sou · GOB350d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Inte heller för dessa spel behövs därför någon särreglering. Det anförda innebär i klartext att den ändring av definitionen som gjordes i samband med införandet av lag skapade mer problem än den löste. Som nämnts får flertalet av de spel som räknades upp särskilt definition ansetts ha omfattats även av definitionen lag, dvs. av uttrycket lottning, gissning, vad- hållning eller liknande förfarande. Genom att det sistnämnda uttrycket behölls definition som definitionen kompletterades med de angivna spelen åstadkom man tydligen en dubbeltäckning av vissa spel. Det finns emellertid också en risk att man åtminstone ger det citerade uttrycket liknande förfarande en så begränsad inne- börd att det passar in vid sidan av den särskilda uppräkningen av spel, med följd att hela definitionen kan få en för begränsad innebörd. Nästa fråga är då hur slumpmomentet bör uttryckas och om det är lämpligt att ha kvar nuvarande anvisning om att hänsyn skall tas till verksamhetens allmänna karaktär. Som har framgått av den redogörelsen torde rättsläget års lotteriförordning ha inne- burit att som lotteri räknades verksamheter där slumpen övervägde andra faktorer såsom skicklighet, arbetsprestation o.d. Även om lag- stiftningen genomgått omfattande ändringar och lagstiftaren både i lagtext och förarbetsuttalanden tonat ned betydelsen av slumpen vid bedömningen av om en verksamhet utgör lotteri eller ej, torde slumpen ändå vara den mest betydande faktorn i sammanhanget och dessutom normalt vara utslagsgivande för det fall slumpmomentet är övervägande. Verksamhetens allmänna karaktär skulle då i regel bara få betydelse när faktorer vid sidan om slumpen väger tyngst (jfr SOU 1938:17 s. 46). För att rätt kunna bedöma hur regleringen bör utformas är det av intresse att beröra några av de uttalanden som gjorts i samband med lagstiftningsingripanden och som tagit sikte på gräns- dragningsproblem. I det föregående har redan berörts problemen i sam- band med gissningstävlingar och vissa mekaniska anordningar (tivoli- spel). När frågan behandlades i utredningssammanhang (SOU 1938:17) anfördes att gissningstävlingar och tivolispel skulle hänföras till lotteri även om företagna prov skulle visa att skickligheten var avgörande. Tidningstävlingar av typen ordgåtor o.d. borde enligt utredningen också anses som lotterier oavsett vilka krav de ställer på deltagarnas skicklighet. Utredningen anförde vidare (a.a. s. 48): Å andra sidan torde av den föreslagna exemplifieringen lottning, gissning, vadhållning eller jämförlig anordning framgå, att t.ex. en idrottstävling, oaktat givetvis även där ett slumpmoment spelade in, icke omfattades av stadgandet. Detsamma gällde naturligtvis tävlingar av konstnärlig eller litterär beskaffenhet, tävlingar beroende på yrkesskicklighet eller särskild utbildning och andra dylika tävlingar. Även om vid sådan tävling två eller flera deltagare skulle befinnas lika vinstberättigade och resultatet därför skulle slutligt avgöras genom lottning dem emellan, torde lotteribestäm- melserna här icke vara att anse såsom tillämpliga. 1993/94:182 anfördes bl.a. (s. 53): Som nämnts tidigare är slumpen inte avgörande för bedömningen om det är ett lotteri. Det kan vara fråga om ett lotteri även om vinstmöjligheterna inte till någon del beror på slumpen. Hänsyn skall även tas till verksamhetens är uppfinningsrikedomen stor när det gäller att hitta på nya former av tävlingar och spel som vid en närmare granskning visar sig vara ett lotteri. Om pristagare, efter det att deltagarna fått besvara ett antal frågor, utses genom lottning är det fråga om lotteri. Ytterligare exempel på lotteri är att vinnaren utses genom det först öppnade rätta svaret eller att vinnare