sou · GOB339 · 2001-01-01 00:00:00 — Sannolikt har detta att göra med att den tidigare fyraåriga linjen i det förhållande mellan arbetsmarknad och utbildningsexamina som då rådde också ut- gjorde en tämligen säker investering av både yrkesförberedande och studieförberedande karaktär, vilket inte är fallet för dess moderna mot- svarighet.29 Det är vidare påfallande att den ekonomiska inriktningen av samhällsvetenskapligt program förlorat en betydande del av sina kvinnliga elever. En lika betydande strukturell förändring är den up- penbarligen kontinuerligt ökande andel pojkar och flickor som söker sig till naturvetenskapligt program (med naturvetenskaplig inriktning) och den tunga ställning samhällsvetenskapligt program (med samhälls- vetenskaplig inriktning) fått, främst bland flickor. En av de viktigaste strukturerande faktorerna i gymnasieskolan är elevernas tidigare erövrade skolkapital i form av medelbetyg från . Vi har redan diskuterat hur medelbetygen är fördelade inom den årskohort elever som föddes . För de elever vi här jäm- för över åren, de som fortsatt direkt från högstadiet till gymnasiet, var betygsfördelningen i årskurs nio under alla de tre jämförda åren likar- tad den som redovisades för denna kohort. Bland flickorna med ur- sprung i de högre sociala skikten fick ungefär en tiondel medelbetyg under 3,0 (tabell 16). Denna andel stiger sedan bland flickor med ursprung i medelklassfamiljer, lägre medelklassfa- miljer och arbetarfamiljer för att bland outbildade arbetares döttrar nå . När det gäller högre betyg – 4,0 och uppåt – var förhållandet det motsatta. Drygt en tredjedel av flickorna med bak- grund i högre sociala skikt fick ett medelbetyg på minst 4,0 under alla de tre åren, att jämföra med omkring en tiondel av flickor med föräldrar som var outbildade arbetare. Chansen att få ett högt medelbetyg var med andra ord större för den första kategorin. Bland elever av manligt kön var relationen mellan socialt ursprung och medelbetyg närmast exakt densamma. Däremot fick pojkar överlag lägre betyg än flickor under alla de tre åren. 1988 gick exempelvis hälften av alla sö- ner till outbildade arbetare ut högstadiet med ett medelbetyg under 3,0, en andel som 1994 hade stigit till för att 1998 återgå till ni- vån . Chansen för en pojke med denna bakgrund att nå ett me- delbetyg på minst 4,0 var både 1988 och 1998 ungefär en på tjugo (), att jämföra med chansen att erhålla samma betyg för söner i familjer tillhöriga de högsta sociala skikten, vilken var en fjärdedel (24–). 29 Den tekniska grenen av naturvetenskapsprogrammet är numer endast studie- förberedande då det tidigare fjärde året nu är förlagt till högskolan och utökat till . Sambandet mellan socialt ursprung och högstadiebetyg 1988–1998i i Andelar av alla elever i fem sociala grupper som gick ut med medelbetyg under 3,0 och över 3,9 efter kön. Andel av gruppen. Den ojämna fördelningen av det skolkapital som medelbetygen utgör förstärks också av att elever med olika socialt ursprung tenderar att tillmäta dem olika vikt när de avgör vilka gymnasieutbildningar de pas- sar för. Vi kan få en uppfattning av vilken roll betygen spelar i utbild- ningsstrategierna bland elever av de två könen och med olika socialt ursprung om vi jämför andelen elever i olika grupper som gick vidare till studieförberedande program de vi här diskuterar, givet deras betygsnivå. Men låt oss först se hur stor andel av pojkarna och flickor- na ur fem sociala grupper som sökte sig till studieförberedande respek- tive yrkesförberedande utbildningar de tre åren. Val av studieförberedande program 1988–1998i iAndel elever i fem sociala grupper som i årskurs två gick på studieförberedande utbildningar, efter kön. Andel av gruppen. ii är ej inräknat (vilket av pojkarna läser och av flickorna). Av dessa elever finns en viss andel som går en SM-utbildning som motsvarar ett studieförberedande program, vilket gör att andelarna som läser studieförberedande program är något underskattat . Som framgår av tabellen liknade situationen 1998 den . som då är chansen minst dubbelt så stor för en elev med ursprung i de högre samhällsskikten att gå på ett studieförberedande gymnasie- program i jämförelse med en elev vars föräldrar är outbildade arbetare. En förändring är att en allt större andel av flickorna i alla sociala skikt nu söker sig till de studieförberedande utbildningarna. Men vilken är betygens roll? Skillnaderna mellan de sociala klas- serna när det gäller valet av studieförberedande gymnasieprogram för- till en del, men inte fullständigt, av den socialt ojämna betygs- fördelningen. Om vi jämför elever med samma mått av skolkapital från högstadiet, samma medelbetyg, men med olika socialt ursprung, blir det synligt att elever med högre socialt ursprung med låga eller medel- måttiga medelbetyg från högstadiet för sitt val av gymnasieutbildning är mindre beroende av skolans besked om deras kompetens och lägg- ning. Som framgår av tabell 18 är det först när högstadieelever med ursprung inom den lägre arbetarklassen når fram till de allra högsta medelbetygen som de i lika hög grad som elever från de högsta sam- hällsskikten bedömer att de passar för studieförberedande gymnasie- program. Tabellen gör också synlig en förändring som tycks ha inträf- fat , nämligen att en väsentligt större andel av alla hög- stadieelever, på alla betygsnivåer, prioriterar de studieförberedande programmen än vad som var fallet 1988 och 1994. Medelbetyg i högstadiet och val av studieförberedande pro- gram 1988–1998i 2,5-2,9 3,0-3,4 3,5-3,9 4,0-4,4 2,5-2,9 3,0-3,4 3,5-3,9 4,0-4,4 iAndel elever i fem sociala grupper som i årskurs två gick på studieförberedande utbildningar, efter kön. Andel av gruppen. Vi har konstaterat att en betydande förskjutning tycks ha skett när det gäller vissa studieinriktningars (linjers/programs) tyngd eller relativa storlek. Låt oss titta närmare på studievalen hos elever med olika socialt ursprung och olika kön. Som framgår av tabell 19 (uppgifter /89 saknas) är andelen flickor och pojkar inom de högre skikten som söker sig till NVNA åtskilliga gånger större än inom de lägsta sociala skikten. Skillnaderna är något mindre vad gäller SPSA men fortfarande betydande. I jämförelse med /95 var det dock i slutet av decenniet en större andel av båda könen i båda de sociala grupperna som sökte sig till dessa inrikt- ningar. Vanligaste val av gymnasieutbildning bland pojkar och flickor i högre klass respektive lägre arbetarklass, 1994 och 1998. An- delar av gruppen (n=7 115) (n=6 754) (n=7 357) (n=7 211) (n=5 066) (n=4 927) (n=5 647) (n=5 546) Vi kunde för gymnasieskolan före gymnasiereformen konstatera att betygsframgång i högstadiet och kön var de viktigaste enskilda faktorer som bestämde rekryteringen till olika gymnasielinjer, men också att denna betygsframgång var starkt relaterad till elevernas sociala ur- sprung. 1988 återfanns exempelvis respektive av alla pojkar och flickor med ett medelbetyg från högstadiet på 4,4 eller högre på gymnasieskolans tre- eller fyraåriga linjer. , var förhållandena likartade (för pojkarna och 96 pro- cent för flickorna). Däremot har intressanta förändringar skett när det gäller de gymnasiestudier som de mest framgångsrika eleverna i hög- stadiet prioriterade. Som vi kan se av nedanstående tabell 20 valde 1988 ungefär hälften av de mest framgångsrika eleverna, inom båda könen, att läsa på naturvetenskaplig linje. För pojkarna utgjorde den fyraåriga tekniska linjen ett viktigt alternativ och för flickorna i någon mån också den samhällsvetenskapliga. 