sou · GOB3125 · 2001-01-01 00:00:00 — Utredningens förslag: Den som på grund av funktionshinder inte kan avge sin röst i vallokalen skall kunna få avge sin röst utanför vallokalen. Röstning i den egna vallokalen i valdistriktet på valdagen är enligt vallagens bestämmelser om röstning det primära alternativet för varje väljare. När det gäller frågan om kravet på tillgänglighet har denna fråga i första hand berört sådana aspekter som väljarnas geografiska närhet till sin vallokal och möjligheten att vidta åtgärder för de väljare som har lång väg till vallokalen. Väljare som på grund av fysiskt funktionshinder inte kan göra i ordning eller lämna sin röst på föreskrivet sätt får anlita någon som hjälper till vid röstningen. Bestämmelser om funktionshindrades möjligheter att få hjälp vid röstningen regleras i 9 kap. 2 § andra stycket vallagen. Bestämmelser om vallokaler finns 9 kap. 4 § vallagen. Enligt dessa bestämmelser skall kommunen se till att det finns lämpliga lokaler som kan användas som vallokaler. Vid denna bedömning skall bl.a. beaktas om lokalen i fråga är tillgänglig för den som har funktionshinder.. Om det inte är möjligt för en person att rösta i den egna vallokalen återstår för honom eller henne att utöva sin rösträtt genom poströstning – i den mån postlokalen uppfyller kraven på tillgänglighet – eller budröstning. Detta kan upplevas som diskriminerande. Röstning inom landet 171 Enligt vad utredningen inhämtat från valadministrationen förläggs vallokaler i stor utsträckning till skolbyggnader. Av olika skäl går det inte alltid att ha röstningslokalen i markplan. Skolbyggnaderna är visserligen regelmässigt anpassade för personer med funktions- nedsättningar. Det innebär emellertid inte att de alltid är anpassade till valmanskårens behov av tillgänglighet. I många skolor är dörrsystem och hissar anpassade till vanliga rullstolar men inte till exempelvis eldrivna rullstolar, s.k. permobiler. Det gör att den som kommer i en permobil inte utan särskild hjälp kan ta sig in i vallokalen. När det gäller permobiler är det endast servicehusen som regelmässigt medger att permobiler tar sig in i huset. Antalet är emellertid för få för att lösa problemet med tillgänglighet för den som är beroende av permobil. Flera valnämnder har givit uttryck för att det är djupt otillfredsställande att behöva hänvisa dessa väljare till att budrösta eller poströsta på det postkontor som är öppet på valdagen. I de kontakter utredningen haft med har utredningen inhämtat från en utredning som ombudsmannen låtit göra, att av vallokalerna har allvarliga brister när det gäller tillgängligheten för personer med funktionshinder. Enligt utredningen finns det i princip två alternativ. Det ena är att uttryckligen föreskriva att kommunen vid val av vallokal måste beakta att vallokalen skall vara tillgänglig för personer som har någon form av funktionshinder. Det andra är att tillåta valförrättarna att ta emot röster utanför vallokalen. Det senare är en ordning som tillämpas i bl.a. . Enligt utredningens mening ligger redan i uttrycket lämpliga lokaler ett krav på att dessa i den mån det är möjligt skall vara tillgängliga för personer med funktionshinder. Längre än så bör inte heller kravet ställas på den lokal som väljs till vallokal. Däremot bör ingen väljare få avvisas och därmed förvägras att rösta på grund av att han eller hon har ett funktionshinder som gör det omöjligt att komma in i lokalen. Utredningen föreslår därför att den som av nu nämnda skäl inte kan avge sin röst i vallokalen skall kunna få avge sin röst utanför vallokalen till någon av valförrättarna om det kan ske under betryggande former. Utredningens bedömning och förslag i sammanfattning: Brevröstningen utvidgas till att bli generell för utlandsröstningen. Den s.k. 10-årsgränsen för utlandssvenskarnas rösträtt behålls. En avgiven röst som kommer in i rätt tid från någon som inte är upptagen i röstlängden skall leda till att vederbörande tas upp i röstlängden för det aktuella valet. Den centrala valmyndigheten skall kunna besluta om rättelse av röstlängd i dessa fall. Det vanligaste sättet att anordna röstning för väljare som vistas utomlands är röstning hos svenska utlandsmyndigheter. Röstningen kan också ske genom bud. Ett annat sätt att rösta för den som befinner sig utomlands är att brevrösta. Brevröstning kan ske från och samt från fartyg i utrikes trafik. I 13 kap. vallagen finns bestämmelser om röstning hos utlandsmyndighet. I lagen (1997:159) om brevröstning i vissa fall finns bestämmelser om brevröstning. 