sou · GOB360d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Enligt 1 § andra stycket gäller att apparat som uppenbarligen är ägnad för tillverkning av sprit (destillationsapparat) och del till sådan apparat (apparatdel) endast får tillverkas för, överlåtas till eller innehas av den som har tillstånd enligt alkohollagen att tillverka sprit eller spritdrycker. Alkoholinspektionen får medge undantag från kravet på tillstånd. Ett sådant medgivande får ges tills vidare eller och får återkallas om förhållandena föranleder det. Sådant medgivande är avsett att kunna tillämpas bl.a. för de företag som bedriver återvinning av teknisk sprit5. Alkoholinspektionen har i ett beslut medgett undantag från tillståndskravet för: 3 SFS 1999:1001, prop. 1998/99:134, bet. 1999/2000:SoU4 och rskr. 1999/2000:42. 1994/95:89 s. 89. 1995/96:205, bet. 1996/97:SoU3 och rskr. 1996/97:6. Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. 81 –apotek samt sjukhus och läroanstalter som står under statlig tillsyn, –företag som har tillstånd att hantera teknisk sprit och som återvinner sådan sprit, –kommunalt laboratorium och laboratorium i rörelsedrivande företag samt Vidare har i beslutet medgetts undantag för organisationer och enskilda vad gäller innehav av antika destillationsapparater. Närmare bestämmelser om tillverkningstillstånd finns i 7 kap. alkohollagen. Enligt 1 § första stycket får tillverkningstillstånd meddelas endast den som visar att han med hänsyn till sina personliga och ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig att utöva verksamheten. Att sökanden enligt första stycket även har att visa att han har tillfredsställande lagringsmöjligheter behandlas nedan. Beviskravet för den som ansöker om tillstånd har således satts högt. I förarbetena framhålls att tillstånd inte kan beviljas t.ex. om ingenting är känt om sökandens tidigare verksamhet och att det inte är tillräckligt att inga anmärkningar har framkommit6. Det krävs således att en positiv utredning förebringas av sökanden. Vid den tillståndsprövning som Alkoholinspektionen har att göra (se nedan) skall bedömas om den person som ansöker om tillstånd har visat sig lämplig att utöva en sådan verksamhet som avses med ansökan. Inspektionen skall göra en objektiv och icke-diskriminerande bedöm- ning med hänsyn tagen till personliga och ekonomiska förhållanden samt omständigheter i övrigt som är av betydelse för tillståndet. Som "omständigheter i övrigt" anges i förarbetena t.ex. att sökanden har kunskaper om reglerna för alkoholhantering7. Vid tillståndsprövningen skall, enligt 1 § andra stycket, särskild hänsyn tas till om sökanden är laglydig och benägen att fullgöra sina skyldigheter mot det allmänna. Detta kan sägas innebära bl.a. att den person som vill tillverka sprit eller alkoholdrycker skall ha en ordnad ekonomi och inte tidigare ha varit straffad för brott som kan ha betydelse för förmågan att yrkesmässigt hantera tillverkning av nämnda produkter. 1994/95:89 s. 100 f. 1994/95:89 s. 100. 82 Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. Som nämnts ovan har den som är tillståndssökande, enligt 1 § första stycket, även att visa att han har tillfredsställande lagringsmöjligheter. Något krav på att tillståndshavaren rent faktiskt har lager i uppställs dock inte. Alkoholinspektionen måste i varje enskilt fall bedöma vilka lagringsmöjligheter som skall krävas. Vad gäller övriga allmänna förutsättningar för att få tillstånd framhålls i förarbetena att sökanden skall ha lokaler, förvarings- utrymmen och interna kontroll- och redovisningssystem som gör sannolikt att de regler som gäller på alkoholområdet kommer att följas. Systemen skall möjliggöra insyn och i förekommande fall kunna ligga till grund för egenkontroll baserade på t.ex. internationella standarder8. Enligt 1 § tredje stycket får tillståndets giltighet begränsas till om det föreligger särskilda skäl. Tillståndet får också förenas med villkor. De nya villkor som kan behövas får meddelas även . 