sou · GOB359d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Under förutsättning att vinauktioner förbehålls syftet att endast omfatta värdefulla samlarobjekt vilka dessutom ofta inte ens konsumeras är det svårt att se några alkohol- politiska olägenheter i samband med att sådana varor skulle få säljas på särskilda auktioner. De produkter som dylika auktioner skulle omfatta kan svårligen uppfattas som uppmuntrande till missbruk. Genom detaljhandelsmonopolet är det endast Systembolaget som får bedriva försäljning av spritdrycker, vin och starköl direkt till konsument. Auktion är också en form av direktförsäljning. Att öppna nya försäljningskanaler utanför Systembolaget skulle kunna innebära att detaljhandelsmonopolet urholkas. Skall auktioner av alkoholdrycker tillåtas måste, enligt mening, sådan försäljning i så fall ske genom Systembolagets försorg. En sådan möjlighet bör i princip begränsas till att omfatta endast varor med ett visst samlar- värde. Med hänsyn till att bolagets monopolställning även medför vissa skyldigheter är det också nödvändigt att slå fast att bolaget, i dessa fall, inte är skyldigt att ta emot alla produkter som erbjuds för auktion. Dessa begränsningar bör göras för att undvika att auktioner används för andra syften, t.ex. att marknadsföra nya spritdrycker, alkoläsk m.m. Utöver ett tillägg i alkohollagen, vilket gör det möjligt för detaljhan- delsmonopolet att kunna ta emot spritdrycker, vin eller starköl för auktionsändamål, förutsätter en rätt att bedriva auktionsverksamhet vissa tillägg i Systembolagets avtal med staten. Dessa bör innebära bl.a. att bolaget för privatpersoners räkning får disponera alkoholvaror för auktionering och att bolaget har rätt att ta ut en avgift för att täcka kostnaderna i samband med detta. Auktionsvarorna måste uppfylla vissa kvalitetsnormer, vilka får fastställas i särskild ordning. Auktions- förrättning får vidare endast äga rum under Systembolagets ordinarie öppettider. 82 Vissa bestämmelser i alkohollagen Den tidigare monopoliserade partihandeln ersattes i och med alkohollagens tillkomst med ett tillståndssystem. För att kunna ge restaurangerna fullgod service även med den nya ordningen gavs Systembolaget rätt att bedriva partihandel till innehavare av serverings- tillstånd. Det underströks i propositionen till alkohollagen att bolagets partihandelsrätt inte fick användas i andra syften. I de allmänna övervägandena anfördes bl.a. följande (s. 55). Systembolaget kan dock ej få något tillstånd som innefattar rätt att importera, exportera eller tillverka alkoholdrycker. För att garantera detaljhandelsmonopolets opartiskhet får inga länkar finnas mellan detaljhandelsmonopolet och egen tillverkning, import och export. Systembolagets verksamhet skall även koncentreras till den alkoholpolitiskt betingade kärnverksamheten, dvs. försäljning över disk. Bolaget bör dock inte förhindras att söka tillstånd att bedriva parti- handel genom att sälja varor vidare till restauranger. En sammanbland- ning av monopoliserad detaljhandel och konkurrensutsatt partihandel bör dock undvikas. Det är därför ett krav att den konkurrensutsatta partihandeln i Systembolaget får bära sina kostnader så att inte bolaget otillbörligt utnyttjar den monopoliserade detaljhandeln i priskonkurrens med annan partihandel. Det bör därför ankomma på att inom ramen för sina konkurrensvårdande uppgifter uppmärksamma detta. I samband med förslaget om att ersätta partihandelstillstånden med en rätt att bedriva partihandel under vissa i lagen angivna förutsättningar föreslog regeringen i propositionen 1998/99:134 Vissa alkoholfrågor, m.m. att Systembolagets begränsade partihandelsrätt skulle vara kvar. Efter beslutet i lyder den nya lagtexten i 5 kap. 1 § tredje stycket numera. Detaljhandelsbolaget får inte bedriva annan partihandel än försäljning till dem som har serveringstillstånd. I propositionens författningskommentar (s. 181) anges