sou · GOB3125 · 2001-01-01 00:00:00 — I de fall ett parti kan få mer än 40 mandat kommer, med hänsyn till behovet av att kunna utse ersättare m.m., 60 kandidater inte alltid att räcka till. I dessa fall har den centrala valmyndigheten genom att gå ned i teckenstorlek och minska radavståndet kunnat tillmötesgå partiernas önskemål om fler kandidater än 60 på en valsedel. Konsekvensen av de båda åtgärderna har blivit en betydligt tätare text som i vissa fall gjort det svårare för den som är synskadad eller av andra skäl har nedsatt syn att utan hjälp kunna markera personrösten i rutan framför kandidatens namn. I detta sammanhang finns också andledning att erinra om standardregler för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet. Reglerna innebär att man vid utformningen av valsedeln skall beakta att denna inte får en form som försvårar för personer med funktionsnedsättning att rösta utan hjälp. De problem som belysts ovan har sin grund i rätten att kandidera i flera valkretsar. En begränsning av den rätten skulle enligt utredningen lösa problemet med valsedlarnas storlek och ett stort antal kandidater. Något behov av att ha fler kandidater än 60 på en valsedel skulle knappast uppkomma om en sådan begränsning infördes för samtliga val. Utredningen vill i detta sammanhang erinra om att Rådet för utvärdering av val har i sitt delbetänkande Personval 1998 En utvärdering av personvalsreformen (SOU 1999:136 s. 139–141) före- slagit för riksdagsvalet – men inte för övriga val – att en kandidat bara bör få kandidera i en valkrets. Förslaget bereds inom . I avvaktan på vilket ställningstagande statsmakterna kommer att ta till frågan om rätten att kandidera i flera valkretsar, får andra lösningar prövas. Det går således inte på grund av valtekniska och valadministrativa förhållanden att föreslå någon regel om det högsta antal namn som får finnas på en valsedel. är det angeläget – det skall särskilt framhållas – att valsedeln får en utformning som även tillgodoser de behov som väljare med vissa funktionshinder har. Ett väg att tillmötesgå partiernas önskemål om att få plats med fler namn på valsedeln utan att behöva gå ifrån den textstorlek och texttäthet som följer av den rekommendation som tillämpas , är att ta bort viss av uppgifterna på valsedeln. Detta skulle dock inte ge mer än ett begränsat tillskott. Skall ända upp till 75 namn kunna finnas på en valsedel, måste valsedlarna göras större. Annars finns det enligt utredningens bedömning risk för att gruppen väljare som inte själva kan göra i ordning eller lämna sin röst på föreskrivet sätt kommer att I praktiken kan det innebära att valhemligheten går förlorad för dessa väljare. Som utredningen inledningsvis sagt är det storleken på valkuvertet som bestämmer vilket format en valsedel skall ha. Detta innebär vissa begränsningar – om inte formatet på valkuvertet också skall behöva ändras – för valsedelns format. Utredningen har därför stannat för en valsedel som är dubbelt så stor som den nuvarande som ett tänkbar lösning. Det innebär att valsedeln måste vikas, vilket får konsekvenser inte bara för hanteringen vid röstningen utan också för hantering vid den preliminära rösträkningen och den slutliga sammanräkningen. Utredningen ser dock inte att detta skulle nämnvärt påverka förutsätt- ningarna för den preliminära rösträkningen eller den slutliga samman- räkningen och resultatredovisningen. Större valsedlar är som utredningen ser det en möjlig väg att gå partierna till mötes i denna fråga utan att åsidosätta de behov väljare med vissa funktionshinder har vid röstningen. I diskussionen om valsedlarnas utformningen har också framförts önskemål om att samtliga kandidatnamn borde stå på framsidan av valsedeln, och alltså inga namn på baksidan. Skälet är att den kandidat som har fått sitt namn placerat på valsedelns baksida har betydligt sämre möjligheter att få personröster än den kandidat som har sitt namn placerat på framsidan. Ett annat skäl som också nämnts i detta sammanhang