sou · GOB352d4 · 2001-01-01 00:00:00 — Kommitténs förslag till etappmål och kompletteringar av preciseringarna till miljökvalitetsmålet grundar sig på och Riks- antikvarieämbetets förslag (rapporterna Levande skogar respektive Kulturarvet och miljön, ), på propositionen Svenska miljömål (prop. 1997/98:145) och på nationella skogliga sektorsmål (rapport ). a)Detta mål har, något allmännare formulerat, antagits av i samband med miljöpolitiska beslut. Regeringen preciserade i miljömålspropositionen målet och gjorde bedömningen att det bör fortsätta att gälla som ett delmål. Eftersom målet främst är ett kvalitetsmål och inte är tidssatt bedömer vi att det bör utgöra en precisering. b)Preciseringen har föreslagits av . Det räcker inte att enbart avsätta skyddsvärd skogsmark som reservat eller liknande, utan skogen måste också skötas på ett sätt som med bibehållen kontinuitet bevarar och förstärker värdena. c)Preciseringen har föreslagits av och har stöd i förslag. Avsikten är att fokusera på sådana skogar som beror av viss skötsel för att värna det skogliga kulturarvet och gynna biologiska och sociala värden. d)Preciseringen har tillförts som komplement till beslutade mål vad gäller skogsekosystemens naturliga funktioner och proces- ser. Preciseringen har stöd i förslag. e)Preciseringen har tillförts som komplement till beslutade mål vad gäller skogsekosystemens naturliga funktioner och pro- cesser. Preciseringen har stöd i propositionen Svenska Miljömål och den innebär att kontrollerad bränning utnyttjas med beaktande av brandfaran och djurens möjligheter att undkomma elden samt med hänsyn till de bränder som uppkommer naturligt. f)Preciseringen är identisk med ett av nationella sek- torsmål för beståndsanläggning. har föreslagit att skogsbruket ska ståndortsanpassas på huvuddelen av åtgärdsarealen. Eftersom begreppet ståndortsanpassning inte helt entydigt går att definiera och följa upp har vi valt att fokusera på en för miljön väsentlig aspekt av ståndortsanpassat skogsbruk, nämligen naturlig föryngring. Avsikten med preciseringen är att bibehålla en konti- nuerlig naturlig föryngring på för metoden lämpliga marker och med för växtplatsen naturligt material. Den naturliga föryngringen är nödvändig för att bevara en naturlig variation i skogen som annars riskerar att försvinna. Delmålet innebär ingen konflikt med produktionsmålet då det förutsätter att metoden används där den är mest lämplig som kompletterande åtgärder får vidtas. 1.Etappmålet motsvarar dels ett av de mål regeringen (i prop. 1997/98:145) menade bör fortsätta att gälla, dels föreslagna delmål om skogens biotoper. preciserade enbart statens åtagande (fast höjt med 25 000 ha jämfört med rege- ringens förslag i prop. 1997/98:145), medan vi valt att också ange 450 000 ha som den areal som vi bedömer kan avsättas genom frivilliga åtaganden. Målet avser jämförelse med 1999. Redan gjorda frivilliga avsättningar är inkluderade i målets arealangivelse (beräknat till ca 230 000 ha ). 2.Etappmålet är, med vissa omformuleringar, samma som Skogssty- relsens föreslagna delmål om skogens ekologiska processer och funktioner. Målet avser jämförelse med 1999. Vi föreslår att en revidering görs beträffande utvecklingen av mängden hård död ved och att det mot bakgrund av utvecklingen övervägs en höjning. Vi har dessutom föreslagit att arealen med lövskog för- yngrad mark ska öka. 3.Etappmålet motsvarar dels förslag till delmål för skogen, dels förslag till delmål om skogens kulturmiljövärden. Vi har också uppmärksammat de gjorda studier som visar på omfattande skador på fornlämningar genom avverkning och markberedning. Frågor kring biologiskt kulturarv och kulturbetingad skötsel menar vi dels bör beaktas under etappmål 1 vid avsättning av mark, dels ingå som en del av skogsbrukets sektorsåtagande. 