1998 har det rent naturveten- skapliga programmets ställning stärkts och både dess tekniska gren och det samhällsvetenskapliga programmet som helhet minskat i betydelse. Prioriterade gymnasieutbildningar bland elever med högt skolkapital 1988–1998i i De vanligaste utbildningarna bland elever med medelbetyg över 4,4 i högstadiet per kön 1988– 1998. Andel av gruppen. Det bör observeras att NVNA för skall jämföras med NVNA och NVE sammantagna för . NVE innefattar lokala profilprogram inom NV, oftast engelsk- språkiga sådana. Att elever med olika socialt ursprung tenderar att förvalta det skolka- pital de byggt upp i högstadiet på olika sätt, är också synligt i valet av vilket studieförberedande program man väljer att läsa. Om vi nöjer oss med att analysera skillnaderna inom gruppen elever med de allra högsta avgångsbetygen, ser vi i tabell 21 att andelen som söker sig till NVNA är som störst bland dem som har ursprung i de högsta sociala skikten () och sedan minskar successivt ju längre ner vi rör oss i de sociala hierarkierna (bland elever med ursprung i lägre ar- betarklassen). SPSA ökar däremot sina andel ju lägre elevernas sociala ursprung är. Tabellen nedan pekar med stor tydlighet på hierarkierna mellan de olika studieförberedande grenarna av NV och SP och på det faktum att det samhällsvetenskapliga programmet i sin helhet intar en andrarangsställning bland alla elever med högt skolkapital i bagaget och i synnerhet bland dem som därtill också har ett högt socialt ur- sprung. Val av gymnasieprogram bland elever 1998 med ett medel- betyg från mellan 4,5 och 5,0; andel av eleverna med olika socialt ursprungi i Endast de utbildningar där den totala andelen överstiger medtagna. Fet stil indikerar högsta andelen i kolumnen. Vi konstaterade att det 1994/95, efter gymnasiereformen, allmänt sett fanns en jämnare balans mellan studieförberedande och yrkesför- beredande utbildningar när det gäller elevernas val, i jämförelse med slutet av decenniet, 1998/99. Att i synnerhet elever ur högre skikt återigen massivt sökte sig till de studieförberedande pro- grammen kan med all sannolikhet tolkas som ett utslag av en ökad ut- bildningskonkurrens och en tilltagande misstro mot de treåriga yrkes- förberedande program som när reformen sjösattes lanserades som mer likvärdiga de studieförberedande än vad deras motsvarigheter före re- formen varit. Samma oro för att söka sig till utbildningar som inte ger säker avkastning på det skolkapital som goda betyg från högstadiet in- nebär, är synlig i den allt tydligare hierarkiseringen mellan NVNA och de olika grenvarianterna inom SP (SPSA, SPHU och SPEK). Elever med ambitioner bör numer gå på NVNA och där göra de nödvändiga studieinvesteringar som håller dörren öppen för fortsatta studier på högskolan.30 Antagligen bör man se den betydelse specialutformade 30 Den svenska högskolan har genomgått en kraftig expansion. Det totala antalet registrerade studenter vid svenska högskolor var 1989/1990 193 200, varav cirka 67 500 var nybörjare (SCB 1995: 289, 301). hade visserligen antalet nybörjare inte ökat utan minskat något – det var då 65 700 – medan det totala antalet registrerade studenter hade ökat med till cirka 300 500 (1998:15). Antalet individer som sökt till högskolan har också ökat. sökte sig drygt 70 000 individer som inte läst på högskola. var mot- svarande siffra närmare 100 000, vilket visar på den tydliga kopplingen mellan det nationella ekonomiska läget och benägenheten att söka till högre studier (SCB 1995:83). Söktrycket har sedan inte minskat . Till hög- skolan sökte 1997 drygt 120 000 individer som inte sökt. Visserligen har ungdomskullarna minskat – antalet 19-åringar i befolk- ningen minskade från 115 000 till 99 000 – men nettoeffekten av att alltfler program () och profilprogram överlag fått för de i högstadiet mest högpresterande eleverna i ljuset av samma intensifierade utbildnings- konkurrens. Av de högstadieelever som gick ut och fortsatte direkt till gymnasiet sökte sig knapp av pojkarna och av flickorna till SM-utbildningar. De två studieförberedande gymnasieprogrammen, NV och SP, har båda i antalet elever räknat stärkt sina ställningar i förhållande till and- ra program. Det är dock inte samma elevkategorier som ökat inom de två utbildningarna. För SP i sin helhet (dvs. SPSA, SPEK, SPHU) tycks sammansättningen av eleverna ha blivit mer heterogen, både betygs- mässigt och socialt, än