sou · GOB362d2 · 2001-01-01 00:00:00 — I referatet diskuteras frågan om en generell tillsyn i alla konkurser, prioriteringar av uppgifter inom tillsynen och me- toder för dessa, konsekvenser av att överflytta beslutsbefogenheter rörande utseende och arvodering av förvaltare till TSM, debatten om tidsredovis- ning i förvaltarnas arvodesframställningar, förhållandet mellan TSM och KFM och inrättandet av ett konkursråd. Under den efterföljande debatten framkom bl.a. följande. Kronodirektören hävdade bl.a. att en otydlig lagstiftning medfört oklarhet om konkurstillsynens uppgifter, ändamål och närmare inriktning. Detta har återverkat på TSM:s verksamhet, eftersom myndig- heten saknar tillräckliga befogenheter att fullgöra sitt uppdrag. funktionen består i stort av rätten att argumentera i olika sammanhang, t.ex. att yttra sig vid förordnande av förvaltare. Att lägga huvudansvaret för det som uppfattas som mindre bra i konkurshanteringen, t.ex. en splitt- rad praxis vid utseende av förvaltare och ett alltför frekvent överskridande av konkursförvaltartaxan, på RSV och TSM ansåg bero på okunnighet om vilka förutsättningar som gäller för tillsynsverksamheten. Beträffande formerna för att utse förvaltare pläderade han för ett system där företrädare för borgenärerna och TSM i ett regionalt upphandlingslik- nande bedömningsorgan på förhand och avgränsar den person- krets ur vilken förvaltare senare skall utses i den enskilda konkursen. Centralt kan även förvaltarnas intresseorganisationer och RSV komma till tals, även om jävsproblematiken medför att förvaltarna inte kan vara med i det regionala bedömningsorganet. Genom att inrätta ett regionalt bedöm- ningsorgan tillgodoses konkurrensaspekterna vid valet av förvaltare och främjas kompetensen. Advokaten förde fram synpunkter om ökat borgenärsinfly- tande vid utseende och arvodering av konkursförvaltare motsvarande dem som anläggs i Konkursförvaltarkollegiernas Förenings skrivelse till rege- ringen 1999 (se avsnitt 4.3.5.6). I fråga om förslag till re- gionala bedömningsorgan ansåg att ett sådant upphandlings- liknande system skulle leda till att man permanentade den förvaltarkrets som en gång avgränsats till men för etablering av nya förvaltare. Före- ningen kan inte delta i ett sådant rådgivande organ. Enhetschefen , TSM i , hävdade att det visat sig vara svårt att engagera borgenärerna i konkursförfarandet. Kon- kurs bygger på att staten garanterar ett system för obeståndssituationer. Medborgarna skall kunna förvänta sig att staten också övervakar att det fungerar. Denna övervakning ansåg klara bäst. Myndighetens roll måste dock stärkas. Den bör få utökade påverkansmöj- ligheter bl.a. i fråga om att utse förvaltare, allt för att öka effektiviteten i tillsynsverksamheten. efterlyste också ett bättre samar- betsklimat mellan TSM och förvaltarna samt förnekade att TSM:s knyt- ning till KFM är en nackdel utom möjligen beträffande resurstilldelning. Avdelningsdirektören , RSV, framhöll att man inte kan lagstifta fram ett engagemang hos borgenärerna. I stället bör konkurs- förvaltaren oftare höra berörda borgenärer och mera noggrant överväga vilka borgenärer som bör höras. Advokaten påpekade med anledning av framförda öns- kemål om att TSM bör ha ökat inflytande över förvaltarvalet, att det även finns en risk för att få TSM-vänliga förvaltare. Det är alltså inte endast när borgenärerna ges ett inflytande som risk för bindningar kan uppkom- ma. Regeringen uppdrog 1991 åt RÅ och () att i samråd med RSV undersöka tänkbara åtgärder för att förverkliga statsmakternas intentioner i fråga om bekämpandet av den ekonomiska brottsligheten. Ett resultat av uppdraget var bildandet av en arbetsgrupp 1992 bestående av företrädare för , , , , polisväsendet, Konkursförvaltar- kollegiernas