sou · GOB328d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Efter att ha analyserat situationen som den ter sig efter den av rege- ringen beslutade förändringen (SFS 1997:846) i Högskoleförordningens 7 kap. § 14 och införandet av den nya Förordningen om uppdrags- utbildning vid universitet och högskolor (SFS 1997:845) kommer (1998) fram till att det numera – – – ej finns någon möjlighet för folkhögskolor och studieförbund, att i samverkan med högskola/universitet genomföra kvalificerade utbildningar på högskolenivå, som också resulterar i att kursdeltagaren får ett intyg om uppnådda högskolepoäng. Om kursdeltagaren däremot, efter avslutad utbildning, antas för vidare studier på en högskola bör det finnas möjlighet, att efter prövning, få tillgodoräknat den tidigare utbildningen såvitt den bedöms ha uppfyllt högskolekriterierna. Till slutsatser i övrigt hör att folkhögskolorna och studieförbunden inte har möjligheter att köpa uppdrags- utbildningar av universitet/högskolor eller sälja uppdragsutbildningar till universitet och högskolor. På detta område har – trots vad som i övrigt sagts om högskolans tredje uppgift dvs. att högskolorna skall i ökad utsträckning samverka med det omgivande samhället t.ex. näringsliv, organisationer, kulturliv och folkbildning (, 1997) – förutsättningarna för samverkan försämrats. anser det vara beklagligt att samverkan mellan olika utbildningsanordnare på detta sätt försvårats. Folkbild- ningen men även den kvalificerade yrkesutbildningen skulle kunna fungera som alternativa rekryteringsvägar till högskola n och därmed bidra till att bryta den sociala snedrekryteringen till högskolan. Som Kunskapslyftskommitténs utvärderingar visar rekryterar folkhögsko- lorna i högre utsträckning individer med funktionshinder, invandrar- bakgrund och kort formella utbildning än den kommunala vuxenutbild- ningen (jfr. kapitel 7 och SOU 1998:51). Även för KY gäller att den sociala snedrekryteringen är mindre än i högskolan (SOU 1999:119; SOU 1999:122). Validering, dvs. möjligheterna att få tillgodoräkna sig kunskaper som inhämtats på informella vägar, har blivit ett viktigt instrument i att effektivisera vuxenutbildningen och jämställa olika former av lärande. Regeringen har tillsatt en utredning (dir. 1999:86) som ska se över möjligheterna till en vidareutveckling av valideringen av vuxnas kunskap och kompetens i förhållande till utbildningsväsendet och näringslivet. Utredningen har dock inte fått i uppdrag att undersöka möjligheterna för individerna att få tillgodoräkna informellt inhämtade kunskaper, eller för att använda det norska uttrycket s.k. realkompetanse (NOU 1997:25), i studier vid högskolan. föreslår att regeringen tillsätter en ut- redning som ska se över möjligheterna till samverkan mellan hög- skolan och andra utbildningsanordnare samt validering av informellt inhämtade kunskaper i högskolestudier. ser det som angeläget att högskolan inom ra- men för den s.k. tredje uppgiften dvs. uppgiften att samverka med det omgivande samhället utvecklar bl.a. följande: -forskning om det livslånga lärandet (se vidare kapitel 5, 14 och 15) -pedagogiken i praktiken (se vidare kapitel 5 och 14) -yrkesinriktad fort- och vidareutbildning bl.a. för vuxenutbildare (se vidare kapitel 5 och 14) -distansutbildning/flexibelt lärande (se vidare kapitel 5 och 14) -individuell anpassning av högskolestudierna, vägledning och valide- ring (se vidare kapitel 5 och 15) -praktiskt användbara kvalitetssäkringssystem, redovisningssystem för kunskapskapital och kvalitetsarbete i företag och förvaltningar, den lokala och regionala utbildningsplaneringen (se vidare kapitel 5). 