sou · GOB375 · 2001-01-01 00:00:00 — Medicinsk forskning har visat hur dessa sinnliga kvaliteter stimulerar patienternas tillfrisknande och i synnerhet när det gäller gamla patienter kan miljön ha stor positiv inverkan.2 Vård, skötsel och underhåll är ofta eftersatta i vår offentliga miljö. Likaså är kunskaperna om hur man skall vårda och under- 2 På den andra Internationella konferensen om hälsa och design Integrating Design and Care in Hospital Planning for the New Millennium, i den 18–gav en rad föredrags- hållare exempel på detta. Bland de publikationer som finns inom detta ämne kan nämnas , red. : Vårdbyggnader som stödjande miljö, och Kungl. Tekniska Högskolan, ; : Design och omsorg i sjukhusplanering, Kungl. Tekniska Högskolan, . 192 Bakgrund till förslagen – designens många roller. Det behövs bättre materialkunskaper och en annan attityd. När städinsatserna minskade i vår gemensamma miljö, accelererade nedskräpningen. Många har vittnat om hur en sliten och ful miljö bidrar till en känsla av hopplöshet och likgil- tighet. Det blir en ond cirkel. En risig miljö minskar lusten att vårda denna miljö och därmed ökar slitage och nedskräpning, medan en vacker miljö ökar viljan till underhåll. Material som är slitstarka och som åldras på ett vackert sätt bidrar alltså till en hållbarare estetik och ett hållbarare samhälle. 6.3Form och design har beröringspunkter med arkitektur Den bebyggda miljön består av komponenter, som fogats samman till arkitektoniska helheter, och av de föremål som placerats där. Utformningen, hur stort och varierat utbudet är, påverkar liksom den estetiska och fysiska kvaliteten det arkitektoniska slutresul- tatet. Detsamma gäller för de färger, tapeter, möbler, lampor och mattor med vilka man inreder byggnader. Golv- och väggmaterial, inredningsprodukter, badrums- och köksutrustning är uppgifter som tillhör keramikerns, textilformgivarens, inredningsarkitektens och industridesigners yrken. Även produkter för den yttre miljön, som busskurer, telefonautomater, skyltar och andra typografiska inslag, material för markbeläggning etc., har en gestaltning som någon eller några beslutat om. Om allt detta inte fungerar eller inte har en kvalitet som överensstämmer med behovet av en ändamåls- enlig utformning, kan man inte åstadkomma god arkitektur. Detaljen och helheten är beroende av varandra. Det är inte ovanligt att de möbler som möbelarkitekter tagit fram och de kakelplattor, handfat och andra keramiska inrednings- detaljer som keramiska formgivare gjort för en specifik inredning blivit så bra att de därefter serietillverkats för en större marknad. SOU 2000:75 Bakgrund till förslagen – designens många roller. 6.4Även inredningar är kulturhistoria Det finns som ovan nämnts beröringspunkter mellan arkitektur-, form- och designområdena. Men det finns också skillnader. Det gäller t.ex. den formgivning som inte är integrerad med eller fast förankrad i byggnader eller andra arkitektoniska sammanhang. Lösa produkter, möbler, apparater och annan utrustning är defini- tionsmässigt mer eller mindre mobila. Därmed är de utsatta för förändringar, förflyttningar och slitage. Byggnader repareras återkommande. Möbler och annan inred- ning betraktas däremot ofta som förbrukningsmaterial, dvs. slängs om de blivit fysiskt slitna eller estetiskt utslitna. Med det sist- nämnda menas att även fullt användbara ting kan kastas bort eller deklasseras, eftersom de inte längre anses vackra eller moderna. En miljö som skapats med stor estetisk omtanke och som av många uppfattas som både vacker och funktionell har större förut- sättningar att bli bevarad. Eftersom statens målsättning är att verka för ett mer hållbart samhälle, är det också viktigt att värna om en hållbar estetik, om miljöer som kan överleva olika tiders modenycker. Det finns en rad historiska exempel på att detta är möjligt. Byggnaders exteriörer, samt deras planlösning och den fasta inredningen, kan skyddas om de anses ha ett stort kulturhistoriskt värde. Detsamma