sou · GOB311d1 · 2001-01-01 00:00:00 — säljer många betydande finansiella företag, en stor mängd tjänster direkt via internet till slutkunderna. Dessutom innebär specialiseringen att en mängd nya företag dyker upp som detaljister eller mellanhänder mellan kunderna och de traditionella finansiella företagen. Det uppstår en sepa- rering av produktion och distribution av finansiella tjänster. Därigenom ges möjligheter att övergå från fullständigt vertikalt integrerade verk- samheter, som traditionell bankrörelse, till specialiserade företag i såväl produktion, grossist som detaljistledet. Exempel på dessa detaljister är bl.a. försäkrings- och fondmäklare. Mellanhänder inom fler segment lär komma. Ett brett produktsortiment, låga kostnader och god tillgäng- lighet är förmodligen de viktigaste konkurrensvapnen för dessa nya mel- lanhänder. 132 Drivkrafter och trender Det är dock fortfarande en öppen fråga hur kundernas preferenser kommer att utvecklas i de nya strukturerna. Kommer kunderna att före- dra att handla alla tjänster på ett ställe, t.ex. hos en mellanhand, eller kommer de i allt större utsträckning att efterfråga tjänster direkt från specialiserade producenter? Den stora revolutionen kommer troligen i de sektorer där det finns möjlighet för slutkunderna att direkt nå marknaderna och därmed varandra. Här kan mellanhändernas, mäklarnas och börsernas roll dras- tiskt förändras. Även om vissa funktioner återstår att utveckla, bl.a. ett antal säkerhetsdetaljer, är handeln i finansiella värdepapper möjligen på väg mot att slutkunderna handlar direkt med varandra på marknadsplat- sen. är ju t.ex. börsen i någon mening virtuell och handeln sker i cyberrymden. Förutom att det kullkastar gamla invanda han- delsmönster ger det också potentiellt många fler aktörer tillgång till marknaderna. Studier visar att när slutkunderna kommer närmare mark- naderna ökar handeln kraftigt, vilket gör att denna utveckling kan få dramatiska konsekvenser på marknaderna. Ytterligare ett exempel är de företag som erbjuder sina kunder insätt- ning av kundmedel (ICA, KF och ). Ur slutkundernas synvinkel är det i praktiken en konkurrent till traditionell bankinlåning. Dessutom går alla betalningar från kunden till företaget direkt vilket innebär att den fi- nansiella sektorn även i denna aspekt förbigås. Det är dock inte inom alla tjänster denna disintermediation är möj- lig. Distributionsnäten är och förblir mycket viktiga. som de tappar sin geografiskt lokala prägel öppnas de för allt fler aktörer. Den- na öppenhet är både en framtida möjlighet och ett potentiellt hot för de svenska finansiella företagen. Möjligheterna att nå många fler kunder ökar. finns risken att bli utkonkurrerade av andra fi- nansiella företag. Det finns dock stora trögheter i utvecklingen. Juridis- ka, språkliga och kulturella skillnader bromsar utvecklingen mot en an- norlunda och större hemmamarknad. Även ägandet av de finansiella företagen kan förväntas förändras. Inter- nationella fusioner och samarbeten mellan finansiella företag torde bli vanligare . Nästan alla nordiska banker och försäkringsbolag har en strategi med Nordikum som sin hemmamarknad. Mark- nadsplatserna och clearingorganisationerna för samtal om samarbeten eller samgåenden som ny teknik möjliggör nya lösningar och skapar nya konkurrenter. En kraftig strukturomvandling är därför en sannolik framtidsbild och det finns anledning att tro att den i allt större Drivkrafter och trender 133 omfattning kommer att ske på internationell bas , speciellt i , där EMU påskyndar processen. Strukturomvandlingen underlättas av att allt fler finansiella företag är börsnoterade och därmed, i princip, kan köpas av ett annat företag och bli utländska. Det gäller även så traditionellt nationella företeelser som en börs. Även om företagets legala hemvist är betydelsefullt, bl.a. i skattehänseende, leder det ökade internationella ägandet troligen till ökad likformighet i relationen mellan ägare och