12.1.1När kan man rösta? Vid ordinarie val till och ordinarie val till landstings- och kommunfullmäktige samt val till börjar röstmottag- ningen hos en utlandsmyndighet tidigast före valdagen. Vid andra val börjar röstmottagningen tidigast före valdagen. Röstmottagningen pågår så länge att de valkuvert som myndigheten har tagit emot kan vara hos den centrala vallmyndigheten senast valdagen. Vid ordinarie val eller omval till , ordinarie val till landstings- och kommunfullmäktige, val till och vid en folkomröstning får brevröstning från eller ske tidigast före valdagen och senast dagen före valdagen. Vid dessa val får brevröstning från ett fartyg ske tidigast före valdagen och senast dagen före valdagen. Vid extra val till och vid folkomröstning som hålls med sådana val får brevröstning från och ske tidigast före valdagen och från ett fartyg tidigast före valdagen. En brevröst skall skickas med post i så god tid att den kan beräknas vara den centrala valmyndigheten till handa senast dagen efter valdagen. 12.1.2Vem ansvarar för att röstning kan ske hos utlandsmyndighet? Den centrala valmyndigheten bestämmer efter samråd med hos vilka svenska utlandsmyndigheter som röstmottagning skall anordnas. chef bestämmer när och var röstmottagningen skall anordnas. Röstmottagare är utlandsmyndighetens chef, eller den person som han eller hon utser. 12.1.3Vem ansvarar för att brevröstning kan genomföras? Den centrala valmyndigheten ansvarar föra att de väljare som befinner sig i eller skall kunna ta till vara sin möjlighet att brevrösta. Myndigheten skickar brevröstningsmaterial – kuvert och partivalsedlar för vart och ett av de partier som ha rätt till gratisutläggning av valsedlar – till de väljare som i röstlängden har adress i eller . Den som tillfälligt vistas i något av dessa länder kan beställa motsvarande brevröstningsmaterial av centrala valmyndigheten eller från något av röstmottagningsställena i dessa länder. 12.2Utredningens överväganden och förslag Utredningens förslag: Brevröstningen utvidgas till att bli generell för utlandsröstningen. Det vanligaste sättet att ordna möjlighet att rösta för väljare som vistas utomlands är att anordna röstmottagning hos svenska utlandsmyn- digheter. Bestämmelser om hur sådan röstning går till finns i 13 kap. vallagen. Röstningen sker hos de svenska utlandsmyndigheter som centrala valmyndigheten bestämmer efter samråd med Utrikes- departementet. Vid ordinarie val till och ordinarie val till landstings- och kommunfullmäktige samt val till får röstmottagningen börja tidigast den tjugofjärde dagen före valdagen. Vid andra val får röstmottagningen börja tidigast den tjugonde dagen före valdagen. Röstmottagningen får pågå så länge att de valkuvert som myndigheten har tagit emot kan vara hos den centrala valmyndigheten senast valdagen. chef bestämmer när och var röstmottagningen skall anordnas. Röstmottagare är utlandsmyndighetens chef eller den person som myndighetens chef utser. Förfarandet vid röstningen är i huvudsak detsamma som vid poströstning. Det krävs dock inte för att få rösta att väljarna har något röstkort. Bestämmelserna gör det möjligt för utlandsmyndigheten att öppna röstmottagning inte bara på ambassader och konsulat utan också på andra ställen, t.ex. på svenska byggarbetsplatser, på avlägsna eller isolerade orter, orter med större turistkoncentration, kurorter, orter där svenska FN-bataljoner är stationerade etc. Det andra sättet att rösta utomlands är att