9 .5 .5 Arbetsliv anser att det är viktigt -att individernas kompetens tas tillvara i arbetslivet. -att alla får tillfälle att vidareutveckla sin kompetens i arbetslivet. har i kapitel 4 konstaterat att mycket återstår att göra innan vi har ett mångkulturellt, jämställt och jämlikt arbetsliv, innan existerande kompetens utnyttjas på ett effektivt sätt och alla vuxna får reella möjligheter till kompetensutveckling i arbetslivet så att de kan delta i det livslånga lärandet inklusive i utbildning på högskole nivå och i annan vidareutbildning. För kompetensutvecklingen i arbetslivet måste en större fördjupning eftersträvas utan att för den skull bredden eftersätts. Även små och medelstora företag bör stimuleras att utveckla en arbetsorganisation inriktad på hög produktivitet och kompetensutveckling för de anställda. Eftersom snabbt utvecklar både intern och extern flexibilitet på arbetsmarknaden – det senare bl.a. i form av deltidsanställningar och tillfälliga anställningar – är det hög tid att börja utarbeta system som garanterar de senare adekvat tillgång till kompetensutveckling. Arbetsgivaren har ett huvudansvar för kompetensutvecklingen på arbetsplatserna. Till det kommer offentliga satsningar. Nya Mål 3-pro- grammet kommer att underlättar kompetensutvecklingen i arbetslivet. förutsätter att de individuella konton för kompetensutveckling som är under utredning (dir. 1999:106) kommer att innebära en resursförstärkning för dem som har behov av att komplettera en redan tidigare genomgången utbildning. Det är viktigt att systemet konstrueras på ett sådant sätt att det smidigt går att kombinera med andra försörjningskällor och studiestöd inklusive de av föreslagna. På det organisatoriska planet förutser att den infrastruktur på utbildningssidan som byggs upp i ute i kommunerna också kommer att vara en stor tillgång för anställda, fack och arbetsgivare som vill engagera sig i kompetensutvecklingsfrågor. Inte minst bör ett samarbete kring vägledningscentra och kunskapscentra vara intressant för dessa olika parter. Av stor vikt för den individuella kompetensutvecklingen bör också vara den stora satsning på utveckling av distansutbildning/flexibelt lä - rande som föreslår (se vidare kapitel 14). På det nationella planet förutsätter att en samordning mellan denna del av det livslånga lärandet och övrigt livs- långt lärande kommer till stånd (se vidare kapitel 15). De statliga insatserna för utbildning och kompetensutveckling måste dock även i övrigt upp inom den ekonomiska politiken och nä- ringslivspolitiken av beslut och satsningar som leder till att det skapas fler kvalificerade jobb, som ökar efterfrågan på välutbildad arbetskraft och som kan stimulera individer, fack och arbetsgivare att själva in- vestera i utbildning och kompetensutveckling och att ta tillvara den kompetens som redan finns. 9 .5 .6 Kulturliv, informativa verksamheter och infrastruktur Både när det gäller kulturlivet och andra utbildande och informativa verksamheter är sambandet mellan dem och samhällsutvecklingen dub- belriktat. Å ena sidan påverkar kulturlivet samhällsutvecklingen inklusive utbildningssystemet och det livslånga lärandet å andra sidan ger samhällsutvecklingen och utbildningssystemet vissa rambetingelser för kulturlivet. Från utbildning och livslångt lärande till kultur och demokrati Om man får upp befolkningens utbildningsnivå och intresse för det livslånga lärandet är det viktigt att också vara beredd på att efterfrågan på olika kulturyttringar kommer att öka. Det gäller bl.a. kultur i radio och TV, på bibliotek och muséer, i form av tidningar, böcker, teater, konserter, bio och grammofoninspelningar. anser det är viktigt att staten i anslutning till och de fortsatta satsningarna på livslångt lärandet tar tag i denna kulturella potential och ser till att den verkligen kommer till uttryck inte bara i familje -, förenings- och kulturliv utan även i samhällsliv och demokratisk delaktighet. att staten och kommunerna i anslutning till och den fortsatta utvecklingen av det livslånga lärandet bör satsa på kultur och folkbildning. I detta sammanhang syftar begreppet folkbildning på folkbildning i dess vidare betydelse av allmän medborgerlig bildning och aktivering av individerna till samhällelig delaktighet och demokratiskt engagemang. För kommunernas del vill särskilt peka på biblioteken. Folkbibliotekens