3.2.4Meddelande av tillstånd, m.m. Av 7 kap. 2 § framgår att tillverkningstillstånd kan gälla sprit, spritdrycker, vin, starköl och öl eller avse en eller flera av dessa varor. Det gäller samma krav på lämplighet hos tillståndshavaren oavsett vilka tillståndspliktiga varor som tillstånd söks för. Att det är Alkoholinspektionen som har att meddela bl.a. tillverkningstillstånd föreskrivs i samma kapitels 3 §. Vidare anges i författningsrummet att ansökan om tillstånd skall göras skriftligen samt att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Alkohol- inspektionen meddelar närmare föreskrifter om vilken utredning som sökanden skall ge in; se inspektionens föreskrifter (AIFS 1999:3) om ansökan avseende tillverkningstillstånd. I 7 kap. 4 § första stycket föreskrivs att den som hos Alkohol- inspektionen ansöker om tillstånd skall betala ansökningsavgift samt att den som beviljas tillstånd även skall betala en årlig tillsynsavgift. Av lagrummets andra stycke framgår att regeringen beslutar om avgifternas storlek samt att ytterligare föreskrifter om avgifterna meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Alkoholinspektionen. De närmare föreskrifterna om de avgifter som tas ut av inspektionen för tillståndsprövning och tillsyn återfinns i 10–22 §§ alkoholförordningen. 1994/95:89 s. 55 f. Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. 83 Avgiften för alla slag av ansökningar om tillstånd av Alkoholinspektionen enligt alkohollagen uppgår numera till (10 § nämnda förordning)9. Ansökningsavgifterna var tidigare avsedda att täcka myndighetens kostnader för granskning av ansökningar. Tillsynsavgifterna skulle täcka övriga kostnader hos Alkoholinspektionen samt kostnader för länsstyrelsernas regionala tillsyn. De totala avgifterna (för de olika slagen av tillstånd som inspektionen meddelar) skulle således motsvara inspektionens anslag samt del av länsstyrelsernas anslag. Regeringen konstaterade dock i propositionen 1998/99:134 (s. 103 f.) att om parti- handelstillstånden och Alkoholinspektionens tillsyn av partihandlarna och därmed också avgifterna för denna verksamhet skulle försvinna skulle det uppstå en situation där de svenska tillverkarna av sprit, spritdrycker, vin, starköl och öl skulle få kostnader för tillsynsavgifter som partihandlare som importerar utländska alkoholprodukter inte får. Regeringen ansåg detta vara mindre lyckad ordning som med fog skulle kunna upplevas som orättvis av de svenska producenterna. Tillsyns- avgifterna skulle därför reduceras i avvaktan på behandling av frågan om hur tillstånd och tillsyn av de svenska alkoholtillverkarna skall hanteras framöver. Regeringen uttalade att Alkoholinspektionens verksamhet fram tills dess skulle fortsätta som när det gäller tillstånd och tillsyn av svenska alkoholproducenter men att kostnaderna inte fullt ut kunde täckas genom avgifter utan att de till viss del övergångsvis fick bli skattefinansierade. Tillsyns- avgifterna har sänkts fr.o.m. . Tillsynsavgifterna består nu exempelvis för en innehavare av tillverkningstillstånd för sprit av en grundavgift om 20 000 eller , med viss volymbaserad tilläggsavgift (12 § alkohol- förordningen). Detta kan sägas motsvara ungefär en halvering av avgifterna i förhållande till tidigare. Beträffande avgifterna för tillsyn av tillverkning av alkoholdrycker, eller partihandel med alkoholdrycker för den som bedriver partihandel 9 Som en anpassning till förhandsavgörande i det s.k. Franzén- målet beslöt regeringen att sänka avgifterna för tillstånds- prövning för tillverknings- och partihandelstillstånd från till . Ett annat resultat av domen var att Alkoholinspektionens föreskrifter om ansökan om partihandelstillstånd liksom föreskrifterna kring lagerhållning och distribution förenklades. Se avsnitt 7.2.2. 