sou · GOB376 · 2001-01-01 00:00:00 — En säkerhetsåtgärd skall hävas, om säkerhet, som tillgodoser ändamålet med åtgärden, ställs eller det annars ej längre finns skäl för åtgärden (se 15 kap. 8 § första stycket). En dom som förpliktar hyresgästen att flytta på grund av att hyresrätten är förverkad kan, som nämnts, verkställas vid kronofogde- myndighet enligt utsökningsbalkens regler. Domen får inte verkställas förrän den vunnit laga kraft. Domstolen kan dock i domen förordna att den får verkställas utan hinder av att den inte äger laga kraft (se 17 kap. 14 § ). Om domen överklagas, kan överinstansen dock besluta att vidare verkställighet inte får ske. En tvist om förlängning av ett hyresavtal i anledning av en uppsägning av avtalet till hyrestidens utgång handläggs vid hyresnämnd enligt bestämmelserna i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder. Hyresgästen har rätt att bo kvar i lägenheten till dess frågan om förlängning är slutligt avgjord, dvs. avgjord av högsta instans (se 50 § hyreslagen). Bifalls hyresvärdens talan om att hyresavtalet skall upphöra att gälla, får hyresnämnden efter yrkande av hyresvärden ålägga hyresgästen att flytta då lägenheten skall lämnas (se 13 a § nämndlagen). Ett sådant beslut får när tiden för överklagande gått ut verkställas av kronofogdemyndighet såsom en lagakraftägande dom vid tingsrätt (se 32 § nämndlagen). saknar möjlighet att förordna att beslutet får verkställas utan hinder av att det inte vunnit laga kraft. 7.1.4Förekomsten av beslut om säkerhetsåtgärd och verkställighetsförordnande Utredningen har tillfrågat de största tingsrätterna och berörda organisationer om förekomsten av beslut om säkerhetsåtgärd enligt 15 kap. 3 § . Svaren visar att det förekommer mycket sällan att hyresgäst förpliktas enligt 15 kap. 3 § att flytta. har uppgett att yrkande om omedelbar avflyttning framställs endast . Tingsrätten känner inte till något fall där yrkandet bifallits . har uppgett att tingsrätten inte funnit något exempel på förordnande enligt 15 kap. 3 § . Det enda förordnandet om omedelbar avflyttning som utredningen tagit del av har meddelat (se tingsrätts beslut 1998-11- 24 i mål T 2030-98). SOU 2000:76 Interimistiska beslut om avflyttning då hyresrätten är förverkad 159 tingsrätts beslut i mål T 2030-98 En lägenhet hyrdes ut i andra hand. Enligt andrahandshyresavtalet gällde en uppsägningstid . Förstahandshyresgästen sade upp andrahandshyresgästen till avflyttning . Hyresförhållandet skulle därmed upphöra innan det varat (varför andrahandshyresgästen saknade besittningsskydd). Andra - handshyresgästen vägrade att flytta. Förstahandshyresgästen yrkade att säkerhetsåtgärd enligt 15 kap. 3 § skulle beviljas bestående i att tingsrätten skulle ålägga andrahandshyresgästen att om- gående flytta från lägenheten. Förstahandshyresgästen anförde att han hade behov av lägenheten som bostad. Andrahandshyresgästen anförde att hon vid samtal med förstahandshyresgästen hade fått uppfattningen att om uppsägning inte skedde senast skulle hon få bo kvar till året efter. Förstahandshyresgästen bestred att han lämnat sådana uppgifter. Tingsrätten konstaterade att enligt hyreskontraktet gällde en uppsägningstid och att andrahandshyresgästen hade sagts upp för avflyttning . Eftersom hyres- förhållandet då varat är var andrahandshyresgästen tvungen att flytta. Förstahandshyresgästen hade därmed visat sannolika skäl för att han hade rätt att ta lägenheten i sin besittning. Andrahands- hyresgästen hade genom att vägra flytta hindrat förstahandshyresgästen i sin rätt. Tingsrätten prövade därefter säkerheten i målet, bestående av en bankgaranti om . Tingsrätten konstaterade att det fanns lediga lägenheter på orten med lägre hyra än den omtvistade lägenheten. Vidare konstaterade tingsrätten att kostnader för flyttning, eventuell magasinering, flyttning av telefonabonnemang m.m. inte var av sådan storlek att de kunde komma upp till det belopp som säkerheten angav. Tingsrätten fann därför säkerheten tillräcklig och förpliktade