sou · GOB37d1 · 2001-01-01 00:00:00 — I scenariot med arbetstidsfö rkortning antas medelarbetstiden gradvis sjunka frå n och person 1998 till knappt å r 2015, vilket kan jä mfö ras med och person å r 2015 i basscenariot. Det motsvarar en minskning med av arbetade timmar per person jä mfö rt med 1998. Minskningen hä rrö r frå n att lö ntagarna har skiftat preferenser frå n arbete mot ö kad fritid nä r de blivit medvetna om basscenariots kraftiga reallö neö kningar. Produktivitetstillvä xten ä r i stort sett densamma som i basscenariot fram till å r 2004.59 Dä refter antas produktivitetstillvä xten, som en fö ljd av arbetstidsfö rkortningen, ö ka i snabbare takt ä n i basscenariot. Detta antagande ä r avgö rande fö r de resultat Konjunktur- institutets analys ger. Antagandet om produktivitetstillvä xtens utveckling få r anses vara osä kert. Tidsserier ö ver reala timlö ner och medelarbetstid tyder på att en ö kad produktivitet i ekonomin leder till att arbetskraften bö rjar 57Avsnittet bygger på Bilaga 1 till Lå ngtidsutredningen –[2000], Anxo, D. & Lundströ m, S. [1998], , S. [1995] samt Svenska Kommunfö rbundet [1998c]. 58 Frivillig basis kan innefatta bå de kollektivavtal och individuella anstä llnings- kontrakt. 59Jä mfö rt med basscenariot minskar medelarbetstiden per å r. Av denna skillnad antas kompenseras genom ö kad produktivitet. antar också att det finns en viss jobbdelningseffekt –antalet sysselsatta ö kar snabbare per å r ä n i basscenariot. 184 En arbetsmarknad fö r alla? efterfrå ga mer fritid att medelarbetstiden minskar. fö ljaktligen inte vara så att en minskning i medelarbetstid i sig leder till produktivitetsö kningar mä tta som timlö neö kningar. och fö rsta hä lften av steg produktiviteten, vilket mö jliggjorde en ö kning av de reala timlö nerna med per å r. lö neutrymme togs 1,2 procentenheter ut i kortare 1970-talets mitt till 1980 var de reala timlö nerna medelarbetstiden slä pade efter nå got och fortsatte att falla. Det kraftiga fall i reala timlö ner som inträ ffade i bö rjan av å tfö ljdes av en lå ngsam ö kning av medelarbetstiden. Frå n 1995 har de reala timlö nerna å ter ö kat. Med andra ord tycks den ö kade produktiviteten, å terspeglad i hö jda reala timlö ner, å tfö ljas av en minskning i medelarbetstiden och inte tvä rtom. Kortare arbetstid skulle initialt kunna ö ka produktiviteten hos de anstä llda, dels på grund av att de ä r effektivare under arbetsdagen, dels på grund av fler arbetsskift och effektivare maskindriftstider blir mö jliga. Mot detta talar att fasta personal- och upplä rningskostnader kommer att uppta en stö rre andel av arbetskraftskostnaderna jä mfö rt med om arbetstiden ä r ofö rä ndrad. Dessutom kommer den tid en maskin ä r i drift att minska med arbetstiden fö r den som skö ter maskinen. Så ledes må ste en produktivitetsö kning kompensera bå de fö r ö kade fasta kostnader och kortare driftstider. Hypotetiskt kan driftstiderna utnyttjas effektivare om arbetstiden kortas, exempelvis genom att flera skift kan anvä ndas. Detta fordrar emellertid att arbetstagarna ä r villiga att ö vergå till mer flexibla arbetstider. Sammanfattningsvis ä r det osannolikt att den initiala produktivitetsö kning som skulle kunna fö lja av en kortare arbetstid blir bestå ende på lä ngre sikt. Ett andra antagande som gö rs i arbetstidsfö rkortningsscenariot ä r att den minskade arbetstiden medfö r att sysselsä ttningen stiger nå