att ändringen är föranledd delvis av den nya ordningen men också för att förtydliga att det inte är meningen att Systembolaget skall sälja varor i parti till andra Vissa bestämmelser i alkohollagen 83 De grundläggande tankarna från propositionen till alkohollagen gäller således fortfarande. Systembolagets hemställan om utökad rätt att bedriva partihandel har inget samband med önskemål om att konkurrera med andra partihand- lare. En strikt tillämpning av nuvarande regler medför emellertid olyckliga konsekvenser genom att returer av osålda partier inte är möjliga. Detta kan i förlängningen tvinga bolaget att makulera alkoholvaror som till slut inte är tjänliga för konsumtion. Dessa problem har ingen avgörande betydelse för Systembolagets verksamhet, men upplevs ibland som resursslöseri och att regleringen är onödigt stelbent. Eventuell rätt till s.k. återförsäljning av osålda partier och enstaka produkter till partihandlare drabbar inte andra aktörer på marknaden. I nästan samtliga fall en återförsäljning är aktuell skulle denna ske till samma partihandlare som en gång sålde varan till Systembolaget. Partihandlaren har då möjlighet att sälja varan vidare till sina andra kunder. Detta är vanligt förekommande inom de flesta andra affärsområden. Detaljhandelsbolaget måste planera för temporär lagerhållning av vissa säsongsvaror i butiker runt om i landet. Det gäller exempelvis glögg inför julhelgen, mousserande viner inför nyårshelgen och franska primörviner. Primörvinerna måste dessutom köpas redan vid skörden, innan försäljning av varan kan ske. Allmänhetens efterfrågan av dessa produkter varierar inte bara till annat utan även lokalt. Av naturliga skäl händer det därför av och till att Systembolaget har "förköpt" sig på vissa produkter. Om varorna inte kan avyttras genom den ordinarie verksamheten innebär detta ökade kostnader för bolaget i form av lager- och distributionskostnader samt t.o.m. i form av makulering. Begränsningen av Systembolagets partihandelsrätt har tillkommit för att undvika sammanblandning av monopoliserad detaljhandel och konkurrensutsatt partihandel och för att bolaget inte skall kunna bedriva konkurrerande verksamhet med andra partihandlare. Detta gäller naturligtvis fortfarande, men frågan är om den nuvarande regeln träffar mer än vad som är motiverat. Enligt mening faller återförsäljning av varor något vid sidan av partihandel i 84 Vissa bestämmelser i alkohollagen vanlig mening och synes inte kunna komma i konflikt med de önskemål som föranlett den nuvarande regeln. Några problem från konkurrens- synpunkt torde sålunda inte uppkomma om återförsäljning tillåts. Från alkoholpolitisk synpunkt synes detta betydelselöst. Enligt utredningens mening saknas därför skäl att motsätta sig att Systembolaget får sälja tillbaka enstaka partier och produkter till partihandlare. Utredningen föreslår alltså att från begränsningen av detaljhandels- monopolets partihandelsrätt undantas sådan returförsäljning, genom ett tillägg i 5 kap. 1 § tredje stycket. Detta väcker också frågan om de liknande behov som kan uppstå för en innehavare av serveringstillstånd. Utredningen menar att motsva- rande rätt till återförsäljning bör införas för dem genom ett tillägg i 4 kap. 1 §. Det förekommer vidare att kronofogdemyndigheter utmäter spritdrycker, vin och starköl efter beslut om indrivning av obetalda skulder. Med dagens regler kan kronofogdemyndigheten inte avyttra dessa drycker. Enligt utredningens mening bör denna myndighet ges rätt till att sälja sådana varor till någon som är berättigad att bedriva partihandel eller till Systembolaget. Detta kan lämpligen ske genom ett tillägg i 4 kap. 6 §. Utredningens förslag: Centralt skall endast finnas ett register över innehavare av serveringstillstånd m.fl. jämte försäljningsvolymer m.m., vilket är avsett för uppföljning och utvärdering samt statistik. Kommu- nerna ges ökade möjligheter att själva ta in