företag. Denna ut- veckling borde leda till mer effektiva företag, eftersom gamla stelbenta strukturer kommer att få svårt att överleva. Men det finns också svårigheter. Eftersom ägarkulturen, t.ex. i termer av Corporate Governance, fortfarande skiljer sig en hel del mellan oli- ka länder finns det anledning att tro att processen inte kommer att bli problemfri. Vidare leder den ökade rörligheten bland anställda och ägare möjligen till problem med att upprätthålla vissa normer som är svåra att specificera i kontrakt. När möjligheterna till en enhetlig företagskultur och social kontroll minskar och de nationella tillsynsmyndigheterna får allt fler internationella tillsynsobjekt, kan det leda till svårigheter att kontrollera efterlevnaden av vissa etiska normer. Den ökade konkurrensen medför att handlingsfriheten för myndigheter när det gäller skatter, regleringar och tillsyn begränsas. Som en liten in- ternationaliserad ekonomi kan vi inte avvika på något väsentligt sätt vad gäller regleringar och tillsyn. Avviker vi, i förhållande till övriga OECD- länder, genom en reglering och tillsyn som leder till mindre affärsmässig rörelsefrihet och högre kostnader får det negativa följder för den svenska finansiella sektorns utveckling. Omvänt kan dock ändamålsenliga lagar och regler och en effektiv tillsyn innebära en konkurrensfördel. I takt med globaliseringen och ett ökat inslag av gränsöverskridande aktiviteter kommer behovet av internationellt samordnad, system- stabiliserande och konkurrensfrämjande reglering och tillsyn att öka. Dessutom är det viktigt att skapa och bibehålla internationellt neu- trala spelregler för den finansiella sektorn genom att ytterligare harmoni- sera olika länders regleringar. Det är också i denna riktning utvecklingen tydligt har gått , speciellt inom EU. Genom ett samarbete och enhetliga internationella regler undviks många problem. Om ett fungerande internationellt regleringssamarbete inte kan upp- rätthållas och utvecklas finns risken att det uppstår en reglerings- konkurrens. Det skulle innebära att olika länder i ett försök att dra till sig internationellt kapital lättar på olika regleringar och tillsyn. 134 Drivkrafter och trender fall inom OECD-kretsen har detta inte aktualiserats men är en risk som inte kan bortses från. Ett potentiellt problem med samordningen är dock att olikheter i utformningen av olika reglerings- och tillsynssys- tem också kan befrämja konkurrensen och därmed förnyelsen av dessa system. Risken är annars att tillsynen och regleringen blir stelbent och inflexibel. Utredningen har identifierat ett antal utvecklingstendenser som alla pekar mot en pågående och fortsatt strukturomvandling inom den finansiella sektorn. Den ökade internationella konkurrensen sätter marginalerna un- der press inom många branscher. Konkurrenstrycket uppstår både på kundsidan, på marknaden för kapital och i möjligheterna att anställa och behålla kompetent personal. Branschglidningen medför också att etable- rade företagsstrukturer förändras och att det ges utrymme för nya, mind- re företag. Den internationella strukturomvandlingen är fortfarande i sin linda. Historiskt finns det ännu relativt få exempel på gränsöverskridande fö- retagssammanslagningar i finansbranschen. Det är först under de senaste två à tre åren de blivit fler, speciellt i . De flesta nordiska banker tycks ha en Nordikumstrategi, vilket har resulterat i ett antal samman- slagningar och samarbeten. är dock fusioner med större bas troli- ga.9 Detta gäller också liv- och pensionsförsäkringar, kapitalförvaltning, investment banking och börs- och clearingverksamhet. Utvecklingen går också mot allt fler finansiella tjänster kan erbjudas kunderna. Sektorns produktsortiment är därför av betydelse. De nya distributionskanalerna gör att slutkunderna i vissa fall kan gå förbi den finansiella sektorns förmedlade tjänster. Vidare tar kunderna i flera fall på sig allt större ansvar varför den finansiella sektorn i ökad