sou · GOB31 · 2001-01-01 00:00:00 — Våld mot människor kan inte likställas mora- liskt med våld mot ting. Ett ting kan inte känna sig kränkt, känna rädsla eller lida. Den skada som är relevant att diskutera när ett ting skadas, är på vil- ket sätt skadan drabbar den som brukar eller äger tinget. Hur skadan uppkommer är också betydel- sefullt. Att skada saker på ett sätt som kan uppfattas som hotfullt eller skrämmande, är inte accepta- belt eftersom hot om våld eller försök att skrämma till lydnad inte är acceptabelt moraliskt. Att öppet, på ett icke-hotfullt och icke-våldsligt sätt förstöra ett ting är att betrakta som civil olydnad under för- rutsättning att handlingen genomförs som en poli- tisk handling och att den utövande även är beredd på en dialog med samhället och beredd att ta kon- sekvenserna av sitt handlande. Varje civil olydnads- aktion måste således, från fall till fall, bedömas uti- från vilka värden som ställs mot varandra. Reservation av () och () Delar av EU-avsnittet i slutbetänkandet ger en fel- aktig och förskönad bild av EU:s roll och det sven- ska EU-medlemskapets betydelse. EU beskrivs som om det historiskt varit en garant för fred och välstånd i och som en sammanslutning av suveräna stater. Det antyds att delegerat makt till EU, och därmed är fritt att återta den när som helst. EU-medlemskapet anses legitimeras av kraven på medborgarinflytan- de över de frågor som hanteras på internationell nivå. anses ur demokratisk synvinkel vara ett sämre alternativ än ett EU-medlemskap. Vi anser att beskrivningen är felaktig. Att det lättvindigt skulle gå att ta tillbaka makt som dele- gerats från till EU finns det inga belägg för. Dessutom är det trångsynt att beskriva EES- avtalet som det ända tänkbara alternativet till ett svenskt EU-medlemskap. Det som skiljer EU från andra internationella samarbetsorgan, är att där pågår en ständig process mot en ökad överstatlighet. Här ligger också det demokratiska dilemmat. Utvecklingen mot en för- bundsstat är tydlig. Det finns en gemensam lagstiftning på en mängd olika om- råden, där EU-lagarna är överordnade de natio- nella lagarna. När nu den ekonomiska politiken och den gemensamma valutan tar form, liksom det försvars- och säkerhetspolitiska samarbetet, är grunden till en förbundsstat redan lagd. Det finns ett finmaskigt regelverk som redan nu detaljstyr medlemsländerna på t.ex. det ekonomiskt-politis- ka området. Att de demokratiska konsekvenserna av detta diskuteras så lite i är anmärk- ningsvärt. I EU-frågan existerar en djup klyfta mellan folket och eliten. Det allt mer federalistiska EU är en ska- pelse, vars geografiska utbredning spänner över ett område som inte på något sätt är kulturellt sam- manhållet. Vi talar olika språk i de olika länderna och vi saknar gemensamma arenor för det offent- liga samtalet. Det finns därför av naturliga skäl folklig EU-identitet och det lär inte skapas någon sådan under överskådlig framtid. Det enda som rättfärdigar ett svenskt EU-medlemskap ur ett demokratiskt perspektiv, är att frågan av- gjorts genom en folkomröstning. Vi har dock svårt att tro att EU-medlemskapet inneburit att särskilt många svenskar känner att de har mer makt över, eller ens kan påverka dagordning nu jäm- fört med tidigare. Istället för att låtsas som om EU-samarbetet är strikt mellanstatligt, borde förbundsstatsambitio- nen beskrivits i slutbetänkandet med de konsek- venser för demokratin som det innebär. Utred- ningen borde tydligt tagit avstånd från en sådan utveckling. Det borde uttalats en ambition att stär- ka EU:s mellanstatliga karaktär på överstatlig- hetens bekostnad. initiativ- monopol måste brytas. De folkvalda parlamenten i medlemsländerna borde i stället ges initiativrätt, i kombination med det förslag som finns i betän- kandet, nämligen att fackutskotten i riks- dag kopplas in tidigt när sakfrågor på EU-nivå bereds. Detta skulle öka människors insyn och därmed påverkansmöjligheter över EU-besluten. bör även framledes utveckla arbetet i olika