sou · GOB367 · 2001-01-01 00:00:00 — Länsstyrelserna i och län vill verka för alternativ till båtbottenfärger av anti- foulingtyp (färg som förhindrar påväxt) som man önskar ge licensierade yrkesfiskare i skärgården möjlighet att använda anti- foulingfärger. Miljövårdsberedningens bedömningar och förslag Insatser för att minska övergödningen Övergödningen av kusthaven är sannolikt den enskilda företeelse som har störst negativ inverkan på skärgårdens miljö. Åtgärder för hållbar utveckling i skärgården 77 anser att den negativa utvecklingen tillåtits pågå alltför och att kraftfulla åtgärder måste vidtas. Det arbete som pågår nationellt och internationellt måste få mycket hög prioritet samt utvecklas och fördjupas för att minska övergödningens negativa effekter på vattenmiljön. Det är viktigt att åtgärder som kan minska övergödningens negativa effekter på regional och lokal nivå genomförs. Det gäller t.ex. åt- gärder med syfte att återskapa eller anlägga våtmarker för att reducera näringsinnehållet i vattnet. Övergödningen av kusthaven är sannolikt den enskilda företeelse som har störst negativ inverkan på skärgårdens miljö. En god vattenmiljö är också en viktig förutsättning för fiske och vattenbruk liksom för friluftsliv och turism. Trots försök både på nationell och internationell nivå att komma tillrätta med problemen måste vi konstatera att vi inte lyckats. Vi anser därför att det arbete som pågår nationellt och internationellt måste få mycket hög prioritet samt utvecklas och fördjupas för att minska övergödningens negativa effekter på vattenmiljön. har varit pådrivande i det internationella arbetet, främst inom Helsingforskonventionen, med att få till stånd bindande regler för att minska jordbrukets belastning på den miljön. har också i andra internationella sammanhang lyft fram frågan om det luft- burna kvävenedfallet. Här kan noteras det s.k. Göteborgsprotokollet som undertecknades och som innebär betydande åtaganden för och 26 andra stater. Protokollet bör kunna resultera i minskningar av kvävenedfallet . Inom EU har också initierat en försurningsstrategi. Inom ramen för Helsingforskonventionen finns också en genom- förandestrategi för kallad Östersjöstrategin. I arbetet med att genomföra denna strategi i har regeringen skrivit en proposi- tion (Genomförande av Östersjöstrategin, prop. 1999/2000:133). I propositionen föreslås bl.a. att fartyg (inkl. vissa fritidsbåtar) ska vara skyldiga att lämna avfall (t.ex. toalettavfall) till särskilda mottagnings- anläggningar som ska byggas upp. ska meddela före- skrifter om mottagningsanläggningarna. Ett fyraårigt forskningsprogram kring övergödning i , on Eutrophication (), har påbörjats. Program- met finansieras av () och syftet är att utveckla modeller för kostnadseffektiva åtgärder för att minska övergödningen i . 78 Åtgärder för hållbar utveckling i skärgården Vi vill framhålla vikten av att de åtgärder som länsstyrelserna före- slår på regional och lokal nivå genomförs. Även om övergödningen till större delen måste åtgärdas på nationell och internationell nivå kan åtgärder lokalt och regionalt ge ett väsentligt bidrag. Det gäller t.ex. åtgärder med syfte att återskapa eller anlägga nya våtmarker för att reducera näringsinnehållet i vattnet. Våtmarker är ofta en relativt billig reningsåtgärd som avlägsnar både kväve och fosfor. De kan anläggas i såväl jordbruksområden som i anslutning till tätorter och de kan tillföra uppskattade naturvärden. Projekt som begränsar växtnäringsläckaget från odlingsmark är, liksom individuell växtnäringsrådgivning till jord- bruksföretag, också viktiga insatser som kan företas på regional nivå. Pågående arbeten inom vattenvårdsförbund har också betydelse för att minska belastningen på den miljön. Flera länsstyrelser uppmärksammar EU:s ramdirektiv för vatten. Direktivet kräver att en organisation för planering av vattenområden, baserad på avrinningsområden, utformas. Vattenvårdsarbetet kommer enligt direktivet att ske avrinningsområdesvis