andra- handshyresgästen att omgående flytta från lägenheten. Vidare ålade tingsrätten förstahandshyresgästen att väcka talan i saken inom en månad från beslutet. Verkställighetsförordnanden med stöd av 17 kap. 14 § är däremot vanliga. Sådant förordnande meddelas i samband med att hyresgäst förpliktas att flytta på grund av att hyresrätten är förverkad - t.ex. till följd av utebliven betalning av hyra. Även i tredskodomar meddelas verkställighetsförordnanden. Ett eventuellt behov av kompletteringar av den hyresrättsliga lagstiftningen bör ses även mot bakgrund av de möjligheter som 160 Interimistiska beslut om avflyttning då hyresrätten är förverkad SOU 2000:76 offentligrättslig lagstiftning ger att komma till rätta med problem med t.ex. störande eller farliga hyresgäster. Vissa offentligrättsliga regler avser att trygga den allmänna ordningen och säkerheten. Enligt 23 § polislagen (1984:387) får polisen bl.a. utrymma eller förbjuda tillträde till visst hus, rum eller annat ställe, om av särskilda skäl risk kan anses föreligga att något brott, som innebär allvarlig fara för liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendom, kommer att förövas på viss plats. Enligt förarbetena (se prop. 1983/84:111 s. 132 f.) är bestämmelsen tillämplig endast vid risk för mycket allvarliga brott, t.ex. i samband med bombhot eller hot vid besök av utländska statschefer. En åtgärd enligt bestämmelsen får inte vidtas i mera allmänt förebyggande syfte. Det förutsätts alltid att man verkligen kan peka på att det på grund av särskilda omständigheter föreligger en viss risk. Den i polislagen intagna proportionalitetsprincipen (se 8 §) får också stor betydelse. Ett ingripande måste nämligen alltid till sin beskaffenhet, styrka och omfattning stå i rimligt förhållande till den fara som hotar. Bestämmelsen i 23 § polislagen innehåller ingen uttrycklig begräns- ning av hur länge ett tillträdesförbud eller motsvarande får gälla. Detta får i stället avgöras från fall till fall med ledning av proportionalitets- principen. Någon möjlighet att påkalla domstols prövning av ett beslut enligt lagen finns inte heller. I ett uppmärksammat fall i beslutade polismyndigheten om tillträdesförbud till en motorcykelklubbs lokaler. Beslutet förlängdes sedan genom tre förlängningsbeslut i . har i ett beslut (dnr. 4044- 1996) uttalat som sin mening bl.a. att lagstiftaren inte har avsett att ett beslut om tillträdesförbud enligt polislagen skall kunna gälla längre än någon eller möjligen . Överträdelse av ett förbud som polisen har meddelat med stöd av polislagen är i regel straffbar enligt en bestämmelse i (se 17 kap. 13 §). SOU 2000:76 Interimistiska beslut om avflyttning då hyresrätten är förverkad 161 Utredningens förslag: Utredningen föreslår att det införs möjlighet för hyresnämnd att i samband med beslut om hyresavtalets upphörande på grund av förverkande, förordna att ett beslut om att hyresgästen skall flytta (13 a § nämndlagen), får verkställas utan hinder av att beslutet inte har vunnit laga kraft. Utredningen anser inte att det skall införas bestämmelser om interimistiska beslut om avflyttning i förverkandetvister som handläggs vid domstol. Inte heller de s.k. förverkandegrunderna bör ändras. I 42 § första stycket hyreslagen har i nio punkter angetts omständig- heter som kan medföra att hyresrätten till en bostadslägenhet eller lokal anses förverkad. Utredningen har undersökt om det finns behov av att ändra dessa för att förbättra förutsättningarna för att få till stånd snabba avgöranden om avflyttning. De flesta av de organisationer och myndigheter som utredningen har frågat anser inte att det finns skäl att ändra bestämmelserna. T.ex. anser varken , eller att förverkandebestämmelserna bör ändras. Inte heller tillfrågade hyresnämnder, eller anser att det finns skäl att ändra bestäm- melserna. Endast och i anser att förverkandegrunderna bör justeras. Utredningen anser inte att det har framkommit tillräckliga skäl för att föreslå att bestämmelserna om förverkande skall ändras. Utredningen föreslår därför inte någon sådan ändring. 