internationella samarbetsorganisationer, med betoning på freds- och säkerhetssamarbete i FN. En nationell demokratipolitik bör dessutom kom- bineras med en internationell demokratipolitik. Det påstås vidare i betänkandet att EU-med- lemskapet berättigas av att ett rättsligt bindande förpliktigande samarbete mellan staterna ger ett bättre skydd åt medborgarna. Vi tror att många svenskar upplever motsatsen, med tanke på den obegripliga mängd av meningslösa regler vi fått med EU-medlemskapet på t.ex. jordbruksom- rådet. Dessutom går slutsatsen på tvärs mot övriga delar i slutbetänkandet där det finns tydliga marke- ringar mot en ökad judikalisering av politiken. Mot övriga slutsatser i EU-avsnittet har vi inga invändningar. Reservation av () Den offentliga sektorns roll Slutbetänkandet har ett starkt deltagardemokra- tiskt perspektiv. Den röda tråden i arbetet för en uthållig demokrati består av att skapa förutsätt- ningar för att stärka medborgarnas aktiva delaktig- het i samhällsbygget och i den demokratiska processen. Den demokratiska kulturen betonas, folkbildningens och det offentliga samtalets roll, liksom vikten av en genomskinlig beslutskultur. Människan och hennes roll som social och demo- kratisk varelse sätts i centrum. Flera förslag finns också på hur demokratins institutioner skall kunna vitaliseras. Uppgörelsen med servicedemokratin får dock inte innebära att den offentliga sektorns roll som garant för välfärd och därmed som plattform för demokrati förringas. Vi har kunnat bevittna en oroväckande tendens , nämligen en allt tydligare känsla av utanförskap hos vissa grupper. När den perma- nenta massarbetslösheten etablerades och det soci- ala skyddsnätet successivt urholkades, såg vi hur segregationen befästes. Arbetslöshet och eko- nomisk otrygghet har visat sig hänga ihop med en låg tilltro till den egna förmågan att påverka sam- hället och dess institutioner. Sannolikt har också det ökade förmynderiet gentemot de mest utsatta bidragit till detta. Valdeltagandet har varit drama- tiskt lågt i områden med många socialbidragstaga- re och arbetslösa. I förlängningen av detta finns samhällsförakt och apati, men också frustration, rasism och våld, vilket underminerar demo- kratin. Mönstret är alltså tydligt. Det sociala och det politiska utanförskapet hänger samman och bildar en vanmaktens onda cirkel. Så länge detta utanförskap består finns det fullständig demokrati. Därför måste en av sam- hällets huvuduppgifter framöver vara att motverka en ytterligare urholkning av välfärden och i stället verka för en förstärkning av trygghetssystemen och för integration. Sambandet mellan utbildning och samhällelig aktivitet är t.ex. känt. En god grundutbildning, allas tillgång till arbets- marknaden och ett heltäckande socialt skyddsnät leder inte automatiskt till, men skapar tillsammans med andra faktorer de nödvändiga förutsättningar- na för människors delaktighet i den demokratiska processen. En stark offentlig sektor som garant för en generell välfärd måste alltså finnas som ett av demokratins grundfundament. På flera ställen i slutbetänkandet finns for- muleringar som i stället antyder motsatsen, näm- ligen att det är önskvärt att krympa den offentliga sektorn och lämna över beslutsmakt till andra aktörer. Exempel på detta är: vi är kritiska till att inlemma allt fler områden och funktioner i statens eller kommunernas offentliga besluts- system på s. 34, Politiken måste också inse sina begränsningar och koncentrera sitt arbete på om- råden där dess värden och styrsystem är överlägsna marknadens, civilsamhällets och familjens. på s. 241, och Folk- styrelsens syfte är varken en stor stat eller stora kommuner på s. 241. (sid 55) antyds också att skattehöjningar begränsat människors handlingsfrihet. Syftet är vällovligt: – Här skall banas väg för medborgarinflytande på de stora systemens bekostnad, men slutsatsen är felaktig. 