84 Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. med stöd av övergångsreglerna10, kan som exempel nämnas att tillsynsavgiften för sådan verksamhet rörande spritdrycker efter sänkningarna består av en grundavgift om 5 000–, med viss volymbaserad tilläggsavgift (13 § nämnda förordning). Detta kan beträffande de lägre kvantiteterna sägas motsvara inte fullt ut en halvering av avgifterna, medan sänkningen av avgifterna avseende de högre kvantiteterna uppgår till i vissa fall . Avgift enligt 11–16 §§ tas ut när tillstånd har meddelats för verksamheten och därefter i början av varje påföljande kalenderår (18 § första stycket alkoholförordningen). Grundavgift och tilläggsavgift beräknas preliminärt på grundval av tillståndshavarens uppgifter om den uppskattade tillverkningsvolymen eller, för partihandel, den uppskattade försäljningsvolymen . Efter årets utgång skall tillståndshavaren redovisa statistik över den faktiska mängden tillverkade respektive sålda varor (18 § andra stycket). Alkoholinspektionen får meddela föreskrifter om den närmare utformningen av sådana statistiska uppgifter som avses i andra stycket (18 § tredje stycket). 3.2.5Upphörande av tillstånd i vissa fall Enligt 7 kap. 17 § första stycket alkohollagen upphör ett enligt nämnda lag meddelat tillstånd att gälla under vissa förutsättningar. Har inne- havare av sådant tillstånd avlidit eller fått förvaltare enligt 11 kap. 7 § med uppdrag som omfattar rörelsen och vill dödsboet eller förvaltaren fortsätta rörelsen, skall anmälan göras till tillståndsmyndigheten . Har anmälan inte kommit in , upphör tillståndet att gälla efter tidens utgång. Har den som fått tillstånd försatts i konkurs, upphör tillståndet att gälla . 3.2.6Återkallelse, varning m.m. Enligt 7 kap. 18 § skall Alkoholinspektionen återkalla bl.a. ett till- verkningstillstånd om 1. tillståndet inte längre utnyttjas, 10 För den som bedriver partihandel med spritdrycker, vin och starköl med stöd av de nya reglerna, med tillsyn av beskattningsmyndigheten, utgår inga tillsyns- avgifter. Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. 85 2.tillståndshavaren inte följer de för tillståndet gällande bestämmelser- na i alkohollagen eller föreskrifter eller villkor meddelade med stöd av alkohollagen, eller 3.de förutsättningar som gäller för meddelande av tillståndet inte läng- re föreligger. I förarbetena anges beträffande punkten 3 följande. För en åter- kallelse på denna grund bör det vara fråga om mera påtagliga förändringar, så att tillstånd inte skulle ha meddelats i motsvarande situation. Om en anmärkning är av mindre allvarligt slag och kan antas komma att rättas till, kan i stället varning komma i fråga. Höga krav måste dock ställas på dem som har tillstånd, bl.a. med hänsyn till ansvar för skatteuppbörd m.m. Även mindre anmärkningar bör därför kunna utgöra skäl för återkallelse, särskilt om de upprepas11. Att en tillståndshavare kan meddelas varning i stället för återkallelse framgår av 7 kap. 20 §. Varning får meddelas om varning av särskilda skäl kan anses vara en tillräcklig åtgärd. I förarbetena anges bl.a. följande. Om en tillståndshavare vidtar erforderliga åtgärder för att rätta till förhållandena så att det kan antas att verksamheten i fortsättningen kommer att bedrivas i enlighet med gällande föreskrifter och meddelade villkor kan ingripandet begränsas till varning. Även andra fall för att meddela varning kan tänkas, t.ex. då en överträdelse av en föreskrift varit tillfällig eller berott på ett missförstånd, eller dylikt. Det erinras i detta sammanhang i förarbetena om en tillsynsmyndighets möjlighet att meddela villkor enligt 7 kap. 1 § alkohollagen12. I 8 kap. 1 § alkohollagen regleras, som närmare redovisats i föregående kapitel, huvuddragen i tillsynen enligt alkohollagen. Vad gäller Alkoholinspektionens omedelbara tillsyn avser denna främst tillsyn över innehavare av tillverknings- eller inköpstillstånd. Inspektionen har som tidigare nämnts även att utöva direkttillsyn över de partihandlare som fram till utgången av 2001 bedriver partihandelsverksamhet med stöd av övergångsbestämmelserna till tidigare redovisade lagändringar med ikraftträdande . har också nämnts att Alkoholinspektionen enligt förarbetena har att, förutom att meddela allmänna råd, utfärda föreskrifter i den utsträckning regeringen bemyn- digar inspektionen därtill. 