Förening och FAR. överlämnade arbetsgrup- pen en promemoria, benämnd Rubicon. Förkortningen står för rutiner, brottsutredningar i konkurs. I föreslås förändringar i syfte att effektivisera brottsutredningar i konkurs. Reformförslagen rör bl.a. samarbetsformer mellan åklagare, polis, förvaltare, TSM och KFM samt anmälningsrutiner dit t.ex. frågor om tidpunkten för och innehållet i anmälan hör, anlitande av sakkunnigt biträde i samband med granskning av gäldenärens räkenskapsmaterial samt höjd ersättning till förvaltare och revisor för inställelse vid domstol i samband med åtal för ekonomisk brottslighet. Vidare tas i rapporten upp vissa lagstiftningsfrågor, bl.a. om 11 kap. BrB, innehållet i sekretesslagen rörande sekretess hos KFM/TSM och regleringen i KL om gäldenärens skyldigheter beträffande räken- skapsmaterial. I lämnas även förslag till ett fördjupat samarbete mellan konkursförvaltare, revisorer och berörda myndigheter att vidtas inom ramen för gällande lagstiftning. Stödåtgärder i form av semi- narier, dit företrädare för konkursförvaltarna, revisorer, åklagare, polis, TSM och KFM skall bjudas in, föreslås också i rapporten. RÅ, RSV och RPS fick regeringens uppdrag att effektivise- ra rutinerna för brottsutredningar i konkurs (Ju 95/2338). En utgångspunkt för arbetet skulle vara de synpunkter som kommit fram i Rubicon- rapporten, och samverkan skulle ske med konkursförvaltare och revisorer. Regeringen framhöll särskilt förslag om förbättringar av handläggings- och samarbetsrutiner utan krav på lagändring. Ett ut- vecklingsarbete för vilket RÅ svarade inleddes på central och regional nivå. Seminarier anordnades i varje län. Till dessa inbjöds konkursförval- tare, revisorer, skattemyndigheter, TSM, KFM, åklagarmyndigheter och polismyndigheter. Resultatet av diskussionerna vid seminarierna har pub- licerats i en rapport – Rubicon. Slutrapport från ett samarbetsprojekt 1997. I denna redovisas bl.a. det angelägna i att konkursförvaltarens brottsan- mälan enligt 7 kap. 16 § KL sker i en separat handling, att anmälan görs i ett tidigt skede och inte som oftast sker, dvs. först i samband med avgi- vande av förvaltarberättelsen, att anmälan följs upp av kontakt från åkla- gare eller polis, att brottsanmälan lämpligen bör utformas enligt förebild i och den däri angivna checklistan men att frågan om anmälans innehåll och utformning bör följas upp. I fråga om omhänderta- gande av gäldenärens räkenskapsmaterial träffades vid flera seminarier överenskommelser att förvaltaren i anmälan bör ange vilka åtgärder som vidtagits för att omhänderta räkenskapsmaterialet om detta är ofullstän- digt. Därutöver framhålls i slutrapporten bl.a. att regelsystemet om tvångsmedel mot gäldenären och lagstiftningen kring förteckningsskyldig- heten av räkenskapsmaterialet upplevs som svårtillämpat. När det gäller revisorernas roll kom man vid merparten av seminarierna överens om att en kopia av revisorsutlåtandet bör bifogas anmälan. I rapporten framhåller man vikten av att den i förordade samarbetsmodellen mellan revisor och övriga aktörer inte kommer till korta på grund av re- sursbrist hos polis och åklagare, att gällande sekretessregler inte försvårar samarbetet mellan konkursförvaltare och åklagare/polis samt att det redan inledda samarbetet mellan förvaltare och KFM förbättras ytterligare. Det oklara i omfattningen av förvaltarens brottsefterforskningsskyldighet och den därtill hörande ersättningsfrågan redovisas också i rapporten liksom det angelägna i att återrapportering sker från åklagarna om resultatet av en brottsutredning till förvaltarna och TSM. Även det önskvärda i högre er- sättning till förvaltare och revisorer för deras inställelse som vittne i dom- stol framhålls.