sou · GOB375 · 2001-01-01 00:00:00 — Till statsrådet och chefen för Genom beslut bemyndigade regeringen chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att klarlägga det statliga åtagandet på formgivnings- och designområdet. fastställdes direktiv för utredningen (Dir. 1999:9). Med stöd av bemyndigandet utsågs undertecknad statssekreteraren som särskild utredare av nämnda frågor. Utredningen har fått namnet Form- och designutredningen. Som utredningssekreterare förordnades fr.o.m. högskolelektor samt civilekonom . Den senare entledigades fr.o.m. och ersattes fr.o.m. av byrådirektör . Form- och designutredningen publicerade del- betänkandet Mötesplats för form och design (SOU 1999:123). Jag får härmed överlämna slutbetänkandet Statens insatser för form och design (SOU 2000:75). Mitt uppdrag är därmed avslutat. Bakgrund till slutbetänkandet ...................................................... Designpolitik ur ett internationellt perspektiv............................ 3.1Designfrågornas hantering i de nordiska Designpolitik i övriga ........................................... Designpolitik i övriga världen .......................................... Designpolitikens olika inriktningar ................................ De statliga insatsernas inriktning och omfattning.................... De statliga målen inom form- och designområdet.......... Vad gör staten för att nå målen och vilka är de 4.2.1 Tre statliga myndigheters koppling till form- och designområdet..................................... Skapa och erbjuda god utbildning .................................. 4.3.1 Statliga designutbildningar på högskolenivå....... 4.3.2 Utbildning i grund- och gymnasieskola............... Utbildning och SVID........................................... Den statliga upphandlingen ............................................ 4.4.1 Ett instrument för den statliga form- och 4.4.2 Delegationen för ekologisk upphandling ............ 4.4.3 Lokala investeringsprogram och design.............. 4.4.4 Ett nationellt uppdrag till Föreningen Skapande av mötesplatser............................................... 4.5.1 bidrag till bild- och 4.5.2 SVID:s arbete med kontakt och rådgivning ........ Museer och utställningar ..................................... Stimulans till svenskt internationellt deltagande............ 4.6.1 Svenska Institutets internationella form- och Ekonomiskt stöd till vissa utövare.................................. 4.7.1 Bildkonstnärsfondens bidrag till bild- och 4.7.2 Stiftelsen ger bidrag till Slutsatser – bilden är splittrad ........................................ Arkivens betydelse för designområdet....................................... Informationssamhällets beroende av arkiv ..................... Arkivens förändrade roll................................................. Arkivens material är råvaror........................................... Den egna historien .......................................................... Behovet av designhistoriska arkiv .................................. 5.7.1 Arkiv för Svensk Formgivning............................ Regional fördelning av ansvaret ..................................... Behov av specialiserade arkiv ........................................ Bakgrund till förslagen – designens många roller .................... En demokratisk tradition................................................. Formens betydelse för våra sinnen ................................. Form och design har beröringspunkter med Även inredningar är kulturhistoria ................................. Skilda villkor för formgivare, designer och Form och design i skolan................................................ Utbildningen av designer och formgivare ...................... 6.9Designforskning med inriktning på samhälle, miljö Stödet till enskilda utövare ............................................. Design och den internationella arenan ........................... Design runt om i landet................................................... Samverkan och flexibilitet.............................................. 6.13.1 Statens samverkan med andra aktörer ................. Det offentliga rummet..................................................... 6.14.1 Inflytande över arbetsplatsen............................... 6.14.2 Vikten av professionalism................................... 6.14.3 Att förtydliga identiteten ..................................... 6.14.5 – ett exempel.......................... Ambassaden och residenset i ............................... Överväganden och förslag........................................................... En strategi för statens förebildlighet............................... 7.1.1 Initiera undervisning kring upphandling ............. 