4.Etappmålet har tagits fram inom ramen för vårt arbete, och utgör ett komplement till övriga etappmål för att uppnå miljökvalitetsmålets ambitioner vad gäller biologisk mångfald och särskilt den föreslagna preciseringen a). Vi bedömer att skydd av skogsmark och ökad generell hänsyn i skogsbruket måste kompletteras med ytterligare några individuellt utformade åtgärdsprogram för att också de mest hotade arterna ska kunna fortleva på lång sikt. 15.3.3Regeringens bedömning i miljömålspropositionen Regeringen bedömde att miljökvalitetsmålet Levande skogar borde kompletteras med delmål avseende hotade arter och skydd av skogs- mark. Regeringen uppdrog åt kommittén att överväga i vilken takt som precisering a) och delmålet 275 000 ha av staten skyddade områden kan nås med hänsyn tagen till bl.a. samhällsekonomiska konsekvenser. Sammantaget bad regeringen om kommitténs bedömning av delmålet om hotade arter bör vara uppnått. Sedan propositionen lades har delmålet om det statliga skyddet ut- vecklats ytterligare genom att regeringen har aviserat medel motsvarande ett 10-årsprogram som möjliggör avsättning av 250 000 ha skogsmark som naturreservat och 50 000 ha som biotopskydd eller naturvårdsavtal. Vi har bedömt att ovanstående preciseringar och etappmål motsva- rar regeringens uppdrag (se etappmål 1 och 4). Frågor som rör natur- upplevelser och friluftsliv anser vi beaktas genom de föreslagna etapp- målen 1, 3 och 4. Därutöver finns allemansrätten och den generella och förstärkta naturhänsyn som gäller i det brukade skogslandskapet. föreslog utöver vad som ovan redovisats ett delmål om mångbruk av skogen. Innebörden av det var att hänsyn ska tas till sko- gens rekreationsvärden och att jakt och viltvård ska bedrivas så att det råder balans mellan klövviltstammarna och fodertillgången. Vår be- dömning är att bör utforma sektorsmål för jakt och viltvård i samråd med skogs-, jakt- och friluftslivsansvariga myndigheter m.fl. intressenter. På motsvarande sätt bör de konflikter som kan uppstå mellan skogsbruket och renskötseln hanteras i dessa näringars sektorsmål. De delar av förslag som berör försurning har förts till miljökvalitetsmålet Bara naturlig försurning. föreslog också som mål att skogens roll som kolsänka ska nyttjas. Det innebär att skogsbruket ska bedrivas så att kolbalansen beaktas och kolsänkorna kan inräknas i klimatpolitiken. Detta mål har vi dock ej behandlat. Frågan om användning och utsättning av genetiskt modifierade organismer, som ingår i beslutade miljökvalitetsmål (enligt avsnitt 15.1), har vi inte närmare behandlat i detta kapitel. Med tanke på de stora risker som är förknippade med utsättning av genetiskt modi- fierade organismer i naturen vill vi dock avråda från sådan utsättning tillsvidare. Se vidare kapitel 16 beträffande kommittén om biotekniken i samhället (U 1998:01). Vi anser att skogspolitikens miljömål enligt prop. 1992/93:226 även bör gälla i fortsättningen, vilket också uttalat i enlighet med prop. 1997/98:158 om uppföljning av skogspolitiken. Målet är allmänt accepterat och tydliggör förtjänstfullt miljökvalitetsmålet. De viktigaste problemen är utarmningen av den biologiska mångfalden och skogens kulturarv. Genomgång av problem som behöver rättas till, orsakerna till problemen och aktiviteter som behöver förändras. Minskning/fragmentering av Ökning av den långsiktiga falden utarmas, mån- (staten, kommunerna och ga arter är hotade skog med lång kontinuitet, (både nationellt och skog som skötts genom b,c,f 1,2,3 arvet i skogen utar- Minskad variation i skogens mas, vissa skogs- Selektiv huggning och an- passning av hyggen och val Spara gammelskog (ökad hänsyn i skogsbruket) Minskat inslag av (äldre) Spara äldre lövrik skog (ökad hänsyn i skogs- Minskad mängd död ved Öka mängden död ved , spara + i viss utsträckning tillskapa (ökad hänsyn i Se även Myllrande våt- Ökad satsning på åtgärds- Minska misstagen (ökad hänsyn i skogsbruket) beredning (skogsbruket) Områdesskydd (staten, Total inventering (staten Se Bara naturlig för- bruk, naturlig föryngring Renarnas betes- Intensifierat skogsbruk på tillgång minskar i senare tid, användning av skogslandskapet markberedning, antalet