sou · GOB32 · 2001-01-01 00:00:00 — Enligt vår mening bör man i stället snegla på lagen om ekonomiska föreningar och införa en motsvarighet till den lagens ettårsregel beträf- fande verkställigheten. Liksom för ekonomiska föreningar gäller be- träffande bostadsrättsföreningar att ett beslut om ändring i stadgarna inte får verkställas förrän registrering har skett, 9 kap. 25 § BRL. Men som tidigare nämnts finns inget krav på att insatserna skall anges i 292 .UDYHQ I|U YLVVD Ett krav bör därför ställas upp på att beslut om sänkning av insatserna skall anmälas för registrering hos Patent- och registrerings- verket. Beslutet bör sedan inte få verkställas förrän efter registre- ringen. En sådan regel innebär en viss förstärkning av kapitalskyddet. Bor- genärerna får en varning och har möjlighet att avveckla sina af- färskontakter med föreningen inom året. Man undviker också onödiga kostnader och byråkrati i form av processer o.d. Ettårsregeln bör avse endast sänkningar av VDPWOLJD insatser. Det är typiskt sett de besluten som är farligast för borgenärerna. Om endast vissa insatser sänks träffas de oftast av bestämmelserna i 9 kap. 16 § första stycket 1 BRL. Sänks inte samtliga insatser och är den nämnda punkten inte tillämplig, torde det regelmässigt röra sig om sänkningar av enstaka insatser, t.ex. för att en större lägenhet har blivit två. Skill- nader mellan insatserna kan också angripas med stöd av likhetsprinci- pen, se avsnitt 20.1.1. Även om syftet med dessa bestämmelser och principer inte är att skydda borgenärerna innebär de, liksom det faktum att bostadsrättshavare typiskt sett inte accepterar otillbörliga förmåner för vissa andra bostadrättshavare, ett skydd för borgenärerna också. bedömer därför att risken för kringgåenden är mycket liten, även om endast sänkningar av VDPWOLJD insatser omfattas. På samma sätt som vi i det förra avsnittet angav när det gäller höjningar av insatserna är det viktigt att inte låta beslut i onödan omfattas av särskilda beslutsord- ningar. 9nU EHG|PQLQJ Det finns inte skäl för några ytterligare ändringar beträffande de typer av beslut som skall omfattas av särskilda krav. Som framgått av redogörelsen för gällande rätt finns särskilda krav även för ett antal andra beslut. Enligt våra direktiv skall vi överväga om dessa krav är för stränga. Vi skall också överväga om särskilda krav bör införas för någon typ av beslut där sådana krav inte finns . Men utöver vad som redan har nämnts har inget framkommit som på- kallar ändringar beträffande majoritetskraven för olika typer av beslut eller utformningen i övrigt av dessa bestämmelser. *HQRPI|UDQGHW 293 Våra förslag avser tre olika block; nämligen ekonomiska planer m.m., bostadsrättshavarens rättigheter och skyldigheter samt särskilda krav på vissa beslut. I det följande tar vi upp samtliga förslag inom de tre blocken och diskuterar i vilken utsträckning de har några ekonomiska konsekvenser. Därefter uppmärksammar vi frågan om förslagen kan ha några andra sådana konsekvenser som utredningar bör uppmärksamma. Slutligen tar vi upp ikraftträdandet och övergångsbestämmelser. I 14 § kommittéförordningen (1998:1474) ges kommittéer och utred- ningar vissa uppgifter beträffande redovisning av de ekonomiska kon- sekvenserna. För det fall förslagen i ett betänkande påverkar kostna- derna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, skall en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, skall dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och in- täktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, skall kommittén föreslå en finansiering. (NRQRPLVND SODQHU P P Beträffande upprättande av ekonomisk plan och kostnadskalkyler får föreningen respektive intygsgivaren ett par nya uppgifter. Föreningen skall foga en ekonomisk prognos och en känslighetsanalys till planen eller kalkylen. Intygsgivaren skall vid intygsgivningen ange vilka handlingar denne tagit del av. De nya uppgifterna är mycket begränsa- de. Den ekonomiska prognosen och känslighetsanalysen b ygger på siff- ror som redan finns i planen och skall utgöra underlag för intygsgiva- rens bedömningar. Intygsgivarnas uppgifter vid intygsgivningen preci- seras, vilket i flera avseenden förenklar intygsgivningen. 