verksamhet är en angelägenhet. Då kom det specialdestinerade statsbidraget att upp gå i det allmänna skatteutjämningsbidragen. vilar folkbiblioteksverksamheten på statlig lagstiftning (SFS 1996:1596). I det lokala samhället fyller folkbiblioteken flera funktioner: de bevarar och levandegör kulturarvet; de stimulerar intresset för läsning och litteratur bland barn och vuxna; de utgör lokala informations- och kun- skapscentra, och de fungerar oavsett geografiskt läge som en ingång till det nationella och det internationella bibliotekssystemets samlade re- surser. har folkbiblioteken fått en allt viktigare funktion som en del av det lokala och nationella utbildningssystemets infrastruktur genom att de har kommit att bli allt viktigare pedagogiska resurser. Skälen till detta är bl.a. den tekniska utvecklingen och framväxten av informationsnätverk som möjliggör avancerad informations- och litteraturförsörjning även på det lokala folkbiblioteket. Förändrade pedagogiska modeller med en undervisning som inriktas mot problembaserad inlärning och individualiserad och aktiv informationssökning förutsätter tillgång till välutrustade bibliotek. Den ökande satsningen på vuxenutbildning och möjligheten till distansstudier förutsätter För många av de nya studenterna är det lokala folkbiblioteket den naturliga och i vissa fall den enda biblioteks- och informationsresursen. Antalet studerande och andra som går till för att söka och få hjälp att söka information ökar. En enkät genomförd av i samarbete med och visar att nästan hälften av bibliotekens besökare är studerande. Folkbiblioteken är i hög grad integrerade i undervisningen och utbildningarna kräver att de studerande använder biblioteken . Folkbiblioteken utgör en förutsättning för utbildningarna på alla nivåer men kanske främst inom de obligatoriska utbildningarna. Folkbibliotekens roll har därmed successivt förändrats. Den tidigare starka kopplingen till folkbildningen har blivit svagare. Dagens statliga satsningar på vuxenutbildningar påverkar i hög grad biblioteksverksamheten . Vid i har man i samband med bedrivit Öppen skola . Till viss del har man nått andra grupper än de som normalt söker sig till utbildning – individer med dåligt självförtroende, invandrare som förbrukat sin tid i sfi utan att ha kommit upp på en tillräckligt hög nivå i svenska för att kunna bedriva andra studier. Öppen skola kan fånga upp individer med låg motivation. Det är lätt att besöka . Besökare i Öppen kan inspireras att ta steget över till reguljära studier (, & , 1999). kommunerna att planera in satsningar på biblioteken när de gör upp sin kultur-, utbildnings- och näringslivsplanering. Från samhällsengagemang till utbildning och livslångt lärande Som biblioteksexemplet ovan visar beror inte efterfrågan på bibliotekens tjänster enbart på intresse för kultur och utbildning utan de är också en förutsättning för att satsningar på kultur och utbildning ska ge utdelning. Det framgår för övrigt även av den jämförelse mellan och som refererades i kapitel 4. De bättre svenska testresultaten då det gällde den vuxna befolkningens läsförmåga kunde i stor utsträckning förklaras av indikatorer på breda allmänbildande intressen såsom tidningsläsande och biblioteksbesök. Det är övertygelse att de investeringar som görs i allmänna, utbildande och informativa aktiviteter typ föräldra- och mödravårdsutbildning, familjerådgivning och konsumentupplysning också påverkar och höjer effektiviteten i det livslånga lä randet. I dessa mer informella sammanhang kan möjligheterna att nå och påverka grupper som står längre från och känner sig främmande för det formella utbildningssystemet också vara större. En särskild aktualitet har satsningarna på informationsteknik fått . instämmer i de internationella ut- värderarnas bedömning att utan tillgång till informationsteknik blir det inget livslångt lärande för alla (Rubenson m.fl., 1999). anser det sammanfattningsvis således vik- att staten och kommunerna i sina överväganden beaktar de indirekta