7.2.2Interimistiska beslut i förverkandemål vid domstol Det råder delade meningar om huruvida det bör, vid sidan av bestämmelserna om säkerhetsåtgärd i 15 kap. 3 § , införas bestämmelser om interimistiska beslut om avflyttning i 162 Interimistiska beslut om avflyttning då hyresrätten är förverkad SOU 2000:76 Vissa av de organisationer som utredningen tillfrågat anser att det finns ett behov av interimistiska beslut. Samtliga tillfrågade domstolar och hyresnämnder anser att det inte bör införas sådana bestämmelser. Utredningen har berett och tillfälle att ge exempel på förverkandetvister där det funnits behov av interimistiska beslut. Organisationerna har endast redovisat ett fåtal sådana fall. Enligt organisationerna anser många hyresvärdar att det går snabbare att få till stånd verkställbara beslut om avflyttning genom att säga upp hyresavtalet med uppsägningstid och hänskjuta frågan om förlängning av avtalet till hyresnämnd (om det rör sig om en bostadslägenhet), än att säga upp avtalet till upphörande och låta domstol pröva saken. Enligt finns det behov av interimistiska beslut i de fall då det föreligger sådana särskilt allvarliga störningar som avses i 25 § andra stycket hyreslagen. Skälen härför är att det kan vara fråga om grava missförhållanden som drabbar grannar, att vissa hyresgäster undanhåller sig delgivning, att handläggningstider hos myndigheterna är långa och att somliga genom överklagande skaffar sig ytterligare kvarboendetid. Utredningen delar uppfattning att det i vissa speciella situationer kan finnas behov av interimistiska beslut om avflyttning. Det gäller enligt utredningens mening framförallt då en hyresgäst utsätter andra hyresgäster i huset för allvarliga störningar och då en lägenhet används för brottslig verksamhet. Det är i dessa fall som övriga hyresgäster i huset och hyresvärden har störst intresse av att hyresgästen flyttar . förstärktes hyresgästernas skydd mot störningar i boendet (se prop. 1992/93:115). Det infördes då skyldighet för hyresvärden att uppmana störande hyresgäst att se till att störningarna upphör samt, om det är ett bostadshyresförhållande, underrätta social- nämnden om störningarna (se 25 § andra stycket hyreslagen). Vidare infördes bestämmelser om att hyresvärden får rätt att i mycket allvarliga störningsfall genast säga upp hyresavtalet till upphörande - utan att först ha uppmanat hyresgästen att vidta rättelse eller underrättat socialnämnden (se 42 § fjärde stycket hyreslagen). Det infördes också bestämmelser om att frågor som rör störningar i boendet skall handläggas särskilt skyndsamt (se 72 § hyreslagen). Avsikten med ändringarna var att hyresgäster som utsätter andra hyresgäster för störningar snabbt skall kunna skiljas från sina lägenheter. Bestämmelserna förefaller dock inte alltid ha efterföljts. Enligt utredningens erfarenhet uppmanar hyresvärdar inte alltid störande hyresgäster att upphöra med störningarna eller underrättar socialnämnden om störningarna. Domstolarna handlägger inte heller SOU 2000:76 Interimistiska beslut om avflyttning då hyresrätten är förverkad 163 alltid störningsmålen med särskild skyndsamhet. Enligt utredningens mening är det angeläget att kännedomen om bestämmelserna ökar och att de tillämpas på rätt sätt. Tillämpas bestämmelserna på avsett sätt begränsas behovet av interimistiska beslut avsevärt. När det gäller invändningen om att somliga hyresgäster skaffar sig ytterligare kvarboendetid genom överklagande kan detta förhindras genom s.k. verkställighetsförordnande enligt 17 kap. 14 § rättegångs- balken. Domstolen kan på värdens yrkande förordna att domen får verkställas utan hinder av att den inte vunnit laga kraft. Utöver behovet av en ordning med interimistiska beslut måste följande beaktas. Rätten till en bostadslägenhet där man har sitt hem har starka sociala inslag. Det är då av särskild vikt att rättssäkerheten inte blir åsidosatt. Ett interimistiskt beslut bör mot denna bakgrund inte meddelas utan