sou · GOB37d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Den nu pågående integrationen i och i den övriga världsekonomin kan utan tvivel ge viktiga tillskott av ekonomisk växtkraft, men den kan med all sannolikhet inte i kvantitativ betydelse mäta sig med 1960-talets handelspolitiska omvälvning. 1960-talets uppsving avslutades med oljekrisen , som medförde ett kraftigt ekonomiskt avbräck för alla icke-oljeproducerande länder. Oljekrisen utlöstes som en rekyl på uppsvinget och blev inledningen till den senaste med mer måttlig tillväxt, där konjunktur- uppgångar och kriser omväxlat. Det trendbrott för produktivitetsut- vecklingen som skedde strax före 1970-talets mitt framgår tydligt av diagram 4.5. Diagram 4.5 Arbetsproduktiviteten i olika OECD-regioner 1960-2015 Anm. Arbetsproduktiviteten definieras som BNP per arbetad timme. För anges dock BNP per sysselsatt person. Diagram 4.5 illustrerar också den stora skillnad i produktivitetstillväxt som alltsedan 1960 rått mellan och . produktivitet har bara ökat , mot som nämnts 2,5 för . höga BNP-tillväxt har åstadkommits genom kraftigt ökande sysselsättning. Möjligen finns det en orsaksmässig motsättning mellan produktivitets- och sysselsättningstillväxt. Denna skulle kunna grunda sig i att höga sysselsättningsambitioner i ett samhälle medför att 74 Kapitalbildning, produktivitet och produktion Bilaga 1 till LU 1999/2000 mer lågproduktiv arbetskraft tas i anspråk. Höga produktivitetsambitio- ner kan å sin sida leda till att det ekonomiskt användbara arbetskrafts- utbudet blir mindre. Ett sådant negativt samband mellan produktivitets- och sysselsättningstillväxt kommer även till uttryck om man studerar ett större antal enskilda länder. låga produktivitetstillväxt kan emellertid också vara utslag av att landet mycket tidigt var en mogen industrination med hög BNP per capita; inga träd växer upp i himlen. Denna "mognadseffekt" kan också, vid sidan av andra faktorer, delvis förklara låga pro- duktivitetstillväxt, jämfört med övriga , . fanns med bland världens toppländer i fråga om BNP per capita. I tabell 4.7 har antagandena om produktivitetstill- växt sammanställts med de tidigare redvisade bedömningarna av arbetsvolymens utveckling. Resultatet blir en BNP-tillväxt i på . För blir BNP-tillväxten något lägre, trots ett antagande om en förstärkt produktivitetstillväxt, sett i historiskt perspektiv. Den japanska tillväxten blir påtagligt lägre än tidigare, mycket till följd av det kraftiga omslaget i befolkningsbasens utveckling. De här gjorda beräkningarna ansluter sig relativt nära till lågalter- nativet (referensalternativet) i långtidsanalys . T ill- växten kan dock bli högre. redovisar också ett högtillväxtalter- nativ fram , med närmare 3 procents årlig BNP-t illväxt för OECD-området. Detta alternativ har som förutsättning bl.a. att kvar- varande tullar, handelshinder och exportsubventioner avskaffas, att länderna når målen för finanspolitisk konsolidering och att arbetsmark- naderna reformeras i enlighet med . har också gjort antaganden om utvecklingen i världsekonomin utanför OECD-området fram . Sådana antaganden är särskilt svåra att göra, dels på grund av att många länder är instabila politiskt och finansiellt, dels på grund av bristfälligt statistiskt underlag. De offentliggjorda skattningarna gjordes innan vidden av bl.a. den sydost- asiatiska krisen stod klar, men på den långa sikt det här gäller kan detta spela mindre roll. Man räknar med en BNP-tillväxt på kring i de ostasiatiska länderna. För räknas och för ännu något lägre. tillväxt bedöms bli . Sammantaget för icke-OECD- länderna räknar med i BNP-tillväxt. Bilaga 1 till LU 1999/2000 Kapitalbildning, produktivitet och produktion 75 Tabell 4.7 Arbetsproduktivitet och BNP i olika regioner 1960-2015 = BNP/capita -0,7 = BNP/capita -0,9 -0,2 -0,6 = BNP/capita -0,3 = BNP/capita Generellt skulle resultaten av gynnsammare tillväxtvillkor i just dessa länder bli mycket påtagliga: i högalternativet blir BNP-tillväxten