effekterna av satsningar på bildande och informativa verksamheter samt infrastruktur och att utan tillgång till informationsteknik blir det inget livslångt lärande för alla. 9 .6 Sammanfattning av förslag och kostnader 9 .6 .1 Sammanfattning av förslagen Kunskapsbygge i vuxenutbildning och på folkhögskolor -att den vuxnes tillgång till gymnasial utbildning i en omfattning som motsvarar ungdomarnas nationella eller specialutformade program säkerställs. Eftersom det är den studerandes önskemål och behov som ska beaktas bör möjligheten till studier på gymnasial nivå om- fatta samtliga nationella kurser – alltså även samtliga kurser inom de olika yrkesområden som finns på denna nivå. -att personer med utvecklingsstörning garanteras utbildning 1.som övriga vuxna när det gäller grundläggande vuxenut- bildning i en 2.i en omfattning av kurser på gymnasial nivå som motsvarar de nationella eller specialutformade program som ungdomar med utvecklingsstörning kan studera i gymnasiesärskolan. -att vuxnas tillgång till studier bör utformas som en garanti att – till- sammans med tidigare studier – få läsa en utbildningsvolym omfat- tande 2 000 gymnasiepoäng (motsvarande) med godkända betyg. En sådan garanti ger då möjlighet för den som så önskar att fortsätta utbildningen på högskolenivå eller med kvalificerad yrkesutbild- ning/påbyggnadsutbildning. Om tidigare studier i gymnasieskolan omfattat endast (800 gymnasiepoäng) ska den vuxne ges möj- lighet att läsa in en hel gymnasial utbildning (2 000 gymnasiepoäng). Detta gäller endera studerande med tidigt studieavbrott i gymnasieskolan eller äldre utbildning (ettårig specialkurs). -att garanterad undervisning ska finnas att tillgå efter det att rätt till sådan utbildning inträtt. Om inte särskilda skäl finns, ska undervisningen kunna påbörjas . -att staten ersätter kommunerna för den föreslagna vuxenutbildnings- reformen genom att tillföra medel till det generella statsbidrags- och utjämningssystemet. -att den särskilda delegationen med uppgift att svara för en fortsatt uppföljning av utjämningssystemet ges i tilläggsuppdrag att lämna förslag till hur och när statliga medel ska föras in ioch kanaliseras ut via det kommunala utjämningssystemet. -att regeringen i förordning reglerar kommunernas skyldighet att erbjuda alla intresserade (studieintresserade) rätt till kontinuerlig vägledning och rätt till validering. -att regeringen i Förordningen om vuxenutbildning skriver in rätten till studiehandledning och stödundervisning för studerande i utbildning för vuxna. -att kommunernas skyldighet att upprätta fördjupade studieplaner förtydligas genom att regeringen anger i Förordningen om vuxenutbildning att studerande i behov av särskilt stöd ges rätt till en fördjupad individuell studieplan som tydliggör hur behovet av särskilda stödinsatser eller särskilda anpassningar ska tillgodoses. -att rätten till studier på gymnasial nivå innebär att den studerande har rätt att välja bland samtliga nationella kurser – alltså även samtliga kurser inom de olika yrkesområden som finns på denna nivå. Om kommunen eller samverkansområdet inte kan erbjuda kursen, så har den sökande rätt att välja att sin utbildning på annan ort och hemkommunen skyldighet att betala anordnarkommunen dennes kostnader (interkommunal ersättning). Kommunernas skyldighet att erbjuda utbildning avser utbildning på dag- och/eller samt utbildning i ett system av flexibelt lärande där exempelvis även distansutbildning och webbaserat lä - rande med kvalitet kan ingå. Det torde enligt kommitténs uppfattning åvila att bedöma kvaliteten i utbildningen. -en övergångsperiod om högst med stegvis förändring samt -att det även fortsättningsvis ska utgå särskilda medel specifikt till folkhögskolorna för utbildningar som motsvarar grundläggande och gymnasial nivå (1-, 2- och 3-åriga allmänna kurser) och som ger grundläggande behörighet för fortsatta studier på universitet och högskolor. -att dimensioneringen av det framtida Kunskapsbygget uppgår till