renar som renarna gör skador i skogsplanteringar Ökad hänsyn i områden där bägge parter har intressen Samråd vidareutvecklas Skogen är inte till- Otillräcklig extra hänsyn tas Förstärkt hänsyn i vissa räckligt rekreations- inom skogsbruket i tätorts- områden (skogsbruket) 1, 3, 4 Avsättning av mark för rekreationsändamål (staten, Med nollalternativet menas hur utvecklingen ser ut om inga ytterligare miljöåtgärder vidtas utöver de som blir resultatet av fattade beslut om regler och styrmedel. I nollalternativet ingår också en bedömning av den allmänna utvecklingen i samhället och i omvärlden. skogspolitiska beslut har skogsbrukets inriktning föränd- rats så att miljöfrågornas betydelse förstärkts och skogsskötseln anpas- sats till den nya inriktningen. Tidsbegränsade resurser avsattes för att med information, rådgivning, utbildning och naturvårdsinventeringar arbeta mot ett uthålligt skogsbruk. Detta frivilliga arbete är betydelse- fullt. Av den senaste utvärderingen av skogspolitikens effekter på den biologiska mångfalden framgår att skogsbrukets insatser för att skydda den biologiska mångfalden varit och är betydelsefulla och att skogs- bruket är på rätt väg men att målet ännu är avlägset. Vissa åtgärder har vidtagits bl.a. har arealen gröna skogsbruksplaner och area- len landskapsekologiska planer ökat. Trots detta kommer ändå många av de visade bristerna att kvarstå om inte ytterligare åtgärder vidtas. är drygt 2 000 arter i skogslandskapet rödlistade, varav ca 400 är akut eller starkt hotade. En undersökning i , och har visat att fornlämningar fortfarande skadas i stor utsträckning. Inom områden som är avverkade och markberedda är mer än hälften av lämningarna skadade av skogsbruk. Med dagens inriktning och avverkningstakt kan totalt ca 7,6 milj ha skogsmark beräknas vara markberedd . Utvecklas inte metoder och hänsyn finns risk för en omfattande för- störelse av skogens kulturarv och den kulturbetingade biologiska mång- falden. Om den skadefrekvens som uppmätts fortsätter kommer ytterligare ett par tusen fornlämningar att skadas enbart inom områden som avverkas och markbereds. Undantas inte de kvarvarande resterna av urskogsartad naturskog från skogsbruk riskerar de att avverkas och försvinna. Skogsimpedimenten har ett relativt gott skydd genom naturhänsynen enligt skogsvårdslagen. Det är framför allt den produktiva skogsmarken som behöver bättre skydd. En minskad produktionsförmåga kan leda till virkesbrist och brist på biobränslen . Naturlig föryngring behövs för den naturliga variationen och tillgången på virke av hög kvalitet. Det regionala arbetet med att utforma regionala mål har pågått hos skogsvårdsstyrelserna och i viss utsträckning länsstyrel- serna. Detta arbete kommer att stödjas av de nationella delmålen för Levande skogar. 15.5.2Hur hanteras problemen ? En viktig princip i skogsbruket är de av beslutade jämställda produktions- och miljömålen. Skogsbrukets verksamhet regleras i första hand av skogsvårdslagen (1979:429), vars syfte är att bidra till att uppfylla de bägge målen. I lagen ingår också krav på hänsyn till andra allmänna intressen, t.ex. kulturmiljön och rennäringen. Skogsvårdslagen gäller parallellt med men vid en konflikt mellan de båda, så gäller skogsvårdslagens bestämmelser framför . innehåller ett antal bestämmelser som är relevanta för delmål under detta miljökvalitetsmål: Förutom balkens allmänna regler, bl.a. de allmänna hänsynsreglerna, aktualiseras framför allt reglerna om ·skydd enligt 3 kap. 2 § för stora mark- och vattenområden som inte alls eller endast obetydligt är påverkade av exploateringsföretag och andra ingrepp i miljön, enligt 3 kap. 3 § för områden som är särskilt känsliga från ekologisk synpunkt samt enligt 3 kap. 4 § för områden som har betydelse för skogsnäringen. Vidare finns i 3 kap. bestäm- melser om skydd för områden av riksintresse bl.a. för naturvård och kulturmiljövård, ·skydd av områden i 7 kap., ·skydd mot utsättning av djur- eller växtarter i