sou · GOB3102d1 · 2001-01-01 00:00:00 — I denna lyfter man bl.a. fram betydelsen av tillhandahålla information elektroniskt, stödet till små och medelstora företag och behovet av en nationell informationsportal. () har huvudansvaret för exportfrämjande och handelsutveckling. BTI etablerades efter en utredning om det brittiska exportfrämjandet. Upprättandet av BTI hade bl.a. till syfte att få ett mer samlat brittiskt exportfrämjandesystem och komma bort från konkurrensen mellan Handels- och Industri- och . BTI har inte någon juridisk status. Personalen består i stor utsträckning av anställda från nyssnämnda båda ministerier. BTI har en årlig budget på ca 275 miljoner GBP (=ca 3,96 mdkr) Business Link (BL) är en aktör inom exportfrämjandet som är tänkt att fungera som en one-stop-shop för små och medelstora företag. BL som är ett aktiebolag finansieras till större delen av Handels- och . har under Ministeriet för Handel, Industri och Energi ett statligt företag som heter (). KOTRA finns representerat i 101 länder. Statligt exportfrämjande i andra länder Exportfrämjandet är både generellt och inriktat på vissa branscher, Stödet kanaliseras både via KOTRA och andra kanaler, bl.a. branschorganisationer. De flesta tjänster som KOTRA erbjuder är avgiftsfria. Det finns också andra organisationer som erhåller stöd för främjande. Vidare kan nämnas att varje provins och de flesta större städer har egna organisationer för att främja export. ger hög prioritet åt exportfrämjande. Detta illustreras av att kongressen har som presenterat en rapport- -Strategy från en koordinationskommitté för handelsfrämjande (). I kommittén ingår representanter för 19 olika departement och organ. I rapporten anges vissa prioriteringar. Exportfrämjandet är i huvudsak generellt men särskilda satsningar görs för bl.a. små och medelstora företag. Huvudaktör i exportfrämjande är (DOC-Department of Commerce). DOC har 90 exportcentra i delstaterna som hjälper till med exportfrämjande lokalt. Dessa samarbetar normalt med delstaternas egna främjandeorgan. Det finns dessutom 19 kontor i storstadsområden där DOC, Eximbank och SBA () ingår. DOC har personal på de amerikanska ambassaderna i mellan 50 och 60 länder. I övriga länder sköts exportfrämjandet av ambassaderna. Det totala statligt finansierade exportfrämjandet uppgick till totalt ca 2,5 miljarder USD (=ca 25 mdkr). Verksamheten är till stor del inriktad på att erbjuda företagen relevant information. I princip är denna information gratis. Däremot krävs betalning för tjänster som mötesbokning, match-making och marknadsstudier. För sådana tjänster eftersträvas kostnadsstäckning vilket dock inte alltid uppnås. Eftersom underlaget om respektive land varierar och uppbyggnaden av exportfrämjandet ser olika ut i de studerade länderna, är det svårt att på basis av detta material dra några långtgående slutsatser. För att kunna göra detta skulle en betydligt grundligare översyn behöva göras. Med denna reservation önskar utredningen ändå lämna några sammanfattande kommentarer. Samtliga länder som studerats utom har ett offentligt finansierat exportfrämjande. har visserligen inte i formell mening offentlig finansiering men den kan nog närmast betraktas Statligt exportfrämjande i andra länder som halvoffentlig eftersom medlemskap i en handelskammare är obligatoriskt. Huvudmannaskapet ligger i de flesta fall på antingen Utrikes- eller Handels- och Industridepartement. Olika länder har valt olika lösningar vad gäller status på exportfrämjande- organisationen när denna är åtskild från ett departement. Några större länder har exportfrämjande både i statlig och delstatlig regi. De flesta länder har utomlands ett nära samarbete mellan exportfrämjandeorganisationen och utrikesrepresentationen. De flesta länders exportfrämjande är beroende av statlig finansiering. I en jämförelse som den australiensiska Austrade har gjort rörande den statliga finansieringens andel av exportfrämjandet beträffande ett antal länder, bl.a. , , , , och , hade det lägsta beroendet av statlig finansiering. De flesta länder har en uppdelning i gratistjänster och avgiftsbelagda tjänster. Gränsdragningen mellan dessa varierar dock. Omfattningen av de avgiftsbelagda tjänster som erbjuds liksom avgiftsnivån varierar. Det offentliga stödets omfattning varierar. Eftersom systemen skiljer sig är det vanskligt att göra jämförelser. De inhämtade uppgifterna tyder dock på att det statliga anslaget till är lägre än många andra länders till motsvarande organisation. I jämförelse med de nordiska länderna är detta uppenbart. De övriga nordiska länderna, som har färre i invånare, satsar mer än i absoluta tal. Nivån på basanslag bör därför definitivt inte minska. Trots att formen för och omfattningen av exportfrämjande skiljer sig väsentligt mellan olika länder, finns också grundläggande likheter. Dit hör bedömningen att ett statligt exportfrämjande är befogat och att en nära samverkan med företrädare för näringslivet är önskvärd. I så gott som alla länder betonas också behovet av stöd till små och medelstora företag. Utredningen har inte funnit att de system som tillämpas i andra länder har sådana fördelar att ändringar av det svenska systemet är befogade. Utredningen bedömer det däremot angeläget att kontinuerligt följa andra länders exportfrämjande i syfte dels att tillvarata goda erfarenheter och dels att bevaka ev. konkurrenssnedvridande effekter av andra länders stöd. Behovet av statligt exportfrämjande och dess omfattning 9Behovet av statligt export- främjande och dess omfattning följer i kapitel 9, 10 och 11 huvudsakligen stegen i analysmodellen på följande sida. Delar av modellen återfinns i den statliga utredningen för statlig verksamhet.1 Denna utrednings uppfattning är att offentliga åtaganden bör göras endast om samhällsekonomiska motiv talar för sådana. Åtaganden bör alltid kunna motiveras och endast fortsätta så länge motiven är giltiga. Befintliga åtaganden bör kontinuerligt omprövas. Om en samhällsekonomisk analys resulterat i slutsatsen, att ett åtagande skall vara en statlig uppgift bör också frågan vem som skall ha huvudansvaret för den avgöras. Såväl nivån på åtagandet som huruvida även andra aktörer bör medverka i verksamheten bör avgöras utifrån ett samhällsekonomiskt betraktelsesätt. Det kan finnas vägande skäl för staten att i vissa verksamheter samverka med någon annan part, exempelvis med näringslivet. En fördel med dylik samverkan kan vara att en statsfinansiell besparing uppnås som särskild kompetens hos andra aktörer kan tas tillvara. I sådana fall kan det bli aktuellt att föra över den ifrågavarande verksamheten till ett privaträttsligt organ. I ett sista steg blir det aktuellt att ta ställning till i vilken legal form verksamheten skall bedrivas. 1 (SOU 1994:147) Former för statlig verksamhet. Delbetänkande av Utredningen om verksamheter som är beroende av statligt stöd. Utredningens slutbetänkande fick titeln av statliga åtaganden. Behovet av statligt exportfrämjande och dess omfattning Skäl för och utformning av statligt exportfrämjande. STEG 2 Analys av åtagandets omfattning Behovet av statligt exportfrämjande och dess omfattning 9.1.1Statligt åtagande på exportfrämjandeområdet? Frågan om exportfrämjandet bör vara ett statligt åtagande har tidigare utretts i studier gjorda av respektive . Dessa studier publicerades som bilagor till betänkandet Statens roll vid främjandet av export.2 Studierna visade att det föreligger behov av statliga insatser framför allt för att erbjuda sådan information och rådgivning och skapa sådana nätverksrelationer som kan driva på exporten, genomföra vissa spjutspetsaktioner med avseende på främst fjärran eller svårbearbetade marknader och hjälpa små och medelstora företag som saknar erfarenhet av export och är oförberedda att komma ut på exportmark- naderna. Enligt nyssnämnda betänkande om det statliga exportfrämjandet visade dessa analyser, att det är ett samhällsekonomiskt intresse att staten särskilt stödjer exporten därför att viss informationsverksamhet inte låter sig debiteras av praktiska skäl, resultaten av satsningarna genom speciella manifestationer eller på svåra marknader är så långsiktiga att företagen själva inte vill bära kostnaderna eller initierande av export erbjuder så stora risker och tröskel- kostnader att de små och medelstora företagen tvekar att genomföra dem. På basis av dessa studier drogs i betänkandet slutsatsen att det är ett samhällekonomiskt intresse att stödja exporten med offentliga medel. Även utredning om Omprövning av statliga åtaganden3 drog slutsatsen att det finns motiv för att exportfrämjande bör vara ett statligt åtagande. Utredningen påpekade dock, att insatser som har karaktär av konsultuppdrag inte bör ingå i det statliga åtagandet, utan helt betalas av uppdragsgivaren. 2 (SOU 1991:3) Statens roll vid främjande av export. Betänkande av exportfrämjandeutredningen. 3 (SOU 1995:93) Omprövning av statliga åtaganden Slutbetänkande av utredningen om verksamheter som är beroende av statligt stöd. Behovet av statligt exportfrämjande och dess omfattning Utredningen finner det rimligt att ta sin utgångspunkt i en genomgång av de samhällsekonomiska motiven för ett statligt exportfrämjande, trots att en sådan grundläggande analys inte efterfrågas i direktiven. Den svenska utrikeshandeln påverkas i hög grad av den ekonomiska, politiska och tekniska utveckling som ägt rum . För ett växande antal svenska företag är den svenska marknaden för liten för att företaget skall kunna växa. Export har därför blivit en förutsättning för tillväxt. Att är en del av EU:s inre marknad har positivt påverkat svenska företags möjligheter att expandera inom EU. Men medlemskapet innebär inte att denna marknad är lika lättillgänglig för de svenska företagen som den svenska marknaden är. Handel med varor och tjänster med andra EU-länder är alltjämt i normalfallet kvalitativt annorlunda än handeln inom gränser. Riskerna med en utlandssatsning bedöms