sou · GOB359d3 · 2001-01-01 00:00:00 — Lokalen får inte vara öppen för insläpp av nya gäster under pågående tillställning. Lagad mat skall tillhandahållas. Annonsering till allmänheten i massmedia eller liknande får ej förekomma. Ansökan skall inlämnas dagar innan tillställningen skall äga rum. Maximalt 12 enstaka tillfällen beviljas till en sökande . Hur många ansökningar om tillfälliga tillstånd behandlades av enkätens 85 kommuner , och hur många av dessa ansökningar avslogs? Nedanstående diagram visar det totala antalet ansökningar och avslag inom de båda kategorierna, Slutna sällskap och Allmänheten, fördelade på kommungrupperna. Bilden avser endast att ge en uppfattning om antalet ansökningar och avslag. SOU 2000:59 Bilaga 4 358 Det sammanlagda antalet ansökningar om tillfälliga tillstånd för slutna sällskap uppgick till 6 424 stycken, varav 135 avslogs. Uttryckt i procent var avslags- andelen . Motsvarande siffror för tillfälliga tillstånd till allmänheten är 1 305 ansökningar, 30 avslag och . Uppräknat till hela riket blir det ca 12 500 tillfälliga tillstånd för slutna sällskap och 2 500 till allmänheten. (Som jämförelse kan nämnas att antalet tillfälliga tillstånd enligt Alkoholinspektionens enkät , som också avser , är 11 100 till slutna sällskap och 2 500 till allmänheten. Exakta siffror på antalet tillfälliga tillstånd finns ännu inte. Den första officiella statistiken blir för med uppgifter från alla kommuner.) ANTALET ANSÖKNINGAR OM OCH AVSLAG PÅ TILLFÄLLIGA TILLSTÅND I GENOMSNITT FÖR DE OLIKA KOMMUNGRUPPERNA: I ovanstående tabell framgår den genomsnittliga ärendebalansen per kommun när det gäller de tillfälliga tillstånden. SOU 2000:59 Bilaga 4 359 Kommunerna har rätt att ta ut en avgift för prövning av ansökningar (och för tillsyn) enligt alkohollagen. Avgiften skall täcka kommunens kostnader för hand- läggningen och beräknas efter den s.k. självkostnadsprincipen. Avgiftsuttaget för ansökningar om tillfälliga tillstånd fördelade sig i genomsnitt per kommungrupp enligt nedan. Räknat på alla kommuner som besvarade frågan om avgifter (83 stycken) var den genomsnittliga ansökningsavgiften för slutna sällskap och för allmänheten . Här bör tilläggas att avgifterna inkluderar i regel även kostnad för tillsyn, vilken återbetalas till sökanden vid avslag på ansökan. För att få en uppfattning om kommunernas handläggning av ansökningar om tillfälliga tillstånd och vilken tillsyn som utövas efterfrågades detaljerade uppgif- ter om tillämpningen. Vad var det som kontrollerades och hur ofta bedrevs tillsyn? Följande fem variabler beskriver inriktningen i kommunernas kontroll: Kommunen prövar ansökan i alla efterfrågade delar, dvs. de sex (sju) första alternativen i frågeformuläret (se bilaga). Vandel/ekonomi. Kommunens prövning tar huvudsakligen sikte på sökanden, dvs. de tre första alternativen i formuläret. Kommunens prövning tar huvudsakligen sikte på lokalens beskaffenhet, dvs. alternativen 4 6 i formuläret. Kommunens prövning består endast av en enklare kontroll av ansökningshandlingarna. Kommunens tillsyn av beviljade tillfälliga tillstånd oavsett vilken typ av prövning av ansökan man har gjort enligt indelningen ovan. SOU 2000:59 Bilaga 4 360 Man ser tydligt att kommunernas ambitionsnivå är väsentligt högre när det gäller tillfälliga tillstånd till allmänheten än vad som är fallet med de slutna sällskapen. (Detta avspeglar sig också i riktlinjer och avgifter i redovisningen ovan.) Den vanligaste synpunkten angående tillfälliga tillstånd till allmänheten är att dessa bör ges endast till innehavare av serveringstillstånd. Några kommuner vill till och med begränsa det till krögare på orten. Skälen till dessa åsikter är dels för att förhindra att osund konkurrens uppstår och dels för att