naturmiljön i 8 kap., ·vattenverksamhet i 11 kap., framför allt bestämmelserna om mark- avvattning. ·täktverksamhet och den allmänna regeln om en skyldighet att sam- råda om åtgärder som väsentligt kan komma att ändra naturmiljön (t.ex. skogsbilvägar) 12 kap. samt om ·genteknik i 13 kap. Fornlämningar får ej skadas och har ett generellt skydd enligt lagen om kulturminnen m.m. (1988:950). Inom fornlämningsområden kan läns- styrelsen bestämma regler för t.ex. markberedning, drivning och kör- ning. Staten finansierar inköp av mark för kultur- och naturreservat samt biotopskyddsområden. Staten svarar dessutom för kostnader för upprättande av naturvårdsavtal och skogsvårdsstyrelsernas arbete med främst rådgivning och information. Bland övriga styrmedel märks forskning och utveckling, grundut- bildning och fortbildning samt uppföljning och utvärdering. Ekonomiska styrmedel används i mycket begränsad omfattning. Certifie ringen av skogsbruket och miljömärkning av skogsprodukter är mycket kraftfulla frivilliga insatser som ligger i nollalternativet. De viktigaste åtgärderna för att uppnå delmålen är att utveckla ett hållbart skogsbruk som tar större hänsyn till skogens biologiska mång- fald och kulturarv. Särskilt värdefulla natur- och kulturmiljöer undantas från skogsproduktion och vårdas när det krävs. Åtgärder behövs för att skadorna på fornlämningar och andra värdefulla kulturlämningar genom bl.a. markberedning ska upphöra. En ökad ståndortsanpassning krävs också för att säkra den långsiktiga produktionsförmågan. Ökad kunskap behövs på flera områden för att på lång sikt uppnå miljökvalitetsmålet. I detta avsnitt redovisas först vilka åtgärder som krävs för att nå etappmålen. Därefter beskrivs vilka alternativa ambitionsnivåer vi ana- lyserat och skillnader i konsekvenser mellan nivåerna. Slutligen redo- visas skälen för vald ambitionsnivå samt konsekvenser på av att nå miljökvalitetsmålet. 15.6.1Åtgärder för att nå etappmålen Ytterligare 800 000 ha skyddsvärd skogsmark undantas från skogsproduktion . Målet utgår från Miljövårdsberedningens förslag om att skydda ytter- ligare 700 000 ha av den produktiva skogsmarksarealen med tillräckliga biologiska värden för att kunna skyddas med stöd av naturvårdslagen (Skydd av skogsmark, SOU 1997:97). redovisade till Miljövårdsberedningen att det finns goda möjligheter att samordna skydd av kulturmiljövärden och biologiska värden. Målet räknas och innebär att skogar med höga naturvärden ska bevaras. Skyddet av urskogar och urskogsliknande naturskogar bör prioriteras. Målet inkluderar också lämplig skötsel av den avsatta marken, sär- skilt i skogar med kulturhistoriska värden. Angivna skyddsnivåer förut- sätter att generell hänsyn tas på all övrig skogsmark (enligt mål- sättningar i skogspolitiken och övriga här föreslagna delmål). I vissa områden som inte undantas från produktion bör dessutom extra stor hänsyn tas (förstärkt hänsyn). Det kan dels gälla områden som i stor utsträckning används för rekreation och friluftsliv, dels gälla anpassad skötsel av t.ex. sumpskog och ädellövskog. är 865 000 ha produktiv skogsmark skyddad enligt lag. Det motsvarar av den produktiva skogs- marksarealen. Om man undantar fjällnära områden är dock skyddade. Enligt Miljövårdsberedningens utredning finns det behov av att inom en generation (anges som kortsiktigt) skydda ytter- ligare ca 700 000 ha av den produktiva skogsmarksarealen, i huvudsak nedanför gränsen för fjällnära skog. I Miljövårdsberedningens beräkning ingår skog med höga naturvärden oavsett om det är fråga om små eller stora skogsområden. Därutöver bedömdes att det finns ca 200 000 ha där det föreligger behov av förstärkt hänsynstagande (vida överstigande den generella naturhänsynen som normalt tas). På lång sikt () bedömdes att åtminstone av den produktiva skogsmarksarealen skulle behöva vara skyddad, vilket motsvarar ett ytterligare skyddsbehov på ca 1 milj ha. I denna bedömning ingår res- taurering och återskapande i stor omfattning, bl.a. byte