sammanlagt 65 000 helårsplatser, varav 50 000 platser avses för gymnasial vuxenutbildning, 5 000 platser kvarstår till grundläggande utbildning och där 10 000 platser även fortsättningsvis tilldelas folkhögskolorna. att grund- och gymnasieskolan måste utvecklas så att en större andel av varje årskull lämnar grund- och gymnasieskolan med godkända resultat än . Det ankommer på kommunerna att satsa på och gymnasie - skolan och ge ungdomarna det stöd de behöver för att fullfölja utbild- ning i grund- och gymnasieskolan. Kommunernas ansvar för ungdo- marna och deras utbildning kompletteras med de möjligheter till ut- veckling som den kommunala uppföljningen av ungdomar upp till och ungdomsgarantin för ungdomar 20–erbjuder. Strukturerna och resurserna finns men det krävs krafttag för att bryta den negativa trenden och få igång en positiv utveckling. att prioriteringarna vid uttagning till kurser bör göras tydligare i den kommande nya vuxenutbildningsförordningen. förslag att kommunerna ska vara skyldiga att erbjuda vuxna korttidsutbildade gymnasial utbildning innebär att kort- tidsutbildade garanteras plats. Andra sökande kan då inte konkurrera med denna grupp om platserna. förslaget till urvalsregler sedan denna grupp fått plats prioriterar 1.sökande som ska fullfölja studier som påbörjats enligt en upprättad individuell studieplan 2.sökande som behöver utbildningen för att komplettera sin tidigare utbildning i syfte att skaffa sig behörighet för högre studier eller komplettera sitt yrkeskunnande eller vill förändra sin situation i ar- betslivet För att minimera problemen både för de ungdomar som vill komplettera sina betyg i vuxenutbildning och störningar när det gäller den kommunala vuxenutbildningens huvuduppgift, dvs. att ge vuxna en chans att återuppta tidigare korta, avbrutna eller aldrig påbörjade studier på grundläggande eller gymnasial nivå, rekommenderar kommunerna att studerande som kommer direkt från gymnasieskolan och behöver konkurrenskomplettera får göra detta i t.ex. särskilda grupperingar med färre lärarhandledda undervisningstimmar, studera på distans alternativt genomföra självstudier med viss handledning från lärare på gymnasieskola eller vuxenutbildning och därefter genomgå prövning i gymnasieskolan eller vid komvuxenheten. De bör erbjudas diagnos/vägledning så att de kan erbjudas lämpliga individuella lösningar. Samma möjligheter bör erbjudas övriga ungdomar som vill komplettera sina gymnasiebetyg i den mån det bedöms lämpligt. Arbetsmarknadsutbildning och eftergymnasial yrkesutbildning anser att förutsatt att de förbättrade villkor som kommittén föreslagit bl.a. när det gäller studiestödet studier på grundläggande och gymnasial nivå ska genomföras inom den kommunala vuxenutbildningen och med de studiestöd som förutses för dylik a studier och att undantagen för invandrare och arbetshandikappade tas bort. föreslår att extra pengar för studiestöd och utbildningsplatser tillförs det kommunala utbildningssystemet vid större konjunkturnedgångar och större lokala/regionala strukturförändringar. att en separat eftergymnasial yrkesutbildningssektor bör utvecklas i . att möjligheterna att validera in till dessa utbildningar måste tas till vara redan från början. En särskild statlig myndighet bör ansvara för anslagstilldelning till dessa utbildningar samt mål- och resultatuppföljning liksom regeltillsyn. Denna myndighet bör också få i uppdrag att hantera nödvändiga konjunktur- och strukturbetingade satsningar både inom området yrkesinriktade eftergymnasiala utbildningar och den kommunala vuxenutbildningen. Särskilda konjunktur- och strukturavtal skulle kunna upprättas med kommunerna i de aktuella fallen. konstaterar att med de satsningar som görs bör både fler ungdomar och fler vuxna i rimlig omfatt- ning kunna beredas plats i högskolan. föreslår att regeringen tillsätter en utred- ning som ska se över möjligheterna till samverkan mellan högskolan och andra utbildningsanordnare samt validering av informellt inhämtade kunskaper