när- mare i stället för de nämnda 4. Detta skulle, om det realiserades, innebära en ungefärlig femdubbling av produktionsvolymen fram . En iakttagelse att göra i tabell 4.7 är att den svenska BNP-tillväxten i basscenariot fram väl ansluter sig till vad som antagits för det västeuropeiska OECD-området. Däremot skulle det bli fråga om en viss ytterligare eftersläpning i fråga om utvecklingen av BNP per capita. Bilaga 1 till LU 1999/2000 I detta kapitel beskrivs den svenska ekonomins utveckling fram , betraktad från efterfråge- eller anvä ndningssidan och i ett re- lativt översiktligt perspektiv. Beräkningarna för slutåret har gjorts med EMEC-modellen. Förloppet beskrivs utifrån kalkyler som gjorts med hjälp av prognos- och simuleringsmodell . I de två första avsnitten jämförs utvecklingen i basscenariot med motsvarande utveckling under de närmast föregående decennierna. I avsnitt 5.3 behandlas förloppet uppdelat på tre delperioder. I avsnitt 5.4 redovisas slutligen effekterna på för- sörjningsbalansens användningssida av de två alternativa scenarier för tiden , som har presenterats tidigare i rapporten. 5.1Utvecklingen till 2015 i basscenariot Ett huvudelement i de tillväxtförutsättningar, som har beskrivits i ka- pitlen 3 och 4, är en svag sysselsättningsutveckling. Den förutsedda befolkningsutvecklingen medför att arbetsutbudet mins- kar, och tendensen förstärks av en viss förkortning av arbetstiden. Vis- serligen motverkas effekterna på sysselsättningen av att arbetslösheten kan reduceras, särskilt under de första årens fortsatta återhämtning efter krisen . Antalet arbetade timmar beräknas ändå öka med . Trots en relativt stark produk- tivitetstillväxt i näringslivet hamnar den genomsnittliga BNP-tillväxten något . Beskrivningen i det följande handlar om hur denna produktionsökning utnyttjas – för olika slags konsumtion och kapitalbildning. Utvecklingen av privat och offentlig konsumtion behandlas mer utförligt i nästa avsnitt. Mer utförliga försörjnings- balanstabeller för scenarioperioden finns i slutet av kapitlet (tabell 5.6 och 5.7). 78 Efterfrågan och försörjningsbalansen Bilaga 1 till LU 1999/2000 Andelar av BNP, löpande -2,2 och (framför allt) har konsumtionen vuxit betydligt långsammare än BNP. När det gäller den privata konsumtionen förklaras detta främst av att reallönerna, och mer allmänt hushållens köpkraft, har utvecklats svagt, se diagram 5.1. Diagram 5.1 Löner och realinkomster Bilaga 1 till LU 1999/2000 Efterfrågan och försörjningsbalansen 79 Trots en hög nominell löneökningstakt hölls reallönerna under i stort sett oförändrade – den höga inflationstakten åt främst beroende på en gynnsam utveckling . sektorns totala köpkraft (disponibla realinkomster) har ökat mycket långsamt – räknat per capita rör det sig om mindre än en halv procent . Hushållens sparkvot är således väsentligt lägre än , trots den blygsamma t i privat konsumtion. Den offentliga konsumtionens svaga utveckling, särskilt , måste ses mot bakgrund av krissituationen för den offentliga sektorns finanser. Vi återkommer i nästa kapitel till de stora svängningar, som har utmärkt utvecklingen i den delen av ekonomin. I motsats till utvecklingen framstår konsumtionsutvecklingen i basscenariot som mycket stark – sett från efterfrågesidan kan tillväxten i ekonomin närmast karakteri- seras som konsumtionsledd. Det är framför allt den privata konsumtio- nen som stiger kraftigt, och bakgrunden är en snabb ökning av reallöner och reala disponibla inkomster (se nästa avsnitt). Också i fråga om den offentliga (och då särskilt den kommunala) konsumtionen räknar vi med en vändning uppåt, vilken implicerar en successiv kvalitetshöjning i fråga om utbildnings- och sjukvårdstjänster. De inhemska investeringarnas utveckling har diskuterats i kapitel 4. Totalsiffrorna för 1980- och 1990-talen domineras av bostadsb yggan- dets stora variationer. För näringslivet exklusive bostäder var invester- ingsvolymen 1998 högre än 1990, men har bo- stadsinvesteringarna minskat