7.1.2 Skapa förutsättningar för att ta till vara och 7.1.3 Uppmärksamma och använd formens arenor ...... 7.1.4 Engagera formgivare och designer...................... Förändrad organisation inom form- och 7.2.1 Inrätta ett form- och designråd ............................ 7.2.2 Inrätta regionala formcentra ................................ Utbildningens centrala roll ............................................. 7.3.1 Ett fortsättningsuppdrag till ...... 7.3.2 Ett forskningsprogram för form- och designområdet med ekologisk inriktning ............ Svenska institutets verksamhet – en del av 7.4.1 En översyn av fördelningen av Svenska 7.4.2 Fakta om svensk design – ett översättnings- 7.5Uppdrag till – ett branschprogram för form- och designområdet ................................................ Beakta behovet av designhistoriska arkiv....................... Finansiering av förslagen................................................ 7.7.1 Ekonomiska konsekvenser .................................. 7.7.2 Förslaget om regionala formcentra...................... 7.7.3 Förslaget om ett forskningsprogram med 7.7.4 Förslaget om att inrätta ett översättnings- bidrag för litteratur om svensk formgivning 7.7.5 Förslaget om ett uppdrag till ........... Konsekvenser av förslagen ............................................. Myndigheter och organisationer som har fått Denna utredning behandlar statens insatser för formgivning och design. Form- och designfrågor har fått en större upp- märksamhet i samhället. tog regeringen initiativ till en arbetsgrupp i för att sammanhållet belysa arki- tektur-, form- och designområdet. Regeringen ville genom detta lägga grunden för ett handlingsprogram för detta område. Arbets- gruppens arbete ledde fram till en proposition, Framtidsformer – handlingsprogram för arkitektur, formgivning och design, som presenterades . Regeringen bedömde emellertid att form- och designfrågorna inte blivit tillräckligt beaktade i handlingsprogrammet. Behovet av att belysa form- och designområdet kvarstod. Mot den bakgrunden tillsatte regeringen denna enmansutredning för att vidareutveckla den statliga form- och designpolitiken. Uppdraget är i korthet att ge en samlad bild och göra en utvärdering av statens insatser inom form- och designområdet. Vidare skall förslag lämnas till omfattning och inriktning på statens åtagande på formgivnings- och designområdet. I de fall förslagen skulle innebära ett ökat statligt åtagande skall dessa finansieras genom omfördelningar. En första del i detta arbete presenterades . I denna behandlade jag musei- och utställningsverksamheten inom området och gav förslag på en central mötesplats för form och design, samt på en tävling under . I mitt uppdrag har ingått att beskriva och analysera internationella förebilder inom formgivnings- och designområdet och lyfta fram goda exempel. Jag har därför gjort en översiktlig genomgång av form- och designinsatser i ett antal länder. Av den framgår att man i allt fler länder inser vikten av att stödja design som kulturyttring, som stöd till näringslivet och som ett medel för internationell profilering. En viktig framgångsfaktor förefaller vara att det finns en tydlig statlig strategi samt att representanter för form- och designvärlden aktivt deltar i processen kring hur strategin skall förverkligas. De statliga insatsernas inriktning och omfattning I mitt uppdrag har också ingått att kartlägga och analysera de resultat som uppnåtts genom det befintliga statliga åtagan- det på formgivnings- och designområdet samt att analysera om det statliga stödet till institutioner och organisationer inom området fördelas ändamålsenligt i enlighet med de mål som fastställt för formgivnings- och designområdet. Formens och designens roll som betydelsefull kulturyttring är fastlagd av . Likaså har designens betydelse för närings- livet uppmärksammats. Likväl belastar form- och designverksam- heten en mycket liten del av statsbudgeten, även om det är många aktörer som har inflytande över medlens användning. Jag har gjort en kartläggning av alla de insatser staten gör för att uppnå de form- och designpolitiska målen. Kartläggningen visar att staten avsätter sammanlagt för detta. Exkluderar man utbildningsväsendet begränsas summan till , ett belopp som hanteras av flera departement, och som sedan disponeras av ett antal myndigheter, statliga stiftelser samt fristående organisationer. Förutom på utbildning fördelas resurserna på sådant som före- tagsutveckling, musei- och utställningsverksamhet samt interna- tionellt utbyte och andra internationella insatser. Därutöver strävar staten efter att agera förebildligt i hanteringen av form och design i sin egen verksamhet. Ett centralt instrument för detta är den offentliga upphandlingen. Utbildningsväsendet är en