det underlättar tillsyn och uppföljning. Vad gäller tillfälliga tillstånd till slutna sällskap anser flera att inköpsrätten hos partihandlare bör begränsas eller slopas. Ett par kommuner vill avskaffa denna tillståndskategori helt och hållet, men att detta i så fall bör kombineras med att samköpsbegreppet utvidgas. SOU 2000:59 Bilaga 4 361 Beslut enligt alkohollagen fördes över från länsstyrelserna till kommunerna i samband med alkohollagens ikraftträdande. I samband därmed upphörde det kommunala vetot och behovsprövningen och ersattes med att tillståndsprövningen i denna del bör inriktas på att förhindra uppkomsten av alkoholpolitiska olägenheter. Dessa kunde också definieras närmare i kommunens alkoholpolitiska program. Därigenom gavs kommunen en viss frihet att utforma sin alkoholpolitik efter de lokala förutsättningarna. Det har dock visat sig att vad kommunen skriver i det alkoholpolitiska programmet inte alltid håller vid en domstolsprövning. Begreppet alkoholpolitisk olägenhet tolkas olika. Detta frågeblock handlade om vilka riktlinjer kommunen har antagit på detta område, hur avslag har meddelats med hänvisning till risken för att alkoholpolitisk olägenhet uppstår och hur det har gått vid överklaganden. 73 av de 85 kommunerna har antagit ett alkoholpolitiskt program och 68 av dessa har antagit riktlinjer för serveringstillstånd. Detta betyder att av kommunerna har definierat alkoholpolitiska olägenheter. Vad har kommunerna angivit som alkoholpolitiska hinder för att meddela serveringstillstånd? Denna fråga var öppen, och kommunerna kunde antingen skriva sitt svar direkt i formuläret eller bifoga det alkoholpolitiska programmet. De flesta kommuner har angivit fler än ett område som alkoholpolitisk olägenhet. I ett par fall har en geografisk plats i kommunen ansetts som olämplig för alkoholservering. Vanligast är dock exemplen enligt nedan. Skola/Ungdom. Närhet till skola, ungdomsgård/liknande eller verksamhet som huvudsakligen är inriktad på alkoholservering till ungdom. Polis/Oordning. Om polisen avstyrker ansökan på grund av ordnings- eller säkerhetsskäl, eller om ett geografiskt område är särskilt brottsbelastat. Miljö/Närboende. Om /motsvarande avstyrker ansökan på grund av konstaterade eller befarade störningar till närboende, eller om sådana störningar är kända på annat sätt. (Uttrycks i regel i kommunens alkoholpolitiska program med att alkohol och idrott inte hör ihop.) Till exempel sex- eller spelklubbar, drogliberala rörelser, lokaler/områden med känd missbruksproblematik. SOU 2000:59 Bilaga 4 362 Det alkoholpolitiska programmet och de alkoholpolitiska olägenheterna skall i första hand ses som en programförklaring från kommunen. Tanken är huvudsak- ligen att de kriterier som kommunen avser att tillämpa vid beslut om serverings- tillstånd skall göras kända för allmänheten. Detta bidrar till en anpassning av alkoholserveringen till kommunens riktlinjer och att en del presumtiva etableringar i strid med programmet aldrig blir inlämnade för prövning. Alkoholpolitiska olägenheter definieras med stöd av 7 kap. 9 § alkohollagen. De flesta ansökningar om serveringstillstånd bedöms dock enbart i förhållande till alkohollagens övriga bestämmelser. meddelade kommunerna 39 avslag på ansökningar om serveringstillstånd med hänvisning till att serveringen kan befaras medföra olägenheter från alkoholpolitisk synpunkt. Hur många av dessa avslagsbeslut överklagades till länsrätten och hur dömde domstolen? Antal överklagade beslut som ändrades av länsrätten till klagandens fördel SOU 2000:59 Bilaga 4 363 Majoriteten av de överklagade alkoholpolitiska avslagsbesluten ändrades således av länsrätterna. 