gäller inte för den lösa inredningen, hur kultur- historiskt, arkitektoniskt, estetiskt och konstnärligt intressant den än är. En byggnadsminnesförklaring innebär att samhället påtar sig ett ekonomiskt ansvar. Att införa skydd av lösöre har visat sig vara svårt att genomföra. Dels handlar det om ägande – och därmed om rätten att avyttra och överlåta, dels om att interiörer i högre grad än exteriörer måste kunna anpassas till den verksamhet som bedrivs i byggnaden. När nya verksamheter flyttar in måste inredningen kunna förändras. Det hindrar inte att det ibland finns skäl att antingen bevara karaktäristiska inredningsdetaljer eller försöka behålla miljön intakt. Många fullt användbara och kulturhistoriskt värdefulla och en gång specialritade inredningar och möbler har slentrianmässigt 194 Bakgrund till förslagen – designens många roller. var detta snarare regel än undantag. Det finns en rad offentliga byggnader, i vilka stor möda lagts ned på att skapa intressanta, funktionella, representativa och vackra rum. Till några av de mer kända exemplen hör och Stadsbibliotek, liksom Skandiabiografen och Läkar- sällskapets byggnad i , samt i . Men det finns även rådhus, kyrkor, sjukhus, biografer och andra offentliga lokaler runt om i landet som fortfarande har – och tyvärr ännu oftare har haft – unikt genomarbetade interiörer, special- ritade möbler och andra inredningsföremål. Värdet på miljöer som dessa ökar . Deras attraktionskraft växer. Deras kulturella och estetiska kvaliteter gör dem till referenser för både arkitektur- och designspecialister och till turistattraktioner. I de städer eller på de orter där de finns ger de platsen karaktär och identitet – därmed är de också viktiga för invånarna. har det varit privata initiativ som bidragit till att interiö- rer bevarats. Kommun, landsting och stat har varit betydligt sämre på att göra detta. Om t.ex. inte och familj altruistiskt vinnlagt sig om att bevara Lilla i intakt, hade varit utan denna världsattraktion. Privata initiativ är beroende av människors goda vilja. Det finns ingen garanti för att den goda viljan upprätthålls i all framtid. Det är där- för viktigt att medvetenheten om dessa miljöers kulturhistoriska värde ökar i samhället, så att man inte av okunskap gör oåterkal- leliga misstag. Även om en K-märkning av olika skäl inte är möj- lig, vore det värdefullt att i större utsträckning än tidigare bevara kulturhistoriskt intressanta interiörer mot alltför brutala ingrepp. I många fall handlar det just om offentliga lokaler, bestämda att fylla specifika ändamål för en oöverskådlig tid framöver. Detta är också en fråga av vikt för inredningsarkitekter och formgivare. Det finns naturligtvis en konflikt mellan bevarande och nyskapande. En inredningsarkitekt som får i uppdrag att göra om en befintlig unik och intressant interiör vill kanske manifestera sin egen talang. Men genom att respektera det som gjorts av äldre begåvade kollegor bevisar man det egna yrkesområdets värde. Genom att utplåna det som tidigare generationer åstadkommit och SOU 2000:75 Bakgrund till förslagen – designens många roller. som är unikt undergräver man omvärldens respekt för den yrkesgrupp man representerar. Varje miljö kräver sitt noggranna övervägande och sin specifika lösning. Detta är alltså inte enbart väsentligt för dem som har som till uppgift att ägna sig åt kultur- minnesvård. Allt det som man fysiskt hanterar påverkar en. Även om man inte alltid har klart för sig hur, kommunicerar tingen. De skulle kunna kommunicera bättre om man upplystes om deras ursprung, om vem som formgivit och tillverkat produkterna. Precis på samma sätt som en nyanställd informeras om datorutrustning, program och andra rutiner skulle den nyanställda kunna få veta vilken slags miljö hon eller han kommit till, vem som ritat loka- lerna och när, hur de var tänkta och vad som är unikt med just denna byggnad. 