294 *HQRPI|UDQGHW inte se att dessa förslag har några generella ekonomiska konsekvenser för föreningarna, staten eller någon annan. Detsamma gäller förslaget att ingen av intygsgivarna skall få ha någon koppling till projektet. För- slagen innebär sammantaget en uppstramning av intygsgivningen. Därmed kan själva intygsgivningen komma att fördyras i vissa projekt jämfört med om ändringarna inte införs. Men det blir i så fall i motsva- righeter till sådana projekt där vi bedömt att det är en svaghet med da- gens system att intyg lämnats, se avsnitt 4.3. En fördyring av själva intygsgivningen i de fallen är närmast ett tecken på att våra förslag får den tilltänkta effekten. Att en intygsgivare beträffande ett ekonomiskt ohållbart projekt kräver ändringar, vilket i sin tur kan fördyra intygs- givningen, kan innebära stora besparingar. Fördyringen av själ- va intygsgivningen kan räknas i tusenlappar. En konkurs i ett ekono- miskt ohållbart bostadsprojekt kan däremot innebära miljonförluster. Vi har föreslagit en bestämmelse där intygsgivarnas skadestånds- ansvar preciseras. Vilket ansvar intygsgivarna har är något osä- kert. Vår bedömning (se avsnitt 8.3.4) är dock att mycket talar för att den föreslagna bestämmelsen inte torde innebära något direkt nytt an- svar. Därmed kan vi inte heller se att bestämmelsen bör fördyra intygs- givningen eller ge upphov till ett ökat antal processer. När det gäller risken för processer finns minst lika goda möjligheter att ett klarläg- gande verkar i riktningen att förhindra processer. Förutsättningarna för meddelande, förlängning och återkallelse av intygsgivares behörighet föreslår vi skall preciseras. Vi föreslår också att institutet varning skall införas beträffande intygsgivare. Dessa åt- gärder anser vi vara ägnade att förbättra och inte minst förenkla Bover- kets arbete som tillsynsmyndighet. får en ny arbetsuppgift genom vårt förslag att verket skall godkänna de intygsgivare som före- ningen utsett. Givetvis innebär prövningen av om godkännande skall lämnas ett merarbete jämfört med . Antalet ärenden kan dock inte för- väntas bli särskilt stort. Enligt de uppgifter vi har fått från om antalet registrerade ekonomiska planer (se avsnitt 7.3.1) kan man förvänta sig att antalet ärenden kommer att vari- era beroende på konjunkturläget i byggbranschen, men ligga någon- stans mellan 300 - 400 ärenden . I detta antagande ligger att, i flertalet fall när kostnadskalkyler används, en ansökan beträffande in- tygsgivare för den ekonomiska planen kommer att göras . Vårt förslag är sådant att den prövning som skall göra är mycket enkel. Ett skäl för denna ordning är att undvika långa handläggningsti- der. Men enkelheten har positiva effekter i kostnadshänseende också. I minnet skall vidare hållas att redan enligt gällande rätt är till- synsmyndighet. En del av det arbete som utförs genom prövningen av *HQRPI|UDQGHW 295 föreningsbeslutet bör kunna ha positiva effekter på tillsynen i övrigt och i viss mån innebära arbetsbesparingar. arbete med tillsyn har, som utvecklats i avsnitt 8.3.5, varit begränsat. Men det har som verket också vidgått mycket berott på att tillsynen inte haft den omfattning som den borde haft. Sammanfattningsvis innebär våra förslag för del att ver- ket får en ny uppgift, men att denna är av begränsad omfattning samti- digt som våra andra förslag som berör verket är ägnade att un- derlätta tillsynsarbetet. har gjort bedömningen att den nya uppgiften skall kunna utföras inom ramen för de befintliga anslagen. %RVWDGVUlWWVKDYDUHQV UlWWLJKHWHU RFK VN\OGLJKHWHU Beträffande bostadsrättshavarens rättigheter och skyldigheter lämnar vi ett antal förslag där avsikten är