grundbult. En fungerande och kvalitativt god utbildning är en förutsättning för att alla de mål som staten har formulerat för form- och designområdet skall kunna uppfyllas. Form- och designutbildningen har en stor geo- grafisk spridning och finns på ett betydande antal högskoleorter. Dessutom ges den allt större utrymme inom framförallt gymnasie- skolan. Ett viktigt område för staten är att stimulera olika former av möten. Genom dem kan målen nås om att formgivning och design skall ges förutsättningar för en positiv utveckling och att intresset för formgivning och design skall öka. Mötesplatserna måste dock utvecklas. Det finns ännu ingen central statlig institution som håller samman och representerar form- och designområdet. Även mötet mellan formen och näringslivet är delvis outvecklat; både vad gäller organisation och finansiering. Särskilt tydligt är detta på regional nivå. Regeringen har dessutom uttryckt en ambition om att svensk form och design skall utvecklas i internationellt samarbete. Det saknas en tydlig strategi för hur detta skall ske. Dessutom avsätts medel för att dela ut bidrag och stipendier till både organisationer och individer. Detta ekonomiska stöd är inte kopplat till vissa uppdrag, utan disponeras relativt fritt inom vissa ramar. Stödet riktar sig främst till verksamma inom konst- hantverksområdet. Statens upphandling motsvarar av BNP och därmed har staten goda möjligheter att påverka utbudet på marknaden. Genom att inte prioritera kortsiktiga ekonomiska lös- ningar framför kvalitet och skönhet kan staten medverka till att svenska produkter präglas av hög kvalitet och att intresset för formgivning och design stärks och breddas. Den offentliga upp- handlingen måste emellertid utvecklas; alltför stor del av den sker utan tillräcklig upphandlingskompetens. har emeller- tid vissa åtgärder vidtagits för att utveckla den offentliga upp- handlingen. Slutsatsen av kartläggningen av de statliga insatserna är att form- och designpolitiken omfattar relativt små ekonomiska medel samt att den organisatoriska grunden är svag. Det finns ingen enskild myndighet som har i uppdrag att genomföra form- och designpolitiken. För alla de myndigheter som på olika sätt har kopplingar till området utgör form- och designfrågorna endast en del av verksamheten. Jag hävdar därför att det är ett grundläggande problem för sta- ten att det saknas en myndighet med särskilt ansvar för att priori- tera, initiera och samordna insatser i syfte att förverkliga de över- gripande form- och designmålen. Flera av mina förslag tar sikte på detta. En strategi för statens förebildlighet Mot den bakgrund som jag ovan beskriver föreslår jag att rege- ringen etablerar en strategi för statsförvaltningen, innehållande konkreta åtgärder, för att uppnå målet att vara förebildlig i hur man hanterar form och design i sin egen verksamhet. De förslag jag tar upp rör upphandling, hur staten tar till vara de miljöer man har, behovet av arenor i och utomlands, samt möjligheter för unga formgivare att engageras i olika offentliga sammanhang. En fråga för denna utredning har varit hur statens upphandling av varor och tjänster kan utvecklas för att främja god formgivning och design. När det gäller upphandlingen föreslår jag därför att regeringen initierar och utvecklar upphandlingskurser som tar upp betydelsen av formgivning och design. Dessa kurser bör kunna utvecklas av () och Föreningen . Vidare bör strategin för statens förebildlighet omfatta hur stats- förvaltningen tar till vara och bevarar sina egna miljöer. För detta syfte föreslår jag att det skapas en slags manualer med uppgifter om med vad lokalerna var inredda vid deras tillkomst, av vem och när, samt med information om eventuella förändringar som skett över tiden. Avsikten är att manualen skall ge en uppfattning om de tankar kring material, form, färg, etc. som arkitekten/inrednings- arkitekten ville skulle komma till uttryck i miljön. Formgivning och design bör inte enbart visas upp på särskilda arenor. egna lokaler skulle i större utsträck- ning kunna användas för detta. En viktig del i strategin om statens förebildlighet är därför att staten i sina egna miljöer visar upp goda exempel på svensk formgivning och design. Detta gäller såväl de inhemska myndigheterna som de internationella, dvs. ambassader och konsulat. Tävlingar är ytterligare en viktig del i en statlig strategi om förebildlighet. Genom att initiera tävlingar rörande olika typer av gestaltningsprojekt kan staten skapa uppmärksamhet kring sin egen förebildlighet. I tävlingarna är det möjligt att tydligt visa vad som premieras och varför detta premieras. Ett form- och designråd I mitt uppdrag ingår att lämna förslag på hur samverkan inom form- och designområdet kan utvecklas mellan myndigheter, stat- ligt