90-talets pri- vatiseringsvåg av offentlig verksamhet har knap- past inneburit någon demokratisering. Det är ock- så svårt att leda i bevis att ett stort offentligt ägande automatiskt skulle lägga en död hand över möj- ligheterna till ett stärkt brukarinflytande, personal- inflytande eller elevinflytande. En av folkstyrelsens uppgifter måste vara att verka för att fler arenor för direktinflytande skapas, men vi får inte förledas att tro att en stor offentlig sektor per automatik motverkar detta, eller att möjligheterna till en demokratisering av den gemensamma sektorns institutioner på något sätt är uttömda. Jag saknar alltså en beskrivning av den offent- liga sektorn som en garant för välfärd och därmed som plattform för demokrati i betänkandet och jag saknar en nyanserad beskrivning av möjligheterna till ett stärkt direktinflytande över den offentliga sektorns verksamhet. Särskilt yttrande av () En bred majoritet i utredningen har samlats kring en stark argumentation för demokratins moraliska grund, en tydlig deltagardemokratisk demokrati- syn, betoningen av det civila samhällets roll, vikten av ett stärkt kommunalt självstyrelse samt ökad institutionell ansvarighet, som bl.a. innebär stärkt juridisk kvalitetssäkring. Betänkandet kan därmed förhoppningsvis ut- göra en bred plattform för ett fortsatt arbete med demokratifrågorna. För att uppnå denna breda samsyn har det givetvis inte gått att få gehör för alla partiers åsikter i alla delar. Utredningen har därför inte på alla punkter gått så långt som jag skulle öns- ka, men resonemangen och förslagen är i en rikt- ning som jag till fullo delar. Detta innebär att jag, förutom en reservation författningsdomstol, nöjer mig med att kommentera några punkter i form av ett särskilt yttrande. En tydligare tillämpning av subsidiaritetsprinci- pen borde ha präglat utredningen. Den innebär att ett samhälle byggs underifrån och uppåt i olika nivåer av gemenskaper och fortsätter med lokala och regionala politiska gemenskaper till den statli- ga nivån. Varje nivå är ägnad att lösa uppgifter som inte på ett tillfredsställande sätt kan lösas på en läg- re nivå. Varje gemenskapsnivå är således i första hand kompletterande till de lägre och inte avsedda att ersätta eller beröva vare sig deras uppgifter eller frihet. Det ingår även i den subsidiära rollen att vid behov värna medborgares rättigheter gentemot mellanliggande nivåer. En familj, exempelvis, har sina uppgifter och mål, som inte kommunen ska ta över. Familjen har också rättigheter, som kommunen ska respektera. På samma sätt har kommunsektorn uppgifter och mål, som staten inte ska ta över. Kommunala rät- tigheter ska respekteras av staten, såsom de har erkänts av staten genom den kommunala självsty- relsen. Konsekvensen av detta synsätt är att bevisbör- dan ligger på den politiska nivån att motivera var- för staten/kommunen ska ta över uppgifter som borde ligga på individer och familjer, liksom bevis- bördan ligger på staten att motivera varför den ska ta över uppgifter som borde ligga på den kommu- nala eller regionala nivån. Ur ett demokratiperspektiv skulle en tydligare roll- och kompetensfördelning uppstå om detta synsätt skulle få prägla svensk politik. Den regio- nala nivån måste ses i detta perspektiv. Utredningen borde tydligare ha betonat mark- nadsekonomins avgörande betydelse för demo- kratins utveckling. En social marknadsekonomi med ett fungerande rättssystem och fasta spelregler är inte bara välståndsskapande utan också en förut- sättning för demokratin. Utredningens argumentation för en stärkt kom- munal självstyrelse leder inte till den rimliga slut- satsen att det kommunala utjämningssystemet måste reformeras. En grundläggande förutsättning för ett reellt självstyre är att man får behålla sina egna skatteintäkter, vilket man inte får i dagens sys- tem. Det är viktigt med ett väl fungerande skatte- och kostnadsutjämningssystem, men det bör alltså vara staten som står för utjämningen i form av bidrag till de kommuner som inte har en tillräcklig egen skattekraft eller höga strukturella kostnader. Visserligen skriver