är att det finns en risk för att man vid sammanräkningen glömmer att vända på valsedlar. Görs valsedlarna, som utredningen förordat, dubbelt så stora som blir det i princip möjligt att ha samtliga kandidatnamn på framsidan, om man stannar vid högst 60 kandidatnamn på varje sedel. Skall det vara fler kandidatnamn uppkommer dock samma problem som utredningen pekat på för den som är synskadad eller har vissa andra funktionsnedsättningar att själv kunna markera sin personröst. Vilka blir då konsekvenserna med en den skisserade lösningen? Utredningen räknar med att papperskostnaden fördubblas från till 40 miljoner. Upphandlingen av papper är så stor att ytterligare rabatter inte kan påräknas. När det gäller kostnaderna för tryckningen är dessa svårare att beräkna. Det som komplicerar tryckningen är att s.k. signallinjer måste tryckas på åtta ställen eftersom man inte i förväg vet hur väljaren kommer att vika valsedeln (se t.ex. prop 1969:148 s.63). Eventuellt måste också skärningen göras noggrannare så att signallinjerna verkligen kommer mitt emot varandra efter att den vikts. Även andra kostnader uppkommer med en större valsedel. De valsedelsställ som har tagit fram för partiernas namnvalsedlar passar inte för större valsedlar. Framtagningskostnaden för dessa ställ uppgick till Framtagningskostnaden för nya ställ torde inte bli lägre. Över huvud taget kommer valsedlarna att bli mer utrymmeskrävande där de exponeras vid röstningen och därmed öka kostnaden för hyra av yta på postkontor och andra platser. Till detta skall läggas att man får räkna med att sammanräkningen av rösterna kommer att ta i anspråk om inte ytterligare resurser skjuts till. Det tar någon tid att veckla upp vikta valsedlar. Möjligen kan några av den nu redovisade problemen lösas om valsedlarna falsas (för att kunna vikas) redan vid tryckningen. Men även en sådan åtgärd drar kostnader och påverkar produktionstiden. Det senare kan innebära att partierna måste tidigarelägga sina valsedelsbeställningar med någon eller . Enligt utredningens bedömning står de fördelar som en större valsedel ger inte i rimlig proportion till de nackdelar som uppkommer. Utredningen har därför stannat för att inte föreslå någon ändring av valsedelns storlek. Utredningens bedömning: Valsedlarnas färg och färgkombination bör inte ändras. Olikfärgade valsedlar infördes för att underlätta övergången till en ordning med en gemensam valdag (prop. 1969:148 s. 69). har för val till använts gula, för val till landstings- fullmäktige blå och för val till kommunfullmäktige vita valsedlar. Vilka färger som avses med beteckningarna gult och blått anges inte i vallagen. Den centrala valmyndigheten bestämmer i vilka färger valsedlarna skall framställas i. Men valet av färg är inte fritt. Av det utredningsarbete som låg till grund bestämmelserna om olikfärgade valsedlar framgår att med beteckningarna gult och blått avses de färger som av pappersbruken försetts med kodbeteckningarna 646 och 656 vad gäller olifantpapper med vikten och 546 och 556, när fråga är om sådant papper med vikten . Kombinationen gult – blått hade valts mot bakgrund av den i förhållande till andra tänkbara färgkombinationer hade bäst särskiljbar- het i förening med god identifierbarhet för färgsinnesdefekta iakttagare (1967:27 s. 156 och 158). Vidare måste vid bestämmandet av färg hänsyn tas till att åldersförändringar av det gula och det blå papperet inte får vara synbara. Valsedlar skall kunna hållas i lager och utsättas för ljus utan att blekas. Vidare skall trycket kunna läsas mot färgen. Det senare ställer särskilda krav när det gäller den blå färgen. Den får inte vara för mörk. Valsedlarnas färg är av avgörande betydelse för den som har en nedsättning i synförmågan att utan hjälp från annan kunna utöva sin rösträtt. och Samhälle har i en skrivelse till centrala valmyndigheten framfört önskemål om klarare färger på valsedlarna och ett tryck som är lättläst mot den färgade bakgrunden. Till grund för skrivelsen ligger