6.5Skilda villkor för formgivare, designer och arkitekter Även om arkitektur, form och design nu utgör ett gemensamt poli- tikområde, är de inte identiska. Arkitekter, byggindustri, byggentreprenörer och andra yrkesgrupper, verksamma inom byggsektorn, spänner visserligen över ett stort fält, men är trots allt tydligare, enhetligare och lättare att avgränsa än design- och formgrupperna. Formgivarkåren, alla tillverkare av formgivna och förädlade produkter och föremål, samt de kanaler – dvs. butiker, museer, medier – som förmedlar form- och designföremål och -information till allmänheten återfinns inom många och vitt skilda områden. De låter sig inte enkelt inringas eller beskrivas som en kategori. I mitt första delbetänkande En mötesplats för form- och design ger jag en översikt över designområdet och alla dess yrkes- grupper. Det finns både fördelar och nackdelar med att räkna form- givare, designer, konsthantverkare och slöjdare och deras verk- samhet till en grupp och låta dem omfattas av likartade satsningar. Ur ett nationellt perspektiv handlar det vanligtvis om ytterst små 196 Bakgrund till förslagen – designens många roller. yrkesgrupper, i de flesta fall bestående av färre medlemmar än ett tusen. Därför är det givetvis enklare att betrakta dem samlat. Arbetsvillkoren och den ekonomiska situationen för mikroföre- tagare som slöjdare eller konsthantverkare skiljer sig emellertid väsentligt från vad som gäller för industridesigner, verksamma på storföretagens designavdelningar, eller för inredningsarkitekter, anställda på arkitektkontor. Den gemensamma nämnaren för dem är att de ägnar sig åt gestaltning – mer eller mindre konstnärlig – av något som skall fylla en uppgift och möta ett behov. Andra kunskapsområden som form- och designutövarna behärskar i varierande grad är olika material och produktionstekniker och ekonomiska tillämpningar av dessa. Ergonomi, semiotik, en analytisk metod att beskriva olika formuttryck, samt ekologiska konsekvenser av olika design- lösningar har införlivats i industridesignernas utbildning. De konsthantverkliga högskoleutbildningarna ger gedigna kunskaper om olika material och processer. En arkitekts sätt att arbeta är ofta väsensskilt från en konst- hantverkares eller en industridesigners. De problem som en industridesigner skall lösa, för att t.ex. en truck, ett medicinskt verktyg eller en apparat skall bli säkrare, enklare och mer njutbara att hantera, kräver andra slags kunskaper än dem en arkitekt besitter. Även konsthantverkaren har specialkunskaper om mate- rial och tekniker, vilka inte lärs ut i arkitektutbildningen. Konst- hantverkaren kan utvinna nya egenskaper hos sina material och åstadkomma raffinerade uttryck i andra format och dimensioner än en arkitekt. Den sistnämnde har av naturliga skäl inte samma för- djupade materialkännedom och är tränad att arbeta i en helt annan skala. Det finns alltså beröringspunkter mellan yrkesgrupperna, men också olikheter. Även om många formgivarare och designer gärna arbetar med flera olika områden, dvs. är gränsöverskridande gene- ralister, kan det vara värt att poängtera vikten av specialistkunska- per. Det behövs skickliga yrkesutövare, vilka inom sin nisch driver kunskaperna framåt, såsom bland andra Ergonomi Design SOU 2000:75 Bakgrund till förslagen – designens många roller. Gruppen3 med sin djupa förtrogenhet med ergonomiska frågor och funktionshindrades problem, eller konsthantverkare och hant- verkare, vilka likt keramikern , lyckas åstadkomma sådant som inte borde vara möjligt. Jag vill därför betona form- och designområdets särart. Ett sär- skilt fokus på detta område, som har beröringspunkter med eller är fundamentalt för de flesta verksamheter i våra liv, är avgörande för om staten skall uppnå de mål som anges i Handlings- programmet. Även om arkitektur, form och design nu är ett poli- tikområde saknas fortfarande en tydlig statlig strategi, när det gäller form- och designområdet. Det är komplicerat att ta ett hel- hetsgrepp, eftersom området berör en rad olika departement och beroende på det sätt som den statliga fördelningen av ekonomiska