brevrösta. Bestämmelser om sådan röstning finns i lagen (1997:159) om brevröstning i vissa fall. Där föreskrivs att väljare som vistas i och eller ombord på ett svenskt fartyg i utrikes fart får brevrösta. vid ordinarie val eller omval till , ordinarie val till landstings- och kommunfullmäktige samt vid extra val till , val till och folkomröstning. Brevröstningen har införts för väljare som vistas i och till följd av att det tidigare i dessa båda länder inte har kunnat genomföras någon röstmottagning på de svenska konsulaten och beskickningarna. Till en början infördes brevröstning på försök års val sedan accepterat att utländska medborgare deltar i val i sina hemländer genom att sända sina valsedlar till hemlandet med posten. Sedan accepterat brevröstning utsträcktes möjligheten att brevrösta års val till väljare som vistas i . Båda länderna har numera förklarat sig kunna tillåta även att röstmottagning sker vid svenska utlandsmyndigheter. De omständigheter som en gång motiverade införandet av brevröstning för väljare som vistas i och föreligger således inte längre. Brevröstningen har ändå behållits som ett alternativ parallellt med röstmottagning på utlandsmyndigheten. I samband med lagstiftningsarbetet inför den nu gällande vallagen behandlade regeringen frågan om brevröstningens omfattning i propositionen 1996/97:70 s. 148. Regeringen konstaterade med utgångspunkt från erfarenheterna från att brevröstningen jämte röstning vid utlandsmyndigheterna kunnat genomföras utan praktiska problem vid valen och valet till och att brevröstningen skulle tillåtas också inför nästa mandatperiod, särskild mot bakgrund av att många svenskar i Tyskand skulle kunna får det svårt att ta sig till en utlandsmyndighet. De svårigheter som kan föreligga för väljare som befinner sig i och att ta sig till en utlandsmyndighet för att rösta är inte större än de svårigheter som väljare har vilka befinner sig i andra länder. Snarare är i många fall förhållandet det motsatta. Den centrala valmyndigheten och får i samband med varje val ta emot kritik från svenska medborgare som vill vara med i valet men som av praktiska skäl inte kan rösta eftersom de befinner sig alltför långt från något röstmottagningsställe. Som exempel kan nämnas att i och är avstånden så stora att det krävs flygtransport. I det inre av och i de republiker som bildades efter finns inga röstmottagningsställen alls. Även svenskar på och i de nordligaste delarna av har framfört kritik. Som utredningen ser det finns tre alternativa lösningar; inrätta fler röstmottagningsställen, tillåta budröstning generellt eller utvidga brevröstning. Vad som i praktiken står till buds för att på ett verkningsfullt underlätta för de svenskar som vistas utomlands att kunna delta i valen är att utvidga brevröstning till att omfatta all utlandsröstning. Mot en sådan utvidgning talar att brevröstning kan inte garantera väljarens valhemlighet utan också att det är mindre tillförlitligt och säkert. Erfarenhetsmässigt underkänns en förhållande- vis hög andel av dessa röster (felaktig bevittning m.m.). Vidare får man räkna med att försändelser kan komma bort i postgången. I det ovan redovisade lagstiftningsärendet anförde regeringen att man inte bör göra avsteg från det normala röstningsförfarandet för att kunna tillgodose ett relativt litet antal röstande utan att mycket starka skäl talar för det. Som exempel anfördes att väljarna annars inte kan rösta eller att det medför mycket stora praktiska problem eller tar mycket stora ekonomiska eller administrativa resurser i anspråk (prop. 1996/97:70 s. 148). Enligt utredningen mening är förhållandena på många platser sådana att det inte går att rösta eller att avstånden är så stora att det i praktiken blir omöjligt att delta i valet utan mycket stora uppoffringar från den enskilde väljaren. Härtill kommer att med den ökande internationaliseringen befinner sig allt fler svenskar utomlands under . Antalet ambassader och konsulat där röstmottagning kan ske har enligt vad