till bara något mer än en fjärdedel av nivå. I basscenariet förutses en tredubbling av bostadsb yggan- det , medan investeringstillväxten för näringslivet i övrigt är relativt måttlig; i genomsnitt. Också utrikeshandelns bidrag till efterfrågetillväxten har varierat kraftigt de två senaste årtiondena. utmärktes av stora sväng- ningar, med positiva bidrag efter devalveringarna under årtiondets första del, men med en successiv försvagning efter 1985. , och särskilt efter deprecieringen av kronan 1992, har bidragen från utrikeshandeln varit starkt positiva – i genomsnitt för perioden 1990- 1998 motsvarar de . Det innebär att bidraget till tillväxten från inhemsk efter- frågan varit noll. Räknat över hela utvecklas exporten väsentligt svagare än importen, vilket speglar en successiv reducering av dagens stora överskott i handelsbalansen för varor och tjänster. antas detta överskott ha minskat till knappt en procent av BNP, vilket då 80 Efterfrågan och försörjningsbalansen Bilaga 1 till LU 1999/2000 innebär ett något större överskott i bytesbalansen (se vidare kapitel 6). Utvecklingen innebär också att utrikesbalansens utveckling i fasta priser i basscenariot ger ett svagt negativt bidrag till BNP-tillväxten. Bidragen till BNP-tillväxten från olika komponenter i efterfrågan sammanfattas i diagram 5.2. Diagram 5.2 Komponenternas bidrag till BNP-tillväxten Tillväxttakten för export och import i basscenariot framstår vid en jäm- förelse med de två senaste årtiondenas utveckling som relativt låg. Ändå ökar deras andelar av BNP och inhemsk efterfrågan betydligt som framgått av tabell 5.1. går mer än hälften av den svenska produktionen på export, och mer än hälften av den inhemska efterfrågan tillfredsställs genom import av varor och tjänster. I detta avsnitt diskuteras konsumtionsutvecklingen och hushållens eko- nomi mer utförligt och betraktade i ett något längre historiskt perspektiv. Bilaga 1 till LU 1999/2000 Efterfrågan och försörjningsbalansen 81 Privat och offentlig konsumtion m.m. Hushållens val mellan att konsumera eller att spara och investera på- verkas av ett antal olika faktorer. Hit hör det allmänna ränteläget, kon- sumenternas framtidstro (i sin tur en återspegling av bl.a. läget på ar- betsmarknaden), tilltron till de allmänna trygghetssystemen samt attity- der som hänger samman med den ideologiska och politiska tidsandan. Den sistnämnda, svårfångade faktorn har än större betydelse för valet mellan offentlig och privat konsumtion, där medborgarna i sista hand fattar beslut via samhällets demokratiska institutioner. Den privata och den offentliga konsumtionen är inte två på förhand givna grupper av produkter. Avgörande för om konsumtionen räknas som privat eller offentlig är hur den finansieras. Privat konsumtion be- talas av den enskilde i anslutning till att produkten konsumeras, offentlig konsumtion betalas kollektivt av skattebetalarna. En del typer av konsumtion kan vara både privat och offentligt finansierad, t.ex. sjuk- vård, skola och barnomsorg. Den enskilde står för en del av kostnaden genom att betala avgift, och den återstående delen finansieras genom skattemedel. Inom bl.a. tillämpas parallellt en annan statistisk uppdelning, nämligen i individuell och kollektiv konsumtion. Kollektiv konsumtion är sådan konsumtion vars värde för enskilda individer inte kan identifieras och skiljas av. Exempel är försvar, rätts- och polisväsende och allmän förvaltning. Vård, skola och omsorg är däremot individuell konsumtion. Helt strikt kan denna uppdelning inte göras. Utbildning räknas visserligen som individuell konsumtion, men är till nytta även för en person som inte själv konsumerar den, eftersom den ökar samhällets totala produktionsförmåga. Produkten har s.k. positiva externa effekter, och är därmed till viss del av kollektiv karaktär. Polisbevakning är om- vänt en kollektiv konsumtionsprodukt, vars värde ibland kan knytas till enskilda individer. Individuell konsumtion kan däremot, som framgår av exemplen