sou · GOB37d1 · 2001-01-01 00:00:00 — I må nga fall finns en stark koppling mellan realkapital och produktivitet, dvs den nya tekniken finns inbyggd i de investeringar i maskiner som gö rs, vilket kan gö ra det svå rt att sä rskilja tillvä xteffekter av realkapitalinvesteringar frå n ö kad produktivitet till fö ljd av ny teknik. Att mä ta produktiviteten ä r fö renat med betydande problem och internationella jä mfö relser av produktivitetsutvecklingen ä r dä rfö r också behä ftade med betydande osä kerhet. Mä tproblemen gä ller frä mst mö jligheterna att på ett enhetligt sä tt mä ta antalet arbetade timmar och fö rä ndringen av kapitalstocken i olika lä nder. Fö r att undvika problemet med att mä ta antalet timmar anvä nds ofta antalet sysselsatta i stä llet. Detta medfö r dock att skillnader i redovisad produktivitet kan spegla skillnader i genomsnittlig arbetstid snarare ä n skillnader i effektivitet. Konsekvensen av mä tproblemen ä r att ytterst få jä mfö relser gö rs av produktiviteten i ekonomin som helhet mellan lä nder. Fö r nä ringslivet som helhet finns jä mfö relser av så vä l arbets- som totalfaktorproduktiviteten, dä r arbetsinsatsen mä ts i form av antal sysselsatta. Av tabell 2.2 framgå r att tillvä xten i arbetsproduktivitet var hö gre i ä n i , men lä gre ä n i EU- lä nderna. Mö nstret var detsamma , men skillnaden gentemot EU hade minskat. utvecklades arbets- produktiviteten betydligt starkare i ä n i de flesta andra lä nder.15 Utvecklingen av totalfaktorproduktiviteten uppvisar ett liknande mö nster, dvs var utvecklingen svagare i ä n i EU-lä nderna, men nå got starkare ä n i . hade en tillvä xt av totalfaktorproduktiviteten i 15 [1999c]. Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . nä ringslivet som var hö gre ä n i de flesta andra lä nder. Studier av enbart tillverkningsindustrin ger samma slutsats. Tabell 2.2 Arbets- och totalfaktorproduktivitet i näringslivet Å rlig procentuell tillvä xt 1973–79 1979–89 Anm: Skillnaderna i totalfaktorproduktivitet fö r mellan denna tabell och tabell 2.1 kan hä nfö ras till att totalfaktorproduktiviteten berä knats på olika sä tt och att tabell 2.1 omfattar hela ekonomin. Kä llor: [1992], [1998a] och [1999b]. Vid tolkningen av jä mfö relserna bö r man beakta att drygt en fjä rdedel av antalet arbetade timmar i utfö rs i den offentliga sektorn, som alltså inte omfattas av de jä mfö relser som redovisas ovan, och att denna andel ä r hö gre i ä n i de flesta andra lä nder. I den offentliga sektorn sä tts produktivitetsö kningen i nationalrä kenskaperna per definition till noll. En annan aspekt som bö r beaktas ä r att den ö kade arbetslö sheten haft en engå ngseffekt på produktiviteten genom att mindre produktiv produktion och arbetskraft slagits ut. Utslagning av lå gproduktiv arbetskraft medfö r att den uppmä tta produktiviteten per sysselsatt ö kar. Det ä r dock inte sjä lvklart att detta ä r en ö nskvä rd utveckling fö r samhä llet. Den uppmä tta produktivitetsö kningen eller sysselsatt motverkas då av att en mindre andel av de tillgä ngliga resurserna utnyttjas. Det totala utnyttjandet av arbetskraften kan få ngas bä ttre då BNP per person i arbetsfö r å lder berä knas. Dä rigenom undviks att utslagning av arbetskraft registreras som hö gre 16 , A. [1999]. 32 Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . Fram till och med 1980-talet slä pade efter andra lä nder i mindre utsträ ckning enligt detta må tt, ä n om BNP per person anvä nds. Dä remot ä r efterslä pningen stö rre till fö ljd av den kraftiga sysselsä ttningsnedgå ngen i bö rjan av 1990-talet.17 Investeringarna i FoU hö ga, men resultaten omsä tts inte i Investeringar i forskning och utveckling (FoU) kan på verka tillvä xten genom att ö ka produktiviteten i ekonomin.18 investerar en internationellt sett hö g andel av BNP i forskning och utveckling. I bö rjan utgjorde FoU-investeringarna av BNP i , vilket var ö ver genomsnittet fö r så vä l EU som och marginellt under de tre lä nderna