att det finns mycket starka skäl för beslutet. I just de situationer som utredningen anser att det kan finnas behov av interimistiska beslut - störningar och brottslig verksamhet - är det mycket svårt att ta ställning till om hyresrätten är förverkad utan att bevisningen har bedömts. Det kan sålunda vara svårt att fatta ett materiellt välgrundat beslut. Rör det sig om ett brott kan förundersökning behöva avslutas innan det kan tas ställning till anklagelserna. Enligt utredningens mening är det inte lämpligt att en hyresgäst och i förekommande fall hans familj enbart genom påstående om brott skall riskera förlora sin bostad. Rör det sig om ett allvarligt brott häktas i allmänhet hyresgästen. Han kommer då inte i kontakt med övriga hyresgäster i huset. Eventuellt kan han då också skiljas från lägenheten innan han avtjänat ådömd påföljd. Vid upplåtelse av lokal finns inte samma sociala inslag som vid upplåtelse av bostad. Förutsättningarna att tillämpa bestämmelserna i om säkerhetsåtgärd torde därmed vara större än vid bostadshyra. Eftersom det gäller i princip samma förutsättningar för ett beslut om säkerhetsåtgärd som för ett beslut om kvarstad (se 15 kap. 1- 3 §§ ), torde en lokalhyresvärd ha samma möjlighet att få till stånd ett beslut om säkerhetsåtgärd innebärande att hyresgästen åläggs att flytta, som ett beslut om kvarstad på hyresgästens egendom. Om en hyresgäst skulle tvingas flytta på grund av ett interimistiskt beslut och beslutet sedan upphävs, måste hyresgästen anses ha lidit skada. En ordning med interimistiska beslut förutsätter därför även att hyresvärden ställer säkerhet för eventuell skada. Om hyresvärden måste ställa säkerhet för skada och som det interimistiska förordnandet gäller varken kan kräva att hyresgästen betalar hyran eller hyra ut lägenheten till någon annan, torde hyresvärdens intresse att 164 Interimistiska beslut om avflyttning då hyresrätten är förverkad SOU 2000:76 framställa ett interimistiskt yrkande vara begränsat. Endast i speciella fall, såsom då hyresvärden tvingas att evakuera hyresgäster som utsätts för allvarliga störningar av den uppsagde hyresgästen, måste värden anses ha ett reellt intresse av att få tillstånd ett interimistiskt avflyttningsbeslut. Slutligen kan konstateras att ett system med interimistiska beslut kan fördröja det slutliga avgörandet av många tvister. Det måste kanske hållas sammanträde före ett ställningstagande till att interimistiskt yrkande. Yrkande om att domstolen skall ompröva ett tidigare fattat interimistiskt beslut kan också framställas. Sammanfattningsvis anser utredningen att en bestämmelse om interimistiska beslut, mot bakgrund av bl.a. de rättssäkerhetsaspekter som redovisats, inte torde komma att få åsyftad effekt och att det därför inte är motiverat att införa en sådan bestämmelse. 7.2.3Verkställighetsförordnande i förlängningstvist vid hyresnämnd (bostadslägenhet) Som tidigare nämnts väljer hyresvärdar vid förverkandesituationer som berör bostäder inte sällan att säga upp hyresavtalet med uppsägningstid och hänskjuta frågan om avtalet skall förlängas till . Detta beror bl.a. på uppfattningen om att hyresnämnderna handlägger sina förlängningsärenden snabbare än tingsrätterna hand- lägger sina förverkandemål. För en förlängningstvist vid hyresnämnd respektive en förverkande- tvist vid domstol gäller delvis samma regler. som domstol kan t.ex. ålägga hyresgästen att flytta. Ett sådant beslut kan, om hyresgästen inte rättar sig efter det, verkställas av kronofogde- myndighet. Det finns vissa skillnader mellan regelsystemen. Har hyresavtalet sagts upp att upphöra på grund av förverkande, upphör avtalet genast att gälla (vissa undantag finns för det fall hyresrätten är förverkad på grund av utebliven betalning av hyra, se 44 § hyreslagen). Skulle en tingsrätt finna att hyresrätten är förverkad och förplikta hyresgästen att flytta, kan tingsrätten förordna att domen får verkställas även om den inte har vunnit laga kraft (se 17 kap. 14 § första stycket ). Hyresgästen kan då