utsträckning kommer att sälja rådgivande tjänster snarare än trans- aktioner. För att upprätthålla konkurrenskraften hos den svenska finansiella sektorn är det därför viktigt att i ännu högre grad än tidigare kunna pro- ducera tjänsterna effektivt, vara lyhörd för kundernas önskemål och ta till vara de komparativa fördelar som ny teknik ger. 9 Se t.ex. argumentationen i Boot (2000) Consolidation and Strategic Posi- tioning in Banking with Implications for . Teknikutvecklingen och marknadsavregleringen gör att den framtida geografiska placeringen av viktiga delar av den finansiella tjänstepro- duktionen är en mer öppen fråga . Detta har satt fokus på frågan om s.k. finansiella centra, deras betydelse och vilka faktorer som bestämmer var dessa centra hamnar. Diskussionen om finansiella centra handlar väsentligen om centra för den internationella finansmarknaden. Delar av denna finansiella tjänsteproduktion har stora likheter med annan kunskapsintensiv verk- samhet där utvecklingen går mot globala nätverk med noder för specia- liserad produktion. I produktionen av mer kvalificerade finansiella tjänster, där större företag och professionella finansiella aktörer utgör kundkretsen, finns tydliga tendenser till en globalisering av marknaderna där tjänsterna produceras i ett begränsat antal noder, karaktäriserade av en förtätad geografisk lokalisering av kvalificerad arbetskraft, konkurrerande aktö- rer, kompletterande aktörer (exempelvis IT-experter och jurister), till- gång till kvalificerade utbildnings- och forskningsresurser, goda kom- munikationer, och av gynnsamma förutsättningar vad gäller lagstiftning och skatter. Vissa av dessa förutsättningar kan betraktas som givna, medan andra är möjliga att påverka. Utredningen bedömer att det finns förutsättningar för en sådan svensk nod i det internationella nätverk som finansmarknaden utgör. Dessa möjligheter bestäms i stor utsträckning av de på många områden goda generella förutsättningarna för de i verksamma aktörerna att bygga upp och vidmakthålla en hög kapacitet och kompetens. är av en rad skäl den plats i landet som har de bästa förutsättningarna för det praktiska bedrivandet av en kvalificerad finansiell produktion, riktad mot såväl svenska som utländska avnämare, och blir därmed det geografiska uttrycket för denna nod. Men långtifrån alla finansiella aktiviteter kommer nödvändigvis att karaktäriseras av långtgående nationell eller internationell koncentration. Ett viktigt skäl är att många finansiella tjänster förutsätter och även fortsättningsvis kommer att förutsätta lokal kunskap och uppbyggt förtroende mellan köpare och säljare, vilket kräver långsiktig lokal när- varo. I vissa avseenden har förutsättningarna för en lokal och relativt kvalificerad finansiell verksamhet dessutom förbättrats. Teknikutveck- lingen bidrar härtill. Det senare gäller i än högre grad för den tendens mot vad som kan kallas virtualisering av delar av den finansiella tjänsteproduktionen, dvs. att en stor del av framför allt det transak- tionsbetonande tjänsterna sker över internet och därmed utan någon entydig geografisk anknytning överhuvudtaget. 7.2.1Vad är ett finansiellt centrum? Produktion och försäljning av finansiella tjänster har ända tills helt ny- ligen varit utpräglat nationella aktiviteter. Varje land utgjorde sin egen, avskilda finansiella marknad med ett tydligt nationellt centrum som ofta, men långtifrån alltid, utgjordes av dess huvudstad. Tack vare tek- nikutveckling och marknadsavreglering kan finansiella aktörer , åtminstone i princip, arbeta mot vilka kunder som helst från vilken plats som helst. Det innebär dels att kopplingen nationell marknad – nationellt centrum löses upp, dels att utbuds- och efterfrågeförhållandena för olika slag av finansiell produktion förändras så att produktionsstrukturen, bl.a. i termer av geografisk koncentration kontra decentralisering, också förändras. Var den finansiella produktionen bedrivs blir därmed en mer öppen fråga. En