uppgifter, bl.a. om domar i brottmål. I propositionen till alkohollagen (1994:95/89 s. 79 f) anfördes att avvecklingen av alkoholmonopolen för tillverkning och partihandel medförde att den nya myndigheten, Alkoholinspektionen, måste få tillgång till uppgifter för att rätt kunna bedöma en sökandes förutsätt- ningar för att erhålla ett tillverknings- eller partihandelstillstånd samt kunna utföra en effektiv och verkningsfull tillsyn. Dessutom skulle Alkoholinspektionen ta över samlade tillsynsansvar på alkoholområdet vilket krävde en bred informationsbas i den uppfölj- ande, rådgivande och vägledande verksamheten. Vissa bestämmelser i alkohollagen 85 mationssystem skulle därför omfatta samtliga tillståndshavare enligt alkohollagen, dvs. oavsett om tillståndet meddelats av Alkohol- inspektionen eller av en kommun. Ett tillståndsregister skulle därför föras hos den nya centrala tillstånds- och tillsynsmyndigheten. Med hänsyn till att registret för sin funktion bl.a. måste innehålla vissa känsliga personuppgifter ansåg regeringen att den grundläggande regleringen skulle tas in i själva alkohollagen. De centrala bestämmelserna om ovannämnda register finns i 12 kap. alkohollagen och lyder som följer. 3 § Registret får innehålla uppgifter om 1.den som har tillstånd, 2.den som har haft tillstånd, 3.den vars ansökan om tillstånd är föremål för prövning och 4.den som har ansökt om tillstånd men vars ansökan har avslagits, avvisats eller avskrivits. Regeringen får meddela föreskrifter om registrering av uppgifter i fråga om olika företrädare för en verksamhet. 4 § I registret får beträffande de som avses i 3 § första stycket 1 eller 3 registreras 1.uppgift om namn eller firma, person-, registrerings- eller organisa- tionsnummer, adress och telefonnummer, 2.uppgift om dom i brottmål, såvitt avser domstol, domsnummer, utgången i målet och tillämpade bestämmelser, 3.uppgift om förekomst av ärende hos polis- eller åklagarmyndighet, såvitt avser diarienummer eller motsvarande beteckning, 4.uppgift om registrering av mervärdesskatteskyldighet, punktskatte- skyldighet och upplagshavare enligt skattelagstiftningen, 5.uppgift om konkurser samt restförda skatter och avgifter, 6.uppgift om den verksamhet som tillståndet avser och om de villkor som har meddelats för denna, 7.uppgift om överträdelser av föreskrifter och meddelade villkor samt om utförda inspektioner och 8.i den utsträckning regeringen närmare föreskriver, annan uppgift som har särskild betydelse för handläggningen av ärenden enligt denna lag och inte utgör personuppgift av känslig natur. 86 Vissa bestämmelser i alkohollagen Uppgifter som avses i första stycket 2 och 3 får endast registreras i den mån de har betydelse för rätt till tillstånd enligt denna lag. I registret får beträffande den som avses i 3 § första stycket 2 eller 4 registreras uppgift som anges i första stycket 1 och 6. Dessutom finns bestämmelser om att uppgifter till registret får hämtas från andra statliga eller kommunala myndigheter och även för vissa ändamål får lämnas ut för samkörning med andra register. I alkoholförordningen (1994:2046) anges närmare vem och vad som får registreras: 6 § Alkoholinspektionen får, med de begränsningar som följer av 12 kap. 3 § alkohollagen (1994:1738), registrera uppgifter om följande företrädare för en tillståndspliktig verksamhet: 1.serveringsansvarig person enligt 6 kap. 3 § alkohollagen, 2.delägare i fåmansföretag eller i fåmansägt handelsbolag, 7 § Uppgift som avses i 12 kap. 4 § första stycket 2 alkohollagen (1994:1738) får registreras endast om tillståndshavaren eller sådan företrädare som nämns i 6 § i denna förordning har funnits skyldig till följande brott: 2.brott mot alkohollagen (1994:1738), 3.brott mot lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m., 4.brott mot lagen (1977:292) om tillverkning av drycker, m.m., 5.brott mot lagen (1977:293) om handel med drycker, 6.brott mot narkotikastrafflagen (1968:64), 7.brott mot lagen (1960:418) om straff för varusmuggling, 8.brott mot skattebrottslagen (1971:69), 9.brott mot lagen (1986:436) om näringsförbud, 10.brott mot lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, 11.brott mot lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, 12.brott mot 1 § andra stycket, 4 eller 4 a § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, 13.brott mot vapenlagen (1996:67), 14.brott mot vapenförordningen (1996:70), 15.brott mot livsmedelslagen (1971:511), 16.brott mot aktiebolagslagen (1975:1385), 17.brott mot lotterilagen (1994:1000), 18.brott mot lagen (1982:636) om anordnande av visst automatspel, Vissa bestämmelser i alkohollagen 87 19.brott mot ordningslagen (1993:1617), 20.brott mot lagen (1987:375) om förbud mot s.k. bastuklubbar och andra liknande verksamheter, 22.brott mot lagen (1960:419) om förbud i vissa fall mot införsel av spritdrycker, eller 23.brott mot lagen (1962:120) om straff i vissa fall för oriktig ursprungsdeklaration m.m. trädde personuppgiftslagen (1998:204) i kraft. Den ersatte datalagen (1973:289) som upphörde att gälla. Lagen bygger på och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgif- ter. Lagen är uppbyggd efter en s.k. hanteringsmodell med generella regler som skall täcka in alla tänkbara områden där personuppgifter kan förekomma. För svensk lagstiftning är detta något främmande, och regeringen anförde i propositionen 1997/98:44 (s. 37) att skall utnyttja sitt inflytande i Europeiska unionen för att försöka åstad- komma en annan ordning på detta område. Vad som då åsyftas är en s.k. missbruksmodell som i stället för generella regler tar sikte på oacceptabla intrång i den personliga integriteten. Regeringen har dock gjort den bedömningen att det f.n. inte går att genomföra EG-direktivet på annat sätt än enligt den s.k. hanteringsmodellen. Personuppgiftslagen omfattar både automatiserad behandling av personuppgifter och behandling av personregister. Särregler i annan lagstiftning tar över bestämmelserna i personuppgiftslagen. Med hänsyn till den omfattande särreglering vad gäller registeruppgifter som finns i svensk lagstiftning avser regeringen att påbörja ett anpassnings- och översynsarbete gällande befintliga registerförfatt- ningar. Detta kan få betydelse för t.ex. Alkoholinspek- tionens register. De i detta sammanhang mest intressanta paragraferna i personupp- giftslagen är följande. 9 § Den personuppgiftsansvarige skall se till att a)personuppgifter behandlas bara om det är lagligt, b)personuppgifter alltid behandlas på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed, c)personuppgifter samlas in bara för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål, d)personuppgifter inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket uppgifterna samlades in, 88 Vissa bestämmelser i alkohollagen e)de personuppgifter som behandlas är adekvata och relevanta i förhållande till ändamålen med behandlingen f)inte fler personuppgifter behandlas än som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen, g)de personuppgifter som behandlas är riktiga och, om det är nödvändigt, aktuella, h)alla rimliga åtgärder vidtas för att rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som är felaktiga eller ofullständiga med hänsyn till ändamålen med behandlingen, och i)personuppgifter inte bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. I fråga om första stycket d gäller dock att en behandling av person- uppgifter för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål inte skall anses som oförenlig med de ändamål för vilka uppgifterna samlades in. Personuppgifter får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskap- liga ändamål än som sagts i första stycket i. Personupp- gifterna får dock i sådana fall inte bevaras än vad som behövs för dessa ändamål. Personuppgifter som behandlas för historiska, statistiska eller veten- skapliga ändamål får användas för att vidta åtgärder i fråga om den registrerade bara om den registrerade har lämnat sitt samtycke eller det finns synnerliga skäl med hänsyn till den registrerades vitala intressen. 