utredningen erfarit minskat något. Även om fler röstmottagningsställen skulle kunna öppnas kommer ett stort antal svenskar att befinna sig på platser där det inte finns någon röstmottagning. Budröstning löser inte heller problemet. Utredningen förslår därför att brevröstning utvidgas till att omfatta all utlandsröstning. Det är inte praktiskt möjligt att göra någon närmare prövning av om förhållandena på varje plats är sådana att det motiverar en möjlighet att brevrösta. Bestämmelserna om brevröstning bör tas in i vallagen. Möjligheten att rösta hos utlandsmyndigheten skall finnas kvar. Problem som behöver lösas vid en generell brevröstning Att införa brevröstning för alla utlandssvenskar reser två problem. Det ena är hur brevröstningsmaterialet skall kunna distribueras till dem som vill rösta. Det andra är hur brevrösterna ska avlämnas för att valmyndigheterna skall kunna hantera dem. Den rutin som tillämpas vid brevröstning är att den centrala valmyndigheten skickar brevröstningsmaterialet med partivalsedlar för de partier som har rätt till kostnadsfri spridning av sådana och de valkurvert som behövs. Materialet skickas omkring före valdagen. Det är tillräckligt för att väljarna i de båda länderna skall hinna få del av materialet, göra i ordning sin röst och skicka den så att den är hos centrala valmyndigheten före valdagen. När brevröstningen blir generell för utlandsröstningen kan rutinen inte tillämpas, dels för att det endast finns fungerande adresser i röstlängden till knappt hälften av de röstberättigade utlandssvenskarna, dels för att brevröstnings- materialet inte skulle komma fram i sådan tid att de hinner göra i ordning sin röst skicka in den till centrala valmyndigheten inom föreskriven tid. Enligt utredningens mening kan problemet med tiden lösas om röstningsmaterialet är tillgängligt på respektive utlandsmyndighet, så att de väljare som vill brevrösta kan rekvirera det från närmaste utlandsmyndighet. Vid brevröstning lägger väljaren sin brevröst i ett ytterkuvert adresserat till den centrala valmyndigheten. På kuvertet skall väljaren ange sitt personnummer och namn. När brevrösten kommer till centrala valmyndigheten söker myndigheten upp personnumret i röstlängden och förser brevrösten med en kod för valdistrikt och löpnummer i röstlängden. Saknas personnumret eller går det inte att läsa kasseras rösten. En del röster kommer också in så sent till myndigheten att de inte hinner skickas vidare till rätt kommun . Den nu beskrivna rutinen kommer inte att kunna att tillämpas om antalet brevröster blir fler. Enligt utredningens mening kan hanteringsproblemet lösas om den som beställer brevröstningsmaterialet från utlandsmyndigheten kan beställa röstkort hos myndigheten. Det blir då möjligt att lägga brevrösten i ett fönsterkuvert, där valnämndens adress framgår i fönstret. Brevrösten kan då gå med posten direkt till kommunen utan central sortering. Utredningens överväganden och förslag: Den s.k. 10-årsgränsen för utlandssvenskarnas rösträtt behålls. En avgiven röst som kommer in i rätt tid från någon som inte är upptagen i röstlängden skall leda till att vederbörande tas upp i röstlängden för det aktuella valet. Den centrala valmyndigheten skall kunna besluta om rättelse av röstlängd i dessa fall. Ny röstlängdsregler för utlandssvenskar infördes . Den särskilda röstlängden för utlandssvenskar togs bort. I stället tas utlandssvenskarna upp i samma röstlängd som övriga väljare och då i de valdistrikt som utlandssvenskarna tillhörde när de utvandrade. Bestämmelserna om röstlängdsregler för utlandssvenskar finns i 7 kap. vallagen och i övergångsbestämmelserna till vallagen. tas upp i röstlängd automatiskt mot bakgrund av de uppgifter som finns i folkbokföringssystemet. Det gäller efter utflyttningen. För dem som på nytt anmäler att de vill finnas i röstlängden skall en ny tioårsperiod börja löpa. Med en sådan anmälan jämställs också två andra handlingar. Den ena är en skriftlig anmälan om adress från en utlandssvensk till en