aspekt av den globala strukturomvandling inom finanssektorn som pågår är alltså dess rumsliga dimension. Man kan då notera en tydlig geografisk koncentration av vissa finansiella aktiviteter och funktioner; ibland talas om möjligheten, eller risken, att viktiga delar av finansverksamheten förskjuts till ett mindre antal stora finanscentra i världen. Det finns också argument för en utveckling mot stigande internatio- nell specialisering som leder till att produktionen av vissa finansiella tjänster koncentreras till ett mindre antal stora, globala centra. Vissa delar av den finansiella produktionen präglas av stordriftsfördelar och den typ av kommunikationssystem som sektorn är beroende av har ut- vecklats med enorm hastighet . Och stordriftsfördelar i kombination med låga transportkostnader brukar erfarenhetsmässigt leda till långtgående internationell specialisering och koncentration. Detta är en del av bakgrunden till varför företeelser som finansiella centra och finansplatser diskuterats ganska flitigt, både i och på andra håll. I flera länder har detta också utlöst åtgärder för att slå vakt om befintliga eller skapa nya internationella finansiella centra. är det inte alltid klart vad dessa begrepp mer konkret står för och vad som mer specifikt karaktäriserar ett finansiellt centrum. Generellt kan det dock beskrivas som sådana geografiska platser eller områden som utgör en spelplan för finansiell aktivitet, och där den stora omfattningen av aktivitet och aktörer tenderat att dra till sig ännu mer finansiell aktivitet. En geografisk koncentration av en viss typ av produktion är inte något nytt fenomen eller något som är unikt för finansiell verksamhet, och det finns också en relativt omfattande akademisk forskning kring s.k. kluster på olika produktionsområden1. utgör det kanske mest kända moderna exemplet på ett branschmässigt centrum eller kluster utanför finanssektorn. Ett något äldre men minst lika välkänt exempel är filmindustrin i . Men fenomenet är inte begränsat till kunskapsintensiv produktion, high-tech eller media; Gnosjö-området är också ett exempel på ett företagskluster. Tilläggas kan också att frågorna kring vad som driver fram geogra- fisk centralisering respektive decentralisering av producerande verk- samhet, och om och hur dessa processer kan påverkas, länge har varit föremål för omfattande uppmärksamhet. Det gäller såväl forskning som praktisk politik – regionalekonomisk forskning och regionalpolitik handlar ju väsentligen om samma frågeställningar som diskussionen kring finansiella centra, låt vara med olika infallsvinkel. När det gäller den senare diskussionen handlar det oftast om möjligheten att samla och koncenterera aktivitet för att nå kritisk massa och nätverkseffekter. I regionalpolitiska sammanhang är dock problemställningen oftast den omvända; med någon förenkling kan man säga att målet här är att motverka snarare än främja geografisk koncentration. Även om dagens internationaliserade finansmarknad är en färsk företeelse, har det likväl funnits en internationell marknad för finansiella tjänster, inte minst för att betjäna den växande internationella varuhandelns behov. 1 För en översikt se exempelvis , och (1999) Den globaliserade ekonomins regionala paradox, Ekonomisk debatt 6, och , (1998), Kluster och klusterpolitik. utgjort ett ledande internationellt finansiellt centrum. Bland dess föregångare finns och . erövrade sin ledande ställning , en ställning man senare hälft fått dela med framför allt . Detta visar dels att även internationella finanscentra som fenomen har en ganska lång historia, dels att ställningen som centrum visserligen inte är evig, men att det ändå finns starka krafter som gör att ett centrum, när det väl etablerats, tenderar att bli självförstärkande och därmed bestående för överskådlig tid. Med andra ord finns ett dynamiskt moment med starka inslag av nätverkseffekter i framväxten av finansiella centra. En ställning som finansiellt centrum