vård, skola och omsorg, finansieras såväl offentligt som privat, eller i en kombination. Offentlig finansiering av konsumtion sker ibland med hjälp av en prissubvention, t.ex. subventionerade livsmedelspriser. I sådana fall registreras ingen offentlig konsumtion, utan enbart privat konsumtion. Det uppstår emellertid en sk illnad mellan konsumtionen bokförd till marknadspris och till faktorpris; det förra värdet blir här lägre. Normalt är privat konsumtion till marknadspris i stället högre än till faktorpris, sedan moms och andra indirekta skatter lagts på. Offentlig finansiering av privat konsumtion kan vidare ske genom ett offentligt administrerat, obligatoriskt försäkringssystem. Detta gäller t.ex. privat läkarvård och tandvård. Vissa länder har hela sin sjukvård – även sjukhusvården – 82 Efterfrågan och försörjningsbalansen Bilaga 1 till LU 1999/2000 organiserad på detta sätt, vilket naturligtvis ger intryck av att den of- fentliga konsumtionen är liten jämfört med i t.ex. . I stället upp- går då de offentliga transfereringarna till stora belopp. Konsumtionen kan således delas upp på två sätt: i privat och offent- lig, respektive i individuell och kollektiv. En annan sak är att den kan vara privat eller offentligt producerad – offentlig och kollektiv kon- sumtion kan mycket väl produceras i den privata sektorn, tag försvarets konsumtion av drivmedel som exempel. Vård, skola och omsorg kan utföras av privata eller offentliga producenter, oberoende av om det rör sig om privat eller offentlig konsumtion. Avgörande för om produktionen är privat eller offentlig är inte vilken sektor som äger produktionsmedlen, utan i vilka produktionsformer arbetet sker. Exempelvis är en myndighet i den offentliga sektorn, medan är ett statligt ägt bolag, vars produktion registreras i den privata sektorn. Den i nationalräkenskaperna uppmätta BNP-t illväxten påverkas av om ett visst slags produktion registreras i den privata eller den offentliga sektorn. Den offentliga sektorns produktion säljs i huvudsak inte mot betalning vid konsumtionstillfället och saknar därför marknadsmässigt försäljningsvärde. Produktionsvärdet mäts därför från kostnadssidan. Produktionstillväxten beräknas under det schablonmässiga och förmodligen felaktiga antagandet att ingen tillväxt sker i arbetspro- duktiviteten. Produktionsvolymens tillväxt speglar därför i princip sys- selsättningens tillväxt. Antagandet om nolltillväxt i produktiviteten är av gammalt datum, men med mindre störande inverkan när den offentliga sektorns produktion utgjorde en liten andel av totala BNP. I den mån andra länder har samma beräkningskonvention, kommer BNP- tillväxten för länder med stor andel offentlig produktion att underskattas i förhållande till länder med liten sådan andel. Det skall också påpekas att vissa länder har rimligare, om än schablonmässiga, antaganden om den offentliga produktionens produktivitetstillväxt än vad har. har det skett en del förändringar i den svenska kon- sumtionens och produktionens sammansättning som är av de ovan be- handlade institutionella slagen. Främst har det dock gällt förändringar på produktionssidan. Många verksamheter i statliga och kommunala myndigheter har organiserats i bolagsform, vilket inneburit att tidigare offentlig produktion registreras som privat. Vidare har, särskilt inom de kommunala verksamhetsområdena, tjänster som tidigare producerats i egen regi börjat upphandlas från privata företag. Den offentliga pro- duktionsvolymen har därför blivit successivt mindre i förhållande till den offentliga konsumtionen. Delvis kan mer ideologiska överväganden ha legat bakom dessa för- ändringar, men ett huvudskäl har varit en strävan att genom ökad kon- kurrens göra verksamheten mer effektiv. Huruvida detta faktiskt blivit Bilaga 1 till LU 1999/2000 Efterfrågan och försörjningsbalansen 83 resultatet är svårt att bedöma på ett övergripande plan, men åtminstone rent statistiskt uppkommer en sådan effekt på grund av den nämnda bokföringspraxisen i