vad fallet var före gymnasiereformen. Ett skäl är antagligen att programmet kommit att fylla en roll motsvarande vad den tidigare tvååriga sociala linjen hade. Denna linje – som inte har någon direkt motsvarighet i den nya gymnasieskolan – erbjöd ett studi- ealternativ både för elever med bakgrund i medelklassen eller högre skikt som inte lyckats särskilt väl i betygskonkurrensen och för elever ur lägre skikt med förhållandevis goda studieresultat men som tvivlade på angelägenheten av att gå på ett s.k. teoretiskt program. Enligt en rapport från anser lärarna på SPSA att eleverna är av två slag, en studiemotiverad grupp som har en bred kunskapsbas att stå på och en grupp utan samma skolmässiga förutsättningar som valt SP för att undvika de yrkesförberedande programmen. Den heterogenitet som följaktligen blivit ett särdrag och ett dilemma på programmet hanteras ofta pedagogiskt av lärarna så att eleverna får ägna mycket tid åt eget arbete (1999d:128-164). NVNA däremot karakteriseras i en annan studie från som den utbildning som påverkats minst av den nya programindelade gymnasieskolan. Undervisningen på denna gren är fortfarande till stor del strukturerad enligt skolämnenas karaktär och föga samarbete över ämnesgränserna förekommer. De in- tervjuade lärarna anser att det är den enda gren som fungerar riktigt bra. Om vi betraktar den sociala rekryteringen till dessa två grenar är skillnaderna mellan dem som sagt markanta. NVNA är elitutbildningen per se inom den svenska gymnasieskolan.31 Dels rekryterar NVNA i ungdomar söker sig till högskolan och att platserna i högskolan inte ökat i takt med det ökade söktrycket, är att svårigheten att komma in på en högskoleut- bildning har ökat. Medan ungefär hälften av alla sökande kom in på en hög- skoleutbildning , sjönk denna andel till knappa . (1998:29-30) Vi kan således konstatera att konkur- rensen om högskoleplatserna hårdnat , utbyggnaden av hög- skolan till trots. 31 IB aspirerar även på denna position, men programmet är så litet att dess be- tydelse är tämligen marginell i jämförelse med NVNA. särklass de högsta andelarna av elever med de högsta medelbetygen (>4,4) från , dels är grenen den utan jämförelse viktigaste utbildningen för elever med ett socialt ursprung i den högre klassen. En annan värdemätare är övergångsfrekvenserna till högskolan. I den av och gemensamt genomförda studien gick det sedan? analyseras avnämarna för gymnasieskola och högskola, dvs. i gymnasieskolans fall huvudsakligen arbetslivet eller högskolan. (och 1999:7-10)32 Ser vi till skillnader mellan olika utbildningsprogram på gymnasiet (eller de gamla linjerna: den kohort examinerade från gymnasiet som analyserades hade till stor del gått ut från den linjeindelade gymnasieskolan) beträffande över- gångar till högre studier, är skillnaden markant mellan de studieförbe- redande och de yrkesorienterade programmen och, bland de förra, mellan NVNA (och i något mindre utsträckning NVTE) och de olika grenvarianterna av SP. Den naturvetenskapliga linjen, numer NVNA, intar en särställning i förhållande till de övriga utbildningarna. Av de kvinnor som gått ut från NVNA 1995 befann sig på en hög- skoleutbildning ett till (motsvarande siffra för männen var ), vilket kan jämföras med de yrkesorienterade program- men/linjerna där i genomsnitt av de avgångna ele- verna fortsatt med studier vid högskolan.33 Det är också NV som ger den största betygsmässiga avkastningen. Av de elever som gick ut gymnasieskolan 1997 hade NV-eleverna ett betygssnitt på 14,1 (av 20 möjliga), vilket kan jämföras med det näst högsta betygssnittet, 13,1, som återfinns bland SP-eleverna. Övriga program hamnar mellan 10,9 och 13,0. (1998f:16). Skillnaderna mellan programmen blir än tydligare om vi ser till andelen elever med de högsta avgångsbety- gen, dvs. de betyg som kvalificerar eleverna att söka till de mest presti- getyngda högskoleutbildningarna. Av samtliga kursbetyg som delades ut i gymnasieskolan svarar det högsta betyget MVG för . 