20 av besluten överklagades dock inte och vann laga kraft. Endast 6 beslut om avslag med hänvisning till 7 kap. 9 § alkohollagen har prövats av kammarrätten för de berörda kommunerna. Många kommuner kräver ökat lagstöd för de alkohol- politiska programmen så att alkoholpolitiska avslag håller bättre i domstol. Påpekanden som att alkohollagen är i första hand en skyddslagstiftning, men domstolarna dömer som om serveringstillstånd är en rättighet, liksom att författningskommentaren till 7 kap. 9 § (prop. s 106), t.ex. när det gäller antalet restauranger i ett område, inte håller i domstol framförs som skäl för tydligare lagtext. Andra kommuner skriver att man har lärt sig att om polis och/eller miljöförvaltning gör samma bedömning som tillståndsmyndigheten så finns det betydligt bättre förutsättningar att beslutet står sig vid en överprövning. Dessa kommuner använder i regel instrumentet alkoholpolitiska olägenheter mycket sparsamt. Ett exempel är med över 2 000 ärenden som endast avslog tre ansökningar av alkoholpolitiska skäl. Ett av dessa överklagades, men domstolen fastställde kommunens beslut. En klar tendens är att mindre kommuner har en naturlig social kontroll över såväl ungdomarnas förehavanden som livsmedelshandlarnas beteenden. De upplever i regel inte folkölsförsäljningen som något större problem. Problem med ölförsäljning till ungdomar och olaglig försäljning verkar öka i takt med kommunens storlek. Glesbygds- och landsbygdskommuner samt mindre och medelstora kommuner fäster i regel större vikt vid serveringstidens allmänt alkoholpolitiska betydelse än vad förortskommuner, större städer och storstäder gör. För de senare spelar störningsrisken, ordnings- och säkerhetsaspekter större roll. I den förra gruppen har endast ett fåtal restauranger serveringstider och nästan aldrig någon alkoholservering . Serveringstid beviljas endast av (04.00) samt , , och (05.00). SOU 2000:59 Bilaga 4 364 Det går inte att utläsa någon skillnad i handläggningen av dessa ansökningar mellan de olika kommungruppstillhörigheterna. Däremot märks en tydlig skillnad i handläggningen mellan ansökningar om tillfälliga tillstånd till allmänheten respektive till slutna sällskap. En ganska samstämmig uppfattning är att tillfälliga tillstånd till allmänheten bör ges endast till innehavare av serveringstillstånd samt att begreppet slutet sällskap i alkohollagens mening bör förtydligas. Den nästan extremt låga avslagsprocenten för ansökningar om tillfälliga tillstånd, i såväl denna enkät som i andra undersökningar, förklaras inte enbart av att kommunerna skulle ha en slapp handläggning eller vara allmänt alkoholliberala. Ett vanligt förfarande är nämligen att personer som vill anordna tillfälliga alkohol- serveringar kontaktar tillståndsmyndigheten för att höra om vilka regler som gäller. Många ansökningar som troligen skulle leda till avslag blir därefter inte inlämnade. Särskilt vanligt är detta när det gäller tillfälliga tillstånd till allmänheten, där ansökningsavgiften är betydligt högre. En fråga som kan ställas är om en kommun skall ha rätt att få slippa alkoholservering på idrottsanläggningar, badplatser, friluftsområden eller liknande. För många kommuner är detta en mycket viktig fråga. I propositionen till alkohollagen (1994/95:89 s. 105) skriver regeringen: Liksom skall det för en kommun vara möjligt att förhindra restaurangetablering med servering av alkoholdrycker i särskilt känsliga områden.... För andra kommuner har det ingen större betydelse var restauranger etablerar sig, bara man uppfyller kraven i alkohollagen. Jämförelser med inställningen till sena serveringstider kan göras. Det är ungefär samma uppdelning mellan kommunerna i denna fråga. (Kommunens policy när det gäller serveringstider ingår ju i det alkoholpolitiska programmet. En del kommuner definierar också alkoholservering på sen