vilket förutsätter sam- arbete över kommun- och länsgränser. Ett betydande arbete för att inventera skärgårdarnas naturmiljö under ytan och vattenområdenas miljökvalitet kommer att behövas som stöd för detta arbete, vilket läns- styrelserna också noterar. Vi tror att EU:s ramdirektiv för vatten är ett viktigt steg för ett samordnat arbete och synsätt kring vattenmiljön. Särskilt viktigt tycker vi det är att fler aktörer blir delaktiga i arbetet för en god vattenmiljö samt att betydelsen av inlandets och kustvattnets påverkan på varandra tydliggörs. får i uppdrag att ta fram förslag till strikta utsläpps- krav för befintliga båtmotorer och att utforma regler för en snabbare utfasning av båtmotorer som inte klarar utsläppskraven. Ett bortre datum bör anges då dessa motorer inte längre får användas. bör undersöka möjligheten att införa en miljöavgift på dylika utombordsmotorer för att påskynda utfasningen. En omläggning och differentiering av skatterna på bensin och olja genomförs så att en kraftig skattesänkning på alkylatbensin och biologiskt nedbrytbara oljor blir möjlig. Skattesänkningen syftar till att uppmuntra en övergång till miljöanpassade bränslen och oljor. Omläggningen bör ske i samarbete med berörda delar av närings- livet. Åtgärder för hållbar utveckling i skärgården 79 får i uppdrag att genomföra en informationskampanj om skälen för att använda miljöanpassade bränslen och oljor. Kampanjen bör även upplysa om skälen för att fasa ut båtmotorer som inte klarar strikta utsläppskrav. Utsläppen av kolväten från båtmotorer minskar inte nämnvärt till skill- nad från utsläppen från bilarna som minskat med . Under en tremånaders sommarperiod släpper utombordsmotorerna ut hälften så mycket kolväten som samtliga fordon i gör . kol- väten släpps ut från båtmotorerna. Detta sker , i ett biologiskt känsligt skede och ofta på särskilt känsliga platser. Det lagförslag om buller- och avgaskrav på utombordsmotorer som presenterades 1998 har inte gått vidare i eftersom Europeiska kommissionen har utarbetat ett förslag till tillägg till fritidsbåtdirektivet (94/25). Förslaget omfattar bl.a. utombordsmotorer och ska behandlas av . (Angående buller från båtmotorer, se kap. 3.7 Natur- och kulturmiljön.) Trots aviserade utsläppskrav från EU på nya motorer kvarstår problemet med att omsättningen av utom- bordsmotorer sker långsamt. Det finns beräkningar som visar att det tar upp till innan samtliga gamla motorer är utbytta. I ett miljö- program för fritidsbåtar framtaget av (1997) anses tvångsmässig utskrotning varken vara resurs- eller kostnadseffektivt. Förslag från om att införa skrotningspremier för att påskynda utfasningen av gamla motorer har även uppfattats som för kostnadskrävande. I utredningen om fritidsbåtstrafikens kostnadsansvar m.m. (SOU 1996:170) föreslås att ett långsiktigt bortre datum fastställs efter vilket gamla tvåtaktsmotorer inte får användas. I kombination med en miljöavgift som kan finansiera en båtutskrotningsfond, skulle en skrotningspremie enligt utredningen kunna påskynda en utfasning av gamla tvåtaktsmotorer. I Miljövårdsberedningens betänkande Hållbar utveckling i Sveriges skärgårdsområden (SOU 1996:153) uppmärksammades problematiken kring utsläpp från fritidsbåtar. Vi vidhåller den uppfattning som uttryckets i betänkandet, nämligen att det är angeläget att finna system för en snabbare utfasning av gamla utombordsmotorer som ger höga kolväteutsläpp. Vi föreslår därför att får i uppdrag att ta fram förslag till strikta utsläppskrav för befintliga båtmotorer och utforma regler för en snabbare utfasning av båtmotorer som inte klarar utsläppskraven. bör ange ett bortre datum då dessa motorer inte längre får användas. Vår bedömning är att utfasningen bör 80 Åtgärder för hållbar utveckling i skärgården ske successivt och att en tioårsperiod kan vara lämplig. I praktiken innebär detta förslag att merparten befintliga tvåtakts båtmotorer kommer att behöva fasas ut. bör undersöka möjligheten att införa en miljöavgift