got i jä mfö relse med basscenariot. Detta antagande få r också anses vara osä kert. Fö r det fö rsta fö rutsä tts att matchningen på arbetsmarknaden ä r god, dvs att det inom rimlig tid gå r att hitta lä mpliga personer till de uppkomna vakanserna. Om detta inte skulle vara fallet kan den totala produktiviteten i ekonomin emellertid minska som arbets- kraftsbrist inom vissa yrken kan leda till lö neö kningar, vilka kan spilla ö ver till andra delar av ekonomin, dä r de inte motsvaras av produktivitetsö kningar. Fö r det andra innebä r fler anstä llda att vissa typer av kostnader, som uppstartningstid, raster och inlä rningskostnader, kommer att ö ka som andel av arbetskraftskostnaderna. Dä rigenom kommer fö retagens kostnader fö r maskiner att minska jä mfö rt med arbetskraftskostnaderna, nå got som torde leda till att fö retagen vill ersä tta personalen med maskiner. Det kan i sin tur avhå lla fö retagen frå n att nyanstä lla. Lå ngtidsutredningen arbetsmarknad fö r alla? Osä kra sysselsä ttningseffekter Huvudresultaten i arbetstidsfö rkortningsscenariot redovisas i tabell 6.8. Antalet arbetade timmar minskar i sä rskilt snabb takt å ren efter 2008, då den demografiskt betingade minskningen i arbetskraftsutbud bö rjar bli tydlig. Tillvä xten i BNP ä r avsevä rt lä gre ä n i basscenariot. Den jä mfö relsevis svaga utvecklingen av den offentliga konsumtionen hä rrö r frå n att lö nesumman ö kar betydligt lå ngsammare ä n i basscenariot, trots att timlö nen utvecklas nå got starkare. Orsaken till att den reala timlö nen ö kar nå got mer i arbetstidsfö rkortningsscenariot ä n i basscenariot ä r att produktiviteten antas utvecklas nå got bä ttre. Det bö r på pekas att den bä ttre reallö netillvä xten resulterar i en viss substitution av arbetskraft mot maskiner. Ä ven de offentliga finanserna uppvisar en betydligt mer ogynnsam utveckling i scenariot med arbetstidsfö rkortning (se vidare kapitel 3). Tabell 6.8 Kumulerad tillväxt i scenario med arbetstidsförkortning (basscenario inom parentes) Antal sysselsatta per person (5,4) (5,4) (2,9) Arbetade timmar per person (4,6) -1,9 (3,6) -14,8 (-0,9) (15,6) (23,2) (33,3) Privat konsumtion per person (18,0) (28,2) (44,5) Offentlig konsumtion per person (4,9) (8,4) (15,3) (6,3) (10,2) (17,2) Statlig konsumtion per person (1,9) (4,4) (11,0) Kä lla: Bilaga 1 till Lå ngtidsutredningen –[2000]. Av tabell 6.8 framgå r att jä mfö rt med basscenariot blir sysselsä ttningen nå got hö gre, medan BNP-tillvä xten och den privata och offentliga konsumtionen blir betydligt lä gre. Dessa resultat ä r beroende av de antaganden gö r om att arbetstidsfö rkortning har en positiv effekt på produktivitets- och sysselsä ttningsutvecklingen. Å ena sidan bö r det poä ngteras att ett antagande om en blygsammare produktivitetsö kning torde ge ä n mer negativa effekter på BNP-tillvä xt, offentlig och privat konsumtion ä n i arbetstidsfö rkortningsscenariot. Å andra sidan skulle de kortsiktiga sysselsä ttningseffekterna då kunna bli nå got stö rre, eftersom en lä gre produktivitet, och dä rmed lä gre lö ner, torde avhå lla fö retag frå n att ersä tta arbetskraft med maskiner. Då må ste emellertid kostnaderna fö r nyrekryteringar jä mfö ras med kostnaderna 186 En arbetsmarknad fö r alla? fö r ö vertidsarbete, eftersom det kan vara lö nsammare fö r arbetsgivaren att lå ta befintlig personal arbeta ö vertid snarare ä n att nyanstä lla. studier visar