främst att precisera eller något förändra gränsdragningar. Detta gäller förslagen att utmönstra begreppet stam- ledning, att precisera när lägenheten får förändras samt att ändra ansva- ret för ventilationskanaler, gränsen mellan partiell och total sublokation och förutsättningarna för andrahandsupplåtelse. De förslagen kan vi inte se medför några påvisbara ekonomiska konsekvenser. Detsamma gäller våra förslag att ge föreningen tillträde till bostadsrättshavarens lägenhet i ytterligare två situationer och att ta bort möjligheten till muntlig uppsägning. Vi föreslår nya regler om störningar i boendet. Sådana störningar kan ytterst medföra att nyttjanderätten förverkas. Vi föreslår vidare att upprepade betalningsförseningar skall kunna medföra att rätten till återvinning är förlorad. Man kan tänka sig att dessa förslag resulterar i några fler mål om förverkande. I minnet bör dock hållas att det är möjligt att säga upp en bostadsrättshavare som stör. När det gäller upprepade betalningsförseningar har vi gjort bedömningen att de nya bestämmelserna främst kommer att få betydelse i förebyggande syfte, se avsnitt 16.2.1. Vi föreslår förlängda förverkande- och återvin- ningsfrister. Vidare föreslår vi att föreningen skall underrätta en bo- stadsrättshavare som är försenad med betalningen av årsavgiften om möjligheten till återvinning samt att rätten till återvinning skall finnas kvar även om betalning inte har erlagts inom återvinningsfristen och detta beror på sjukdom eller liknande och betalning erläggs inom viss . Dessa bestämmelser är ägnade att motverka förver- kanden. Vi kan därför inte se att dessa förslag som alla ytterst tar sikte på förverkande totalt sett innebär någon ökad måltillströmning eller ger upphov till andra kostnader. 296 *HQRPI|UDQGHW Vid störningar i boendet föreslår vi också att föreningen i normal- fallet skall skicka en underrättelse till socialnämnden. Förslaget i sig ger inte socialnämnden några nya uppgifter mer än att ta emot under- rättelsen. Vi kan därför inte se att förslaget ger några konsekvenser som skulle kunna ge upphov till ökade kostnader för socialnämnderna. Nämnas kan att man inte när ordningen infördes för hyresrätter räknade med några sådana konsekvenser (prop. 1992/93:115 s. 29). Vårt förslag att ge föreningen rätt att avhjälpa vissa brister på bo- stadsrättshavarens bekostnad kan visserligen öka antalet fall där bo- stadsrättshavaren får betala. Men detta rör sig om fall där detta är den riktiga utgången och där föreningen annars hade fått betala. Vår be- dömning är därför att i den mån förslaget har några ekonomiska kon- sekvenser så handlar det om omfördelningar i fråga om vem som får betala av föreningen eller bostadsrättshavaren och möjligen att man i några fall undviker onödiga tvister. Bostadsrättshavaren ges, enligt vårt förslag, en vidgad rätt att depo- nera årsavgiften hos . Den konsekvens detta i huvudsak kan väntas ge är att länsstyrelserna får en ny arbetsuppgift. Frågan är då hur stor denna kan förväntas att bli. Följande statistik kan nämnas avseende länsstyrelsernas nuvarande deponeringsverksamhet (siffror ur Statskontorets promemoria 1998-07- 29 Länsstyrelsernas framtida deponeringsverksamhet). Det totala anta- let ärenden varierade mellan drygt 1 200 och 1 400. Det gällde alltså alla typer av depositioner som kan göras hos länsstyrelserna. De tre storstadslänen svarade för drygt hälften av ärendena. Hyresdeponeringarna utgjorde mellan av det totala antalet ärenden. I Statskontorets promemoria gjordes uppskattningen att den totala resursinsatsen beträffande samtliga deponeringsformer utgjorde högst tio årsarbetskrafter för hela landet. Denna resursinsats angavs vara för- delad på ett 100-tal personer. Först kan då konstateras att hyreslägenheterna utgjorde av lägenhetsbeståndet medan bostadsrättslägenheterna utgjorde (statistik framtagen av för Bover- kets räkning). Antalet bostadsrätter torde således vara drygt en tredjedel – – jämfört med antalet hyresrätter. Hyresdeponeringarna utgör av det totala antalet deponeringsärenden. Det inne- bär att sett endast till dessa siffror bör införandet av en rätt till deposi- tion för bostadsrätter medföra en ökning av resursinsatserna på . Det finns emellertid fler begränsande faktorer. Rätten till deposition är begränsad till fall där bostadsrättshavaren har rätt till pengar på *HQRPI|UDQGHW 297 grund av en brist i 7 kap. BRL. Med andra ord finns inga motsvarighe- ter till rätten att deponera när en motfordran finns eller när tvist finns om hyrans storlek. Slutligen bedömer vi att fallen där bostadsrättshava- ren anser sig har en fordran på grund av brister är mer sällsynta än mot- svarande fall på hyresrättens område. Vi bedömer därför att vårt förslag inte bör medföra en större ökning av behovet av resursinsatser än . Det skulle alltså innebära knappt en årstjänst fördelad på hela riket. Detta torde i sin tur inte medföra behov av några ökade anslag. Vi föreslår att särskilda krav skall gälla för beslut om höjning av samt- liga insatser. Slutligen föreslår vi att beslut om sänkning av samtliga insatser skall få verkställas först efter det att beslutet har registre- rats hos . De enda över huvud taget mät- bara effekter vi kan tänka oss av dessa förslag är att Patent- och regist- reringsverket får några nya registreringsärenden och att hyresnämnder- na får några nya ärenden om godkännande av beslut om höjning. Vår bedömning är dock att detta kommer att röra sig om ett mycket litet antal som inte ger upphov till några ytterligare resursbehov. Vana vid registreringsärendena finns redan eftersom den aktuella typen av beslut skall registreras beträffande ekonomiska föreningar. Även när det gäl- ler hyresnämndernas prövning finns tidigare erfarenhet av ärenden om godkännande av stämmobeslut. $YVOXWDQGH V\QSXQNWHU Sammanfattningsvis kan konstateras att de ändringar vi föreslår, enligt vår bedömning, har små ekonomiska konsekvenser. Några av dem kan förväntas innebära vissa besparingar för enskilda eller samhället medan andra kan förväntas dra åt motsatt håll. Inget förslag innebär några be- hov av ökade anslag. I 15 § kommittéförordningen anges att konsekvenserna i ett antal andra avseenden än de ekonomiska skall anges, om sådana konsekvenser finns. Därvid räknas upp konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, 298 *HQRPI|UDQGHW sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, jämställdheten mellan män och kvinnor, eller möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Vi kan inte se att våra förslag medför konsekvenser i något av de nu uppräknade hänseendena. Våra förslag kräver i stort sett inga särskilda förberedelser för att kunna sättas i kraft. Det enda undantaget är att har skäl att vidta vis- sa åtgärder med anledning av vårt förslag om ekonomiska prognoser och känslighetsanalyser, se avsnitt 7.3.2. Mot bakgrund av det sagda kan ikraftträdandet beräknas till tidigast . Flera av våra förslag till författningsändringar i BRL avser civilrättsliga rättsregler. Därvid gäller den allmänna rättsgrundsatsen att de nya be- stämmelserna inte är tillämpliga för rättigheter och skyldigheter som grundas på civilrättsliga rättsregler och som har uppkommit före ikraftträdandet, om inget sägs. Här kan nämnas att enligt vår uppfatt- ning bör den av oss föreslagna skadeståndsbestämmelsen för intygsgi- vare, se avsnitt 8.3.4, inte vara tillämplig beträffande uppdrag som in- tygsgivaren har fått före ikraftträdandet. Det behöver alltså inte ut- tryckas i en särskild övergångsbestämmelse. Saken ställer sig dock något annorlunda i fall då avsikten med infö- randet av en ny civilrättslig bestämmelse är att en tidigare bestämmelse skall upphävas. Visserligen gäller den allmänna rättsgrundsatsen även i dessa fall. Med andra ord: om inget sägs gäller de nya bestämmelserna inte för rättigheter och skyldigheter som har uppkommit före ikraftträ- dandet. Men i den mån