nationalräkenskaperna. På några områden har också en viss överflyttning skett från offentligt finansierad till privat finansierad konsumtion. Exempelvis har barnomsorgen i ökande ut- sträckning kommit att finansieras genom avgifter från konsumenterna. I beräkningarna och bedömningarna av den framtida konsumtions- utvecklingen har vi inte räknat med några stora förändringar i finansie- ringssätten. Det kan tänkas att viss produktion, som helt eller delvis finansierats offentligt, i ökande utsträckning kommer att finansieras som privat konsumtion, eller via någon typ av (frivillig eller obligatorisk) försäkring. Även en utveckling i motsatt riktning är möjlig, särskilt om det offentligfinansiella läget även framgent kommer att vara mindre pressande än tidigare del. Eventuella förändringar i finansieringsformerna kan medföra att den privata konsumtionen blir större och den offentliga mindre – eller omvänt – utan att detta i sak behöver innebära en annorlunda sammansättning av produkter i den totala konsumtionen. Inte heller förutsätts några stora förskjutningar äga rum i andelarna för offentlig och privat produktion i den offentligt finansierade konsumtionen. Ett ökat/minskat inslag av privat produktion skulle i varje fall formellt sett öka/minska den totala BNP-tillväxten något, på grund av nationalräkenskapernas tidigare nämnda beräkningskonvention. Den historiska utvecklingen av den offentliga konsumtionen speglar till betydande del de politiska och ideologiska strömningarna i samhället. , då en "kollektivistisk" samhällssyn växte sig allt starkare, steg den offentliga konsumtionen enligt nationalräkenskaperna med i volym. Ökningen kan ha varit ännu större om man antar att produktivitetsutvecklingen är underskattad. Ännu var den offentliga konsumtionens tillväxt hög, och dess andel av BNP fortsatte att växa. mattades tillväxten betydligt, och har den registrerade offentliga konsumtionsvolymen varit ungefär oförändrad. och en stor del av präglades av en närmast ex- plosionsartad utbyggnad av skolan, barnomsorgen och sjukvården. En viktig förutsättning för detta var den snabba tillväxten i skattebaserna. BNP ökade 1960-1975 och löneandelen – den hårdast beskattade delen – växte. Tillväxten ägde rum under starkt in- tryck av gynnsamma internationella förutsättningar. 84 Efterfrågan och försörjningsbalansen Bilaga 1 till LU 1999/2000 bidrog säkert också till den positiva inställningen till den offentliga sektorn. Om realinkomsterna är stadda i snabb ökning, känns det inte så betungande att avstå från privat konsumtionsutrymme till förmån för mer kollektiva behov. Även bortsett från den ideologiska vindkantring som sedan skett, hade en lägre tillväxt i den offentliga konsumtionen varit trolig. utveckling kan ses som svar på ett eftersatt behov av engångslyft i nivån för skolan, omsorgen och vården; lätt att skapa motivation för under de rådande omständigheterna. torde en "satisfieringsnivå", ha nåtts, även om behoven av starkt subventionerade samhällstjänster i och för sig är i det närmaste omöjliga att tillgodose. Uppemot två tredjedelar av den offentliga konsumtionen avser sjuk- och äldrevård, barnomsorg och utbildning. En mycket stor del härav konsumeras av dels barn, dels äldre personer. i brett perspektiv har effekterna av att hålla tillbaka den offentliga konsumtionsvolymen mildrats något av att antalet människor i de vårdberoende högre åldrarna ökat endast obetydligt, se tabell 5.2. Dock har de äldsta, per individ räknat mest vårdkrävande, människorna fortsatt att öka i antal. Likaså har antalet barn ökat, efter att ha minskat. Tabell 5.2 Antalet barn och gamla samt volymtillväxt i den offentliga -0,6 Från och med mitten av 2000-talets kommer antalet äldre att återigen öka kraftigt. Den äldsta gruppen, de , kom- mer dock att öka relativt långsamt framåt i tiden. Antalet barn kommer att minska och vara klart lägre . Sammantaget innebär detta att den offentliga konsumtionen, vid oför- ändrad individuell standard, skulle kunna