uppgifter från valförrättare om att pastellfärgade valsedlar försvårar för många människor, särskilt äldre med nedsatt syn, att skilja valsedlarna åt, och att dessa därför inte kunnat rösta utan hjälp från valförrättare. Enligt vad utredningen erfarit har även framfört liknande synpunkter på färgvalet för läsbarheten, speciellt när det gäller den blå färgen. Utredningen vill till en början framhålla att färgat papper utnyttjas som stödjande information i kombination med klartext och en grafiskt starkt markerad symbol. Det har aldrig varit tanken – och det har heller inte ansetts möjligt – att enbart med hjälp av färgat papper särskilja de olika valsedlarna åt. En gul valsedel har alltid rubriken och två streckmarkeringar på vardera långsida. En blå valsedel har alltid rubriken och en streckmarkering på vardera långsida. En vit valsedel har alltid rubriken kommunfullmäktige och saknar streckmarkeringar. Som utredningen inledningsvis framhållit har vid valet av färg och färgkombination särskild hänsyn tagits till att färgerna skall ha en så god särskiljbarhet och identifierbarhet som möjligt för färgblinda. Att ändra på färgvalet och färgkombinationen för att tillgodose de särskilda behov synskadade har kan därför inte utan vidare göras. Framhållas skall också att en förutsättning för att kunna göra i ordning sin röst på föreskrivet sätt är att väljaren oavsett, om färgat eller vitt papper används, kan läsa klartexten på valsedeln vid valet av parti och vid markeringen av personrösten. Kan han eller hon inte göra detta får någon anlitas som hjälper väljaren vid röstningen, t.ex. valförrättaren i vallokalen eller röstmottagare på postkontoret. Väljaren kan även låta ett bud lämna in rösten, sedan han eller hon i sin bostad fått hjälp vid själva röstningen för val av parti och för att markera personrösten. När det gäller röstningsförfarandet för synskadade väljare har den centrala valmyndigheten i samråd med () sett över vilka åtgärder som kan vidtas för att underlätta förfarandet. Till valet togs i samarbete med SRF fram ett särskilt valmaterial som kunde läsas i punktskrift. Materialet bestod av ett ytterkuvert med separata kuvert med en partivalsedel för vart och ett av de åtta största partierna och blanka valsedlar (totalt 27 kuvert per väljare). Innehållet fanns angivet i punktskrift utanpå kuverten. Väljaren kunde därmed ta ut en valsedel för varje val och lägga in i ordinarie valkuvert vid röstningen i vallokal eller på posten. Varje försändelse innehöll också ett särskilt informationsblad. Materialet skickades till de synskadade som enligt SRF:s register läste punktskrift. Materialet sändes också till varje länsstyrelse och distribution efter begäran. Landets taltidningar fick också information. Distributionen har därefter ytterligare utvecklats till länsbibliotekens inläsningstjänst. Vidare har en ljudkassett framställts med texten från väljarbroschyren. De åtgärder som redovisat ger synskadade möjligheter att utan insyn från någon annan person rösta på ett parti. De löser dock inte de problem som uppkommit för synskadade genom de nya reglerna om personröstning. Den centrala valmyndigheten har års val lagt ut varje typ av valsedel med kandidatnamn på Internet för att väljarna före valtillfället kunna ta del av kandidatordningarna. Modern teknik skulle därmed kunna hjälpa synskadade att läsa kandidatnamnen. Det är dock inte möjligt att ta en utskrift på valsedeln, markera personrösten och använda utskriften vid röstningen. Enligt vallagens bestämmelser får bara valsedlar som den centrala valmyndigheten tillhandahåller användas och valsedlarna skall vara lika till storlek och material. Bestämmelsen är till skydd för valhemligheten inte bara vid röstningen utan också vid rösträkningen i vallokalen. Den centrala valmyndigheten har vidare haft kontakter med om möjligt få fram ytterligare förslag till förändringar för att underlätta röstningen för de synskadade. Enligt vad som upplysts utredningen har inte heller i detta