tycks alltså vara tämligen stabil – såvida ingen djupgående förändring av verksamhetsförutsättningarna inträffar. Historiskt har den sortens förändringar bl.a. handlat om lång- siktiga tynpunktsförskjutningar i världshandelns struktur, om föränd- ringar i den politiska strukturen och stabiliteten och om olika tek- nologiska utvecklingssprång. Vad gäller det sistnämnda kan konstateras att vi befinner oss mitt uppe i ett sådant: IT-utvecklingen kan innebära ett slags paradigmskifte som gör att det är en mer öppen fråga än tidigare var framtidens finansiella centra kommer att hamna. Introduktionen av den gemensamma europeiska valutan, euron, är en övergripande förändring av i grunden politisk karaktär som också kan tänkas ändra betingelserna för vilka centra som blir tongivande i fram- tiden. 7.3.1Nationella och internationella centra Den svenska finanssektorn är i stor och växande utsträckning en del av den internationella finansmarknaden, en marknad som i viss mening är virtuell och där interaktionen äger rum i datanätverk och telekommunikationssystem utan någon entydig rumslig lokalisering. Icke desto mindre är det sist och slutligen människor som agerar i dessa nätverk. Dessa människor bor och arbetar någonstans och det finns rimligen också rationella skäl till varför dessa företag och individer förlägger sina accesspunkter till det ena eller det andra landet, staden eller stadsdelen. Skälen kan vara sådana som är givna och opåverkbara som klimat och språk. Det kan också handla om andra, från finans- sektorns horisont givna storheter som hur övrigt näringsliv utvecklats och utvecklas. Orsakerna kan också sökas i förhållanden som skapats – och som kan omskapas – genom politiska beslut. allt skatter, lagstiftning, utbildning och infrastruktur. En fråga är vilken relativ betydelse dessa olika faktorer har; i vad mån kan ett gott betyg på en lokaliseringsfaktor kompensera för ett dåligt på en annan? Skiljer sig profilen mellan olika slags finansiella aktiviteter? Hur förändras dessa mönster över tiden? Kan man ge svar på sådana frågor – vilket inte är lätt att ge – har man också en lista på vad som skulle kunna göras om man önskar främja en tillväxt av den finansiella produktionen, och en utgångspunkt för en diskussion om vad som i så fall bör göras. I dagens värld handlar, som antytts, diskussionen om finansiella centra väsentligen om centra för den internationella finansmarknaden. Det innebär att det berör vissa slag av finansiella tjänster mer än andra – konkret handlar det om valuta- och värdepappershandel, handel med derivat, investment banking och överhuvudtaget en stor del av de tjänster som i första hand riktas mot andra finansiella aktörer och stora icke-finansiella företag. Däremot handlar det i mycket ringa utsträckning om de tjänster som riktas mot hushåll och mindre företag. Även om vissa av dessa tjänster också internationaliseras i snabb takt finns knappast skäl att tro att exempelvis traditionella inlåningstjänster eller kreditgivning till mindre företag kommer att koncenteras till något eller några globala centra. Det innebär också att man utifrån ett svensk perspektiv bör tänka i termer av en svensk nod i ett internationellt finansiellt nätverk, där Sverigebaserade aktörer kan vara aktiva och framgångsrika inom vissa globala nischer. Det handlar således inte om en traditionellt regional- politisk frågeställning om i vilken grad den finansiella verksamheten inom landet kommer att (eller borde) koncentreras till eller till eller till någon annan plats i , alternativt spridas till flera platser. Förvisso finns starka samband och beröringspunkter mellan den finansiella tjänsteproduktionen för den inhemska marknaden och den som riktar sig till internationella eller till svenska aktörer som verkar på den internationella marknaden. Hur den samlade finansiella produktionen i lokaliseras över landet är också i sig en både intressant och viktig fråga. Policymässigt är detta likväl en annan