nattid som en alkoholpolitisk olägenhet.) De många bakslagen vid överklagningar av alkoholpolitiska beslut kan tyda på att domstolarna inte fäster samma betydelse vid alkoholpolitiska bedömningar som kommunerna gör. SOU 2000:59 Bilaga 4 365 ENKÄT TILL ETT URVAL AV Denna enkät syftar till att kartlägga hur vissa bestämmelser avseende servering av spritdrycker, vin och starköl samt detaljhandel med öl klass II har tillämpats av tillståndsmyndigheterna. Efter samråd med har enkäten ställts till 86 av landets kommuner. Enkäten vänder sig i första hand till kommunens alkoholhandläggare/ motsvarande. Enkäten behandlar fyra områden: Detaljhandel med öl klass II (5 kap 6 § samt 7 kap 21 § alkohollagen) Serveringstider (6 kap 4 § alkohollagen) Tillfällig alkoholservering (7 kap 5 § alkohollagen) Alkoholpolitiska olägenheter (7 kap 9 § alkohollagen) Inom samtliga områden efterfrågas viss ärendestatistik och lagtillämpning. Möjlighet finns också att avge eventuella övriga synpunkter. Bifoga gärna egna dokument ifall svarsformuläret inte räcker till. Ert svar emotses tacksamt och skickas till: Glöm inte att ange från vilken kommun svaret kommer. SOU 2000:59 Bilaga 4 366 DETALJHANDEL MED (5 KAP 6 §, 7 KAP 21 §) Tillståndsplikten för försäljning av öl klass II avskaffades i alkohollagen. I stället infördes en bestämmelse om att ölförsäljning är tillåten under förut- sättning att verksamheten bedrivs i en lokal som är godkänd som livsmedels- lokal samt att försäljning av matvaror bedrivs i lokalen. Bestämmelsen om att folköl inte får säljas till den som är behölls. Det har emellertid visat sig att lokaler med begränsade tillstånd och mycket klent matvaruutbud kan uppfattas som godkända livsmedelslokaler med rätt att sälja öl klass II. Därtill förekommer att folkölsförsäljning bedrivs helt utan att rätt till detta föreligger. Försäljningen har också i flertalet fall medfört att ungdomar kunnat berusa sig på folköl. Från kommunalt håll har ett förtydligande av matvaru- begreppet efterfrågats samt även införande av tillsynsavgifter för detaljhandelns folkölsförsäljning för att därigenom kunna bedriva en effektiv och systematisk kontroll av försäljningen. (Ungefär) hur många godkända livsmedelslokaler med tillfredsställande utbud av matvaror (dvs. med rätt att sälja öl enligt alkohollagen) bedrev detaljhandel med folköl i kommunen ? Finns det problem i kommunen med butiker som säljer folköl utan rätt enligt alkohollagen (t.ex. ej godkänd livsmedelslokal och/ eller otillräckligt matutbud)? Nej, inga butiker säljer utan rätt enligt alkohollagen Nej, man slutar med försäljningen efter påpekande Det finns problem med enstaka butiker En omfattande försäljning av folköl bedrivs utan rätt enl. alkohollagen SOU 2000:59 Bilaga 4 367 Bedriver kommunen någon regelbunden tillsyn över detaljhandels- försäljningen av öl klass II? Ja (Hur går det i så fall till? Tillgängliga resurser, besöksfrekvens, etc. Fanns det någon regelbunden tillsyn över detaljhandelsförsäljningen innan alkohollagen trädde i kraft? Ja (Hur var den i så fall organiserad? Har försäljning till ungdomar kunnat konstateras av någon av tillsynsmyndigheterna (t.ex. kommunens alkoholhandläggare, fältassistenter, polismyndigheten eller ) ? Ja (Hur konstaterades detta? Hur har kommunen meddelat varning eller försäljnings- förbud enligt 7 kap 21 § alkohollagen ? SOU 2000:59 Bilaga 4 368 Märks någon skillnad i folkölskonsumtionen bland ungdomar (under ) i kommunen efter alkohollagens ikraftträdande? Konsumtionen har ökat kraftigt Konsumtionen har ökat något Konsumtionen är ungefär oförändrad Konsumtionen har minskat något Eventuella kommentarer: ....................................................................................... Eventuella övriga synpunkter