samarbete några sådan förslag kommit fram. Det är givetvis inte tillfredsställande att synskadade inte utan insyn från annan kan personrösta. Utredningens bedömning är dock att detta genom röstning via Internet kommer att bli möjligt även för synskadade. I avvaktan på att en sådan ordning införs vill utredningen inte förorda en lösning som tillåter röstning med valsedlar som väljaren själv skrivit ut via Internet. Varken SRF eller har kunnat se några möjligheter att med bibehållen valhemlighet person- rösta utan hjälp. I stället har man föreslagit att auktoriserade röstmed- hjälpare skall införas. Från har man sagt att det knappast var tänkbart att förrän röstningen görs teknisk för alla att åstadkomma något för synsvaga utan åsidosättande av valhemligheten. Mot bakgrund av det anförda finner utredningen att någon förändring inte skall föreslås . 7.4.3Tillskrivna kandidatnamn på partimarkerade valsedlar Utredningens bedömning: Den nuvarande ordningen som innebär att ett tillskrivet namn på en valsedel anses som obefintligt om valsedeln gäller för ett parti som registrerat partibeteckning och anmält kandidater bör inte ändras. Det innebär att om en kandidat skrivs till på en valsedel med endast partiets namn och kandidaten har anmälts av partiet, så räknas det tillskrivna kandidatnamnet ändå inte som en personröst för den kandidaten. Av 18 kap. 11 § 2 vallagen följer att ett tillskrivet namn på en valsedel anses som obefintligt om valsedeln gäller för ett parti som har registrerat sin partibeteckning och anmält kandidater. För partier som inte har registrerat sin partibeteckning och anmält kandidater gäller den s.k. fria nomineringsrätten. Denna innebär som framgår av 6 kap. 5 § vallagen att väljarna kan fritt skriva till kandidater som beaktas vid valet. Av förarbetena till bestämmelsen i 18 kap. 11 § 2 vallagen (prop. 1996/97:70 s. 221 och 132) framgår att bestämmelsen infördes bl.a. för att den ansågs inskärpa att personröstning sker genom att väljarna med en markering på valsedeln avger en särskild personröst och att andra förändringar av valsedeln – som t.ex. strykningar och tillskrivna namn – inte beaktas. Därtill ansågs bestämmelsen ge goda förutsättningar för en korrekt och snabb sammanräkning av röstresultatet. Rådet för utvärdering av val har i sitt betänkande Personval 1998 En utvärdering av personvalsreformen (SOU 1999:136 s. 148–149) anfört att en viktig orsak till att sammanräkningsarbetet fungerade bra var att tillskrivna namn inte beaktades. Trots detta anför Rådet att det kan finnas skäl att undersöka möjligheten att på partimarkerade valsedlar för partier som har skyddat sin partibeteckning skriva till ett namn som har anmälts av partiet och att ett sådant tillskrivet namn skall beaktas som en personröst. Den nuvarande ordningen infördes så sent som och har tillämpats endast vid två val – val och val till . När möjligheten att skriva till namn på valsedlarna begränsades framhölls att det endast i mycket speciella fall kunde förekomma att det tillskrivna namnet skulle komma att påverka utgången av valet. Även i det nuvarande valsystemet finns det i praktiken bara en situation där ett tillskrivet namn skulle kunna vara motiverat som ett uttryck för en personröst. Det är när väljaren vid röstningen inte har tillgång till en namnvalsedel. Den situationen kan uppkomma när väljaren av någon anledning inte kan rösta på valdagen i sin vallokal. Detta har bl.a. inneburit att i och för sig korrekta personröster – i den meningen att den av väljaren nominerade kandida- ten kandiderar i valkretsen i fråga – inte beaktats, vilket kan upplevas som otillfredsställande. Som utredningen tidigare berört kommer en övergång till röstning via datorer att kräva offentliga valförberedelser med bl.a. föranmälda kandidatlistor där väljarna kan göra sitt val. Utredningen är mot bakgrund av den utveckling inom valrätten som kan förutspås mycket tveksam till att så efter det att en begränsning av den fria nomineringsrätten införts