på dylika utombordsmotorer för att påskynda utfasningen. Eventuellt kan denna avgift ligga till grund för en skrot- ningspremie. En skillnad bör göras mellan små och stora båtmotorer genom att ange en motoreffektgräns. Olika utfasningsperioder kan behöva gälla beroende på motorstorlek. Dessutom bör också åldern på motorerna ha betydelse för utfasningstakten. Vi bedömer emellertid att detta förslag blir verkningsfullt först . Det krävs enligt vår mening också insatser som innebär en omedelbar och radikal minskning av de miljöfarliga utsläppen från båt- motorer. En sådan insats skulle vara att, i större utsträckning än vad som är fallet , underlätta användandet av miljöanpassade bränslen och oljor. Flera länsstyrelser uppmärksammar, liksom i sitt miljöprogram för fritidsbåtar, miljöanpassat bränsle i form av alkylat- bensin. Alkylatbensin medför ett radikalt lägre utsläpp av bl.a. poly- aromater, bensener och alkylbensener. Det finns både hälso- och miljö- mässiga skäl för att lansera alkylatbensin som ett alternativ till andra bränsletyper för tvåtaktsmotorer. En viktig positiv effekt är också att andra tvåtaktsmotorer som t.ex. snöskotrar, mopeder och motorcyklar kan inbegripas i en sådan åtgärd. ges en skatterabatt på några ören per liter för alkylatbensin vilket bedöms vara verkningslöst för att kunna stimulera båtägare att byta bränsletyp. Även tvåtaktsoljor har betydelse för avgasernas påverkan på miljön. En övergång till biolo- giskt nedbrytbara oljor anses effektivt minska avgasernas skadeverk- ningar. Förutom prisnivån på alkylatbensin är också tillgängligheten för konsumenter ett hinder för en mer omfattande övergång till alkylat- bensin för utombordsmotorer. Försäljning från pump på ett antal strate- giska båtbensin- och vanliga bensinmackar är nödvändigt för att alkylatbensinen ska kunna konkurrera med mer miljöfarliga bränsle- typer. Det handlar också i detta sammanhang om att genom information påverka båtägare att välja den miljömässigt bättre bränsletypen. Många berörda, däribland båtklubbar och petroleumbranschen, ställer sig positiva till satsningar på ett mer miljöanpassat bränsle förutsatt att priset på bränslet sänks samt att tillgängligheten förbättras. För två- taktsoljorna är problemet begränsat till prisnivån. Vi föreslår att en omläggning och differentiering av skatterna på bensin och olja genomförs så att en kraftig skattesänkning på alkylat- bensin och biologiskt nedbrytbara oljor blir möjlig. Skattesänkningen syftar till att uppmuntra en övergång till miljöanpassade bränslen och Åtgärder för hållbar utveckling i skärgården 81 Diskussioner bör föras med petroleumbranschen beträffande vilken skattesänkning som krävs för att etablera en marknad för mer miljöanpassade bränslen och oljor för båtmotorer. Vi föreslår också att får i uppdrag att genomföra en informationskampanj om skälen för att använda miljöanpassade bränslen och oljor. Kampanjen bör även upplysa om skälen för att fasa ut båtmotorer som inte klarar strikta utsläppskrav. Flera länsstyrelser föreslår åtgärder på lokal och regional nivå för att minimera oljespill. Det är angeläget att dessa förslag realiseras då de kan förbättra oljehanteringen vid hamnar, tankställen etc. På nationell nivå har beredskapen vid oljeutsläpp höjts genom att resurser nu finns på miljöskyddsfartyg som ansvarar för. Olje- utsläppsutredningen har också föreslagit att ska få påbörja förundersökningar vid förmodade oljeutsläpp. Inom ramen för har länderna runt enats om en gemensam strategi, Östersjöstrategin, för att ta hand om avfall, inklusive olja, för att få bukt med de illegala utsläpp som sker och för att kontrollera de risker som en ökad Östersjötrafik innebär. Arbete pågår med att genomföra Östersjöstrategin. bistår också med hamn- och miljöexpertis samt med administrativ kompetens i frågor som rör oljehantering. Dessa insatser, som sker såväl nationellt som på europeisk och internationell nivå för att förebygga oljeutsläpp, är viktiga åtgärder för att skydda skärgårdens miljö. 