att en generell arbetstids- effekter på sysselsä ttningen, sä rskilt på lå ng sikt. En omfattande arbetstidsfö rkortning kan tvä rtom leda till en lä gre efterfrå gan i ekonomin i kombination med brist på viss arbetskraft. Dessutom skulle de offentliga finanserna belastas hå rt (se vidare kapitel 3), vilket frä mst drabbar dem som ä r mest beroende av transfereringar. I kapitel 4 diskuteras det fö rsö rjningsbö rde- problem som stå r infö r, och det framgå r att det sannolikt kommer att krä vas stora insatser inom frä mst ä ldreomsorgen som det rå der osä kerhet om finansieringsmö jligheterna. En generell arbetstidsfö rkortning, som leder till minskade skattebaser och dä rmed minskat utrymme fö r offentlig konsumtion, kan ö ka svå righeterna att finansiera de framtida demografiskt betingade behov som belyses i kapitel 4. Det bö r på pekas att avtalmä ssiga arbetstidslö sningar å terspeglar de yrkesaktivas preferenser att ta ut produktivitetshö jningar i form av fö rkortad arbetstid snarare ä n i lö neö kningar. Detta kan vara vä lfä rds- hö jande på individnivå . Effekterna på samhä llsekonomin, till fö ljd av marginaleffekter i skatte- och transfereringssystemen, ä r emellertid inte synliga fö r de enskilda individer som vä ljer att ta ut en del av lö ne- ö kningsutrymmet som kortare vä lfä rden bland dem som inte ä r fö rvä rvsaktiva minskar utrymmet fö r offentlig konsumtion troligen krymper, å tminstone om en arbetstidsfö rkortning kommer att omfatta stora delar av arbets- marknaden. har inneburit stora fö rä ndringar av arbetsmarknaden med en hö g och endast lå ngsamt sjunkande arbetslö shet som frä msta kä nne- tecken. Må nga grupper har drabbats av arbetslö shet . Arbetslö sheten har dock drabbat vissa i stö rre utsträ ckning ä n andra. Inte minst gä ller det personer med utlä ndsk bakgrund. Den aktiva arbets- marknadspolitiken har spelat en framträ dande roll i att fö rsö ka bemä stra arbetslö sheten. Det ä r dock oklart hur effektiv denna politik har varit. Som konstaterats har må nga personer tillbringat lå nga perioder i arbetslö shet eller arbetsmarknadsprogram, vilket bidragit till att ö ka de faktiska arbetslö shetstiderna. Arbetsmarknadsprogrammen kan dock ha Lå ngtidsutredningen arbetsmarknad fö r alla? bidragit till att upprä tthå lla ett effektivt arbetsutbud, vilket gö r att den att period av å terhä mtning på arbetsmarknaden som nu stå r infö r kan ske utan allvarligare flaskhalsproblem. Det rå der stor osä kerhet om nivå n på jä mviktsarbetslö sheten och dä rmed om hur mycket arbetslö sheten kan sjunka innan priser och lö ner accelererar. En bestå ende nedgå ng i arbetslö sheten krä ver att matchningen mellan lediga arbeten och de arbetslö sa fungerar bra samt att en ö kad efterfrå gan på arbetskraft inte resulterar i hö gre lö neö kningar i stä llet fö r hö gre sysselsä ttning. Det ä r svå rt att i skrivande stund finna tecken på att arbetsmarknadens funktionssä tt i detta avseende fö rsä mrats dramatiskt , vilket indikerar att det har funnits betydande lediga resurser av arbetskraft med efterfrå gade kvalifikationer. Av stor betydelse fö r jä mviktsarbetslö shetens nivå ä r också fö rä ndringar av arbetsmarknadens institutioner. Utvecklingen på detta områ de prä glas ä ven den av osä kerhet. Det finns dock tecken på att institutionella fö rä ndringar bidragit till att hö ja jä mviktsarbetslö sheten. Under alla omstä ndigheter ä r det viktigt