resurser är utformad. Risken finns att ett område som angår så många sektorer i samhället bollas mellan dessa och ingen känner ett djupare ansvar. Det finns alltså många skäl att göra en tydlig ansvarsfördelning mellan de olika departementen, och i första hand mellan Kultur- och Näringsdepartementen. arbetsgrupp för arkitektur, form och design är sektorsövergripande. Den kontinuerliga informationen och diskus- sionen kring arkitektur, form- och designområdet inom gruppen 3 Ergonomi Design Gruppen bildades , när två designkontor – Design Gruppen och Ergonomi Gruppen – smältes samman till ett kontor. Det som kännetecknat Ergonomi Design Gruppen är medlemmarnas stora kunskaper om ergonomi, vilket gjort detta kontor internationellt känt och prisbelönat vid ett flertal tillfällen för sin design för rörelsehindrade, för sina verktyg och artiklar för barn, etc. Fler svenska designkontor, framför allt A & E Design, har också uppmärksammats och prisbelönats i många länder för sina funktionella och ergonomiskt genomtänkta produkter. Bland annat har de designat världens mest sålda diskborste och den museipall, , som finns på ett nittiotal museer och utställningshallar runt om i världen. 198 Bakgrund till förslagen – designens många roller. ger förutsättningar för en bättre koordination. Ett exempel på detta är som Regeringen utlyst, med Arkitektur- museet som central aktör och 43 andra myndigheter engagerade. Ytterligare 125 andra myndigheter, bolag, stiftelser, föreningar och organisationer har inbjudits att delta med verksamheter. hade, när det kungjordes 1998, sin utgångspunkt i de tre storstadsregionerna i och deras problem och möjligheter.4 har de riktade insatserna breddats till att också omfatta verksamheter utan anknytning till storstadsområdena. Dels har kretsen av aktörer vidgats, dels har verksamheter inom formgivning och design också integrerats i kampanjen. I inbjudan står att Genom vill regeringen ge arkitektur- och formfrågorna en mer kraftfull fokusering. Syftet är att bidra till att stimulera den mångfald av goda verksamheter som redan på olika sätt främjar en utveckling, där arkitektur, formgivning och design kan ges goda förutsättningar för sin utveckling. Den långsiktiga målsättningen inom detta område är att efterfrågan på och förståelsen för god arkitektur, formgivning och design ska öka i hela landet. Avsikten är bland annat att den kunskap som finns om det offentliga rummets betydelse för och påverkan på dem som vistas där skall lyftas fram. I det sammanhanget är de yrkesgrupper som är professionella inom dessa områden – arkitekter och formgivare De insikter och erfarenheter som dessa grupper har, om hur man kan åstadkomma bättre och uttrycksfullare miljöer, skulle kunna förmedlas och föras ut på bättre sätt och till en bredare publik . Som en följd av förväntas efterfrågan och förståelsen för god arkitektur, formgivning och design öka i hela landet. I mitt delbetänkande Mötesplats för form och design, ges ett förslag på en tävling om landets bästa inredningar, som skulle kunna bidra till ett regionalt engagemang för form- och designom- rådet. Tävlingar och utmärkelser av olika slag har i arkitektur- och designsammanhang visat sig vara ett effektivt medel om man vill 4 Ur Bilaga till regeringsbeslut nr 8 om . SOU 2000:75 Bakgrund till förslagen – designens många roller. åstadkomma ett bra resultat, få massmedial uppmärksamhet och bidra till en aktiv och engagerat debatt. I stort sett alla länder, vars designpolitik jag tagit del av, framhåller designtävlingar och utmärkelser som ett högt prioriterat instrument för att höja kvali- teten på designen och öka medvetenheten om designens betydelse. Tävlingar kan utformas på många olika sätt, antingen med inbjudna deltagare eller med anonyma tävlingsbidrag. Även i de fall där det handlar om utmärkelser finns olika modeller för hur ett sådant urval kan ske, antingen genom att en jury bedömer inlämnade förslag eller att någon eller några på olika sätt skaffar sig en överblick