med hö gst andel (, och ). hade andelen ö kat till i , vilket var hö gst av alla lä nder och klart ö ver genomsnittet fö r så vä l EU som , dä r motsvarande siffra var 2,6 procent.19 Utvecklingen under 1980- och fö rsta halvan av innebar så ledes att andelen FoU-investeringar ö kat i och att ö kningen varit stö rre ä n i andra lä nder. jä mfö relse stora satsningen på FoU kan bristande investeringar på områ de knappast fö rklara tillvä xtutvecklingen i . Studier visar dock att inte bara den egna forskningen bidrar till tillvä xten utan att också fö rmå gan att tillgodogö ra sig FoU som sker i andra fö retag och andra lä nder ä r av stor betydelse. Den hö ga koncentrationen av forskningen till ett få tal fö retag kan ha bidragit till att fö rmå gan att dra nytta av andras FoU- resultat ä r svagare i ä n i en del andra lä nder. Det finns vissa indikationer på att ä r mindre framgå ngsrikt ä n andra lä nder vad gä ller att omsä tta forskningsinsatserna i produktion inom landet. Bristande utbildningsinvesteringar ingen orsak till efterslä pningen Att tillgå ngen på utbildad arbetskraft har positiva effekter fö r tillvä xten ä r ett av de få resultat dä r samstä mmighet rå der i litteraturen om tillvä xt land med en vä lutbildad arbetskraft kan tillvä xt ä n ett land med en mindre Att mä ta humankapital ä r dock svå rt, och vanligtvis brukar jä mfö relser begrä nsas till formell utbildning. 17Lindbeck, A. [1999]. 18Se t ex Griliches, Z. [1979] eller fö r svenska fö retag, , G. [1997]. 19NUTEK [1999c]. 20Bilaga 5 till Lå ngtidsutredningen –, L. [1999]. Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . Andelen av befolkningen i å ldern 20 till 64 å r med hö gskoleutbildning vä xte relativt snabbt i , och snabbare ä n i flera andra lä nder. fortsatte andelen att ö ka, men takten var lä gre ä n tidigare och också lä gre ä n i flera andra lä nder. till hela ekonomin ä r arbetskraftens utbildningsnivå i likartad med nivå n i andra europeiska lä nder, men lä gre ä n i . Detsamma gä ller andelen tekniker och naturvetare. Andelen personer med nå gon form av eftergymnasial utbildning ä r hö g i , men vad gä ller andelen med lå ng hö gskoleutbildning, dvs tre å r eller mer, blir den svenska positionen mer medelmå ttig och kommer på delad å ttonde plats bland 25 lä nder.21 En nedgå ng i andelen ungdomar i hö gre utbildning sammanfö ll med sjunkande lö nepremier (individens avkastning på hö gre utbildning) och begrä nsningar i utbudet av hö gskoleplatser. har andelen hö gskolestuderande ö kat kraftigt. Slutsatsen ä r att humankapitalets storlek, utveckling och inriktning i fö rhå llande till andra lä nder knappast kan bidra till att fö rklara svaga ekonomiska tillvä xt sedan 1970.22 2.4Flera fö rklaringar till den svaga tillvä xten Ä ven om en betydande del av efterslä pning skedde under den djupa lå gkonjunkturen under bö rjan av och dä rfö r delvis kan ses som ett konjunkturellt problem, har ä ven den lå ngsiktiga tillvä xt- trenden i varit lä gre ä n i må nga andra lä nder. En svag utveckling av produktiviteten, investeringarna, arbetade timmar och terms-of-trade bidrog till detta. Det finns ingen enskild faktor som kan fö rklara relativt svaga tillvä xt . Ä ven om en fö rhå llandevis stor samsyn rå der mellan ekonomer om vilka faktorer som haft betydelse, gå r meningarna delvis isä r kring hur stor betydelse olika faktorer haft fö r utvecklingen.23 Bland fö rklaringsfaktorerna finns så vä l strukturella svagheter i den svenska ekonomin som misslyckanden i den makroekonomiska politiken. 21OECD [1998c]. 22Samma slutsats drar Storesletten, K. & Zilibotti, F. [1999]. 23Fö r en diskussion av orsakerna till svaga tillvä xt, se t ex , A. [1997] och , U. (red.) [1999]. 