utredningen att skolan måste uppmärksamma nazismens och kommunismens illdåd samt dagens rasistiska idévärld, men på samma sätt som nazismens och facismens oerhör- da brott mot mänskligheten uppmärksammats i detta må ni berätta... borde en liknande kampanj genomföras för att informera svenska folket och i synnerhet ungdomen om de brott mot mänskligheten och de illdåd mot demo- kratins grundvärden som kommunismen gjort sig skyldig till. Jag stöder ambitionen att försöka utveckla med- delarfriheten så att exempelvis ett sjukhus som drivs på entrepenad har samma regler som ett landstingsdrivet sjukhus. finns det kom- plikationer hur meddelarfriheten ska kunna om- sättas i privat verksamhet, hur gränser ska dras och vilka konsekvenserna blir. En förutsättningslös ut- redning som prövar frågan välkomnar jag. Även om utredningen går i rätt riktning när det gäller värnandet om den enskildes rättigheter bor- de utredningen ha betonat detta ytterligare. Direk- tiven är tyvärr begränsande i detta avseende. Men det hade varit värdefullt om utredningen hade haft mandat att analysera behovet av att även grund- lagsfästa fri- och rättigheter mellan enskilda, och inte som i huvudsak vara inriktade på förhållan- det mellan den enskilde och det allmänna. Dess- utom borde om de mänskli- ga rättigheterna stärkas i det rättsliga systemet och ges en ställning över vanlig lagstiftning. Särskilt yttrande och reservation av () Demokratin är det enda politiska system som utgår från alla människors lika värde och som ger med- borgarna goda möjligheter att kontrollera makt- havarna. Demokratin är det enda politiska system som ger individen skydd mot godtycklig makt- utövning från myndigheternas sida och ger med- borgarna möjlighet att på fredlig väg byta ut dåliga politiska ledare. Demokratins fortbestånd är inte garanterad bara därför att den är inskriven i grund- lagen. Varje ny generation måste övertygas. Den svenska demokratin måste klara de utmaningar som politiken ställs inför. (Fp:s partiprogram) Som liberal vill jag särskilt lyfta fram följande vik- tiga uppgifter: –att skapa bättre förutsättningar för ett aktivt medborgarskap –att utveckla demokratin på , regional och lokal nivå i , –att stärka demokratin i –att arbeta för demokrati i hela världen uppdrag har varit att göra en politisk utvärdering av den rörelseriktning som utmärker den svenska folkstyrelsen. Härvid har vi också gjort en inledande historisk tillbakablick. Vår uppgift har inte varit att lägga fram en rad kon- kreta författningsförslag, även om det är min upp- fattning att vissa av utredningens slutsatser hade kunnat gå längre och lett till en mer genomgripan- de debatt om den svenska konstitutionen bl.a. vad gäller ställning, maktdelningsprinciper, rättsstatens ställning, politikens räckvidd, renodlat personval och inrättande av författningsdomstol. Den svenska demokratin utsätts för stora på- frestningar. Förtroendet för politik och politiker har på ett ytterst oroväckande sätt sjunkit de senas- te decennierna. De politiska institutionerna ifråga- sätts, de politiska partierna förlorar i represen- tativitet och alltfler människor känner sig utanför. Den nya tiden har givit nya problem – men också nya möjligheter! Den svenska folkstyrelsens beredskap i samband med samhällets förändringar har varit dålig. Till en inte oväsentlig del tror jag man kan finna svaren på dagens kris för demokra- tin i i det svenska samhällsbyggets kons- truktion. vägval har gjort dagens problem än svårare att hantera. Den om- fattande expansionen av den offentliga besluts- sfären, där ledstjärnan i alltför hög grad har varit ett nytto- och effektivitetsperspektiv, ökade förvisso människors välfärd, men beskar också individens frihet, egenmakt och möjlighet att själv ta ansvar, i synnerhet när de ekonomiska förutsättningarna radikalt förändrades. Det civila samhället trängdes undan. Dagens svenskar nöjer sig inte med att av sam- hället erbjudas service och tjänster – de vill själva bestämma och välja. Därför