1994/95:89 s. 109. 1994/95:89 s. 110. 86 Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. I 12 kap. alkohollagen finns bestämmelser om det register som Alkoholinspektionen skall föra med hjälp av automatisk data- behandling. Registret får användas för handläggning av ärenden om tillstånd, tillsyn över tillståndshavares verksamhet samt uppföljning och utvärdering av lagens tillämpning. Registret får vidare användas för framställning av statistik. Det får innehålla uppgifter om den som har eller har haft tillstånd, den vars ansökan om tillstånd är föremål för prövning och den som har ansökt om tillstånd men vars ansökan har avslagits, avvisats eller avskrivits. Beträffande de som har tillstånd eller vars ansökan är föremål för prövning får i registret registreras: 1.uppgift om namn eller firma, person-, registrerings- eller organi- sationsnummer, adress och telefonnummer, 2.uppgift om dom i brottmål, såvitt avser domstol, domsnummer, utgången i målet och tillämpade bestämmelser, 3.uppgift om förekomst av ärende hos polis- eller åklagarmyndighet, såvitt avser diarienummer eller motsvarande beteckning, 4.uppgift om registrering av mervärdeskatteskyldighet, punktskatte- skyldighet och upplagshavare enligt skattelagstiftningen, 5.uppgift om konkurser samt restförda skatter och avgifter, 6.uppgift om den verksamhet som tillståndet avser och om villkor som har meddelats för denna, 7.uppgift om överträdelser av föreskrifter och meddelade villkor samt om utförda inspektioner och 8.i den utsträckning regeringen närmare föreskriver, annan uppgift som har särskild betydelse för handläggningen av ärenden enligt denna lag och inte utgör personuppgift av känslig natur. Uppgifter ur registret får, i viss utsträckning, lämnas ut till polismyndighet, skattemyndighet, , kommun och länsstyrelse. Utredningen lämnar i betänkandet SOU 2000:59 förslag beträffande detta register. Vad gäller sekretessen hos bl.a. Alkoholinspektionen kan nämnas att det enligt 9 kap. 24 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess hos tillstånds- och tillsynsmyndighet enligt alkohollagen, för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållandena. Sekretessen gäller om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. 87 Enligt 10 kap. 1 § alkohollagen gäller att den som 1.olovligen tillverkar sprit eller spritdrycker, 2.bereder mäsk i uppenbart syfte att olovligen tillverka sprit eller spritdrycker eller 3.förvärvar, innehar, forslar, döljer eller förvarar sprit eller sprit- drycker, som är olovligt tillverkade, eller mäsk, som är avsedd för olovlig tillverkning av sprit eller spritdrycker, döms till böter eller fängelse i högst . Som tidigare nämnts är kriminaliseringen i 1 § 3 av förvärv och innehav av sprit eller spritdrycker som är olovligt tillverkade, eller mäsk som är avsedd för olovlig tillverkning av sprit eller spritdryck, en nyhet (med ikraftträdande ). Regeringen anförde i propositionen 1998/99:134 (s. 114 ff.) bl.a. följande. Befattningen med smuggelsprit och hembränt är ingen isolerad företeelse utan en verksamhet som i hög grad har kopplingar till organiserad brottslighet. Statistiken visar att majoriteten av smugglare och hembrännare har varit inblandade i annan brottslighet. Såväl utredningen och ungdomar (Ds 1997:8) som det Oberoende Alkoholsamarbetet (OAS) har visat på detta samband. Det har också visat sig att en stor del av försäljningen av svartspriten riktar sig till ungdomar. Undersökningar har visat att ungdomar dricker hembränt och smuggelsprit därför att den är lätt att få tag på; några åldersgränser tillämpas inte vid försäljningen, den är tillgänglig dygnet runt och den illegala spriten är förhållandevis billig. Det görs stora insatser för att bekämpa den illegala alkoholhanteringen, framför allt från polisens sida. Upprepade tillslag