34 Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . Utbyggnaden av den offentliga sektorn och av vä lfä rdssystemen brukar i debatten ofta framhå llas som en viktig fö rklaring till den svaga tillvä xten i efter 1970.24 En stor offentlig sektor, som också medfö r ett hö gt skattetryck, leder enligt detta synsä tt till ineffektivitet och svagare incitament genom fö rekomsten av skattekilar. Dessutom antas att produktionen i offentlig sektor ä r mindre effektiv och produktivitetsutvecklingen sä mre. Detta synsä tt ä r dock inte sjä lvklart. Det finns inga entydiga empiriska belä gg fö r att det finns ett samband mellan den offentliga sektorns storlek och den ekonomiska tillvä xten.25 En fö rklaring till bristen på sä kra samband ä r att en stor offentlig sektor visserligen kan skapa ineffektiviteter genom skattekilar, men kan den offentliga sektorns utgiftssida bidra till tillvä xten. Så ä r det t ex rimligt att anta att offentliga investeringar i utbildning och infrastruktur samt subventioner till forskning och utveckling bidrar positivt till tillvä xten. En mer relevant frå ga ä r dä rfö r hur enskilda offentliga utgifter och skatter på verkat tillvä xten. 2.4.1Skattesystemet skapade inlå sningseffekter Skatter, inte minst marginalskatter, på verkar individens val mellan arbete och fritid. Valet mellan arbete och fritid styrs dock inte bara av skatter. I har bland annat semesterlagstiftningen och rä tten till fö rä ldraledighet, som bå da kan ses som uttryck fö r valet mellan arbete och fritid, bidragit till en minskad genomsnittlig arbetstid, medan den vä l utbyggda barnomsorgen ö kat små barnsfö rä ldrar. Vidare ä r reglerna inom arbetslö shets-, sjuk- och fö rä ldrafö rsä kringen och fö r pensioner utformade på ett så dant sä tt att de frä mjar hö gt deltagande i arbetskraften, eftersom ersä ttningen ä r knuten till inkomsten. Under senare å r har ö kad uppmä rksamhet ä gnats å t marginaleffekter, dä r studier visat att den samlade effekten av transfererings-, skatte- och avgiftssystem ä r så dana att fö r vissa grupper på verkas knappast den disponibla inkomsten av att gå frå n arbetslö shet till arbete eller frå n deltid till heltid.26 Den sammantagna effekten av skatter och transfereringar på det totala arbetsutbudet ä r oklar, eftersom olika system verkar i olika riktning och på verkar olika grupper olika. Allmä nt kan dock de svenska systemen anses ge starka incitament att fö rvä rvsarbeta, men svagare incitament att ö ka arbetstiden. 26 Se t ex Ds 1997:73. 24Se t ex , U. (red.) [1999]. 25Se Agell, J. [1999]. Efterslä pning, kris och å terhä mtning . Skatter på verkar inte bara individens val mellan arbete och fritid utan Hö ga marginalskatter bidrog under till att avkastningen på utbildning minskade. ä ven i detta fall kan knappast skattesystemet betraktas enskilt, utan hä nsyn bö r ä ven tas till antagningsbegrä nsningar fö r vissa utbildningar, studiemedelssystemet och arbetslö shetsfö rsä kringen. Den sammantagna effekten av incitamenten till hö gre utbildning blir då oklar. Skattesystemet har också haft betydelse fö r sparande och investeringar genom att kapitalskatt och fö retagsbeskattning på verkar avkastningen av investeringarna. Kapitalavkastningen inom nä ringslivet sjö nk och bö rjan av . Lä nderjä mfö relser tyder också på att avkastningen varit lä gre ä n i flera andra OECD-lä nder fram till mitten av 1990-talet.27 Investeringsvolymen och dess inriktning har dels på verkats av lå gt inhemskt sparande under valuta- och kreditregleringarnas tid, men ä ven av andra politiska ingrepp. Så styrdes t ex en betydande del av investeringarna till bostadssektorn. Det finns studier som indikerar att skattesystemet gynnade investeringar i befintliga, stora tillverkningsfö retag, medan mindre och kunskapsintensiva fö retag hade problem att finna finansiering fö r expansion.28 Fö rutom den totala investeringsvolymen kan dä rigenom investeringarnas sammansä ttning ha på verkats, nå got som också kan ha haft betydelse fö r produktivitetsutvecklingen. 