av trädslag. De frivilliga avsättningarna uppgick till 230 000 ha. Dessa avsättningar är inkluderade i det frivilliga skydd som ingår i etappmålet under förutsättning att höga naturvärden har bevarats. Arealen ökar dels genom att skogspolitiken påverkar markägarnas beslut dels genom den certifiering skogsbruket genomför t.ex. FSC () och PEFCC (). Den frivilliga avsättningen har varit framgångsrik och det finns anledning att förvänta sig ytterligare resultat där. denna bakgrund en förnyad bedömning av om målet är tillräckligt för att nå avsedd effekt. Statens ansvar har med utgångspunkt i miljömålspropositionen upp- skattats till ca 350 000 ha. Åtgärderna består av skydd och skötsel av skogsmark genom stat- liga insatser med stöd av lagstiftningen och ersättning från staten eller genom frivilliga avsättningar. De statliga skyddsformer som främst är aktuella är natur- eller kulturreservat, biotopskyddsområden och civil- rättsliga avtal (naturvårdsavtal). I målet ingår skydd av den skyddsvärda produktiva sumpskogen (jfr etappmål 1 under Myllrande våtmarker). Arbetet med områdesskydd bör som integreras med Natura 2000-processen och EU:s fågel- och habitatdirektiv. Ansvariga myndigheter för genomförandet är , , och länsstyrelserna. Stor medverkan behövs från skogsägarna. Mängden död ved, arealen äldre lövrik skog och gammal skog bevaras och förstärks enligt nedanstående specifikation . –mängden hård död ved ökar med i hela landet och med avsevärt mer i områden där den biologiska mångfalden är särskilt hotad –arealen äldre lövrik skog ökar med –arealen gammal skog ökar med –arealen med lövskog föryngrad mark ökar Som basår avser vi för etappmål 2. Av naturliga skäl måste en förändring av tillståndet åstadkommas genom att öka andelen hård död ved som lämnas kvar i skogen. Därför är etappmålet uttryckt i hård död ved. Därigenom påverkas efter hand mängden död ved i olika nedbrytningsstadier. För att bevara den biolo- giska mångfald som är beroende av död ved behövs rik förekomst både av olika nedbrytningsstadier och av olika trädslag. Det är särskilt viktigt att det finns tillräckliga mängder grov död ved. Det finns i genomsnitt död ved per ha (Miljötillståndet i Skogen, NV 1999),varav är hård död ved. En ökning av all död ved skulle ge ett genomsnittsvärde på per ha. Enligt om Bedömningsgrunder för skogslandskapet utgör det fortfarande en tydlig avvikelse från naturliga nivåer (motsvarande klass 3, på en skala 1–5). På många håll i ligger dessutom nivåerna långt under riksgenomsnittet (dvs. mindre än per ha). En höjning av målets ambitionsnivå är angelägen . Äldre lövrik skog definieras som skog i och i norra och som har lövträd (för exakta definitioner se om Levande skogar). Andelen sådan skog uppgår i landet som helhet till . En ökning ger en andel på . Gammal skog definieras som äldre än i och äldre än i norra (för exakta definitioner se Skogsstyrel- sens rapport om Levande skogar). Andelen gammal skog i är av den produktiva skogsmarken. En ökning ger en andel på . Om man ser den äldre lövrika skogen och gammelskogen som sär- skilda, avgränsade biotoper kan man utgå från principerna för frag- menteringsgrad och tröskelnivåer (se Bedömnings- grunder för skogslandskapet). Dessa säger att det bör finnas åtminstone av biotopen i landskapet för att de arter som är beroende av biotopen ska klara sig långsiktigt. Vissa arter kan behöva en andel på . Eftersom det förmodligen är få arter som är helt bundna till just dessa biotoper (dvs. många arter kan också utnyttja andra liknande biotoper), kan tröskelvärdena antas vara något över- skattade. För att vara på säkra sidan borde man ändå på lång sikt sträva efter att närma sig en 10-procentig andel av äldre lövrik skog respektive gammal skog. Jämför med Internationella som rekommenderar att av alla representativa skogsekosystem sparas. Det är särskilt angeläget att andelen lövskog ökas på marker som tidigare präglats av löv eller ädellöv, särskilt kring äldre jordbruksbygd, i