görs mot misstänkta spritfabriker o.dyl. Någon nedgång i handeln med smuggelsprit och hembränt har emellertid inte kunnat noteras. Tvärtom tenderar denna handel att öka. En åtgärd som regeringen därför föreslår för att kunna vända denna negativa trend är att genom lagstiftning ge polis- och tullmyndigheter större befogenheter att ingripa mot förvärv av illegal sprit. Vad det nu gäller är alltså frågan om det dessutom bör införas ett ansvar för den köpare som i full medvetenhet om att drycken är olovligt tillverkad ändå köper eller innehar den. Enligt regeringens mening finns knappast skäl att vidhålla att ett sådant förfarande bör vara straffritt. Köpet och innehavet är del i en transaktion, handling eller företeelse 88 Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. som redan är kriminaliserad. För gemene man torde det också framstå som mer logiskt att såväl försäljningen som köpet är olagligt. Enligt regeringen borde i LFT införas nya straffbestämmelser, varigenom öppnades möjlighet att ingripa även mot den som förvärvar eller innehar teknisk sprit eller alkoholhaltigt preparat som renats från denatureringsmedel. Även i detta avseende har, som tidigare nämnts, ändringar skett fr.o.m. . Vad beträffar övriga straffbestämmelser i 10 kap. gäller enligt 1 a § att den som tillverkar, överlåter eller innehar destillationsapparat eller apparatdel i strid med 2 kap. 1 § andra stycket döms till böter eller fängelse i högst . Om brott som anges i bl.a. 1 § är grovt, döms till fängelse i högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen har utgjort led i en verksamhet som bedrivits yrkesmässigt eller i större omfattning (3 §). Är gärningen ringa skall inte dömas till straff (8 §). För den som olovligen tillverkar vin, starköl eller öl finns straffbestämmelser i 4 §. Enligt 9 § första stycket döms den som gör sig skyldig till försök eller förberedelse till brott som avses i bl.a. 1 § till ansvar enligt 23 kap. . Detta gäller dock inte gärningar som avses i 1 § 3 och endast gäller förvärv eller innehav för personligt bruk. Det kan i sammanhanget nämnas att det beträffande olovlig tillverkning av sprit och alkoholdrycker tidigare fanns bestämmelser om straffskatt (i lagen om tillverkning av drycker). Några motsvarande möjligheter att utdöma straffskatt har inte ansetts böra finnas i alkohollagen. I förarbetena framhålls dels att Utredningen om en tek- nisk anpassning av mervärdeskatten och punktskatterna till EG i sitt betänkande Punktskatterna och EG (SOU 1994:74) föreslog att möjligheten skulle slopas eller ersättas med någon annan sanktions- form, dels att det också kunde bedömas tillräckligt med det sanktionssystem som redan fanns (straff och förverkande av vinningen). Dessutom konstaterades att vid ett medlemskap i skulle den ordningen komma att gälla att all tillverkning av sprit och spritdrycker skulle komma att bli punktskattepliktig13. Även i förarbeten till den nya skattelagstiftning som trädde i kraft , dvs. lagen om alkoholskatt, anmärktes att möjligheten att utdöma straffskatt i samband med olovlig tillverkning föreslogs slopad av regeringen och också att 1994/95:89 s. 114. SOU 2000:60 Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. 89 det enligt EG-reglerna alltid skall betalas full alkoholskatt för all tillverkad etylalkohol14. I LFT finns dock regler om straffskatt kvar (se avsnitt 4.10.2), bl.a. vid brott som består i olovlig borttagning av denatureringsmedel vilket i straffhänseende som nämnts i avsnitt 3.2.2 likställs med olovlig tillverkning. Det kan nämnas att om en allmän domstol funnit någon skyldig till brott mot 10 kap. 1, 3 eller 4 § alkohollagen skall, när domen har vunnit laga kraft, en kopia av domen sändas till beskattnings- myndigheten (23 § alkoholförordningen). I alkohollagens 11 kapitel (om förverkande) föreskrivs bl.a. att sprit, alkoholdrycker och mäsk som har varit föremål för brott enligt alkohollagen eller värdet därav samt utbyte av sådant brott skall förklaras