2.4.2Svagt konkurrens- och omvandlingstryck En annan fö rklaring som brukar lyftas fram fö r att fö rklara den svaga produktivitetsutvecklingen ä r bristande konkurrens inom må nga delar av Det beror i sin tur delvis produktionen skett inom den offentliga sektorn, men också konkurrensen varit begrä nsad inom Bristen på konkurrens har också speglats i att prisnivå n i under lå ng tid legat betydligt ö ver priserna i de flesta andra EU- Bristande konkurrens kan bidra till att fö rnyelsetakten inom ekonomin bromsas och till att produktiviteten dä rigenom utvecklas sä mre ä n vad som annars skulle ha varit fallet. Nä ra kopplat till detta ä r också att skatte- och regelsystem, bland annat på arbetsmarknaden, tidigare 27Lindbeck, A. [1999]. 28Henrekson, M. [1999]. 36 Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . Lå ngtidsutredningen missgynnade nyfö retagande och expansion av befintliga små - och medelstora fö retag, vilket kan ha på verkat konkurrensen.29 Som konstaterades ovan beror den svenska efterslä pningen i BNI och kö pkraftsjusterad BNP per person inte bara på en svag produktionsutveckling, utan ä ven på en fö rsä mring av terms-of-trade, dvs utvecklingen av exportpriser i fö rhå llande till importpriser. En fö rklaring till fö rsä mringen av terms-of-trade kan vara att arbetskraft och kapital i fastnat fö rhå llandevis svag exportprisutveckling på vä rldsmarknaderna. svenska lö nerna har dä rfö r tvingats anpassa sig nedå t, och de svenska relativa arbetskraftskostnaderna (RULC) har sjunkit , vilket stö djer denna hypotes. En ytterligare fö rklaring som framfö rts ä r att kvaliteten på de svenska produkterna inte utvecklats lika snabbt som i andra lä nder och att relativpriserna fö r svenska produkter dä rigenom fö rsä mrats. Ytterligare en faktor som sannolikt haft betydelse fö r utvecklingen av tillvä xten ä r den makroekonomiska utvecklingen i . Huruvida en fö rdelaktig makromiljö i meningen lå g inflation och balanserade offentliga finanser leder till hö gre tillvä xt ä r inte helt klart.30 Teoretiskt ä r det rimligt att osä kerhet ä r skadligt fö r den lå ngsiktiga tillvä xten. Fö r det fö rsta kan hö g inflation och obalanser i stats- och utrikesaffä rer på verka prissystemets funktionssä tt genom att det ä r svå rt att bedö ma vad som ä r allmä na prisfö rä ndringar och vad som ä r fö rä ndringar. Resursallokeringen i ekonomin fö rsä mras vilket i sin tur fö rsä mrar fö rutsä ttningarna fö r tillvä xt. Fö r det andra kan osä kerhet på verka hushå llens och fö retagens fö rdelning av konsumtion, investeringar och produktion mellan olika å r. Så på verkar exempelvis osä kerhet om den makroekonomiska utvecklingen fö retagens mö jlighet att gö ra bedö mningar av en investeringars framtida avkastning. delvis ä r irreversibla då osä kerhet till och dä rmed också till indikerar att inflation ä r negativt fö r tillvä xten, men att det krä vs mycket hö ga inflationsnivå er fö r ett stabilt resultat. En mer robust iakttagelse ä r 29Henrekson, M. [1999]. 30Aronsson, T. & Lö fgren, K.G. [1999]. 31Fischer, S. [1993]. Efterslä pning, kris och å terhä mtning . samband mellan kortsiktiga konjunkturvariationer och lå ngsiktig tillvä xt.32 De senaste decenniernas makroekonomiska svä ngningar i form av ö verhettningar, kostnadskriser och devalveringar kan så ledes haft betydelse fö r tillvä xten. Snabba kostnadsö kningar till fö ljd av hö ga lö neö kningar som fö ljdes av nedskrivningar av kronan, ledde till stora svä ngningar i fö retagens vinster och bidrog dä rigenom till att ö ka osä kerheten vid investeringsbeslut. till den svaga utvecklingen av terms-of-trade som beskrevs ovan. 2.5Ä ndrade fö rutsä ttningar fö r den ekonomiska politiken 2.5.1Strukturpolitik allt mer i fokus har strukturpolitik kommit allt mer i fokus fö r lå ngvarigt hö ga har kunnat lö sa Inom EU har fö rhå llandevis rigida regler på produkt- och arbetsmarknaderna ansetts bidra till en sä mre resursallokering och sä mre effektivitet i flera lä nder jä mfö rt med exempelvis . Parallellt med att den amerikanska ekonomin har genomfö rt avregleringar, vuxit snabbare och skapat betydligt fler jobb ä n de europeiska ekonomierna, har bå de behovet av