anslutning till bebyggelse och vid plantering av jordbruksmark. Åtgärderna består främst av förbättrad hänsyn i skogsbruket, dvs. att lämna död ved och döende träd vid avverkning, spara lövträd vid röjning/gallring och begränsa slutavverkning i äldre skogsbestånd samt att använda mer lövträd i föryngringarna. Det går också att skapa död ved (högstubbar mm). Ansvarig myndighet är främst . Stor med- verkan behövs från skogsägarna. Skogsmarken ska brukas på ett sådant sätt att fornlämningar inte skadas och att skador på övriga kända värdefulla kulturlämningar är försumbara. Det är angeläget att utarmningen av det agrara, skogliga och industriella kulturarvet upphör. På både kort och lång sikt måste skadorna på fornlämningar och övriga kulturlämningar upphöra. För att förebygga skador är ett skonsamt skogsbruk allra viktigast. Dessutom är det ange- läget att all produktiv skogsmark inventeras och att fornlämnings- registret görs tillgängligt i digital form så fort som möjligt. är enbart av skogsmarken godtagbart inventerad. inland är t.ex. otillräckligt inventerat. I projektet och historia som drivs av och , har man beräknat att kunna åtgärda de brister som finns. Att inventera i takt med avverkningarna är en annan möjlighet som innebär att kostnaderna för inventeringen fördelas över en längre tidsperiod. En studiekampanj Kulturmiljövård i skogen har genomförts med stor framgång. arbetar länsstyrelserna, länsmuséerna och skogsvårdsstyrelserna med att bygga ett nätverk på regional nivå. Enskilda skogsägares kunskaper, intresse och engagemang för skogens kulturlämningar är ofta ett tillräckligt skydd. Berörd areal är dock dåligt känd. I redovisning finns ett räkneexempel som anger arealen kända fornlämningar och kulturlämningar i skogsmark till 53 000 ha respektive 43 000 ha. Skogsbruket måste bedrivas så att skador ej uppstår och det skogs- historiska kulturarvet kan bevaras. För att nå etappmålet krävs det att påbörjade inventeringar fullföljs och görs lättillgängliga i digital form. Begränsningar och metodutveckling för markberedning behövs också. Hänsyn till forn- och kulturlämningar bör vara en del av näringens cer- tifiering och gröna skogsbruksplaner. Ansvariga myndigheter för genomförandet är i första hand Skogs- vårdsorganisationen och . har åtgärdsprogram inletts för de hotade arter som har särskilt stora behov av riktade åtgärder. Målet syftar till att värna om den biologiska mångfalden och särskilt de arter som är så sällsynta och tillbakaträngda att de inte kan åter- hämta sig på egen hand även om miljön förbättras. Med hotade arter avses främst de arter som i rödlistan anges som akut eller starkt hotade. arbetar med åtgärdsprogram för åtminstone två arter som förekommer i skogslandskapet. Med ledning av underlag från ArtDatabanken bedömer vi att mellan 12 och 48 hotade arter i skogs- landskapet behöver särskilda insatser under den närmaste 10-års- perioden (i konsekvensanalysen har vi utgått från medianvärdet, 30 arter). Särskild hänsyn bör tas till arter i EU:s fågel- och habitat- direktiv som förekommer i denna miljö. Målet innebär inte enbart att program ska finnas utan också att de ska initieras och genom- föras. Åtgärdsprogram kan också tas fram för grupper av hotade arter eller för speciella livsmiljöer som hyser många hotade arter. I vilken utsträckningen åtgärdsprogram behövs beror på hur fram- gångsrika de åtgärder är som beskrivs under övriga etappmål. Mer- parten av den biologiska mångfalden måste säkras genom hänsyns- tagande från olika samhällsverksamheter, samt genom områdes-/bio- topskydd. Vi gör ändock den bedömningen att ett begränsat antal åt- gärdsprogram för enskilda arter kommer att behövas också på . Åtgärderna består i att ta fram åtgärdsprogram för ca 30 arter och att påbörja genomförandet av dem . Ansvariga för genomförandet är , länsstyrelser, och kommuner. Skogsägare och frivillig- organisationer bör involveras i arbetet. 15.6.2Beskrivning av ambitionsnivåer med konsekvenser