i högskolestudier. Kulturliv, andra informativa verksamheter och infrastruktur att staten och kommunerna i anslutning till och den fortsatta utvecklingen av det livslånga lärandet bör satsa på kultur och folkbildning. I detta sammanhang syftar begreppet folkbildning på folkbildning i dess vidare betydelse av allmän medborgerlig bildning och aktivering av individerna till samhällelig delaktighet och demokratiskt engagemang. att staten och kommunerna i sina överväganden beaktar de indirekta effekterna av satsningar på bildande och informativa verksamheter samt infrastruktur och att utan tillgång till informationsteknik blir det inget livslångt lärande för alla. 9 .6 .2 Sammanfattning av kostnader beräknar följande kostnader för sina förslag: Totalt torde kostnaderna för den föreslagna särvuxreform kunna upp- skattas till – när verksamheten är fullt utbyggd. Individuell handledning och validering En väl genomförd individuell handledning och validering torde sam- mantaget snarare utgöra en kostnadsminskning än en kostnadsökning i den kommunala budgeten. Den utökade kostnaden för studiehandledning och stöd beräknar till . förslag om fördjupad individuell studieplan innebär ett förtydligande av den skyldighet som kommunen har att upprätta en individuell studieplan. Förslaget stärker den studerandes ställning gentemot utbildningsanordnaren men kan i och med detta inte sägas innebära att kommunerna åläggs några nya uppgifter. Platserna i vuxenutbildning och i folkhögskolan Den dimensionering av det framtida Kunskapsbygget som föreslår beräknas till en totalkostnad av ca 2 200 miljo- ner kr , där platserna för grundläggande nivå summerar 150 miljoner, platserna på gymnasienivå ca 1 650 miljoner och folkhög- skolans platser ca . har i visa fall diskuterat förslag och åtgärder sin inte innebär några kostnadsökningar eftersom de endast är rekom- mendationer och/eller syftar till ett bättre resursutnyttjande -ungdomsutbildningen som basutbildning -preciserade urvalsregler till vuxenutbildning -förenklad hantering av konkurrenskompletterande ungdomar -statliga och kommunala satsningar på kultur, folkbildning och bib- liotek liksom rekommendationen att beakta indirekta effekter av dylika satsningar. Förslaget om en utredning om samverkan mellan högskolan och andra utbildningsanordnare samt validering i högskolestudier bör kunna rym- mas inom ordinarie kommittéanslag. I förlängningen av dessa utred- ningar torde ligga stora kostnadsbesparingar. Kostnaderna för förslagen om reguljär vuxenutbildningen inklusive studiestöd som alternativ till arbetsmarknadsutbildning har redovisats ovan respektive i kapitel 10. Eventuella besparingar i arbetsmarknads- utbildningen berörs i också i dessa kapitel, dynamiska effekter. För kostnaderna för eftergymnasial yrkesutbildning hänvisas till slutbetänkandet från (SOU 1999:122) med tillägget att eventuella besparingar på grund av validering också bör beaktas. För kostnaderna för en allmän tillgång till informationsteknik hänvi- sas till regeringens satsning på bredbandsutbyggnad. Kostnaderna för konjunktur- respektive strukturbetingade åtgärder har av naturliga skäl ej beräknats. 10 Finansiering av uppehälle under studier – statligt finansierat studiestöd För att finansiera studier som vuxen finns flera alternativ. I första rummet finns de statliga studiestödssystemen i form av Särskilt vuxen- studiestöd, SVUX, Särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa, SVUXA och Studiemedel. Till dessa system kom i samband med , ett Särskilt utbildningsbidrag, UBS. I detta kapitel redovisas inledningsvis kort hur de nuvarande statliga studiestödssystemen ser ut och fungerar. Sedan presenteras huvuddra- gen i det nya systemet med studiemedel enligt regeringens förslag till i propositionen Sammanhållet studiestöd (prop. I kapitlets andra avsnitt ges en bakgrundsbild av olika forskares och stu- diestödsutredningars resultat främst när det gäller sambandet mellan studiestödets utformning och rekrytering till studier.