skattemyndighet. Den andra är en avgiven röst från en utlandssvensk som inte har tagits upp i en röstlängd men som i övrigt uppfyller kraven för rösträtt. Sker detta senare än före valdagen, dvs. efter kvalifikationsdagen, är personen i fråga inte berättigad att rösta i det stundande valet men den avgivna rösten innebär att väljaren för de kommande tio åren kommer att tas upp i röstlängd. Motivet till 10-årsregeln är att uppgifterna i röstlängden skall kunna hållas aktuella så att inte den som avlidit eller den som förlorat sitt svenska medborgarskap står kvar i längden (prop. 1996/97:70 s. 137–140). Antalet röstberättigade utlandssvenskar kan beräknas till omkring 90 000 personer. För omkring 50 000 av dem finns adressuppgifter. Omkring 5 000 av adresserna är inaktuella och utsänd information och röstkort kommer i retur. Av de utlandssvenskar som var röstberättigade vid val till kommer – om de inte anmäler att de vill finnas i röstlängden eller gör en adressanmälan till skattemyndigheten – omkring 3 500 av dem att inte tas upp i röstlängden på grund av det har förflutit utflyttningen. När det nya röstlängds- systemet för utlandssvenskar infördes framhöll regeringen, med hänvisning till att systemet infördes i syfte att så många utlands- svenskar som möjligt skall kunna rösta, att det är angeläget att reglerna utformas på ett sådant sätt att rättsförluster för denna grupp av väljare undviks. Det bedömdes inte som möjligt att kunna nå alla väljare med information om de nya reglerna, varför det ansågs angeläget att det nya reglerna fick en utformning som fångade upp så många som möjligt av dessa väljare (prop. 1996/97:70 s. 139). Som utredningen inledningsvis redovisat om utlandssvenskarnas adresser går det på sin höjd att nå hälften av dem som riskerar att inte tas med i röstlängd med direktadresserad information om vad de behöver göra om de vill finnas kvar i röstlängden och därmed behålla Att gå ut med annonser i utländska tidningar bedömer utredningen inte som en möjlig åtgärd av flera skäl. Det primära skälet är att man inte vet var dessa utlandssvenskar vistas. Det andra är att en sådan annonsering skulle kunna leda till att många utlandssvenskar oroas i onödan och gör anmälningar trots att de inte riskerar att förlora sin rösträtt. Mot bakgrund av vad som ovan anförts finns det därför enligt utredningen skäl att överväga om inte 10-årsgränsen för utlands- svenskarnas rösträtt kan tas bort. En sådan åtgärd skulle ytterligare förbättra möjligheterna för utlandssvenskarna att utnyttja sin rösträtt i . Mot en sådan åtgärd talar dock dels det faktum att gallringsregeln motverkar att den som avlidit eller den som har förlorat sitt svenska medborgarskap står kvar i röstlängden . Det finns med ett automatiserat system för röstlängder för utlandsvenskarna – det kan man inte bortse från – en viss risk för att röstning kan ske i den avlidnes ställe eller att den som har förlorat sin rösträtt ändå röstar. Även om gallringsregeln inte sätter stopp för allt röstmissbruk, stoppar den dock definitivt allt missbruk när perioden gått till ända. angivna resonemang ligger också till grund för att gallringsregeln infördes för utlandssvenskarnas rösträtt (prop. 1996/97:70 s. 137–140). Enligt utredningens mening bör man inte ta bort 10-årsgränsen för utlandssvenskarnas rösträtt. Den fyller en viss praktisk funktion när det gäller att hindra missbruk av rösträtten. Hur skall avgivna röster som kommer in i rätt tid räknas? En tänkbar lösning med en bibehållen 10-årsgräns, som utredningen diskuterat, är att en avgiven röst alltid skall anses som en anmälan om att tas upp i röstlängd för de kommande tio åren oavsett om den avges av en person som är upptagen i en röstlängd eller inte är det. En sådan ordning skulle garantera att utlandssvenskar som är aktiva och utnyttjar sin rösträtt inte kan förlora den på grund av att de vid 10-årsperiodens utgång underlåter att göra en särskild anmälan om att de även fortsättningsvis vill delta i valen. En sådan