förverkade. Har sprit eller alkoholdrycker olovligen tillverkats skall även destillationsapparater, apparatdelar och redskap som har använts vid tillverkningen, råämnen som uppenbarligen varit avsedda för till- verkningen och beredningen samt kärl och emballage som varorna har förvarats i, förklaras förverkade. Likaså skall förråd av renings- och filtreringsmedel vilka uppenbarligen avsetts för rening eller filtrering av olovligen tillverkad sprit förklaras förverkat (2 § första stycket). Destillationsapparater och apparatdelar som har varit föremål för brott enligt 10 kap. 1 a § eller värdet därav samt utbyte av sådant brott skall förklaras förverkade (2 § andra stycket). Förordnande om förverkande skall inte meddelas, om det skulle vara uppenbart oskäligt (3 §). I huvudsak samma regler gäller vid brott mot LFT. I fråga om sprit, alkoholdrycker eller mäsk som kan antas bli förverkade gäller lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m. m. i tillämpliga delar. Detta innebär bl.a. att alkoholdrycker som tagits i beslag i stället för att förstöras kan säljas till den som är berättigad att tillverka eller bedriva partihandel med varorna. 1994/95:56 s. 117 f. 90 Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. 3.2.9Närmare om Alkoholinspektionen och dess verksamhet på området Alkoholinspektionens föreskrifter och allmänna råd har tagits in i (). Utöver nämnda publikation ger myndigheten ut kommentarer och annan information för att underlätta alkohollagens tillämpning, t.ex. "och tillverkning", med kommentarer till bl.a. alkohollagens till- verkningsbestämmelser (). För inspektionens verksamheten finns regler, utöver vad som redan framgått, i förordningen (1996:612) med instruktion för Alkohol- inspektionen. Enligt Alkoholinspektionens föreskrifter (AIFS 1999:3) om ansökan avseende tillverkningstillstånd, gäller bl.a. följande. (Inspektionen kan dock medge undantag från föreskrifterna.) Ansökan om tillverknings- och partihandelstillstånd skall göras på fastställt formulär (1 §). Till ansökan skall, vad gäller företaget, bifogas bl.a. kvitto på inbetald ansökningsavgift, F-skattebevis från skatte- myndigheten, företagsbevis eller registreringsbevis från samt registerutdrag från kronofogdemyndighetens utsökningsregister. Därtill skall lämnas diverse uppgifter om företagets verksamhet och organisation m.m. (2 §). Beträffande personer skall för verkställande direktör, ensam firmatecknare och delägare i fåmansföretag eller i fåmansägt handelsbolag, lämnas följande uppgifter: 1.Uppgift om kunskap om alkohollagstiftningen. a.frihet från näringsförbud samt 4.Registerutdrag från kronofogdemyndighetens utsökningsregister (3 §). Vidare skall till ansökan bifogas uppgifter om namn och personnummer på dels den som av tillverkaren har utsetts att ha ansvar för att verksamheten vid tillverkningsstället följer de krav som finns i alkohollagen, alkoholförordningen och Alkoholinspektionens före- skrifter, dels personer med betydande ekonomiska intressen i företaget. I fåmansföretag eller fåmansägt handelsbolag skall även ägarandel anges (4 §). Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. 91 Beträffande verksamheten skall till ansökan bifogas uppgifter om: 1.Gatuadress och telefonnummer till den lokal där tillverkning sker. Vid tappning eller mognadslagring hos annat företag skall detta företags namn, organisationsnummer, telefonnummer och adress anges. Dessutom skall kopia av avtalet mellan parterna inges. 2.Beskrivning av tillverkningsprocessen samt lokalen och den ut- rustning som kommer att användas vid tillverkningen. 3.Journal eller motsvarande dokument för journalföring enligt Alkoholinspektionens föreskrifter om tillverkning. 4.Skriftliga rutiner för behörighetskontroll och andra säkerhetsåtgärder vid tillverkningsstället. 5.Uppskattad tillverkningsvolym under innevarande kalenderår. Uppgiften skall anges i liter för respektive varuslag. (Se 5 §.) Ansökan behandlas inte förrän ansökningsavgiften har betalats.