slags diskussion än frågan om förutsättningar att fungera som en betydelsefull nod för de internationella finansmarknaderna. Möjligheten att etablera en sådan nod bestäms av de allmänna förutsättningarna för de i verksamma aktörerna att bygga upp och vidmakthålla en hög kapacitet och kompetens, generellt eller på vissa finansiella del- marknader. I så fall finns också möjligheten att de presumtiva kunderna – i och annorstädes – önskar använda dessa aktörers tjänster när de agerar i det internationella finansiella nätverket. Nästa fråga blir i vad mån och på vilket sätt detta utöver de generella och nationella utvecklingsbetingelserna också kräver en rumslig koncentration av produktion och produktionsresurser. Annorlunda uttryckt: behövs ett finansiellt centrum för att bära upp en sådan nod, vilka egenskaper behöver i så fall ett sådant centrum ha och var finns i så fall förutsättningarna för detta? är tillsammans med och ett av världens tre ledande internationella finanscentra. Att bevara och stärka denna roll är också ett uttalat mål för brittisk politik; så har exempelvis omsorgen om som finansiellt centrum som ett centralt och uttryckligt mål för sin verksamhet, jämsides med traditionella centralbanksambitioner beträffande stabilt penningvärde och ett stabilt finansiellt system. Motsvarande målsättning återfinns vare sig i den svenska eller några andra OECD-centralbankers uttryck- liga målfunktioner. genomfördes en analys av som finansiellt centrum2, i syfte att klarlägga styrke- och svaghetsfaktorer i ljuset av den rådande marknadsutvecklingen och peka på möjliga åtgärder. Projektet har i viss utsträckning också blivit stilbildande för diskussionen av dessa frågor även i en rad andra länder . I rapporten ges exempel på olika faktorer som anses påverka finansföretagens val av geografisk operationsbas. De faktorer som tas upp i Londonstudien definieras och struktureras enligt nedan. 1.Strategiska tillgångar (Strategic assets) *Infrastruktur (skatter, reglering, kommunikation) *Arbetskraft och arbetsmarknad 2.Relationer mellan aktörer (Structure of relationships) 3.Förtroende (Reputation) 4.Innovation (Innovation) 2 (1995) The competitive position of financial services, Final report. Dessa och andra påverkande faktorer kan delas in på olika sätt och analyseras från olika infallsvinklar. Exempelvis kan man för det första tala om sådana som direkt kan påverkas med politiska beslut (exempel- vis skatter), för det andra sådana som är naturgivna (exempelvis klimat), och, för det tredje, sådana som är i huvudsak marknads- bestämda (exempelvis löner och kontorshyror). Man kan också dela in dem dels i sådana som är nationellt bestämda, exempelvis lagstiftning och övrig reglering (till den del denna inte är internationellt bestämd), skatter, övergripande infrastruktur och grundläggande utbildning, dels sådana som bestäms huvudsakligen på lokal nivå, genom politiska beslut eller som ett resultat av olika marknadsbeslut. Det kan gälla saker som lokal trafikpolitik, kursutbud och -inriktning på lokala högskolor, priser och hyror när det gäller kontorsfastigheter och bostäder, men också mjuka faktorer som kulturutbud, nöjesliv, miljö etc. Nationellt bestämda företeelser som skatter och finansiell lagstiftning behandlas på annan plats i utredningen; nedan diskuteras några lokala aspekter, utöver de som kort omnämnts. Var finns kunderna? Flertalet finanscentra genom historien – liksom många andra bransch- mässiga centra – har uppstått där kunderna funnits; det är knappast någon slump att finanscentra uppstått i hamnstäder som . Också i mer modern tid har den fysiska närheten till kunderna varit av stor betydelse, och är så fortfarande. Sannolikt finns här ett mått av ömsesidighet; det finns rimligen ett värde för exempelvis ett större industriföretag att lokalisera sina huvudkontors- eller finansfunktioner till platser där man kan ha nära och personlig kontakt med producenter av kvalificerade finansiella tjänster.