32Tilläggas bör att endast de som har avslutat en gymnasieutbildning eller tagit ut en högre examen ingår i undersökningen. Utsikterna för dem som inte full- gjort sin gymnasieutbildning att få ett arbete torde vara sämre än för dem med gymnasieexamen. Dessutom utgör en genomförd gymnasieutbildning (eller avslutade folkhögskole- eller ) en förutsättning för högre studi- er. 33Andelar för fortsatta studier vid högskola är för teknisk linje: kvinnor nästan 70procent, män ; ekonomisk linje: kvinnor , män ; humanistisk linje: kvinnor , män ; samhällsvetenskaplig linje: kvinnor , män . Bland de praktiska linjerna hade omvårdnadsprogrammet de högsta andelarna elever som studerade vid högskolan, kvinnor sjutton procent och män (1998f:74-83). På NV utgörs av alla kursbetyg av MVG. av eleverna på NV går ut med ett MVG i mer än hälften av ämnena.34 Även om resultaten från studien om övergångsfrekvensen till högskolan bör tolkas med viss försiktighet (dels mot bakgrund av att många individer påbörjar högre studier senare i livet, dels därför att det finns alternativa karriärvägar vid sidan om utbildningssystemet – inter- na utbildningar, utbildningar i andra länder, övertagande av familjefö- retag, eget företagande, etc.) pekar de på en differentiering vad gäller möjligheterna till framtida karriärer, i vilken gymnasieskolan fungerar som det viktigaste selektionsinstrumentet före högskolan. En kulturell och en ekonomisk pol När vi ovan diskuterat skillnader mellan olika sociala gruppers använd- ning av gymnasieskolan har vi rört oss med en tämligen grov differen- tiering mellan fem skilda grupper, hierarkiskt ordnade i en endimensio- nell skala (högre klass, medelklass, lägre medelklass, högre arbetar- klass och lägre arbetarklass). Denna klassificering låter skillnader framträda som berör en vertikal dimension av det sociala rummet så som den bestäms av de sociala gruppernas totala mängd tillgångar eller kapital, symboliska såväl som ekonomiska. Den döljer däremot andra polariteter som hänger samman med skillnader i sammansättningen av samma gruppers tillgångar, dvs. arten av det kapital de besitter. När vi använder en social klassificering som fångar in det senare slaget av skillnader, framträder också vid sidan av den vertikala en andra polari- tet i gymnasieskolan som vi kan kalla för horisontell – en mellan å ena sidan elever med ursprung i grupper vilkas sociala ställning är beroen- de av kulturella tillgångar eller kulturellt kapital (närhet till kulturella produktionsfält och/eller närhet till utbildningssystemet som sådant, ofta uttryckt i att föräldrarna har en lång högskoleutbildning), och å andra sidan elever som tillhör familjer som står privat sektor och eko- nomin som socialt fält nära och är mindre beroende av erkänt kulturellt kapital för sina positioner. Vi skall senare, i analysen av profileringen av gymnasieskolan i , återkomma till denna mot- satsställning och här nöja oss med att belysa den med ett enda exempel. En polaritet som bestått under de år vi här analyserar är den mellan naturvetenskapligt och ekonomiskt inriktade gymnasiestudier. Tabell 22 nedan visar andelen av alla elever ur 32 sociala grupper i årskurs två (elever som kom direkt från högstadiet) som gick på 34 Dessutom har NV-eleverna de högsta andelarna MVG i varje specifikt kär- nämne (1998f:17-27). å ena sidan det naturvetenskapliga programmets naturvetenskapliga gren och å andra sidan det samhällsvetenskapliga programmets ekono- miska gren. av alla barn till läkare och högskolelä- rare sökte sig till NA-grenen på det naturvetenskapliga programmet. Andelen är också jämförelsevis hög för barn till ämneslärare och klasslärare, liksom för tjänstemän på olika nivåer i offentlig sektor. Den ekonomiska grenen av SP-programmet, å sin sida, prioriterades särskilt av barn till jurister, till tjänstemän i privat sektor, till företags- ledare och handelsmän, alltså grupper med närhet till ekonomin som socialt område och för vilka kulturellt