att utnyttja den å terhä mtnings- period på arbetsmarknaden som finns till att minska arbetslö sheten och vidta å tgä rder som mer varaktigt ö kar arbetskraftsutbudet. I annat fall riskerar svå righeterna på arbetsmarknaden fö r vissa grupper, inte minst utomnordiska invandrare, att befä stas och fö rstä rkas , nå got som kommer att ha negativa effekter på inkomstfö rdelningen och ö vriga sociala strukturer i samhä llet. Bilden av svensk arbetsmarknad har under en lä ngre tid dominerats av den hö ga arbetslö sheten och en svag sysselsä ttningsutveckling. med denna, huvudsakligen konjunkturella fö rä ndring, har det skett fö rä ndringar av så vä l arbetsmarknadens utbudssida som dess efterfrå gesida, vilka kan komma att på verka arbetsmarknaden . Den demografiska utvecklingen innebä r att antalet personer i arbetsfö r å lder minskar och det stä ller krav på å tgä rder fö r att fö rstä rka utbudet av arbetskraft. Arbetskraftsminskande reformer ä r i detta perspektiv direkt olä mpliga, eftersom de leder till en lä gre produktion och dä rmed minskar mö jligheten att tillgodose framtida behov av vä lfä rdstjä nster. Ä ven om exempelvis arbetstidsfö rkortning och olika varianter av fö rtida pensionslö sningar skulle kunna tyckas acceptabla i en hö gkonjunktur kommer fö rä ndringarna i arbetskraften produktionsfaktorer utnyttjas till fullo. Dä rfö r ä r det betydelsefullt att befä sta mö jligheterna fö r alla individer att fullt ut delta i arbetslivet. De nya kraven på arbetskraften som fö ljer av de nya fö rutsä ttningarna blir dock olika fö r olika grupper. Fö r ä ldre arbetskraft bö r socialfö rsä krings- systemen utformas så att ett fortsatt deltagande i arbetskraften 188 En arbetsmarknad fö r alla? Flexibla anstä llningsformer kan också vara en mö jlighet till bibehå llet hö gt arbetskraftsdeltagande i dessa grupper. Fortsatt internationalisering och teknisk utveckling stä ller ö kade krav på investeringar i utbildning av arbetskraften, eftersom efterfrå gan på lå gutbildad arbetskraft kommer att minska. Vidare innebä r denna utveckling att kraven på rö rlighet mellan branscher och mellan regioner ö kar. Ett stort ansvar vilar på den anstä llde och dennes arbetsgivare, men krav bö r också stä llas på de offentliga utbildningsanordnarna att sä kerstä lla kvaliteten och relevansen i de utbildningsinsatser som riktar sig direkt till arbetsmarknaden. har en rad utbildningssatsningar ä gt rum, vilket borde få som effekt att ä ven utbudet av arbetskraft med lä ngre utbildning ö kar. Huruvida dessa satsningar ä r tillrä ckliga fö r att motverka tendenser till hö gre arbets- lö shet bland lå gutbildade eller ö kad lö nespridning ä r ä nnu fö r tidigt att uttala sig om. 7Utbildning för att möta framtida behov Främjandet av investeringar i utbildning är av stor vikt mot bakgrund av de tre utmaningar för den svenska ekonomin som identifierats i kapitel 1; den demografiska utvecklingen med en åldrande befolkning, upp- fyllandet av miljömål och den fortsatta internationaliseringen av ekonomin. En åldrande befolkning förutsätter att de yngre generationerna har tillräckliga kunskaper så att det blir fortsatt lönsamt att investera i sådan produktion som kräver tillgång på högutbildad arbetskraft. Ju fler personer i icke-arbetsför ålder som skall få sin försörjning via sociala ersättningar och transfereringar, desto mindre resurser kan samhället lägga ner på nyproduktionen av