek. Det finns också vissa jämkningsmöjligheter. Vidare finns det särskilda regler om bl.a. fördelning av ansvar mellan försäkringsgivare, beloppsbegränsningar (högst per händelse och trafikför- säkring), självrisk (högst en tiondel av gällande basbelopp enligt lagen om allmän försäkring, ca ) och återkrav. Alla försäkringsgivare som meddelar trafikförsäkring är medlemmar i . Denna har till uppgift att bl.a. svara för viss reglering av trafikskador, återkrav och uppbärande av s.k. trafikförsäk- ringsavgift från de fordonsägare som inte har fullgjort sin försäkringsplikt. Någon motsvarighet till finns inte inom trafikförsäk- ringsområdet. 6Fullgörandeskyddet – våra överväganden 6.1Förutsättningar för ett gott fullgörandeskydd Vi föreslår att fullgörandeskyddet skall säkerställas genom en tvingande lagstiftning. Skyddet skall omfatta såväl ny- som om- och tillbyggnads- arbeten. Det skall, i tillämplig omfattning, också gälla vid avtal om för- säljning av nyuppförda hus och leverans av husbyggsatser. Utgångspunkten för vårt uppdrag är att nivån i en föreslagen utformning av fullgörandeskyddet minst skall motsvara dagens nivå, d.v.s. de krav på konsumentskydd som ställs i förordningen (1992:986) om statlig bostads- byggnadssubvention. Med andra ord fungerar småhusgarantierna som ett rättesnöre för hur en ny lösning bör te sig. är det vår uppfattning att det skydd som vi föreslår inte får vara begränsande ur konkurrenssyn- punkt utan, i möjligaste mån, bör utformas på ett sätt som gör det möjligt för olika alternativa produkter att förekomma, så länge skyddskraven upp- fylls.