kapital (med undantag för ut- bildningskapital bland juristerna) relativt sett betyder mindre för upp- rätthållandet av gruppens sociala ställning. Samma gymnasieutbildning tillskrevs särskilt lågt värde bland elever vilkas föräldrar var läkare och universitetslärare, två grupper med särskilt starkt kulturellt kapital. Vi finner i det närmaste exakt samma mönster vad gäller tilltron till de två utbildningarna bland elever i gymnasieskolan 1988/89 och 1994/95. Andelar av alla elever ur 32 sociala grupper som 1998 sökt sig till NV-programmets NA-gren och SP-programmets EK-greni Högre tjänstemän, priv. Tj.män på mellannivå, priv. Högre tjänstemän, priv. Kontorsanställda, off. Högre tjänstemän, off. Tekniker, off. Tj.män på mellannivå, off. Högre tjänstemän, off. Tj.män på mellannivå, priv. Tj.män på mellannivå, off. Hälso- o sjukv. Kontorsanställda, priv. Hälso- o sjukv. Kontorsanställda, priv. Tekniker, off. Kontorsanställda, off. iElever i årskurs två som gått direkt från högstadiet till gymnasiet. Vi har hitintills bara flyktigt berört en fjärde dimension av rekrytering- en till gymnasieskolans utbildningar: invandrarelevernas ställning. De register på vilka de här gjorda analyserna grundar sig innehåller för åren 1988/89 och 1994/95 mycket bristfälliga uppgifter om elevernas eventuella invandrarbakgrund. Vi skall därför här begränsas oss till situationen i gymnasieskolan . I diskussionen av IV-programmet kunde vi konstatera att elever med olika slags invand- rarbakgrund generellt är överrepresenterade på detta program i årskurs ett. Bland elever födda utomlands och med ingen förälder född i Sveri- ge gick så många som av pojkarna och av flick- orna på just IV-programmet. Elever som invandrat är också den grupp som har lägst övergång från samma program till något av de na- programmen. Av de drygt 2 700 elever på IV-programmet 1997 som inte gått i i hade av pojkarna och av flickorna, i genomsnitt , slutat gymnasiet eller gjort uppehåll året efter, 1998, under det att av pojkarna och av flickorna gick kvar på IV-programmet och bara 13 pro- cent av pojkarna och av flickorna gått över till ett av de 16 nationella programmen (tabell 12). Både när det gäller avhoppen eller studieavbrotten efter årskurs ett och övergången till de nationella pro- grammen var elever som inte gått i i betydligt sämre ställda än elever som avslutat högstadiet i en svensk skola (en grupp som dock också innehåller elever med invandrarbakgrund). Den bild av invandrarelevernas ställning i gymnasieskolan vi får genom att granska rekryteringen till IV-programmet är dock långt ifrån fullständig. Om vi håller oss till de elever som går direkt vidare från årskurs nio till gymnasiets årskurs ett och sedan fortsätter i årskurs två, kommer invandrarelevernas utbildningsstrategier i gymnasieskolan i ett delvis annat ljus. Av tabell 23, som redovisar utbildningsvalen hos ele- ver med olika slags invandrarstatus (vi inkluderar bland dem även ele- ver med svenskfödda föräldrar), framgår att det program som de tidiga- re analyserna pekat ut som det mest prestigefyllda inom gymnasiesko- lan, NVNA, visserligen är det i antal elever räknat viktigaste utbild- ningsvalet i alla elevkategorier, men att elever födda utomlands och med ingen förälder född i prioriterar detta program något mer än andra (17,av gruppen). Bland flickorna i denna grupp val- de så många som att studera på detta program, vilket kan jämföras av flickor som var födda i och med minst en förälder som också var född i landet. Utbildningsprogram årskurs två 1998 efter familjens invand- rarstatusi Elev och minst en iUppgifter om elevens och föräldrarnas invandrarstaturs från RTB-98. iiInklusive bortfall för föräldrarna. De statistiska register (bland annat det s.k. ) som denna analys utgår från innehåller inte uppgifter om föräldrarnas yrken och tillåter med andra ord inte en granskning av skillnader i avseende på familjens invandrarstatus när hänsyns tas till elevernas sociala ursprung i övrigt.