finansierade institutioner och icke-statlig verksamhet. Jag föreslår att det inrättas ett form- och designråd. Rådets uppgift är att fungera som ett rådgivande organ åt i första hand Kulturministern, som har ett övergripande ansvar för form- och designpolitiken. Kulturministern föreslås leda rådet, som skall ha representanter för både form- och designinstitutioner och närings- livet. Totalt bör cirka 15 ledamöter ingå. Utredningen framhåller att ett av form- och designpolitikens grundläggande problem är att det saknas en myndighet med sär- skilt ansvar för att initiera samordnade insatser. Mot den bak- grunden betonas vikten av att Mötesplatsen, som presenterades i delbetänkandet (SOU 1999:123), har en samordnande roll för form- och designpolitiken på myndighets- och organisationsnivå. Ytterligare ett exempel på samverkan mellan myndigheter, statligt finansierade institutioner och icke-statlig verksamhet är de regio- nala formcentra som jag föreslår. Jag har konstaterat att den statliga regionala form- och design- verksamheten är outvecklad. Det finns en rad olika form- och designverksamheter, men de är dåligt samordnade och de verkar under olika ekonomiska förutsättningar. Utredningen lyfter fram Stiftelsen Svensk Industridesign (SVID), frågor (NFH), Föreningen . Även konsthantverket har viss regional närvaro genom konsthantverkskooperativen. Till detta kommer den regionala musei- och utställningsverksamheten som utgörs av länsmuseerna m.fl. Utredningen pekar på att det finns betydande vinster att göra genom att samordna form- och designverksamheterna samt att dessutom samordna dessa med det företagsinriktade stödet. Det senare utgörs av exempelvis industriella utvecklingscentra (IUC), nyföretagarcentra, växthus för företag, ALMI:s regionalkontor, exportcentra, kooperativa utvecklingscentra, m.fl. Utredningen föreslår därför att det i varje län bör inrättas ett regionalt formcentrum, som skall rymma form- och designkompe- tens, företagsrådgivning och andra närbesläktade verksamheter. Formcentrumet knyter samman uppgifter från verksamheter som är åtskilda och centrumet skall ansvara för att i regionen koordinera rådgivning, utbildning/information och utställningar. På så sätt kan stödet till företagsutveckling bli effektivare och den regionala form- och designverksamheten utvecklas. Särskilt det senare är en förutsättning för att Handlingsprogrammet skall få genomslag i hela landet. Kostnaden för detta uppgår till och skall finansieras genom att resurser överförs från det samlade stat- liga företagsstödet. Utredningen lyfter fram utbildningsväsendet som både en förut- sättning för, och en naturlig del av, form- och designpolitiken. Utan en fungerande och kvalitativ utbildning minskar förutsätt- ningarna för övriga statliga form- och designverksamheter. Utredningen har i förslagsdelen särskilt fokuserat den högre utbildningen. Två förslag lämnas. Det första gäller ett uppdrag till . Verket bör, som en fortsättning på sin tidigare utredning om designutbild- ningarna i , göra en översyn över behovet av design- utbildningar i och hur kvaliteten i dessa utbildningar skall säkerställas. En viktig del gäller tillgången på kompetenta lärare inom form- och designutbildningen. Det andra förslaget syftar till att stimulera forskning med utgångspunkt i designkompetens, eftersom i direktiven har ingått att belysa formgivnings- och designområdets betydelse för en ekologiskt hållbar utveckling, samt ange hur sambanden mellan dessa områden kan förstärkas. Utredningen föreslår att det inom ramen för det blivande för samhällsbyggande, areella näringar och miljö samt Verket för Innovationssystem bör avsättas resurser för forskningsprogram med ekologisk inriktning. Forskningspro- grammen bör innehålla projekt kring produktutveckling, som dels är tvärvetenskapliga och har ett tydligt fokus på miljökonse- kvenserna under produktens hela livscykel (från utvinning till återvinning), dels innebär utveckling av metoderna för att beskriva och analysera miljökonsekvenser för produkters hela livscykel. Syftet är att både stärka designkårens kunskaper om detta område och att utveckla metoder för att beskriva och utvärdera miljökonsekvenser i samband med produktutveckling. Svenska institutets verksamhet – en del av Sverigebilden har slagit fast att formgivning och design skall vara ett av de områden som använder internationellt för att profi- lera sig. har omvärldens intresse för svensk design ökat markant, vilket bland annat har medfört att förväntningarna på vuxit. har institutet emellertid mycket begränsade resurser i förhållande till detta växande intresse. behöver därför ökade resurser för form- och designverksamhet. I mitt uppdrag har ingått att diskutera Svenska institutets verk- samhet och även