10 § Personuppgifter får behandlas bara om den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen eller om behandlingen är nödvändig för att a)ett avtal med den registrerade skall kunna fullgöras eller åtgärder som den registrerade begärt skall kunna vidtas innan ett avtal träffas, b)den personuppgiftsansvarige skall kunna fullgöra en rättslig skyldighet, c)vitala intressen för den registrerade skall kunna skyddas, d)en arbetsuppgift av allmänt intresse skall kunna utföras, e)den personuppgiftsansvarige eller en tredje man till vilken person- uppgifter lämnas ut skall kunna utföra en arbetsuppgift i samband med myndighetsutövning, eller f)ett ändamål som rör ett berättigat intresse hos den personuppgifts- ansvarige eller hos en sådan tredje man till vilken personuppgifterna lämnas ut skall kunna tillgodoses, om detta intresse väger tyngre än den registrerades intresse av skydd mot kränkning av den personliga integriteten. Vissa bestämmelser i alkohollagen 89 21 § Det är förbjudet för andra än myndigheter att behandla person- uppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om undantag från förbudet i första stycket. Regeringen får i enskilda fall besluta om undantag från förbudet i första stycket. Regeringen får överlåta åt tillsynsmyndigheten att fatta sådana beslut. Personuppgiftslagen innehåller i övrigt bestämmelser om behandling av personnummer, informationsskyldighet, säkerhetsåtgärder, skadestånd och straffbestämmelser m.m. Enligt 7 kap 17 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess för uppgift som har tillförts register som förs enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. I fråga om utlämnande av sådana uppgifter gäller bestämmelserna i den lagen jämte förordning. Bestämmelserna i 14 kap. sekretesslagen (om bl.a. uppgiftsskyldighet enligt lag eller förord- ning) gäller inte för nu aktuell sekretess. I 9 kap. 17 § sekretesslagen finns bestämmelser om sekretess bl.a. för uppgifter som förs enligt lagen (1998:621) om misstankeregister. Denna sekretess avser uppgif- ter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden. Utlämnande får endast ske om det står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. Vidare kan bestämmelsen i 14 kap. tillämpas. S.k. absolut sekretess gäller alltså endast för belastningsregistret. För samtliga uppgifter rörande brott måste dock också beaktas bestämmelserna i 5 kap. 1 § sekretess- lagen om sekretess för uppgift som hänför sig till bl.a. åklagar- och polismyndighets verksamhet för att utreda eller beivra brott. I lagen (1998:620) om belastningsregister finns bestämmelser om registrets ändamål och innehåll om vilka myndigheter som har rätt att få uppgifter från registret. Registret innehåller främst uppgifter om ådömda brottspåföljder. Av 6 § första stycket 4 framgår att regeringen kan föreskriva att andra myndigheter än de angivna skall ha rätt att få uppgifter för vissa slag av ärenden. I förordningen (1999:1134) om belastningsregister finns bl.a. sådana föreskrifter. I 11 § anges sålunda Alkoholinspektionen bland de myndigheter som har rätt att få ut uppgifter om brott som föranlett någon annan påföljd än penningböter. Detta gäller dels i ärenden om tillstånd enligt alkohollagen i fråga om den som ärendet gäller, dels i fråga om den som enligt 6 § alkoholförordningen är företrädare för en tillståndspliktig verksamhet. I lagen (1998:621) om misstankeregister finns bestämmelser om detta registers ändamål och innehåll samt om vilka som har rätt att få uppgifter ur registret. Detta register är inte strikt begränsat till 90 Vissa bestämmelser i alkohollagen Registret innehåller uppgifter om den som är skäligen misstänkt för brott mot och vissa andra brott. Uppgifterna skall