idéer och kunskaper. En konsekvens av dessa resultat är att det ur tillväxtsynpunkt är av stor vikt att se till hela humankapitaluppbyggnaden i samhället. En äldre befolkning gör det mer lönsamt för samhället att avsätta resurser för att kompensera för den förlust av humankapital som kan förväntas när den arbetsföra befolkningen minskar och andelen pensionärer och yngre ökar. Investeringar i humankapital, inte minst i form av forskning, gör det också möjligt att förena ekonomisk tillväxt med en hållbar miljö- utveckling, vilket i sin tur kan göra det lättare att uppfylla miljö- åtaganden med begränsade konsekvenser för produktion och välfärd. Den fortgående internationaliseringen av ekonomin påverkar såväl utbudet som efterfrågan på utbildning. Internationaliseringen av kapitalet sprider teknologiskt kunnande, och tillgången på välutbildad arbetskraft blir därmed viktigare för ett land som vill kunna bibehålla en god reallöneutveckling och en jämn inkomstfördelning. Den internationella ekonomiska integrationen påverkar också human- kapitalets rörlighet från till andra länder, vilket ställer delvis nya krav på utbildningspolitiken. Investeringar i utbildning och kompetensutveckling tar emellertid stora resurser i anspråk – resurser som i ett kort perspektiv tränger undan andra investeringar eller konsumtion. Därför är det viktigt att utbildningsinvesteringar underkastas samhällsekonomisk prövning. Det är även viktigt att söka undanröja eventuella hinder som kan stå i vägen för värdefulla utbildningsinvesteringar. 190 Utbildning fö r att mö ta framtida behov 7.1Utbildning bidrar till tillvä xt Investeringar i utbildning motiveras ofta med att mer utbildning leder till hö gre produktivitet eller tillvä xt. Det finns flera argument varfö r så skulle vara fallet. Utbildning har en rad direkta effekter på tillvä xten genom att: utbildning ger kunskap och kompetens som kan omsä ttas i produktionen, personer som skaffar sig utbildning har lä ttare att anpassa sig till ny teknik och nya organisationsformer, utbildning gö r det lä ttare att ta till sig och spå ra upp nya idé er och innovationer och utbildad arbetskraft kan fö rmedla sina kunskaper och sin kompetens till andra bå de genom reguljä r utbildning och genom lä rande på arbetsplatsen. De direkta effekterna av utbildning fö rstä rks dessutom av de indirekta eller externa effekter som investeringar i humankapital medfö r. Om en enskild person tillä gnar sig mer kunskaper innebä r det inte enbart att han eller hon blir mer produktiv, utan ä ven att personer i dennes omgivning blir mer produktiva. Sambandet mellan humankapital och tillvä xt kan delas upp i effekten (i)humankapitalstocken (t ex antalet utbildningså r eller andelen av arbetskraften med en viss utbildning), (ii)tillvä xten i humankapitalet (t ex en ö kning av andelen med en viss utbildningsnivå ), (iii)kvaliteten på humankapitalet (t ex skolsystemets effektivitet och specifika kunskaper) samt (iv)humankapitalets sammansä ttning (t ex andelen med natur- vetenskaplig eller teknisk utbildning).1 Ett vanligt fö rekommande resultat frå n den ganska omfattande empiriska litteraturen om sambandet mellan utbildning och tillvä xt, ä r att tillvä xten framfö r allt drivs av utbildningsnivå n snarare ä n av fö rä ndringen i utbildningsnivå n, vilket tolkats som att det fö religger stora externa effekter av utbildning.2 Detta resultat strider mot resultatet som brukar erhå llas i studier av sambandet mellan lö netillvä xt –ett må tt på produktivitetstillvä xten –och fö rä ndring i utbildning på individnivå . 