strukturreformer, och trycket på att genomfö ra dem, ö kat inom EU. har det etablerats en allmä n skepticism mot finanspolitisk finjustering . I stä llet har man alltmer betonat stabilitet och fö rutsä gbarhet som må l fö r den ekonomiska politiken fö r att skapa bä ttre fö rutsä ttningar fö r ekonomisk aktivitet, inte minst fö r fö retagens investeringar. De negativa effekterna i form av stora budgetunderskott, hö g inflation och hö ga rä ntor som finans- och penningpolitiken inte lyckades bemä stra ä r uppenbara. Trots att politiken var mindre lyckosam på flera av dessa områ den, uppnå ddes ä ndå må let om en full sysselsä ttning . Utvecklingen med stora budgetunderskott, inflation och hö ga rä ntor har fö ranlett ekonomer och statsvetare att betrakta den politiska 32 Ramey, G. & Ramey, V. [1995]. 38 Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . processen som mindre benä gen att ta hä nsyn till det lå ngsiktiga allmä nintresset och mer styrt av ett mer kortsiktigt beteende. De har dä rfö r kommit att betona stramare regelverk och andra institutionella reformer fö r att stä rka utfallen av den ekonomiska politiken i form av bland annat budgetsaldo och inflationstakt. Detta skulle dels skapa bä ttre fö rutsä ttningar fö r lå ngsiktig tillvä xt, dels gynna allmä nintresset. Traditionell keynesiansk finanspolitisk stimulans har blivit allt mindre effektiv allteftersom kapitalmarknaderna har avreglerats och blivit mer internationella, mer sofistikerade och mer framå tblickande. Det innebä r i praktiken att fö rvä ntningar har kommit att spela en allt stö rre roll på finansmarknaderna, vilket i sin tur har underminerat effekterna av finanspolitiken. Konjunkturpolitiken har få tt en fö rä ndrad karaktä r i så må tto att penningpolitiken till stor del fortfarande baseras på finjustering , men mot en delvis annan bakgrund ä n tidigare. Interaktionen mellan centralbanker och de finansiella marknaderna har blivit mer sofistikerad. Små korrigeringar av rä ntelä get syftar inte endast till att de facto på verka den reala ekonomin, utan ä ven till att signalera uppfattningar och intentioner. Inom finanspolitiken har ett striktare regelverk skapats med bä ttre kontroll ö ver utfallen. Detta i syfte att understö dja en lå ngsiktigt bä ttre makroekonomisk utveckling. Strukturreformer och strukturpolitikens ö kade betydelse innebä r dock inte att finanspolitisk konjunkturpolitik inte lä ngre har betydelse. Tilltron till den har minskat, och den har blivit på lagd vissa restriktioner, men t ex automatiska stabilisatorer ä r fortfarande i allra hö gsta grad ö nskvä rda. Strukturpolitik som komplement till konjunkturpolitiken I takt med att den internationella integrationen fö rdjupas begrä nsas manö verutrymmet fö r den nationella ekonomiska politiken. Detta beror dels på restriktioner fö r politiken till fö ljd av medlemskap i och andra internationella å taganden, dels på produktionsfaktorernas ö kade rö rlighet. Så vä l fö retag som deras investeringar och, om ä n i mindre utsträ ckning arbetskraften, har blivit allt mer rö rliga. Detta leder till en tendens fö r produktionsfaktorerna fö rutsä ttningarna fö r en hö g avkastning ä r bä st. På vä xelkurs- och rä nteeffekterna som fö ljer av att reagerar på ekonomiska och politiska fö rä ndringar, av den snabbhet med vilken de finansiella flö dena kan styras mellan olika marknader. EU-lä nderna har dä rfö r de senaste å ren alltmer betonat vikten av att frä mja flexibilitet i ekonomierna genom strukturella reformer. Detta dels fö r att fö rbä ttra marknadernas funktionssä tt och dä rigenom frä mja den Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . lå ngsiktiga tillvä xten, dels som att komplement till den traditionella, men mer begrä nsade, rollen fö r stabiliseringspolitiken. Flexibla marknader anpassar sig snabbare och lä ttare till olika typer av stö rningar i ekonomin. Genom att skapa fö rutsä ttningar fö r en smidigare anpassning utgö r strukturreformer ett viktigt