gallras bl.a. om förundersökning eller åtal läggs ned. I 5 § finns motsvarande bestämmelser som i lagen om belastnings- register om att regeringen kan föreskriva att annan myndighet än de angivna kan få uppgifter ur registret för vissa slag av ärenden. Detta preciseras i förordningen (1999:1135) om misstankeregister. Av 3 § framgår sålunda att bl.a. Alkoholinspektionen har rätt att få ut fullständiga uppgifter ur registret i samma utsträckning som enligt förordningen om belastningsregister (se ovan). I skrivelser till och har Alkoholinspektionen hemställt om en rad förändringar i alkohollagen och alkoholförordningen avseende inspektionens register: –Även strafförelägganden skall få registreras och inte enbart domar i brottmål. –Överföring till registret skall få ske via automatisk databehandling och uppgifter som skall inhämtas från och Riks- skatteverket överföras löpande på elektronisk väg. –Uppgifter om ägarandel i fåmansföretag, näringsförbud, innehav av provianteringslager och F-skattesedel skall få registreras genom tillägg i alkoholförordningen samt som en följd av registreringen av F- skattesedel att uppgift angående mervärdesskatt i 12 kap. 4 § första stycket punkt 4 alkohollagen utgår. –Registret skall även omfatta huvudägare, fullmaktshavare och delgivningsbar person. Som ett led i samhällets strategi för samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten tillkallade regeringen en särskild utredare för att närmare utreda dessa frågor och komma med förslag på lämpliga åtgärder. Som särskild utredare utsågs landshövdingen i , , och utredningen antog namnet . Utredningen avlämnade huvudbetänkan- det Branschsanering och andra metoder mot ekobrott (SOU 1997:111) . Ett av utredningens förslag var att Alkoholinspektionen skyndsamt skulle upprätta det register som stadgas i alkohollag och -förordning samt att regler skulle införas om sambearbetning av Alkoholinspektionens register med utsöknings- registret, polisregistret och bolagsregistren. Resultatet av samkörning- arna skulle automatiskt skickas till kommunerna. Vissa bestämmelser i alkohollagen 91 Föreningen länsstyrelsernas alkoholhandläggare () ifrågasätter i skrivelse till Alkoholinspektionen behovet av ett centralt register med den omfattning det fick i alkohollagen. Man påpekar att registret har varit föremål för klagomål, och fortfarande efter det att bestämmelserna infördes i alkohollagen saknas uppgifter till personregistret. FLA menar att registret kan delas in i två delar; ett restaurangregister med restaurangens namn, adress, serve- ringstillstånd, organisationsnummer, restaurangnummer m.m. samt ett personregister med belastningsuppgifter för personer med betydande inflytande (PBI). Man menar att det är den sistnämnda delen som är den svåraste att få ordning på. FLA framför att ett av de främsta syftena med kommunernas övertagande av tillståndsgivning och tillsyn var att effektivare utnyttja kommunens kunskaper och kontakter på det lokala planet. Det tänkta registret och dess hantering går stick i stäv med dessa intentioner. Ett av de stora problemen är enligt FLA svårigheten att hålla "personregisterdelen" aktuell. FLA menar därför att kontroll av tillståndshavare m.m. mot andra myndigheter sköts bättre lokalt, vilket också de flesta kommuner redan har upptäckt. FLA föreslår att alkohollagen och -förordningen ändras så att restaurangregistret endast kommer att innehålla relevanta uppgifter för bl.a. statistiska ändamål. Ett sådant register har nationell betydelse för att bl.a. kunna följa alkoholserveringens utveckling. Regeringen har överlämnat betän- kande samt övriga skrivelser till för närmare utredning. I huvudbetänkandet (SOU 1997:111 s. 134 f) anför Branschsanerings- utredningen angående det centrala registret: I tillsynsarbetet har kommunen behov av information från samma källor som när ett tillstånd ges, dvs. från polisregistret, utsökningsregistret och bolagsregistren.