1Fö r en genomgå ng och diskussion av teoretisk och empirisk tillvä xtlitteratur se t ex Storesletten, K. & Zilibotti, F. [1999]. 2Barro, R. [1999]. Utbildning fö r att mö ta framtida behov 191 jä mfö rbara data fö r utbildningså r, att fö rä ndringar i utbildningsnivå n har tillvä xten, men att utbildningsnivå n har små å tminstone fö r OECD-lä nderna inte ä r externaliteter som driver tillvä xten. Fö r mindre utvecklade lä nder kan det ur tillvä xtsynpunkt ä ndå vara viktigt att uppnå en viss utbildningsnivå . Utbildningskvalitetens betydelse fö r tillvä xten bekrä ftas i empiriska studier. Lä nder som klarar sig vä l i internationellt jä mfö rbara tester av kunskapen i naturvetenskap och matematik har en hö gre tillvä xt ä n lä nder som klarar sig sä mre.4 Dessa kvalitetseffekter fö rtar dock inte kvantitetseffekten av fler utbildningså r eller hö gre andel med en viss utbildningsnivå . Studier av sambandet mellan lö n (eller inkomst) och olika utbildningsinriktningar ger vid handen att tekniska och natur- vetenskapliga utbildningar ger en hö gre avkastning, vilket kan tolkas som att dessa utbildningar bidrar till att ö ka produktiviteten. Utbildning och lä rande sker ä ven i arbetslivet, bå de i form av arbetsplatsrelaterade kurser och informellt lä rande i samband med att arbetsuppgifter utfö rs. Sambandet mellan denna typ av humankapital och ekonomisk tillvä xt ä r svå rt att etablera empiriskt, vilket bland annat beror på att det ä r svå rt att mä ta detta lä rande på ett tillfredsstä llande sä tt. Det finns emellertid flera studier som fö rsö ker belä gga ett samband mellan ekonomisk tillvä xt och å ldersstruktur (se vidare bilaga 9 till Lå ngtidsutredningen). Andelen ä ldre i arbetskraften tycks leda till en hö gre tillvä xt.5 En fö rklaring till detta ä r att ju ä ldre en person blir desto mer humankapital samlar han eller hon på sig. 7.2.1Hö g utbildningsnivå och goda fä rdigheter Mä ngden kunskaper, fä rdigheter och kompetens som individer besitter kan sä gas representera stocken av humankapital. Det finns inget entydigt må tt på humankapitalstocken men vä l ett antal indikatorer som tillsammans kan ge en uppfattning om denna. 3Kreuger, A. & , M. [1999]. 4Barro, R. [1999]. 5Lindh, T. & , B. [1996]. 192 Utbildning fö r att mö ta framtida behov Diagram 7.1 Befolkningens utbildningsnivå och 1998 Anm: Avser befolkningen i å ldrarna 16-64 å r. Kä lla: SCB [b]. Ett fö rsta må tt ä r befolkningens utbildningsnivå . Detta må tt anger hur stor andel av befolkningen som uppnå tt en viss utbildningsnivå . I diagram 7.1 anges den arbetsfö ra befolkningens utbildningsnivå fö r å ren 1971 och 1998. Av diagrammet framgå r att utbildningsnivå n i har hö jts vä sentligt under de senaste 30 å ren. Den stö rsta skillnaden ä r att nioå rig grundskola har minskat kraftigt. den arbetsfö ra befolkningen saknar dock Ett andra må tt på humankapitalstocken ä r genomsnittligt antal skol- eller utbildningså r. Detta må tt anger hur må nga å r en genomsnittlig svensk tillbringar i skola eller Enligt data frå n Levnadsnivå undersö kningarna, utbildningså r i ö kat frå n drygt å tta å r 1967 till knappt elva å r 1990. Å r 1967 hade mä n i genomsnitt 8,4 å rs utbildning mot 8,2 å r fö r kvinnor. Å r 1990 hade mä nnens genomsnittliga