angående detaljhandelsförsäljningen av öl klass II: SOU 2000:59 Bilaga 4 369 SERVERINGSTIDER (6 KAP 4 §) I alkohollagen anges i 6 kap 4 § att servering av alkoholdrycker skall påbörjas tidigast och avslutas senast om inte tillstånds- myndigheten beslutar annat. Detta betyder att serveringstiden är i princip oreglerad i lagstiftningen och att även mycket sena serveringstider kan beviljas. I betänkande 1994/95:SoU9 övervägdes frågan om eventuell sluttid för alkoholservering mot bakgrund av att Alkoholpolitiska kommis- sionen i sitt betänkande SOU 1993:50 hade föreslagit att servering av alkoholdrycker skall upphöra senast . Utskottet tillstyrkte propositionens förslag om att serveringstiden även i fortsättningen skulle vara oreglerad, men att effekterna av de sena serveringstillstånden fram bör utvärderas. Denna fråga har överlämnats till . Utvärderingen skall enligt direktiven bl.a. omfatta effekterna på alkohol- konsumtionen bland ungdom samt förekomsten av våld. Finns det några kommunala riktlinjer, t.ex. i det alkoholpolitiska programmet, för bedömningen av ansökningar om sena serveringstider? Ja (Vad anges om serveringstiderna i riktlinjerna/alkoholpolitiska SOU 2000:59 Bilaga 4 370 Hur fördelade sig serveringstillstånden inom kommunen på nedan angivna serveringstider ? - Till , eller tidigare ................................ - Till , eller ................................ Hur uppskattar ni gästernas genomsnittsålder på restaurangerna inom kommunen ? (Avser perioden för enkätens besvarande, dvs. Eventuella kommentarer: ........................................................................................ Finns det någon uppgift om förekomst av restaurangrelaterat (inne på restaurangen eller i kön till restaurangen) våld inom kommunen, och hur detta fördelar sig tidsmässigt? SOU 2000:59 Bilaga 4 371 Vad är kommunens erfarenhet av tillsynsarbetet på restauranger med serveringstid med avseende på ordning och nykterhet? Tydliga problem, t.ex. påtagligt hög berusning, oordning i form av krossat glas o.dyl. Högljutt och livligt, men under kontrollerade former Ingen märkbar skillnad mot Eventuella kommentarer: ....................................................................................... Förekommer matförsäljning på restaurangerna inom kommunen Eventuella övriga synpunkter angående serveringstiderna: SOU 2000:59 Bilaga 4 372 TILLFÄLLIG ALKOHOLSERVERING (7 KAP 5 § 1 ST) infördes en möjlighet att kunna servera alkoholdrycker i privata tillställningar av sluten karaktär mot ersättning utan att behöva anlita en restaurang med erforderliga rättigheter. Även vid vissa offentliga tillställningar fick alkoholservering bedrivas. I alkohollagen förtydligades denna möjlighet och de tillfälliga serveringstillstånden uppdelades i servering till allmänheten och till slutna sällskap. Antalet ansökningar och tillstånd har ökat dramatiskt . Även ett tillfälligt serveringstillstånd medför inköpsrätt av alkoholdrycker från vinagenter och bryggerier. Vid större kvantiteter innebär detta att kraftiga rabatter har kunnat erhållas framför allt från bryggerierna. Från restaurangbranschen har framförts att myndighetskontrollen och tillsynen över serveringen vid de tillfälliga tillstånden i praktiken är obefintlig och att den ekonomiska redovisningen är mycket oklar. Detta kan innebära att den tillfälliga serveringen konkurrerar med den etablerade restaurangbranschen på ojämlika villkor. Finns det några kommunala riktlinjer, t.ex. i det alkoholpolitiska programmet, för bedömningen av ansökningar om tillfälliga tillstånd? Ja (Vad anges, i så fall, om tillfälliga serveringstillstånd i riktlinjerna/ SOU 2000:59 Bilaga 4 373 Hur många ansökningar om tillfälliga serveringstillstånd behandlade kommunen 1997 inom