ordning kräver dock omfattande administrativa insatser. För varje utlandssvensk som röstar måste antecknas att ett nytt rösträttsdatum börjar löpa. Det är fråga om omkring 30 000 personer och många av dem röster i . Det gör också att någon anteckning inte kommer att kunna göras för alla, även om man skjuter till resurser för uppgiften i fråga. Också en del andra problem kring 10-årsgränsen förblir olösta med en sådan ordning. Även fortsättningsvis får man räkna med att det kommer att komma in röster från utlandssvenskar som inte är upptagna i röstlängd. Med nuvarande regler anses en sådan röst som en adressanmälan och den centrala valmyndigheten anmäler efter valet till skattemyndigheten att personen i fråga skall få ett nytt rösträttsdatumsom gör att vederbörande tas upp i röstlängden inför samtliga val inom en ny tioårsperiod. Bakgrunden är följande. När de nya reglerna om rösträtt för utlandssvenskar började tillämpas togs alla utlandssvenskar som utvandrat efter automatiskt med i röstlängden, , när innevarande tioårsperiod löper ut, kommer något mer än 3 000 tidigare röstberättigade utlandssvenskar om de inte anmäler särskilt att de fortsättningsvis önskar delta i val i , att falla ur röstlängden inför valet . Det är inte möjligt att nå hela denna grupp utlandssvenskar med information om vad som kommer att hända, eftersom många saknar adresser i aviseringsregistret eller har inaktuella adresser. Många av dem kommer att fortsätta att rösta i tron att de som tidigare finns med i röstlängden. Den centrala valmyndigheten utvecklar ett nytt ADB-stöd som kommer att göra det möjligt även för utlandsmyndigheternas att ha åtkomst till röstlängden i valdatabasen och att kunna skriva ut röstkort. Det innebär att väljare som infinner sig på utlandsmyndigheten för att rösta kan komma att ställas inför faktum att de inte finns med i röstlängden och därmed saknar rösträtt i valet. Detta kan skapa problem för röstmottagarna hos utlandsmyndigheterna Enligt utredningens mening kan de problem som utredningen har pekat på lösas förhållandevis enkelt. Utredningens förslag till lösning är att röstmottagaren tar emot rösten, upprättar ett adresskort med väljarens personnummer, namn och eventuell adress som bifogas rösten. När den sedan kommer in till den centrala valmyndigheten prövar myndigheten om väljaren i övrigt uppfyller kraven för rösträtt. Centrala valmyndigheten bör fatta beslut i rösträttsfrågan senast under valdagen, alltså samma rutin som utredningen föreslagit skall gälla för brevröster. Det innebär att den centrala valmyndigheten senast på valdagen skall besluta om att föra in personen i röstlängden. Beslutet skall sedan skickas tillsammans med rösten så att det är valnämnden till handa efter valdagen (till onsdagsräkningen). Förfaran- det förutsätter att den centrala valmyndigheten har terminalåtkomst till aviseringsregistret (annars går det inte att pröva rösträtten). Utredning- ens förslag gäller bara röster som kommer in i rätt tid, det skall framhållas. För sent inkomna röster skall som ses som en anmälan till skattemyndigheten om att få ett nytt rösträttsdatum som gör att vederbörande tas upp i röstlängden för en ny tioårsperiod. 13 Sammanräkning av valresultatet Utredningens bedömning och förslag i sammanfattning: Inom ramen för den nuvarande ordningen kan röstsammanräkningen utföras snabbare genom regelförenkling och tekniska hjälpmedel, men också genom personalförstärkning av länsstyrelsernas räkneorganisation. Målet om en snabbare sammanräkning kan också uppnås genom att ändra uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan myndigheterna, men inte med bibehållet krav på säkerhet. Utredningen förordar därför inte något av alternativen. Detta utesluter emellertid inte att en de av de åtgärder som nämns under regelförenkling kan vara väl värda att pröva, t.ex. att ta fram generella föreskrifter och mallar för bedömningen av valsedlarna. Röstsammanräkning sker på tre olika ställen – i vallokalen, hos valnämnden och hos .