utbildningstid ö kat till drygt 11 å r och kvinnornas till 10,7 å r. Ö kningen i procent var lika stor fö r mä n och kvinnor.6 Av den internationella jä mfö relse som redovisas i tabell 7.1 kan utlä sas att har en hö g andel personer med eftergymnasial utbildning. Drygt hä lften av dessa har dock kortare eftergymnasial 6 , S. Bjö rklund, A. & , A. [1994]. Utbildning fö r att mö ta framtida behov 193 Nä r det gä ller andelen som inte har en gymnasieutbildning – drygt en fjä rdedel –ligger i mitten av de lä nder som ingå r i jä mfö relsen. En jä mfö relse av antalet utbildningså r mellan dessa lä nder ger vid handen att har en, relativt genomsnittet fö r ö vriga lä nder, nå got lä gre utbildad befolkning ä ven om skillnaderna mellan lä nder ä r små . Tabell 7.1 Befolkningens utbildningsnivå och genomsnittligt antal utbildningsår i ett urval av Andel av befolkningen i procent respektive antal å r Kort efter- Lå ng efter- Anm: Avser å ldrarna 25-64 Kä llor: [1998c] och [1998f]. Att anvä nda utbildningsnivå eller antal utbildningså r som ett må tt på de samlade kunskaperna i samhä llet kan vara missvisande. Fö r det fö rsta mä ts bara formell utbildning, dvs utbildning som sker inom det reguljä ra utbildningssystemet. Dä rmed få ngas lä rande i t ex kursverksamhet, hemmet eller på arbetsplatsen inte upp. Fö r det andra få ngar dessa må tt inte upp vad individerna faktiskt har lä rt sig. Ett relativt nytt sä tt att mä ta humankapitalstocken ä r att genomfö ra test av olika fä rdigheter bland vuxna. I den s k Adult Literacy Survey (IALS) har vuxna individer i 12 olika OECD-lä nder testats fö r tre olika fä rdigheter. Dessa fä rdigheter ä r lä sfö rstå else, berä kningsfö rmå ga samt kvantitativ fö rmå ga. 194 Utbildning fö r att mö ta framtida behov (Adult Literacy Survey) IALS ä r en utvecklad metod som mä ter vuxna personers fä rdigheter och kompetens. Undersö kningen har utfö rts i 12 av medlemslä nder och undersö ker flera olika variabler som kan relateras till en individs humankapital. Undersö kningen som baseras på intervjuer med en mycket stor urvalsgrupp inom varje land innehå ller dels en bakgrundsenkä t dä r å lder, utbildning m m praktiskt test dä r kompetens mä ts. personen utifrå n ett visst material (t ex tidningsartiklar, annonser, kartor samt tidtabeller) skall sammanstä lla, bearbeta och å terge information. I undersö kningen gö rs skattningar av tre stycken olika fä rdigheter; fö rmå ga att lä sa och fö rstå lö pande text, fö rmå ga att tolka dokument och fö rmå ga att utfö ra berä kningar. IALS skiljer sig frå n tidigare liknande studier i så må tto att det i studien inte finns en kritisk grä ns som delar in individerna i grupper av kunniga respektive icke kunniga. I stä llet uppskattas i vilken utsträ ckning en individ besitter olika fä rdigheter. Kä llor: n, C. & Kvarnströ m, C. [1999] och [1998f]. Av de 12 lä nderna har de bä sta resultaten i samtliga tre tester. I tabell 7.2 redovisas de genomsnittliga testresultaten fö r samtliga tester. Av tabellen framgå r att klarar sig bä ttre ä n ö vriga lä nder oavsett vilken formell utbildning testpersonerna hade. hade också den lä gsta andelen som presterade under den lä gsta nivå n fö r dokumentationsfö rmå ga som anses vara nö dvä ndig fö r att klara sig i en modern demokrati och ekonomi. uppvisade också den avgjort lä gsta spridningen mellan unga och ä ldre nä r det gä ller att klara denna grä ns.