följande kategorier? Hur höga är ansökningsavgifterna för tillfälliga tillstånd för: Hur sker kommunens genomsnittliga prövning och tillsyn för respektive kategori av tillfälliga serveringstillstånd? - Slutna sällskap (fler än ett alternativ kan anges): Kontroll av sökandens personliga vandel Kontroll av sökandens ekonomiska skötsamhet Kontroll av det slutna sällskapet, t.ex. föreningsstadgar, verksamhets- berättelse, medlemsförteckning, m.m. Kontroll av lokalens beskaffenhet Annan kontroll: ................................................................................................ Tillsynsbesök (Uppskatta eventuell inspektionsfrekvens av det totala antalet beviljade tillstånd, t.ex. en tiondel, en hundradel, etc.: .................................. SOU 2000:59 Bilaga 4 374 -Allmänheten (fler än ett alternativ kan anges): Kontroll av sökandens personliga vandel Kontroll av sökandens ekonomiska skötsamhet Kontroll av ändamålet med tillställningen, t.ex. om alkoholserveringen ingår i något (annat) sammanhang Kontroll av lokalens beskaffenhet Annan kontroll: ................................................................................................ Tillsynsbesök (Uppskatta eventuell inspektionsfrekvens av det totala antalet beviljade tillstånd, t.ex. en tiondel, en hundradel, etc.: ..................................) Eventuella övriga synpunkter angående tillfälliga serveringstillstånd: SOU 2000:59 Bilaga 4 375 ALKOHOLPOLITISKA OLÄGENHETER (7 KAP 9 §) När alkohollagen trädde i kraft ersattes det kommunala vetot och behovspröv- ningen med att tillståndsmyndigheten skall göra en alkoholpolitisk bedömning där prövningen syftar till att förhindra uppkomsten av alkoholpolitiska olägen- heter. Kommunerna rekommenderades också att i alkoholpolitiska program ange vilka kriterier kommunen avser att tillämpa vid bedömningen av om en servering kan orsaka alkoholpolitiska olägenheter till ledning för personer som avser att söka serveringstillstånd. Alla beslut om serveringstillstånd kan numera överklagas till domstol. Av domarna kan utläsas att det råder en viss osäkerhet om vad som menas med en alkoholpolitisk olägenhet. Flera kommuner har krävt åtgärder för att höja de alkoholpolitiska programmens rättsliga status samt förtydliganden av begreppet alkoholpolitiska olägenheter. Har kommunen antagit ett alkoholpolitiskt program? Vilka alkoholpolitiska olägenheter finns definierade i det alkoholpolitiska programmet, eller har av kommunen på annat sätt angivits som hinder för att meddela serveringstillstånd även om kraven i 7 kap 7 och 8 §§ alkohollagen är uppfyllda? (T.ex. närhet till skola, ungdomsgård, idrottsplats, trafikled eller känd missbruksproblematik, störningskänsligt område o.dyl.) SOU 2000:59 Bilaga 4 376 Hur har kommunen meddelat avslag på ansökningar om serveringstillstånd med hänvisning till 7 kap 9 § alkohollagen? Svar/kommentar: ..................................................................................................... Hur många av dessa beslut har överklagats till länsrätten, och vad blev utfallet i domstolen? (Medtag även domar som meddelats 1998 i ärenden som kommunen beslutade .) -Antal överklagade ärenden .................... -Antal ärenden där länsrätten ändrade kommunens beslut ..................... Eventuell kommentar: ............................................................................................. Har kommunen haft några ärenden, där avslag meddelats med stöd av 7 kap 9 §, som avgjorts av kammarrätten 1997 eller 1998? Svar/kommentar: ..................................................................................................... Eventuella övriga synpunkter angående de kommunala alkoholpolitiska programmen och begreppet alkoholpolitiska olägenheter: