sou · GOB391d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Det finns även behov av att utveckla metoder för folkhälsoarbete. En förutsättning för ett kompetent folkhälsoarbete är att den folkhälsovetenskapliga utbildningen och fortbildningen för- stärks. Mål 18 Saklig hälsoinformation En av förutsättningarna för en god hälsa på lika villkor är att alla har möjlighet att få en korrekt och saklig hälsoinformation. I avsnittet be- skrivs vad som krävs för att alla skall kunna ta del av saklig informa- tion och samhällets ansvar för detta. De olika roller som kommuner, landsting, , frivilligorganisationer och har belyses. Den samhällsekonomiska kostnaden för ohälsan i är stor och består av både vårdkostnader och indirekta kostnader i form av pro- duktionsbortfall, förtidspension och sjukpenning. I kapitlet redovisas samhällsekonomiska kostnader för ohälsan samt exempel på kostnads- effektiva preventiva insatser. Kortsiktiga resursbehov beskrivs och för- slag lämnas på särskilda ekonomiska satsningar som kommittén anser behöver göras . Allmänna och speciella motiveringar till lagförslag om en ny folkhälso- lag, förändringar i tobakslagen angående rökning på restauranger, förslag till ett licensieringssystem för detaljhandel med tobak samt förändring i socialtjänstlagen som kommittén föreslår lämnas här. 1 Förslag till folkhälsolag (2000:000) Härigenom föreskrivs följande. 1 § Med folkhälsa avses i denna lag det allmänna hälsotillståndet i befolkningen och i olika grupper, förekomsten och fördelningen av sjuklighet, skada, funktionsnedsättning och dödsfall, orsaker- na till förekomsten och fördelningen liksom konsekvenserna för individ och samhälle samt den förändring som sker i nämnda avseenden. 2 § Kommuner och landsting har ett ansvar för att främja folkhälsan. 3 § I varje kommun och varje landsting skall det finnas en folk- hälsoplan, som utvisar hur undvikbar sjukdom, skada, funktions- nedsättning och dödlighet kan förebyggas och hälsa främjas av kommunens och hela verksamhet. Av planen skall framgå de åtaganden som planeras för att uppnå en bättre folk- hälsa. 4 § Kommuner och landsting skall vid upprättande av folkhälso- planen samverka med myndigheter, organisationer och enskilda för att lösa frågor som har betydelse för folkhälsan. Finns förut- sättning för en gemensam lösning, skall den tas tillvara i plane- ringen. 5 § Folkhälsoplanen skall beslutas av kommunfullmäktige respektive . 6 § Kommun och landsting skall på begäran av myndighet som rege- ringen bestämmer lämna myndigheten uppgifter om fullgörandet av kommunens och uppgifter enligt denna lag. Denna lag träder i kraft den lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Härigenom förskrivs i fråga om socialtjänstlagen (1980:620) att 5 § skall ha följande lydelse. gifter hör att göra sig väl gifter hör att göra sig väl dena i kommunen, medverka i dena i kommunen, medverka i samhällsplaneringen och i sam- samhällsplaneringen och i sam- arbete med andra samhällsorgan, arbete med andra samhällsorgan, enskilda främja goda miljöer i enskilda främja goda miljöer i och på annat sätt främja förut- och på annat sätt främja förut- sättningarna för goda levnads- sättningarna för hälsa och goda svara för omsorg och service, stöd och vård, ekonomisk hjälp upplysningar, råd, stöd och vård, och annat bistånd till familjer och enskilda som behöver det. bistånd till familjer och enskilda som behöver det. bör genom stöd och avlösning underlätta för dem som vårdar närstående som är långvarigt sjuka eller äldre eller som har funktionshinder. Denna lag träder i kraft den lag om ändring i tobakslagen (1993:581) Härigenom föreskrivs i fråga om tobakslagen (1993:581) att 2, 4, 6, 12, 23 och 27 §§ skall ha följande lydelse. Begränsning av rökning i vissa lokaler och utrymmen samt på vissa områden utomhus 1.i lokaler som är avsedda för barnomsorg, skolverksamhet eller annan verksamhet för barn eller ungdom samt på skolgårdar och på motsvarande områden utomhus vid förskolor och fritidshem, 2.i lokaler som är avsedda för hälso- och sjukvård, 3.i lokaler som är avsedda för gemensamt bruk i bostäder och inrättningar med särskild service eller vård, 4.på färdmedel i inrikes kollektivtrafik eller i lokaler och andra utrymmen som är avsedda att användas av den som reser med sådana färdmedel, 5. i andra lokaler än sådana som avses i 1–4 när en allmän sammankomst eller en offentlig tillställning som avses i 2 kap. 1–3 §§ ordningslagen (1993:1617) anordnas och i lokaler som är avsedda att an- vändas av den som deltar i sammankomsten eller tillställ- ningen, samt 6. i andra lokaler än sådana som avses i 1–5 om allmänheten har tillträde till lokalerna. Bestämmelserna i första stycket 5 och 6 gäller inte ser- veringslokaler i restauranger och andra serveringsställen. 5. i andra lokaler än sådana som avses i 1–4 när en allmän sammankomst eller en offentlig tillställning som avses i 2 kap. 1–3 §§ ordningslagen (1993:1617) anordnas och i lokaler som är avsedda att an- vändas av den som deltar i sammankomsten eller tillställ- ningen, 6.i restauranger och andra serveringslokaler, samt 7.i andra lokaler än sådana som avses i 1–6 om allmänheten har tillträde till lokalerna. I hotell och andra inrättningar där tillfällig bostad yrkesmässigt upplåts, skall i ett visst antal av de rum eller liknande som upplåts rökning vara förbjuden. I fråga om sovkupéer och andra utrymmen som upplåts för tillfällig bostad på färdmedel i inrikes kollektivtrafik gäller istället 2 § 4. Restauranger eller andra serveringsställen som har mer än femtio sittplatser skall, om rökförbud ej föreligger enligt 2 § 1–4, ha sittplatser inom ett eller flera områden där rökning är förbjuden. Rökning är trots be- stämmelserna i 2 § 2–6 tillåten i delar av de lokaler eller andra utrymmen som avses där, om dessa delar särskilt avsatts för rökning. Detsamma gäller lokaler som avses i 2 § 1 och som är upplåtna enbart för per- sonal. Rökning är trots be- stämmelserna i 2 § 2–5 och 7 tillåten i delar av de lokaler eller andra utrymmen som avses där, om dessa delar särskilt avsatts för rökning. Detsamma gäller lokaler som avses i 2 § 1 och som är upplåtna enbart för per- sonal. Trots bestämmelsen i 2 § 6 får rökning tillåtas i restauran- ger eller andra serverings- lokaler om separata rum särskilt avsatts för rökning. Rum där rökning tillåts, skall vara be- lägna så att besökare eller arbetstagare inte mot sin vilja måste vistas i dem. Rummen skall även vara inrättade så att rök inte sprids till andra delar av lokalerna. Servering får inte bedrivas i rum som avsatts för rökning. Avvikelse från 2 och 4 §§ får göras om det finns särskilda skäl därtill på grund av utrymmets beskaffenhet eller användningssätt eller av omständigheterna i övrigt. Detta gäller i tillämpliga delar även sådana områden utomhus som avses i 2 § 1. Tobaksvaror får inte säljas eller på annat sätt lämnas ut i närings- verksamhet till den som inte har fyllt . Den som lämnar ut tobaks- varor skall förvissa sig om att mottagaren har uppnått nämnda ålder. Om det finns särskild anledning att anta att en tobaksvara är avsedd att lämnas över till någon som inte har fyllt får varan inte lämnas ut. Detaljhandel med tobaks- varor får bedrivas endast av den som har säljtillstånd. Säljtillstånd skall avse en viss lokal eller ett annat avgränsat utrymme (säljställe). Frågor om säljtillstånd prö- vas av den kommun där sälj- stället är beläget. Ansökan om säljtillstånd görs skriftligen hos kommunen. Kommunen får en- ligt grunder som beslutas av kommunfullmäktige ta ut avgift för frågor om säljtillstånd. Säljtillstånd får ges endast till den som visar att han med hänsyn till sina personliga och ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig att bedriva detaljhandel med tobaksvaror. Vid tillstånds- prövningen skall särskild hänsyn tas till om sökanden kan förväntas följa bestämmelserna om handel med och mark- nadsföring av tobaksvaror samt om han i övrigt är laglydig och benägen att fullgöra sina skyl- digheter mot det allmänna. I samband med beslut om säljtillstånd eller senare får kommunen meddela de villkor som behövs. Kommunen skall återkalla ett säljtillstånd, om 1. tillståndshavaren inte föl- jer de bestämmelser som gäller för verksamheten eller tillståndet enligt denna lag eller enligt villkor som har meddelats med stöd av lagen, eller 2. de förutsättningar som gäller för meddelande av sälj- tillstånd inte längre föreligger. I stället för återkallelse kan tillståndshavaren meddelas var- ning, om detta kan anses vara en tillräcklig åtgärd. För att fullgöra sina uppgifter enligt denna lag har en tillsyns- myndighet rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som berörs av lagen eller av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen och får där göra undersökningar och ta prover. För uttagna prov betalas inte ersättning. skall lämna den handräckning som behövs för tillsynen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet att ersätta en tillsynsmyndighets kostnader för provtagning och undersökning av prov. Kommunen får enligt grunder som beslutas av kommunfullmäktige ta ut avgift för sin tillsyn enligt denna lag. Den som uppsåtligen eller av Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 12 § oaktsamhet bryter mot 12 § a döms för olovlig tobaksför- döms för olovlig tobaksför- säljning till böter eller fängelse i säljning till böter eller fängelse i Är gärningen att anse som ringa döms inte till ansvar. Den som uppsåtligen eller av säljtillstånd döms för grov olov- eller fängelse i högst . Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud skall inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Bestämmelser om ansvar för olovlig införsel av tobaksvaror finns i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Denna lag träder i kraft den 1 Uppdrag och arbetsformer är en parlamentariskt sammansatt utred- ning. I kommittén ingår ledamöter från samtliga riksdagspartier. Vidare medverkar sakkunniga och experter som representerar olika organ och sektorer i samhället. Direktiven till beslutades av regeringen . Kommittén inrättades dock först . Kommitténs arbete avslutas i och med detta slutbetänkande. Utöver den nu aktuella huvudrapporten planeras en större bilagedel ingå i betänkandet. Bilagedelen skall bestå av olika underlagsmaterial med referenser till vetenskaplig litteratur som ger stöd för olika påståenden. Bilagedelen avses redovisas . Kommitténs huvuduppgift är enligt direktiven att utarbeta förslag till nationella folkhälsomål och att föreslå strategier för hur målen skall kunna uppnås. De nationella målen och strategierna skall vara väg- ledande för samhällets insatser för att förbättra folkhälsan. Syftet med arbetet är att ange vilka folkhälsoproblem som är mest angelägna att lösa och vilka mål och strategier som är de viktigaste med avseende på detta. I direktiven konstateras att ett nationellt måldokument är viktigt i sig, men att själva processen som leder fram till målen och som skall fortgå efter det att måldokumentet tagits fram är minst lika viktig. Målen skall tjäna som stöd och inspiration för folkhälsoarbete på nationell, regional och lokal nivå. Måldokumentet skall vara en av utgångspunkterna i ett offensivt och multisektoriellt folkhälsoarbete på alla nivåer. Allmänt sett har hälsan i utvecklats positivt, men enligt vad som sägs i direktiven är ytterligare förbättringar i hälsan möjliga och önskvärda att uppnå. Enligt direktiven finns det alltjämt stora och i vissa fall ökande skillnader i hälsa mellan olika grupper i samhället. Mot den bakgrunden behövs nationella hälsomål för att särskilt upp- märksamma och minska skillnaderna i hälsa mellan olika socioekono- miska grupper, mellan olika etniska grupper, mellan olika geografiska områden samt mellan kvinnor och män. 30 Uppdrag och arbetsformer I direktiven anges sju huvudpunkter som kommittén skall beakta i sitt arbete. För dessa punkter har kommittén redogjort utförligt i ett tidigare delbetänkande (SOU 1999:137). Här redovisas punkterna i sammanfattning. Kommittén skall redovisa och analysera de erfarenheter som finns vad gäller mål för hälsoutvecklingen internationellt samt på natio- nell, regional och lokal nivå. Kommittén skall analysera och värdera de hälsoproblem som finns och väntas få stor betydelse för hälsoutvecklingen framöver. Kommittén skall bedöma möjligheterna att med olika insatser minska hälsoproblem. Konflikter mellan olika mål skall analyseras. Kommittén skall väga kostnaden mot nyttan av att genomföra olika folkhälsoinsatser. Kommittén skall lämna förslag till framåtsyftande mål för hälsout- vecklingen och föreslå vilka av dessa som skall prioriteras. Kommittén skall föreslå strategier för att nå målen. Kommittén skall lämna förslag om hur målen kan följas upp och utvärderas. Ett processinriktat arbetssätt i tre steg Kommittén har mot bakgrund av direktiven valt att arbeta i tre steg för att kunna utarbeta ett samlat nationellt måldokument för folkhälso- politiken. Avsikten med en etappvis process har varit att ge reella förutsättningar för kommittén att ingående pröva, diskutera och för- ankra varje steg hos olika aktörer inom folkhälsoområdet innan nästa steg i processen mot nationella hälsomål har tagits. I korthet har arbetet genomförts på följande sätt: Steg ett har gällt kommitténs arbete då ett s.k. inriktningsbetänkande blev klart. Syftet med inriktningsbetänkandet Hur skall må bättre – första steget mot nationella folkhälsomål (SOU 1998:43) var att ange en allmän inriktning eller ram för det fortsatta arbetet och att redovisa några vägledande utgångspunkter och principer för formulerandet av nationella folkhälsomål och strategier. Betänkandet sändes ut på en bred remiss i egen regi. Synpunkter från remissinstanserna har utgjort ett viktigt underlag inför steg två i processen. Steg två har omfattat tiden 1999 då delbetänkandet Hälsa på lika villkor – andra steget mot nationella Uppdrag och arbetsformer 31 folkhälsomål (SOU 1999:137) presenterades. I det betänkandet redo- visades förslag till en nationell strategi för folkhälsan med bas i etiska utgångspunkter och kriterier för prioriteringar samt en vision, över- gripande strategier och hälsopolitiska mål för en bättre och jämlik hälsa. Vidare ingick ett stort antal sakkapitel där mål och delmål redo- visades för sådant som är viktigt inom resp. område. Sakkapitlen hade i sin tur sin utgångspunkt i 13 stycken rapporter som tagits fram av olika arbetsgrupper med experter som har arbetat på kommitténs uppdrag. I dessa rapporter behandlades viktiga risk- och friskfaktorer för hälsa såsom ekonomisk trygghet, arbetslivsfaktorer, sociala relationer, fysisk miljö och olika faktorer som är förknippade med levnadsvanor. Vidare behandlades psykisk hälsa, hudcancer, skador, allergier och STD. Även underlag om målgrupper som barn- och ungdom, äldre och invandrare togs fram. Utöver dessa expertrapporter hämtades underlag till mål- förslagen från källor såsom internationella hälsopolitiska måldokument, bl.a. från WHO, EU och vissa enskilda länder. Även nya analyser av sjukdomsbördan i har utgjort underlag. Inriktningen under steg tre Det tredje och sista steget i kommitténs arbete har genomförts med inriktning på att redovisa de samlade förslagen och be- dömningarna om nationella folkhälsomål och strategier. Ett viktigt underlagsmaterial under steg tre har varit remiss- instansernas synpunkter på kommitténs senaste delbetänkande (SOU 1999:137). Mot bakgrund av dessa synpunkter har förslagen i det nämnda delbetänkandet reviderats. Det har genom remissynpunkterna tydliggjorts vilka av de frågor som kommittén lyft fram som är särskilt angelägna att åtgärda eller att få mer kunskap om genom forskning. Det gäller t.ex. den ökade stressen i arbetslivet och den försämrade psy- kiska hälsan hos yngre personer generellt och hos barn och ungdom. Det gäller också viktiga bestämningsfaktorer för hälsan som män- niskors ekonomiska försörjningssituation, boendesegregation och ut- satthet för diskriminering inom arbetslivet i vissa fall. Det gäller även miljöfrågor resp. levnadsvanor med koppling till tobak och alkohol. Även infrastrukturen för folkhälsoarbetet i form av samordning, forskning, utbildning och metoder samt hälsoinformationens saklighet har angetts som viktiga. Utöver underlag genom remissinstansernas synpunkter har kom- mittén koncentrerat sig på att få fram andra underlagsmaterial. Det har gällt uppdateringar och kompletteringar av det förra delbetänkandets sakkapitel. Det har gällt nya underlag om stress, tandhälsa, ätstör- 32 Uppdrag och arbetsformer ningar, utbildningsfrågor, folkbildnings- och folkrörelsefrågor samt kultur och hälsa. Det har också gällt genderaspekter på hälsa och olika gruppers situation, t.ex. funktionshindrade och homo- och bisexuella. Det har gällt individens respektive samhällets ansvar för hälsofrågor samt myndigheternas, hälso- och sjukvårdens, kommunernas och organisationernas roller och ansvar. Det har också gällt aspekter på samordning och styrning av folkhälsoarbetet, ekonomisk analys av folkhälsoinsatser, bra indikatorer för att följa utvecklingen av bestäm- ningsfaktorer för hälsan samt metoder för mätning av folkhälsan. Det har också handlat om kunskaps- och forskningsbehov för folkhälsopolitik och folkhälsoarbete, behovet av folkhälsovetenskaplig utbildning samt angelägenheten av att samhället garanterar saklig hälsoinformation. Bland allt detta vill kommittén nämna några underlagsmaterial: Kommittén har gjort en kartläggning och analys av 32 statliga myn- digheters och några andra nationella organs verksamheter som har en direkt eller indirekt betydelse för folkhälsan. Kartläggningen visar vil- ket arbete som utförs inom olika samhällssektorer som t.ex. arbetsliv, ekonomisk trygghet, inne- och utemiljö, rekreation, mat och fysisk aktivitet, tobak, alkohol, narkotika, läkemedel, skador och allergier samt situationen för barn, äldre och invandrare. Av materialet framgår hur myndigheterna ser på effekter av sitt arbete från hälsosynpunkt och vilka ansvarsförhållanden som finns inom resp. område. Materialet ger underlag för synpunkter på roller och ansvar på statlig nivå inom folkhälsoområdet. Möjligheten att få till stånd ett mer hälsoinriktat arbetssätt inom hälso- och sjukvården har belysts av en särskild arbetsgrupp under kommittén. Gruppens rapport har utgjort ett värdefullt material för ställningstaganden om hälso- och sjukvårdens eget hälsoinriktade arbete resp. arbete i relation till andra aktörer. En annan arbetsgrupp har belyst kroniskt sjuka och funktions- hindrade personers situation och behov av hälsofrämjande och sjuk- domsförebyggande insatser. I rapporten redovisas förslag som avser att förbättra funktionshindrade personers situation. Problem som är angelägna att forska om inom ramen för de bestämningsfaktorer som kommittén har lyft fram har redovisats av en särskild arbetsgrupp bestående av folkhälsovetenskapliga forskare. Det framgår av rapporten att folkhälsans sociala skiktning behöver forskas mer om. Det är också angeläget att väsentligt mer forskning sker beträffande olika metoder i folkhälsoarbetet. I en annan rapport om folkhälsovetenskaplig utbildning lyfts behovet av sådan utbildning fram. Det är angeläget att både öka antalet personer med en utbildning i Uppdrag och arbetsformer 33 folkhälsovetenskap och att folkhälsovetenskap förstärks i andra utbild- ningar. För att få redskap för folkhälsoarbetet är det också viktigt att kompetensen i utvärderingsmetoder ökar. Här har hälsoekonomisk kompetens en roll genom att genomföra kostnadseffektivitetsbedöm- ningar m.m. Detta belyses i en rapport. Från alla dessa rapporter har kommittén hämtat inspiration och idéer för de mål och åtgärder som presenteras i betänkandet. Kommitténs processinriktade arbete har haft flera olika former. En av dessa har varit att utarbeta debattskrifter i ämnen som är viktiga från folkhälsosynpunkt. En annan har varit att ordna seminarier och kon- ferenser och att medverka i konferenser som ordnas av andra. En tredje har gällt att träffa politiker, tjänstemän och andra aktörer i över- läggningar om folkhälsofrågorna. Kommitténs ordförande har haft en särskild roll när det gäller de två senare funktionerna. Kommittén har fortlöpande utarbetat och publicerat särskilda debattskrifter som belyser olika ämnesområden av stor betydelse för folkhälsan. Syftet med skrifterna har varit att stimulera till en bred och livaktig debatt inom folkhälsoområdet. I skrifterna medverkar ett antal kunniga och engagerade författare som redovisar sin uppfattning inom ett visst aktuellt område. Kommittén har publicerat tio debattskrifter. Titlarna redovisas i den bilagedel som kommittén ger ut . Remissarbete m.m. avseende WHO:s nya hälsopolitiska mål Regeringen beslutade om särskilda tilläggsdirektiv till kom- mittén att följa det pågående arbetet med revidering av hälsopolitiska mål och strategier inom WHO:s europaregion m.m. Kommittén har arbetat i enlighet med direktiven genom att delta i remissarbetet med målen och medverkat vid fastställandet av målen . Kommittén har också medverkat tillsammans med , och vid utarbetande av en folder på svenska om de nya målen. 34 Uppdrag och arbetsformer Skrivelse om förslag till nationell handlingsplan mot tobak Regeringen har till överlämnat den av utarbetade Handlingsplanen mot tobak, exkl. de delar som behandlar EG-direktivet om förbud mot indirekt tobaks- reklam, samt remissvaren och sammanställningen över handlings- planen. Kommittén har i huvudsak beaktat synpunkterna i handlings- planen i de förslag som presenteras i detta betänkande. Nationella mål för folkhälsan I betänkandet lämnas förslag till nationella mål och delmål för folk- hälsan som avser att vara ett stöd för ett effektivt folkhälsoarbete på alla nivåer i samhället och genom många aktörer. Målen har veten- skapligt stöd som redovisas mer utförligt i den bilagedel till be- tänkandet som kommittén avser att ge ut . Förslag till åtgärder, aktörer och indikatorer för uppföljning av målen lämnas också. 2.1Den stadigt ökande medellivslängden Medellivslängden ökar i den svenska befolkningen och visar ännu inte några tecken till stagnation. ökade den med för män och för kvinnor vilket betyder att kvinnornas försprång fortsätter att långsamt krympa. Ökningen var lika kraftig . var medellivslängden för kvinnor och för män. I EU är ökningstakten i stort sett den- samma, men försprång när det gäller kvinnornas medellivs- längd tenderar att krympa. Jämfört med övriga tenderar Sve- riges försprång dock snarare att förstärkas vilket främst beror på den svaga ökningen i . Det är värt att notera att när det gäller ekonomisk utveckling (BNP per capita) har EU kommit ikapp och övriga gått förbi . Trots en mindre bra ekonomisk tillväxt och oför- ändrade sjukvårdskostnader har minskningen av dödligheten i ändå varit mycket snabb. Medellivslängden i , och EU 1979–1999. Källa: SCB och WHO-Euro. Dödsrisken har minskat i alla åldersgrupper i . har dödligheten i åldrarna minskat med för män och för kvinnor . För de äldre har död- ligheten i procentuella tal minskat något långsammare. Det betyder att dödsfallen i befolkningen komprimeras till ett allt smalare ålders- intervall . de äldre under i en takt som ganska väl motsvarar dödlighets- minskningen. Även andra hälsomått förbättras, fast något saktare. Dessa tendenser är inget specifikt för . Flera studier från bekräftar detta. Förbättringar i äldres hälsa kan både ha sina rötter i levnadsvillkor som gällde när de var barn och unga eller i aktuella förbättringar i levnadsvillkor och vård. Mönstret talar för att båda delarna är viktiga. Kvinnornas livslängd har förbättrats i alla åldrar för varje ny gene- ration. Den generation av män som är i 60–70-årsåldern uppvisar snabbt sjunkande dödlighet, trots att det var den generation som hade ökande dödlighet i 40–50-årsåldern.