åter tillåta att vissa tillskrivna namn skall beaktas. Att tillåta en ordning där ett tillskrivet namn beaktades för de registrerade partierna skulle också innebära ändrade förutsättningar för en korrekt och snabb sammanräkning. Det blir ett merarbete vid sammanräkningen, givetvis beroende på i vilken utsträckning en sådan möjlighet kommer att utnyttjas av väljarna. Varje tillskrivet namn måste kontrolleras om det är anmält. Därtill kommer också vid oklarheter, som t.ex. vid felstavningar, angivande av smeknamn o.dyl. att bedömningar behöver göras om det kan godtas som personröst. Vidare måste för dessa röster kandidatens personnummer tas fram och anges på ett särskilt registreringsformulär. I vilken omfattning tillskrifter förekommer på partivalsedlar saknas närmare uppgifter om. Öppnas en möjlighet får man dock räkna med att förfarandet kommer att öka. Att tillskrifter inte är särskilt vanliga kan i viss mån förklaras av att det i valinformationen till väljarna uttryckligen sägs att tillskrifter inte kommer att beaktas. Trots de påfrestningar på sammanräkningsförfarandet som det skulle innebära att beakta tillskrivna namn i nu behandlat avseende har utredningen från valmyndigheterna inhämtat att dessa skulle kunna klara en sammanräkning inom de enligt lag gällande tiderna med den nivå som de tillskrivna namnen hade vid de senast genomförda valen. Det finns således om andelen tillkrivna namn inte ökar tekniska och administrativa förutsättningar för att öppna för att ett tillskrivet namn beaktas även för partier som registrerat partibeteckning och den tillskrivna kandidaten är anmäld. Det skall dock framhållas att detta leder till att sammanräkningsförfarandet drar ut något . En sådan ordning strider således mot strävandena att hålla nere tiden för sammanräkningen. Som tidigare framhållits kan också förutses att antalet tillskrivna namn skulle öka om väljarna visste att de beaktades. Det skall också framhållas att personrösterna på grund av reglerna om ersättare måste räknas per lista. Utredningen vill i detta sammanhang peka på att det är principiellt felaktigt att inför varje val göra ändringar i valsystemet. Det ökar risken för fel och osäkerhet hos väljarna. När det gäller frågan om tillskrifter skall särskilt framhållas att problemet får sin naturliga lösning om och när röstning via Internet införs. Mot bakgrund av vad som ovan anförts har utredningen stannat för – även om det ur teknisk och administrativ synpunkt är möjligt att tillåta ett tillskrivet namn om antalet tillskrifter inte blir fler än vad de är – att inte tillåta att ett tillskrivet namn skall beaktas som personröst. 7.4.4Väljarnas tillgång till namnvalsedlar Utredningens förslag: Den centrala valmyndigheten skall ansvara för att väljarna vid val till har tillgång till namnvalsedlar för de partier som vid något av de två senaste valen fått mer än en procent av rösterna i landet dels i varje röstningslokal, dels hos utlandsmyndigheterna och dels i materialet för brevröst- ning. Valadministrationen svarar för att väljarna i varje röstningslokal har tillgång till partimarkerade valsedlar för varje parti som vid något av de två senaste valen har fått av rösterna i hela landet, och blanka valsedlar. Valadministrationen tillhandahåller inte några namnvalsedlar. Det är partiernas uppgift. Partierna får således själva lägga ut sina namnvalsedlar i vallokalerna och på postkontoren men inte på några andra ställen där röstning anordnas. Partierna får alltså inte lägga ut namnvalsedlar på de ställen där särskilda röstmottagning anordnas som t.ex. vid sjukhus, ålderdomshem, kriminalvårdsanstalter eller i liknande vårdinrättningar eller vårdanstalter. Partierna får inte heller lägga ut namnvalsedlar på röstmottagningsställen som utlands- myndigheterna inrättar. Reglerna framgår av 9 kap. 12 § valdagen. gällde även ett förbud för partierna att lägga ut namnval- sedlar på postkontor. Förbudet togs bort i samband med införandet av nya vallagen för att inte försvåra