avsikten är att de gamla bestämmelserna skall gälla för dessa fall måste detta anges (se t.ex. prop. 1984/85:110 s. 366). Exempelvis anser vi att uppsägningar som har gjorts före ikraft- trädandet bör bedömas enligt 7 kap. 26 § BRL i dess äldre lydelse. I dessa fall bör alltså anges att de äldre bestämmelserna är tillämpliga. Det sagda innebär inte att en särskild övergångsbestämmelse behövs för att nya bestämmelser skall bli tillämpliga på upplåtelser av bostads- rätt som har gjorts före ikraftträdandet. Enligt vår uppfattning bör den *HQRPI|UDQGHW 299 av oss föreslagna utvidgningen av bostadsrättshavarens rätt till deposi- tion gälla även för upplåtelser av bostadsrätt som har gjorts före ikraft- trädandet. Men för att så skall bli fallet behövs alltså ingen övergångs- bestämmelse. Samma grundregel anser vi bör gälla beträffande de av oss föreslagna ändringarna av 7 kap. 7 § BRL om förändring av lägen- heten. De bör gälla även upplåtelser av bostadsrätt som har gjorts före ikraftträdandet. Däremot anser vi att tvister o.d. beträffande sådana förändringar som avses i 7 kap. 7 § BRL vilka har anhängiggjorts före ikraftträdan- det bör bedömas enligt äldre bestämmelser även efter ikraftträdandet. Detta måste uttryckas i en övergångsbestämmelse. Beträffande våra andra förslag kan vi däremot inte se något behov av en särskild över- gångsreglering för det fallet att en tvist pågår vid ikraftträdandet. I ett antal fall ser vi skäl att kanske främst att tydlighetsskäl ställa upp övergångsbestämmelser för att tvekan inte skall råda t.ex. beträf- fande vilken rättshandling som skall vara avgörande för vilka bestäm- melser som skall tillämpas. I de fall vi överfört regler från hyreslagen har vi – bortsett från när det gäller deposition – inte funnit skäl för några avvikelser i övergångs- regleringen. Vi föreslår alltså övergångsbestämmelser i de fallen vilka motsvarar de bestämmelser som ställdes upp vid respektive införande i hyreslagen. Avvikelserna beträffande deposition förtjänar att kom- menteras något. När den aktuella rätten till deposition infördes för hy- resgäster respektive arrendatorer innebar övergångsregleringen att de nya bestämmelserna inte blev tillämpliga på rättsförhållan- den som hade uppstått före ikraftträdandet. De började – något förenk- lat – att gälla först efter den tidpunkt till vilken avtalet tidigast hade kunnat sägas upp efter ikraftträdandet. En sådan princip är över huvud taget inte användbar här eftersom utgångspunkten när det gäller för- hållandet mellan parterna är att en bostadsrätt är en evig nyttjanderätt. Vi kan inte heller se att införandet av en vidgad rätt till deposition för- ändrar rättsförhållandet mellan föreningen och bostadsrättshavaren på ett sådant sätt att det skulle var oskäligt mot föreningen att låta be- stämmelserna omfatta även äldre upplåtelser. Vi föreslår en ändring i 7 kap. 12 § BRL beträffande ansvaret för vissa ventilationskanaler. Den regleringen kan komma i konflikt med stadgar som beslutats före ikraftträdandet. För sådana fall bör en över- gångsbestämmelser finnas som anger att stadgarna sätts ur spel. I övrigt har vi inte kunna se att något av våra förslag kan ge upphov till kon- flikter med äldre stadgebestämmelser. )|UIDWWQLQJVNRPPHQWDU 301 23.1Förslaget till lag om ändring i bostadsrättslagen (1991:614) En ekonomisk plan skall vara försedd med intyg av två personer VRP DY %RYHUNHW KDU I|UNODUDWV EHK|ULJD DWW XWIlUGD VnGDQW LQW\J $Y LQW\JHW VNDOO IUDPJn DWW förutsättningarna för registrering enligt 1 kap. 5 § lU uppfyllda, GH L SODQHQ OlPQDGH IDNWLVND XSSJLIWHUQD lU ULNWLJD RFK VWlPPHU |YHUHQV PHG WLOOJlQJOLJD KDQGOLQJDU VDPW JMRUGD EHUlNQLQJDU lU YHGHUKlIWLJD RFK NDQ DQWDV YDUD KnOOEDUD I intyget skall intygsgivarna också ange de huvudsakliga omständig- heter som ligger till grund för deras omdöme RFK YLOND KDQGOLQJDU VRP YDULW WLOOJlQJOLJD I|U GHP Enligt I|UVWD VW\FNHWV I|UVWD PHQLQJ krävs, för att intyget skall vara