82 Åtgärder för hållbar utveckling i skärgården Sammanfattning av våra bedömningar och förslag Möjligheten till lokal vattenförsörjning och avloppshantering bör vara vägledande för lokaliseringen av byggnader och anlägg- ningar. Kommunerna bör behandla grundvattenfrågorna mer ingående i sina översiktsplaner än vad som i allmänhet skett. Läns- styrelserna och berörda centrala myndigheter, geologiska undersökning, SGU, och , , bör bistå kommunerna med regionala planeringsunderlag som bland annat innehåller hydrogeologiska utredningar för hela tillrinningsområden. Länsstyrelserna utformar, i samverkan med kommuner och berörda branschorganisationer, en regional vatten- och avloppspolicy som kan ligga till grund för ställningstaganden kring vatten- och avloppsfrågorna i skärgården. geologiska undersökning, SGU, får i uppdrag att införa en licensiering av brunnsborrare i syfte att öka kontrollen av och kompetensen hos brunnsborrare och därmed minska risken för felaktigt borrade brunnar. En utredning kring enskilda vatten- och avloppsanläggningar till- sätts. I utredningen bör ingå att föreslå en samordnande aktör som driver arbetet med teknikutveckling vad gäller småskaliga vatten- och avloppslösningar. Det bör också ingå förslag till former för prövning och godkännande av ny småskalig vatten- och avloppsteknik samt system för uppföljning och utvärdering av ny teknik och av försök med lokala vatten- och avloppssystem. utreder i samverkan med SGU och Livs- medelsverket möjligheten att föreskriva om en miljökvalitets- norm enligt 5 kap. för högsta halt av klorid i sött grundvatten. Åtgärder för hållbar utveckling i skärgården 83 Föreslagna åtgärder i miljö- och hushållningsprogrammen De omkring 20 förslagen till åtgärder i de regionala miljö- och hushåll- ningsprogrammen som rör vatten- och avloppsfrågor i skärgården behandlar framför allt förhållningssätt till vattenförsörjning och avloppshantering behoven av underlag och kunskap planering för att förebygga vatten- och avloppsproblem behoven av ny vatten- och avloppsteknik i skärgården. Förhållningssätt till vattenförsörjning och avloppshantering i menar att kommunerna bör besluta att öar inte ska förses med ny vattenförsörjning innan långsiktigt hållbara avloppslösningar finns. Länsstyrelserna i , och skriver i sitt gemensamma program att det nu är tid att formulera en noll-vision. Tätortsborna, fritidsfolket, fritidsbåtsfolket, skärgårds- borna m.fl. borde gemensamt ta ansvar för att vattenförsörjningen och avloppshanteringen i kust- och skärgårdsområdena inte skadar mark och vatten. Att ställa upp på de högre vatten- och avloppstaxorna som detta kräver är kanske en av de viktigaste insatserna som tätortsbon kan göra för en hållbar utveckling i skärgården. samt och län formulerar regio- nala miljökvalitetsmål bland annat kring uttag av grundvatten och hanteringen av avloppsvatten. Behoven av underlag och kunskap Flera förslag betonar behoven av underlag och mer kunskap på och regional nivå för att bättre kunna bedöma förutsättningarna för att använda grundvatten och för att därigenom kunna föreskriva om eller styra användningen. Länsstyrelserna i och i län menar att kommunerna bör genomföra en samlad kartläggning av kända grund- vattentäkter i skärgården med avseende både på kvalitet och kvantitet samt så långt som möjligt beräkna årliga uttag i relation till den tillgängliga resursen. Länsstyrelserna föreslår också att en 84 Åtgärder för hållbar utveckling i skärgården grundvattenplan upprättas för övärlden med ledning av inventeringsresultatet. Den ska ge vägledning för tillståndsprövning enligt 9 kap. . Länsstyrelserna i , och avser att ta fram en gemensam vatten- och avloppspolicy för hur man på regional nivå ser på vatten- och avloppsfrågorna i skärgården. Samma länsstyrelser föreslår att ett konkret inriktat projekt startas för att ta fram kunskap om avgränsningen av områden där särskilda restriktioner i den enskildes rätt att borra efter grundvatten behöver införas. Projektet genomförs i samverkan mellan länsstyrelser, lands- ting och några kommuner. Projektet ska också utarbeta mer generella råd för hur man i några typfall kan lösa avloppsvattenfrågorna på ett långsiktigt hållbart sätt utifrån ekonomiska, funktionella och ekolo- giska aspekter. Planering för att förebygga vatten- och avloppsproblem Länsstyrelserna i och i län anser att redovis- ningar av hur vattenförsörjningen ska lösas måste krävas som underlag vid behandling av bygglov i skärgården. Man poängterar också att grundvattenfrågorna ska behandlas i kommunernas översiktsplaner. Detta för att undvika att grundvattenresursen överutnyttjas och för att säkerställa vattenkvaliteten. Behoven av ny vatten- och avloppsteknik i skärgården Flera länsstyrelser, däribland i , förslår att statsbidrag införs för ombyggnad av enskilda avloppsanläggningar. i menar att kommunerna ska stimuleras ekonomiskt till att införa bättre vatten- och avloppsteknik i skärgården. Statsbidrag bör kunna utgå för traditionell sanering av områden med dåliga avloppslösningar och där effekterna på den lokala miljön, t.ex. grunda havsvikar, är påtaglig. Åtgärder för hållbar utveckling i skärgården 85 Miljövårdsberedningens bedömningar och förslag Villkor för långsiktigt hållbar vattenförsörjning i skärgården Möjligheten till lokal vattenförsörjning och avloppshantering bör vara vägledande för lokaliseringen av byggnader och anlägg- ningar. Grundvattnets förekomst och strömning är en grundläggande förutsätt- ning vid alla typer av markutnyttjande och samhällsbyggande. Möjlig- heten till vattenförsörjning, liksom att omhänderta avloppsvatten, är en av de viktigaste förutsättningarna för bebyggelseplanering i skärgårds- områdena. Det är därvid centralt att förstå hur mark- och vattenanvänd- ning, geologi, grundvatten och hav samverkar. På så sätt kan skyddas de för grundvattenbildning betydelsefulla partierna i landskapet från att bebyggas eller förorenas som vatten- och avloppslösningarna har förutsättningar att bli hållbara också . Hanteringen av vatten- försörjning och avlopp i skärgården handlar om att se till hela kedjan från att förstå de naturgivna förutsättningarna till val av teknik utifrån varje plats specifika behov. Möjligheterna till vattenförsörjning i skärgården handlar i hög grad också om förhållningssätt och livsstil. Om man ska följa intentioner om hushållning med naturresurserna måste utnyttjandet av grundvatten, liksom av ytvatten, hållas inom vissa gränser. Vi menar att det enda långsiktigt rimliga är att planeringen i skärgårdarna utgår ifrån att vattenförsörjning och avloppshantering ska lösas så lokalt som möjligt. Vid bebyggelseplanering bör kretsloppsanpassade lösningar eftersträvas och som inte förbrukar mer än vad naturen återbildar och förmår att lagra och där utsläpp av avloppsvatten inte skadar vare sig havet eller sötvattenresurserna. Som en konsekvens måste vatten- och avloppshanteringen i ökad utsträckning vara vägledande för lokali- sering av byggnader och anläggningar. För att inte vattenuttag ska leda till saltvatteninträngning eller vattenbrist måste dessutom vatten- förbrukningen minska i områden med risk för sådana problem. Behov av ökad kunskap om grundvattenförhållandena Kommunerna bör behandla grundvattenfrågorna mer ingående i sina översiktsplaner än vad som i allmänhet skett. Läns- styrelserna och berörda centrala myndigheter, geologiska undersökning, SGU, och , , bör bistå kommunerna med regionala planerings- 86 Åtgärder för hållbar utveckling i skärgården underlag som bland annat innehåller hydrogeologiska utredningar för hela tillrinningsområden. Det råder stor enighet om att grundvattenfrågorna måste behandlas mer ingående i kommunernas översiktsplaner än vad som i allmänhet skett. Vi föreslår i kap. 3.1 Det fortsatta arbetet en kraftfull satsning på fördjupad översiktsplanering i kust- och skärgårdsområdena samt att nödvändiga kunskapsunderlag tas fram på regional och central nivå. Ett viktigt motiv för en sådan satsning är att kommunernas fysiska planering är ett användbart redskap för att lokalisera bebyggelse m.m. till mark, som är lämplig med hänsyn till hushållningen med vatten samt möjligheten att ordna vattenförsörjningen. Det kan lätt uppstå problem om kommunen lämnar bygglov i kust- och skärgårdsområden utan att beakta vatten- och avloppsfrågornas lösning. I översiktsplaneringen kan kommunen, som har det primära ansvaret enligt 2 och 3 kap. , ange sin viljeinrikt- ning samt föreslå olika former av vatten- och avloppslösningar och huvudmannaskap, exempelvis vatten- och avloppssamfälligheter bildande enligt anläggningslagen. Likaså kan kommunen i översikts- planen peka ut områden där det kan vara lämpligt att genom detaljplane- eller områdesbestämmelser införa bygglovsplikt för vattentäkt (brunn) eller föreskrifter om installation av vattenbesparande utrustning. Valet av vatten- och avloppslösning har ofta stor betydelse för miljökonsekvensernas omfattning vid byggande i skärgården. Det ställer stora krav på en väl genomförd miljökonsekvensbeskrivning. Vatten- och avloppsfrågorna bör även hanteras tidigt i planprocessen så att olika alternativ kan vägas mot varandra. En samlad kartläggning av grundvattentillgångarna för övärlden och kustzonsområdena bör ingå som naturliga underlag i kustkommunernas översiktsplanering. Vattenbalansberäkningar och sprickzons- inventeringar är därför förutsättningar för en bebyggelseplanering i skärgårdsområden baserad på lokal vattenförsörjning. En ganska enkel grundvatteninventering kan vara ett bra planeringsunderlag för att få bättre kännedom om vattentillgång och skyddsbehov inom ett bestämt geografiskt område. Vattenbalansberäkningar och sprickzonsinvente- ringar tillsammans med jordartskartering, inventeringar och höjdbestämning av befintliga vattentäkter m.m. kan användas för att avgöra var nya brunnar kan borras och hur mycket vatten som kan tillåtas att tas ut eller hur avloppsfrågorna kan lösas gemensamt eller individuellt. konstaterar i sitt betänkande Grund- vattenskydd (SOU 1995:45) att en av de viktigaste åtgärderna för Åtgärder för hållbar utveckling i skärgården 87 förbättrad hushållning med grundvatten och därmed ett bättre skydd av grundvattnet är att kunskaperna om grundvattenförhållandena ökar. Vi delar denna uppfattning. Även om viktiga insatser har gjorts både av , och geologiska undersökning är behovet av kunskap fortfarande stort. Effekterna av informationsåtgärder riktade till allmänheten om vad enskilda hushåll kan göra för att minska vattenkonsumtionen i skärgården bör heller inte underskattas. Länsstyrelserna har ett ansvar att förse kommunerna med underlag som rör hushållningen med mark och vattenresurser. Knappast någon länsstyrelse bistår kommunerna med planeringsunderlag i frågor som berör hydrogeologiska undersökningar i kustzonen trots att det, redan när och naturresurslagen antogs 1987, förutsattes det att kommunerna skulle få denna hjälp. Detta har i sin tur lett till att mellankommunala frågor och hänsyn till de regionala perspektiven saknas i många översiktsplaner med risk för att naturresurser påverkas negativt i skärgårdsområdena. Bristen på regionala insatser inom detta område beror inte på ointresse eller omedvetenhet om frågornas betydelse. Det handlar snarare om brist på ekonomiska och personella resurser samt avsaknad av hydrogeologisk kompetens. Också centrala myndigheter har ett ansvar för kunskapsförsörj- ningen enligt . Vi menar att geologiska undersök- ningar och , , utifrån sina respektive ansvarsområden, i högre utsträckning bör ställa underlag som kommunerna efterfrågar till förfogande, bl. a. vad gäller hydrogeologiska undersökningar för hela tillrinningsområden. Vatten- och avloppspolicy på regional nivå Länsstyrelserna utformar, i samverkan med kommuner och berörda branschorganisationer, en regional vatten- och avloppspolicy som kan ligga till grund för ställningstaganden kring vatten- och avloppsfrågorna i skärgården.