personröstningen för dem som poströstar (prop. 1996/97:70 s. 152). Den nu beskrivna ordningen har ifrågasatts av både Rådet för utvärdering av val och av den centrala valmyndigheten. Rådet har i sitt betänkande personval 1998 (SOU 1999:136 s. 144) föreslagit att partierna skall få lägga ut namnvalsedlar även på särskilda röstmottagningsställen inom landet. Den centrala valmyndigheten har i sin promemoria Erfarenheter års val till föreslagit att valadministratio- nen under vissa förutsättningar i Europaparlamentsvalen skulle kunna tillhandahålla namnvalsedlar i stället för valsedlar med bara partibeteckning för att ge alla väljare möjlighet att personrösta. En förutsättning skulle vara att varje parti deltog med bara en namnvalsedel (en lista). Enligt den centrala valmyndigheten skulle detta kunna genomföras på alla de platser röstning anordnas inom landet utan att tiden för beställning av valsedlar skulle behöva ändras i förhållande till vad som gällde vid Europaparlamentsvalet . Det skulle däremot inte vara möjligt för röstningen vid utlandsmyndig- heterna eller för sjömansröstningen (brevröstning). Röstningen i utlandet börjar före och sjömansröstningen för valdagen. Skall namnvalsedlar hinna distribueras till utlandsmyndig- heterna och brevröstningsmaterialet för sjömansröstningen finnas tillgängligt , fordras att tidpunkten för beställning av namnvalsedlar tidigareläggs . Enligt den centrala valmyndigheten förutsätter detta att det också finns företag som kan maskinellt sortera samman det material som skall finnas i en brevröstningssats. Myndig- heten räknar med en fördyring på en halv till för en ytterligare materialtransport till utlandsmyndigheterna. Det är således praktiskt möjligt – under förutsättning att inget parti har mer än en lista – att låta den centrala valmyndigheten vid komman- de val till ansvara för att väljarna har tillgång till namnvalsedlar för de partier som vid något av de två senaste valen fått mer än en procent av rösterna i landet dels i varje röstningslokal i landet, dels hos utlandsmyndigheterna och i materialet för brevröstning. Utredningen föreslår en sådan lösning. Det förutsätter dock som sagts att sista dag för partiernas beställningar av valsedlar tidigareläggs . Tidigarelägg- ningen torde enligt utredningen inte förorsaka några nämnvärda problem för partierna. Vid det senaste valet till var nomineringarna för de stora partierna klara månaden innan beställ- ningen skulle lämnas in. 8Framställningen av röstlängder och röstkort Utredningens förslag i sammanfattning: Ansvaret för att upprätta röstlängder och röstkort flyttas från skattemyndigheterna till den centrala valmyndigheten. En ny ordning för registrering och redovisning av valdistrikt införs. Länsstyrelserna skall föra register över indelning i valdistrikt med stöd av fastighetsregister. Nya rutiner för framställningen av röstlängdsregister. En registerstomme bör tas fram valåret. Röstkort skall så långt det är möjligt kunna skrivas ut direkt vid röstningen på de ställen där särskild röstmottagning anordnas såväl inom som utom landet – av kommunerna och utlands- myndigheterna som svarar för denna röstmottagning. Utgångspunkten för utformningen av röstlängdsförfarandet är att så många som möjligt av dem som på valdagen faktiskt uppfyller kraven för rösträtt också skall vara upptagna i röstlängden och därmed får delta i valet. Av olika skäl måste dock röstlängden bygga på förhållanden som var kända före valdagen. Det behövs för att framställa röstlängden. Allmänheten måste också få tid att före valet granska uppgifterna i röstlängden. En strävan har varit att göra så kort som möjligt. Regleringen kring röstlängdsförfarandet finns upptagen i 7 kap. vallagen. Kvalifikationsdagen för rösträtt är före valdagen vid ordinarie val till , landstings- och kommunfullmäktige. Motsvarande gäller även vid extra val eller folkomröstningar som inte sker i samband med ordinarie val samt vid val till . 122 Framställningen av röstlängder och röstkort