ofta som alltför stora för att företagen själva skall våga ta dem. Avkastningen på en investering framstår som så osäker, att företagen tvekar att göra den. Genom att finansiera grundläggande information och rådgivning med offentliga medel kan staten undanröja ett initialt tröghetsmoment i internationaliseringsprocessen och därigenom främja tillväxten. medlemskap i den Europeiska unionen har inte minskat behoven av statliga insatser på exportfrämjandeområdet i EU- länderna. I de flesta av viktigaste konkurrentländer inom EU används offentliga medel för främjandet av den egna exporten. Olika länder har valt olika institutionella lösningar för exportfrämjandet och direkta jämförelser är svåra att göra. Den relativa nivån på den svenska statliga andelen av stöd till exportfrämjandet synes lägre än några av våra viktigaste konkurrentländers. För att undvika att företag i får nackdelar gentemot andra länder talar även konkurrensskäl för att svenska staten bör bidra till att främja företagens internatio- nalisering och export. Utvecklingen på IT-området har revolutionerat möjligheterna till informationsinhämtning men detta har inte undanröjt behoven av ett statligt agerande på exportfrämjandeområdet. Efterfrågan på information om svenska företag finns ofta hos potentiella utländska kunder. Det är i praktiken inte möjligt att debitera dessa kunder för informationen. Det är heller inte ett realistiskt alternativ att avstå från att tillhandahålla information. Behovet av statligt exportfrämjande och dess omfattning Andra länder står till tjänst med sådana uppgifter kostnadsfritt och det skulle uppfattas som mycket negativt om man avstod från att ge sådan information. Sannolikt skulle detta medföra, att man i stället vänder sig till något annat lands leverantör. Det är därför ett samhällsekonomiskt intresse att denna efterfrågan på information hos de utländska företagen tillgodoses. Genom att finansiera informationsutbudet med offentliga medel kan staten bidra till att föra samman svenska företag med utländska intressenter, vilket främjar internationalisering, export och därmed tillväxt. Utrikeshandeln bidrar på ett avgörande sätt till uppfyllandet av de av fastställda målen att öka tillväxt och sysselsättning i . Mot denna bakgrund finns ett samhällsekonomiskt intresse för staten att främja exporten. Trots omfattande förändringar anser därför att motiven för ett statligt åtagande på exportfrämjandeområdet alltjämt är giltiga. 9.2Det statliga åtagandets omfattning Vad gäller nivån på exportfrämjandet finns det inte något mått som enkelt anger den optimala volymen. I teorin kan behovet av exportfrämjande relateras t.ex. till exportens andel av BNP. Sådana teoretiska resonemang torde dock knappast vara till någon praktisk hjälp. Enligt direktiven är det en utgångspunkt för utredningen att det statliga basanslaget skall vara oförändrat. Utredningen konstaterar att det statliga basanslaget uppgår till . Därtill tilldelas andra medel från den statliga budgeten för särskilda uppdrag, t.ex. Marknadsplats och Miljöteknikexport. Sådana medel uppgår för innevarande budgetår till utöver ovannämnda . Därutöver satsas andra offentliga, i huvudsak statliga, medel via andra myndigheter på exportfrämjande. Tillsammans beräknas dessa vara av minst samma storleksordning som, eller större , anslag för sina olika statliga uppdrag. Konsulten uppskattade i sin rapport om aktörer inom exportfrämjandet att de sammanlagda offentliga medlen för exportfrämjande uppgick till mellan 460 och Behovet av statligt exportfrämjande och dess omfattning Utredningen har också inhämtat uppgifter om andra länders exportfrämjande. Det är svårt att göra rättvisande jämförelser härvidlag eftersom länder har olika system med olika avgränsningar och definitioner. Utredningens materiel tyder dock på att vissa jämförbara länder, t.ex. de nordiska, relativt sett satsar mer resurser än på det centrala exportfrämjandet. och verkar också ligga högre i absoluta tal. satsade (), 144 milj- oner () och 172 miljoner NOK (). och framför i skriftliga yttranden till utredningen att de anser att statens resurser för exportfrämjande borde öka. De förordar vidare en omfördelning och ett mer samordnat användande av en del av de regionala och för arbetsmarknadsmässiga ändamål avsedda medel som används till främjande. Det ingår enligt direktiven inte i exportrådsutredningens uppdrag att analysera nivån på det statliga exportfrämjandet. Utredningen avstår därför från en sådan bedömning. Utredningen konstaterar dock att de medel som avsätts för basanslag är lägre än vissa andra länders satsningar. Även då särskilda uppdrag inkluderas är den svenska nivån lägre än i de övriga nordiska länderna, vilket kan medföra en konkurrensnackdel för svenska företag. Utredningen anser därför att omfattningen av det statliga åtagandet, om detta definieras som det statliga basanslaget, inte bör minska. 4 Statliga och statligt finansierade aktörer inom exportfrämjandet, H. , 1998.