måste demokratisynen i högre grad bygga på tron om medborgarens enga- gemang, kunskap och vilja att delta och ta ansvar. har denna utgångspunkt, vilket är tämligen unikt med tanke på tidigare par- lamentariskt tillsatta utredningar. Det är viktigt att förstå gårdagen för att kunna hitta lämpliga lösningar på dagens problem. har gjort en inträngande och självkritisk välfärdsanalys. Utredningens ord- förande har genom sitt öppna sätt att leda utred- ningen lösgjort många politiska och partitaktiska blockeringar. För detta förtjänar ett erkännande! Några nyckelmeningar för att förstå utred- ningens ansats inför det nya millenniet är: Den svenska servicedemokratin har en stark nyttoorientering En stark stat eller starka kommuner behöver inte indikera demokratisk styrka. Utredningens demokratiteori utgår inte från att demokratin skulle vara så mycket effektivare än andra samhällsskick. Vi anlägger i stället ett mora- liskt perspektiv; medborgarskapets ömsesidighet utifrån principen att varje människa är lika mycket värd och att hennes värdighet inte får kränkas, d.v.s. ett liberalt angreppssätt! Jag delar sålunda väsentligen utredningens majoritetsskrivningar, och ser med tillfredsställelse på den nyorientering gör, som enligt min mening visar att behöver vridas i en mer liberal riktning. Dock vill jag göra vissa kommentarer och tillägg vad gäller några avsnitt samt dra vissa slutsatser och komma med några konkreta förslag: Avsnittet om Globalisering har en alltför kritisk grundton. Jag saknar en analys av vad frihandeln betytt och kommer att betyda för världens utveck- ling, och om marknadsekonomins centrala roll för ett demokratiskt samhälle. Sammanbrottet i WTO-förhandlingarna i visar den sprängkraft ansträngningarna att öppna mark- naderna också för de mindre utvecklade länderna har. Min uppfattning är att vi inte behöver mindre av globalisering utan snarare mer. De senaste decenniernas utveckling i framförallt visar att fattigdomsspiralen kan brytas med marknads- ekonomi och fri handel. Utredningens majoritet ser alltför negativt på lobbning. Politiska påtryckningar – delvis dolda – har vi i varit vana vid. Det har handlat om de stora intresseorganisationerna inom den fack- liga rörelsen, bonderörelsen, bostadslobbyn, näringslivet m.fl. De mer nätverksbaserade påver- kansmetoderna som växer fram innebär en ökad mångfald, vilket är ett demokratiskt framsteg. Den pågående försöksverksamheten vad gäller ökat regionalt självstyre håller på att finna sina for- mer. Utredningens majoritet är alltför tidigt ute i sin kritik. Det är min övertygelse att nedmonte- ringen av den starka centralmakten leder till att svängrummet och självbestämmandet i regionerna ökar. Detta är en positiv utveckling som stimulerar det medborgerliga deltagandet och stärker demo- kratin. Skrivningarna om massmediaägandet behöver nyanseras. Ägarkoncentrationen i media är bety- dande. Men det löser man inte genom att föreslå ytterligare statliga ingrepp. Långt viktigare skulle vara att ta bort nuvarande etableringsstopp för nya lokalradiostationer, tillåta rikstäckande privatradio och förändra principerna för utdelning av digital- TV-tillstånd. De snabba förändringarna i dagens mediavärld med framväxten av stora multimedia- företag, där olika tekniska lösningar sammankopp- las, gör det tydligt att tiden för statliga regleringar av mediamarknaden är förbi. Den nya internet- generationen har andra krav på informations- förmedling; tillgänglighet, modernitet, snabbhet och ringa kostnader. Uppkomsten av gratistid- ningen Metro visar också hur snabbt konkur- renssituationen kan förändras. Vad gäller press- stödet är det min uppfattning att detta måste fasas ut i sin nuvarande utformning, eftersom det sned- vrider konkurrensen och försvagar de företag som har överlevnadspotential. Den svenska invandrarpolitiken är ett miss- lyckande, och resultatet är ett stort slöseri med mänskliga resurser. Avsnittet som behandlar invand- rarnas svåra situation i vårt land borde