blir den som hinner svara först. Av de anförda exemplen framgår att de gränsdragningsproblem som lagstiftaren särskilt uppmärksammat är de som uppkommer i samband med olika former av tävlingar. Sådana tävlingar innehåller ofta flera typer av utslagsmetod. Det kan t.ex. vara så att alla som vill får vara med i själva tävlingen – det kan t.ex. gälla att besvara frågor i en tidning – och vinnaren utses bland de rätta svaren genom lottning. Som har framgått av förarbetsuttalandena är detta ett typfall på en tävling som skall betraktas som ett lotteri och detta oavsett svårighetsgraden på frågorna. Det står också klart att slumpmomentet i dessa fall normalt är den helt dominerande utslagsfaktorn. Det är mot den bakgrunden också tydligt att den särskilda regeln om hänsyn till verksamhetens allmänna karaktär kan få viss betydelse. Är det i det enskilda fallet osedvanligt svåra frågor – det kanske inte ens behövs någon lottning för att utse vinnare – kan tävlingen ändå komma att betraktas som lotteri med hän- syn till verksamhetens allmänna karaktär. Tanken med den ifråga- varande regeln är ju att man vid prövning av det enskilda fallet inte alltid skall behöva bedöma huruvida slump eller skicklighet har varit avgörande utan kunna anlägga ett mer schablonartat betraktelsesätt och bedöma om verksamheten typiskt sett uppfyller förutsättningarna för lotteri. Situationen kan te sig annorlunda om det t.ex. krävs någon form av inträdesprov för att få vara med i tävlingen och denna sedan avgörs enbart på grundval av deltagarnas prestationer. Det kan t.ex. gälla en frågetävling i TV där den inledande gallringen görs med hjälp av kunskapsprov – personliga egenskaper såsom uppträdande, charm o.d. tillmäts kanske också betydelse – och där kunskapsfrågor fäller det slutliga avgörandet. Gränsdragningsproblem kan naturligtvis upp- komma även i den här typen av tävlingar. Frågorna kan t.ex. vara ganska lätta att besvara och de tävlande kan nära nog vara garanterade åtminstone viss minsta vinst. Det kan också vara så att slumpmoment har lagts in som en del av tävlingen. I sådana fall synes den särskilda regeln om verksamhetens allmänna karaktär få ganska liten betydelse. En tävling av detta slag är i regel utformad på ett sätt som är speciellt för just den tävlingen. Det kan därför vara svårt att finna någon allmän karaktär utan frågan om verksamheten utgör lotteri får avgöras efter en helhetsbedömning av det enskilda fallet. Vid denna bedömning torde det utslagsgivande i regel få bli vad som är det huvudsakliga inslaget i tävlingen, slumpen å ena sidan eller skicklighet/prestation å den andra sidan. Därvid torde dock särskild tyngd få fästas vid det moment som fäller det slutliga avgörandet i fråga om vinstmöjligheterna. Här bortses från att det i vissa fall där det förekommer en blandning av slump och prestation torde kunna bli aktuellt att anse att verksamheten består av två skilda delar, dvs. dels ett lotteri, dels en tävling. Av det anförda bör man enligt utredningen dra den slutsatsen att den särskilda regeln om hänsyn till verksamhetens allmänna karaktär bör finnas kvar. Vidare kan konstateras att det då knappast går att i definitionen ge uttryck för att vinstmöjligheterna avgörs av eller huvudsakligen beror på slumpen. I stället bör definitionen i likhet med vad som gällde enligt lag bygga på att vinstmöjligheterna helt eller delvis beror på slumpen till följd av vissa förfaranden, nämligen lottning, gissning, vadhållning eller liknande förfaranden. Uttrycket liknande förfaranden bör dock bytas ut mot därmed jäm- förliga förfaranden med hänsyn till att det, som tidigare nämnts, kan hävdas att det förstnämnda uttrycket i gällande lag har fått en mycket begränsad innebörd. Den nya definitionen bör tas in i 1 §.