gil- tigt, att intygsgivaren är behörig. Vidare framgår att behörighet ges av . Motsvarande bestämmelse, som dock inte pekade ut vilken myndighet som gav behörighet, fanns tidigare i 3 §. Flyttningen från den paragrafen till den förevarande beror uteslutande på de ändringar i övrigt som gjorts i 3 §. I första stycket har vidare ytterligare klargjorts vad en intygsgivare skall kontrollera och bedöma. Skälen för detta har angetts i allmänmo- tiveringen, avsnitt 8.3.4. Liksom enligt gällande rätt anges att intygsgi- varen skall bedöma om förutsättningarna för registrering enligt 1 kap. 5 § är uppfyllda. Intygsgivaren skall alltså ange om det kommer att fin- nas minst tre lägenheter som är avsedda att upplåtas med bostadsrätt och, när föreningen har fler än ett hus, om husen ligger så nära varand- ra att en ändamålsenlig samverkan kan ske mellan bostadsrättshavarna. De ytterligare NRQWUROOHU som intygsgivaren skall göra är att de läm- nade faktiska uppgifterna är riktiga och stämmer överens med tillgäng- liga handlingar. Intygsgivaren skall EHG|PD om gjorda beräkningar är vederhäftiga och kan antas vara hållbara. I detta ligger att intygsgivaren skall bedöma om de beräknade insatserna och avgifterna är sådana att det kan antas att lägenheterna med hänsyn till bostadsmarknaden på orten går att upplåta med bostadsrätt när de har färdigställts. 302 )|UIDWWQLQJVNRPPHQWDU ligger också en bedömning av att föreningen har bärkraft . De ekonomiska prognoser och känslighetsanalyser som enligt vårt förslag skall ingå i den ekonomiska planen, se avsnitt 7.3, utgör stöd för dessa bedömningar. Ansvaret för bedömningarna kommenteras särskilt under 10 kap. 4 §. Liksom enligt gällande rätt anges slutligen att intygsgivarna skall ange de huvudsakliga omständigheter som ligger till grund för deras omdöme. 6NlOHQ för de gjorda bedömningarna skall alltså anges. tydlighetsskäl, inte minst mot bakgrund av att paragrafen i övrigt har blivit fylligare, anges detta i ett nytt DQGUD VW\FNH Dessutom skall in- tygsgivarna – vilket är en nyhet – ange vilka handlingar som varit till- gängliga för dem i samband med bedömningen av det aktuella projek- tet. %RVWDGVUlWWVI|UHQLQJHQ XWVHU GH WYn LQW\JVJLYDUQD Det är inte tillåtet att utse någon till intygsgivare, om det finns nå- gon omständighet som kan rubba förtroendet för dennes opartiskhet. ,QJHQ av intygsgivarna får vara anställd hos företag, organisation eller någon annan som har bildat bostadsrättsföreningen eller hjälpt till med föreningsbildningen eller med att upprätta den ekonomiska planen. I paragrafens I|UVWD VW\FNH anges i klartext att det är bostadsrättsför- eningen som utser intygsgivare. Detta är ingen saklig nyhet. Ändringen är främst föranledd av det nya kravet enligt 3 a § att föreningens val skall godkännas av . I DQGUD VW\FNHW har den ändringen gjorts att ingen av intygsgivarna får vara anställd hos företag, organisation eller någon annan som har bildat bostadsrättsföreningen eller hjälpt till med föreningsbildningen eller med att upprätta den ekonomiska planen. Det kan givetvis diskute- ras om denna regel behöver uttryckas i författning. Inte minst mot bak- grund av att en av intygsgivarna tidigare kunde ha vidtagit sådana åt- gärder bör dock bestämmelsen anges i klartext. %RVWDGVUlWWVI|UHQLQJHQV YDO DY LQW\JVJLYDUH VNDOO JRGNlQQDV DY %RYHU NHW *RGNlQQDQGH VNDOO OlPQDV RP YDOHW LQWH VWULGHU PRW EHVWlPPHO VHUQD L DQGUD VW\FNHW RFK LQW\JVJLYDUQD LQWH KDU VDPDUEHWDW L HQ XWVWUlFNQLQJ VRP NDQ DQVHV ROlPSOLJ Paragrafen är ny och innebär att föreningens val av intygsgivare enligt 3 § skall godkännas av . Godkännandet är en förutsättning för att ett intyg skall anses utformat enligt BRL och för att planen skall )|UIDWWQLQJVNRPPHQWDU 303 Skälen för denna ordning har angetts i allmänmotive- ringen, avsnitt 8.3.3. I paragrafen anges vad skall beakta vid bedömningen av om godkännande skall ges. Verket skall beakta endast de omständig- heter som anges i paragrafen.