ge synpunkter på andra områden än utställningar. Mot den bakgrunden föreslår utredningen att regeringen inom ramen för anslaget till styr om medel för att stärka svensk form och design i , och Nord- . Svenska institutets förlag bör dessutom ges ett speciellt ansvar för att publicera och sprida litteratur och information om svensk design, formgivning, arkitektur och svenskt konsthantverk på andra språk. Utredningen föreslår att regeringen, i samband med omfördelningen av SI:s medel, inrättar ett översättningsbidrag på . Bidraget riktar sig till form- och designskribenter för översättning av facklitteratur och fackartiklar, enligt samma modell som finns för skönlitteratur. Ett branschprogram för form- och designområdet Utredningen har erfarit att de internationella kanalerna för svensk form- och designkompetens är relativt outvecklade. Det finns såle- des en internationell potential i branschen om dessa kanaler skulle utvecklas. har till uppgift att initiera, planera, samordna, marknadsföra och genomföra åtgärder för att främja svensk export. Detta rymmer bland annat s.k. Sverigemanifestationer, vilka syftar till att marknadsföra nationen . Svensk form- och design lyfts ofta fram som ett medel för sådana manifestationer. Staten och näringslivet har här ett gemensamt intresse. Utredningen föreslår därför att tar initiativ till ett branschprogram för form- och designområdet. Tillgång till designhistoriska arkiv I min kartläggning av arkivsituationen på området konstaterar jag att det finns luckor i ansvaret för att bevara och förvara dokumen- tation rörande den svenska tillverkningsindustrin och de därmed förknippade designhistoriska aspekterna. Särskilt bristfällig är dokumentation om det som tillverkats och hur det tillverkats, dvs. själva produkterna och orsakerna till varför de blev som de blev. En djupare förståelse för det industrihistoriska kulturarvet måste också inbegripa produktionen och resultatet av denna. Utredningen föreslår därför att ges i uppdrag att undersöka hur det designhistoriskt intressanta material som finns spritt på olika platser i landet kan säkerställas samt göras tillgängligt för publik och pedagogisk verksamhet. bör särskilt uppmärksamma att detta material till stor del utgörs av tredimensionella modeller och prototyper. En statlig form- och designpolitik måste, precis som annan politik, både präglas av långsiktighet och en beredskap för de behov som uppstår i samtiden. För att form- och designområdet skall kunna komma till sin rätt och utvecklas på ett fruktbart sätt, krävs fungerande strukturer. Det behövs också öppenhet och flexibilitet. Formens språk och uttryck är nämligen stadda i ständig föränd- ring. Sådan är form- och designområdets natur. Generation efter generation av designer och konsthantverkare har på olika sätt sökt gestalta något som de upplevt som sannare, bättre, vackrare, mer spännande eller utmanande. Alla dessa strävanden har gjort avtryck i vår miljö. Spåren berättar om värderingar och ambi- tioner. Samtid och framtid vävs samman. En grovt förenklad historieskrivning visar att det vid handlade om att ge tingen en ändamålsenlig och ärlig gestaltning inspirerad av naturen, om att skapa vack- rare och bättre vardagsvaror för arbetarklassen, om att åstadkomma något elegant och hantverksmässigt raffinerat, om att producera något som såg industriellt tillverkat ut och som var funktionellt, något som utstrålade hant- verksomsorg, materialkänsla och trivsel. startade under det senare decenniet ett grundligt studium av familjernas behov av bättre bostäder och bohag. låg fokus på bohagsvarorna. Först kom en ny yrkeskår, som kallade sig industri- ella formgivare eller industrial designers. En designer skulle kunna bygga modeller, behärska teknik, funktion, materialkun- skaper och de konstnärliga utrycksmedlen. Teknik och form skulle samverka för att åstadkomma ett nytt dynamiskt uttryck, som signalerade fart och maskinestetik. Under samma decennium inleddes också forskningen om hur ting borde vara utformade för att passa människans fysik, rörelse- mönster, muskler och uppfattningsförmåga. Men begreppet ergo- nomi slog igenom i först och blev en självklar del av designkompetensen. Fler kunskapsområden som ekonomi, design management, ekologi och informationsteknologi har införlivats i designspecialiteten. Även studiokonsthantverket är till stor del en efterkrigsföre- teelse. På de konsthantverksverkstäder som tidigare existerade, fanns oftast flera hantverkare, vilka var och en hade sin speciella uppgift. och framåt har konsthantverkarna profi- lerat sig som allkunniga mikroföretagare, som själva behärskar samtliga moment i tillverkningsprocessen, från bearbetning av råvaran till färdigt bruksting eller konstobjekt. Kvalitet och smak i förändring