över ett område och därefter väljer ut lämplig kandidat. Det är positivt att vidgats till att också omfatta form- och designområdet. Men innebär benäm- ningen på satsningen – dvs. – att form- och designområdet måste profileras och lyftas fram på ett tydligt sätt. Annars kommer området inte få den uppmärksamhet det förtjänar. Form och design har som jag tidigare nämnt beröringspunkter med arkitektur, men kan också vara – och är ofta – något helt annat. Vid en genomgång av de verksamheter som blivit anmälda till kan man konstatera att arki- tekturområdet är långt bättre företrätt. Form och design förekom- mer, men det krävs särskilda insatser för att göra dessa områden mer synliga. Aktörerna på form- och designområdet borde under- söka hur man kunde samverka för att markera sin existens. 6.7Form och design i skolan Undervisningen om material, form och färg kan börja redan på daghem och i grundskola. Barn är tidigt i livet medvetna om sina estetiska värderingar och behov, men ges inte alltid möjlighet att artikulera dessa. Genom att få diskutera och vara med om att påverka sin närmiljö i skolan och genom att tränas att se på och reflektera över miljöns utformning blir man medveten om dess betydelse. 200 Bakgrund till förslagen – designens många roller. Tillgången på lärarkompetens, som har förmåga att träna eleverna i att uppmärksamma dimensioner, proportioner, detaljer, färgsättning, formuttryck, etc., är större än på lärare som har erfa- renhet av och kan beskriva hur det går till att designa en produkt. Jag avser då de formgivare och designer, vilka själva deltagit i hela den process som det innebär att från idé, utkast, skisser, modeller, prototyper, tester, studier kring behov, ergonomi, material, teknik, marknadsanalyser, etc. åstadkomma ett resultat. I har man både engagerat konstnärer och bildlärare att undervisa i det obligatoriska ämnet Art and design och hemkunskaps- och slöjdlärare för det likaså obligatoriska ämnet Design and technology. På så sätt har man täckt in två aspekter i designyrket. Ett observant och aktivt seende samt förmåga att uttrycka sig i form utgör – vid sidan av konsten att åstadkomma en intelligent syntes av en rad olika ingredienser och krav5 – kärnan i designprofessionen. En undervisning som ger konstnärlig och estetisk träning och som utvecklar förmågan att lösa problem är en bra början. Det har också gjorts insatser i den svenska grund- och gym- nasieskolan för att förbättra och fördjupa elevernas estetiska trä- ning, framför allt av bild- och slöjdlärare. Redan nu finns bild- lärare som tar upp design i sin undervisning. Det projekt som Stiftelsen Svensk Industridesign (SVID) initierat i , liksom det nordiska designprojekt inom skolans bildämne som från svenskt håll ansvarat för, är goda exempel på hur form och design kan engagera elever redan på låg- och mellanstadiet. På vid , där de bli- vande bildlärarna får sin utbildning, startade en utbild- ningslinje för de kandidater som vill koncentrera sin blivande lärargärning på form- och designområdet. 5 Som jag beskrev i utredningens första delbetänkande Mötesplats för form och design är målet med design dels att anpassa produkter till användare och miljön, dels att tillföra produkten ett uttryck av helhet, sammanhang, individualitet och personlighet. En formgivare och designer måste alltså i designprocessen bland annat ta hänsyn till estetik, ergonomi, teknik, ekologi och ekonomi. SOU 2000:75 Bakgrund till förslagen – designens många roller. Som en följd av har () engagerats för att etablera arkitektur och form i skolundervisningen, med , och Arki- tekturmuseet som ansvariga myndigheter. I det sammanhanget vill jag påminna om mitt tidigare resonemang om skillnaderna mellan arkitektens verksamhet å ena sidan och designerns och konsthant- verkarens å den andra. Fler yrkesföreträdare än arkitekter står för formområdet och kan vara av intresse för skolan. I detta avseendet finns en del att lära av andra länder. I t.ex. har undervisning om formgivning och arkitektur införts från och med lågstadiet och genom hela . 