komplement till den traditionella konjunkturpolitiken. Strukturreformer fö r en flexiblare svensk ekonomi De strukturella reformer som genomfö rts i den svenska ekonomin har syftat till att ö ka effektiviteten genom ö kad konkurrens och fö rbä ttrade incitament till arbete. Strukturella reformer stä ller också krav på omstä llning och flexibilitet hos fö retag och anstä llda. Denna omstä llning har underlä ttats genom den omfattande satsning på utbildning som genomfö rts genom bland annat utbyggnaden av hö gskolan. Karaktä ren på strukturå tgä rderna har ä ndrats ö ver tiden. avvecklades flera av de branschstö d som infö rdes , och nä ringspolitiken blev mer neutral i fö rhå llande till tillvä xtmö jligheter. Politiken inriktades i stä llet produktionsfaktorerna genom att tyngdpunkten lades vid att frä mja utbildning och stimulera kapitalbildningen. Dä rigenom skapades bä ttre fö rutsä ttningar fö r fö retagen att konkurrera internationellt. avreglerades kreditmarknaden, varefter valutaregleringen togs bort. Avregleringen av olika produktmarknader fortsatte . Skattereformen 1991 innebar sä nkta marginalskatter, fö renklade regler och breddad skattebas. Bostads- politiken lades om så att rä ntesubventionerna minskade och inriktningen på bostadspolitiken har ö ver tiden skiftat frå n att ge stö d till produktionen till att ge ekonomiskt stö d till de boende. Bostads- byggandet har också blivit mer efterfrå gestyrt genom avreglering och fö renkling av det statliga stö dsystemet. Huvuddraget ä r att bå de producenter och konsumenter nu få r bä ra en stö rre del av bå de kapital- och produktionskostnaderna. Å r 1993 infö rdes en ny striktare konkurrenslag och har flera varu- och tjä nstemarknader avreglerats, t ex transport-, tele- och elmarknaderna. fick genom fullt tillträ de till den inre marknaden och blev ett å r senare medlem i EU. Under 1990- talet har också arbetsrä ttslagstiftningen justerats fö r att mö ta kraven på hö gre flexibilitet. Bland annat har det blivit lä ttare att anstä lla temporä rt, s k ö verenskommen visstidsanstä llning. En bred ö verenskommelse har trä ffats om ett nytt pensionssystem dä r det finns en nä rmare koppling mellan inbetalda avgifter och framtida 40 Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . Inom socialfö rsä kringarna ledde krisen i bö rjan av och den efterfö ljande budgetsaneringen till att en karensdag infö rdes, liksom att arbetsgivaren stå r fö r sjukersä ttningen , den s k sjuklö neperioden. sä nkts frå n arbetslö shets- och sjuk- fö rsä kringen. reformer har så ledes genomfö rts som bö r ha fö rbä ttrat effektiviteten i resursutnyttjandet och ö kat flexibiliteten i den svenska ekonomin. På nå gra områ den har det också skett fö rä ndringar som fö rsä mrat ekonomins funktionssä tt. Så har exempelvis medlem- skapet i EU innebar också vissa fö rsä mringar vad gä ller handelspolitiken och jordbrukspolitiken, genom att fick anpassa sig till EU:s mer reglerade marknader. Strukturreformer i omvä rlden Ä ven i omvä rlden har må nga lä nder genomfö rt reformer, i vissa fall mer, i andra fall mindre lå ngtgå ende ä n de svenska. Reformerna inom EU- lä nderna ä r dels en fö ljd av nya, skä rpta EU-regler inom områ den som konkurrenspolitik och offentlig upphandling, dels en fö ljd av nationella initiativ. Strukturreformerna inom EU har dä rtill kommit att betonas allt mer mot bakgrund av den gemensamma valutan. Anledningen ä r att ä ven om integrationen mellan EMU-lä nderna ä r lå ngt gå ngen kommer enskilda lä nder oundvikligen ä ven att drabbas av land- eller regionspecifika stö rningar. Ju mer flexibla arbets- och produkt- marknaderna ä r, desto snabbare kommer EMU-lä nderna att kunna anpassa sig till stö rningar och desto mindre kommer effekten på sysselsä ttning och produktion att bli. Vikten av fungerande konkurrens har också betonats allt mer, och mer ä n hä lften av EU-lä nderna har lagar som uttryckligen fö rbjuder konkurrenshä mmande beteende hos fö retagen.