i högre grad koncentrerats till grundorsakerna till invand- rarnas låga deltagande i samhällslivet t.ex. det låga valdeltagandet; såsom behovet av förbättrade ut- bildningsmöjligheter (profilskolor, friskolor m.m.) och kraven på genomgripande förändringar av den svenska arbetsmarknaden, som skulle göra det möjligt för bl.a. invandrare att få ett jobb, accep- terande av invandrares utbildningar och examina från deras hemländer, lägre skatter på arbete, libe- ralisering av tjänstesektorn m.m. Den svenska väl- färdsstatens snällism har slagit särskilt hårt mot invandrarna och deras möjligheter att med egen kraft styra sina liv. Vad gäller skrivningarna om civil olydnad finner jag dem något oprecisa och accepterande. Vikten av ett demokratikrav i bistånds- arbete kan inte nog poängteras. Erfarenheterna visar hur diktaturer i olika ideologiska skepnader har motverkat utvecklingen i framförallt . Jag accepterar majoritetens förslag om vidare ut- redning om ett utökat meddelarskydd inom de verksamheter som går över från offentlig till privat drift. Jag vill dock framhålla att förslaget inrymmer svåra gränsdragningsproblem bl.a. med tanke på företagshemligheter, konkurrensnackdelar m.m., som inte utredningen penetrerat. Jag håller med om värdet av en ökande öppenhet, men den måste också vägas mot vitala företagsintressen. En verk- samhetsform som har allvarliga brister vad gäller öppenhet – och som fp länge påpekat – är de kom- munala bolagen. Utredningen berör inte denna frå- geställning. Förslaget om att utreda möjligheten att lagstifta om obligatorisk redovisning av partifinansieringen stödjer jag. Socialdemokratins ekonomiska kopp- ling till fackföreningsrörelsen är självfallet lika vik- tig att granska som ev bindningar mellan andra partier och t.ex. näringslivet. Dock vill jag fram- hålla vikten av individens grundlagsfästa rätt att hemlighålla sin partitillhörighet inte träds förnär, och förslagets detaljer behöver därför närmare utredas. Vad gäller fyra konkreta punkter vill jag reservera mig: Ett av de viktigaste demokratiområdena handlar om EU och om möjligheterna att skapa en levande diskussion om EU och vad vill göra med Det finns ett demokratiskt problem med EU i , eftersom bristen på en bredare EU-debatt är så påtaglig. Vi har inte lämnat folkomröstningens Ja- eller Nej-attityd. Det finns också ett demokratiproblem inom EU, som den svenska debatten värjer sig inför. Utvidgningen av EU kommer att göra det nödvändigt med genom- gripande institutionella reformer, som bl.a. kom- mer att innebära ett ökande inflytande för den enda folkvalda institutionen inom EU, . Att EU-frågan har en så svag demokratisk förank- ring i vårt land beror till stor del på regeringens och tvehågsna, skeptiska och – i flera fall – rentav negativa attityd till EU som projekt. Från fp:s sida har vi förespråkat ett tydligare engagemang från , vilket bl.a. betyder ett fullvärdigt medlemskap, inkl deltagande i valuta- unionen. vill ha ett kraftfullt EU inom gränsöverskridande frågor som den inre markna- den, miljöpolitik, internationell brottslighet och utrikes- och säkerhetspolitik. På övriga områden vill vi ha en decentraliserad union som bygger på mångfald och respekt för närhetsprincipen. Det betyder att EU måste koncentrera sig på färre frå- gor. Om organisationen skall fungera behöver de stora, gränsöverskridande frågorna ges prioritet. EU skulle därför behöva en kompetenskatalog omfattande vilka frågor som skall ligga på EU-nivå för att undvika att alltför mycket centraliseras. Jordbrukspolitiken bör kraftigt avregleras och marknadsanpassas och det mesta av regelverket kring kultur, sociala frågor, turistpolitik med mera kan lösas av medlemsländerna själva eller bran- schorganisationerna. Detta är viktigt för effektivi- teten men också för trovärdigheten. Det sätt för- dragsändringar beslutas på bör reformeras. Det folkvalda bör tillsammans med de nationella parlamenten få större inflytande gentemot över förändrings- EU behöver en konstitution.