6.8Utbildningen av designer och formgivare Genom massmediernas sätt att skriva och tala om design har designeryrket fått en attraktiv och glamorös framtoning. Allt fler ungdomar drömmer om att bli designer. Problemet är att tillgången på lärare som kan undervisa om form och design är för liten. Risken är stor att många av de gymnasieskolor som satsar på att införa de populära teknik-, design- eller formlinjerna för att locka till sig ungdomar håller alltför låg kvalitet. Lärarna har i många fall själva ingen erfarenhet av vad designarbete innebär. Det- samma gäller delvis för de preparandutbildningar och högskolor som infört design i sina utbildningsplaner – även dessa har ibland svårt att rekrytera kompetenta lärare. Trots det sker det just nu en snabb tillväxt av designutbildningar i hela landet. Rekryteringen av lärare har framför allt skett från och , antingen det handlat om de lärare som arbetar eller har arbetat där eller om de studenter som avlagt sin examen på dessa skolor. Det innebär att inriktningen i de enskilda ämnena är relativt likartad mellan skolorna, även om utbildningarna sinsemellan har olika målsättningar. De företrädare för designvärlden som jag har samtalat med under denna utredning har framhållit vikten av att ingenjörer, 202 Bakgrund till förslagen – designens många roller. designer, ekonomer och marknadsförare har ett gemensamt språk. Nyckeln till ett sådant språk finns i utbildningsvärlden. Ett gemen- samt språk är inte detsamma som en sammanblandning av yrkes- rollerna. Till kombinationsutbildningarna tas de sökande in efter betyg. På designhögskolorna spelar arbetsproverna och testerna en avgörande roll. Den konstnärliga begåvningen, förmågan att lösa problem, den personliga mognaden och inlevelseförmågan visar sig inte alltid i skolbetygen, men är avgörande för om man blir en bra formgivare och designer eller ej. Eftersom det inte ingår i denna utrednings uppdrag att analy- sera utbildningarna, kommer jag här inte att fördjupa mig i denna fråga. Men utbildningen är själva grunden, om man skall kunna upprätthålla en bra form- och designutveckling. 6.9Designforskning med inriktning på samhälle, miljö och ekologi Åren kring 1970 fanns särskilda forskningsanslag, som industri- designer kunde erhålla för att studera hur olika grupper av rörelse- hindrade klarade av vardagssysslor som hygien, matlagning, måltider, etc. De kunskaper och den kompetens som svenska industridesigner då skaffade sig och vidareutvecklat, har bidragit till att blivit världsledande när det gäller design av produkter som minskar de rörelsehindrades problem att hantera redskap och klara av olika sysslor. Andra närbesläktade och eftersatta områden som svenska industridesigner alltmer intresserat sig för är t.ex. design för sjuk- vården. Ett mer allomfattande och svårgripbart, men oerhört viktigt, kunskapsområde är ekologi, vilket ur designperspektiv innebär en produktgestaltning som minimerar energiåtgång, tar hänsyn till ekologiska krav och till behovet av återvinning. Alla dessa aspekter är förutsättningar för att vi skall uppnå ett mer håll- bart samhälle. Förändringar i naturen, som en följd av människors aktiviteter och konsumtionsvanor, har lett till nya globala miljöproblem. SOU 2000:75 Bakgrund till förslagen – designens många roller. Eftersom all mänsklig aktivitet får konsekvenser – kräver energi, plats och eventuellt material och därmed blir tärande på naturen – är det svårt att åstadkomma en s.k. nollpåverkan. Men idén om ett mer hållbart samhälle innebär en vilja och målsättning. När kunskaperna om energiåtgång, om hur kretslopp fungerar och om effekterna av återvinning fördjupas, utvecklas också diskussionen om vilka krav som behöver ställas på den formade miljön och på produktionen. En förändring kan inledas som åtminstone har bättre förutsättningar att inte skada vår jord och atmosfär. De ekologiska designhänsynen är en ständigt pågående process.