växa ganska obetydligt fram , med en viss omfördelning av resurser i riktning mot mer sjuk- och äldrevård. Basscenariot implicerar emellertid en någorlunda god ekonomisk tillväxt, och att det offentligfinansiella läget blir relativt oproblematiskt under åtminstone framåt. Det är därför troligt att det kommer att finnas opinion för en viss ökning i den genomsnittliga Bilaga 1 till LU 1999/2000 Efterfrågan och försörjningsbalansen 85 konsumtionsstandarden på de ifrågavarande områdena. Tillväxten i den offentliga konsumtionen antas bli en procent 1998-2015, med en successivt något tilltagande takt, betingad av den demografiska utvecklingen. Antagandet avser det materiella innehållet i konsumtionen, och är oberoende av eventuella förändringar i finansierings- och produktionsformerna. Basscenariot innefattar en i historiskt perspektiv mycket hög tillväxt i hushållens disponibla inkomster. Utslaget per capita i totalbefolkningen kan tillväxten nästan mäta sig med vad som uppnåddes under rekordåren 1960-1975. Se tabell 5.3. Tabell 5.3 Hushållens ekonomi -0,1 -0,1 -0,3 -0,1 Hushållens disponibla inkomster har vuxit långsammare än reala BNP. När det gäller perioden fram till nu är det särskilt påfallande hur mycket sämre hushållens reala lönesumma utvecklats jämfört med BNP. Skillnaden är , vilket kan uttryckas så att hushållens löneinkomster – före skatt – nu skulle ha varit högre om de utvecklats i samma takt som BNP. Skillnaden är värd att analysera närmare, inte minst därför att analysen ger nyckeln till att förstå den höga tillväxt i hushållsinkomsterna som kalkylerats fram . Se tabell 5.4. 86 Efterfrågan och försörjningsbalansen Bilaga 1 till LU 1999/2000 Tabell 5.4 Från BNP till lönesumma 1960-2015 Effekt av räntor m.m. från/till -0,2 -0,2 -0,1 -0,2 -0,2 -0,1 -0,3 -0,6 Effekt av löneandel i -0,5 = Löner inkl. kollektiva -0,5 Effekt av kollektiva avgifter -0,9 -0,7 -0,2 För det första har i genomsnitt av BNP-tillväxten gått åt till att betala s.k. nettofaktorinkomster till ut- landet, i detta fall nästan enbart effekten av räntebetalningar på utlandsupplåning. av reali nkomst- tillväxten har förlorats genom att importpriser ökat mer än exportpriserna, terms-of-trade-förluster. Den reala bruttonational- inkomsten (BNI) har genom dessa båda effekter ökat långsammare än BNP. Vidare har konsumentpriserna, även bortsett från effekten av högre importpriser, ökat mer än priserna på annan produktion, vilket urholkat hushållens inkomster i förhållande till BNI. En faktor bakom detta är effekten av moms och annan indirekt beskattning som drabbat den privata konsumtionen mer än t.ex. investeringar och export. Förändringar i löneandelen av pro- duktionsvärdet inverkar givetvis också; har löneandelen minskat. Anmärkningsvärd var den kraftiga ökningen i löneandelen , en tungt vägande faktor bakom den kraftiga tillväxten i hushållsinkomsterna. Under större delen av efterkrigstiden har slutligen betydande summor tagits från produktionen i form av kollektiva avgifter till social- försäkringar m.m., vilket begränsat utrymmet för lönehöjningar. Dessa avgifter återvänder i och för sig till hushållen som sjukpenning, a-kassa, pensioner m.m. Inte minst kommer pensionerna att utgöra en växande andel av hushållens samlade inkomster. har nedgången i den reala lönesumman dämpats av att avgiftssatserna Bilaga 1 till LU 1999/2000 Efterfrågan och försörjningsbalansen 87 Å andra sidan har egenavgifter införts, vilket formellt återverkat på de disponibla inkomsterna som en skattepost. För perioden fram förväntas flera av de effekter som dragit ner hushållens realinkomsttillväxt upphöra eller förbytas i sina positiva motsatser. Utlandsupplåningen och ränteutgifterna beräknas minska, vilket ger ett visst positivt tillskott till BNI-tillväxten. En viss anpassning nedåt, mot EU-nivåerna, sker också i den indirekta kon- sumtionsbeskattningen. Detta ger en positiv effekt på hushållens real- inkomster, genom lägre ökningar i konsumentpriserna än i övriga priser.