avhysas av kronofogdemyndigheten även om tingsrättens dom skulle överklagas. Har hyresavtalet sagts upp med uppsägningstid och frågan om förlängning hänskjutits till hyresnämnd, har hyresgästen däremot rätt att bo kvar tills förlängningsfrågan är slutligt avgjord (se 50 § hyreslagen). Det gäller även för det fall hyresnämnden ålagt hyresgästen att flytta SOU 2000:76 Interimistiska beslut om avflyttning då hyresrätten är förverkad 165 vid hyrestidens utgång och ett överklagande prövas först efter denna tidpunkt. Hyresgästen kan sålunda genom att överklaga hyresnämndens avflyttningsbeslut - även om överklagandet är fullständigt ogrundat - förlänga den tid som han har rätt att bo kvar i lägenheten. De svar som utredningen har fått visar att det förekommer att hyresgäster genom uppenbart grundlösa överklaganden och genom att förhala förfarandet i hovrätt, tillskansar sig rätt att bo kvar under en inte obetydlig tid efter hyrestidens utgång. I några fall som utredningen tagit del av har det skett som hyresgästen har fortsatt att på ett fullständigt oacceptabelt sätt störa övriga hyresgäster i huset genom att spela musik på mycket hög volym och genom att skrika och uttala hotelser om våld. Det måste anses vara otillfredsställande att hyresgäster kan förhala ett avhysningsförfarande i sådana fall då hyresvärden har starka skäl att snabbt bryta hyresförhållandet för att undanröja fara eller allvarliga olägenheter för övriga hyresgäster. Det gäller framförallt vid grava störningar och allvarlig brottslighet men även vid bl.a. grov vanvård av lägenhet. Utredningen föreslår mot bakgrund av det anförda att det införs möjlighet för hyresnämnd att i en förlängningstvist som grundas på att hyresrätten är förverkad, förordna att ett beslut om avflyttning (se 13 a § nämndlagen) får verkställas även om det inte har vunnit laga kraft. Vid ett eventuellt överklagande av beslutet i förlängningsfrågan har möjlighet att meddela inhibition av verkställigheten (se 52 kap. 7 § jämförd med 2 § lagen [1994:831] om rättegången i vissa hyresmål i ). Enligt utredningens mening bör hyresnämnden kunna förordna om verkställighet i samtliga förlängningstvister i vilka hyresnämndens beslut om att inte förlänga hyresavtalet grundas på att hyresgästen har förverkat hyresrätten. åberopar hyresvärdar ofta att hyresavtal vid bl.a. störningar inte skall förlängas på den grunden att "hyresgästen i annat fall åsidosatt sina förpliktelser i så hög grad att avtalet skäligen icke bör förlängas" (46 § första stycket 2 hyreslagen). Utredningen anser emellertid att förordnande om omedelbar verkställighet inte skall kunna meddelas om avtalet upphör på denna grund. Vid förverkande uppställs ett flertal skyddsregler för hyresgästen (se 42 § andra-fjärde styckena hyreslagen och 43-44 §§ hyreslagen, jfr RBD 16:77, 11:94 och 22:94) och det är angeläget att dessa iakttas i den aktuella situationen. Hyresvärdar som vill få till stånd verkställbara avflyttningsålägganden får i stället anpassa sina uppsägningar till att avse förverkande. 166 Interimistiska beslut om avflyttning då hyresrätten är förverkad SOU 2000:76 För att ett förordnande om verkställighet skall kunna meddelas i ett förlängningsärende bör det finnas, liksom för verkställighetsförord- nanden i förverkandetvister som handläggs vid allmän domstol, "skäl" för beslutet (se 17 kap. 14 § första stycket ). En ändring av det slag som angetts kommer att leda till att hyresgäster snabbare kan skiljas från sina lägenheter. Det måste anses vara till fördel för hyresvärden. Det kan framförallt leda till att medhyresgäster i huset kan besparas oacceptabla störningar, våld eller hot om våld. Rättsskyddet för medhyresgästerna stärks sålunda. Förmodligen kommer det också att minska antalet överklagade förlängningstvister. 7.2.4Uppsägning av lokalhyresavtal till hyrestidens utgång För hyra av lokal gäller ett s.k. indirekt besittningsskydd. Sägs hyres- gästen upp, har han inte rätt till förlängning av avtalet utan endast rätt till ersättning om uppsägningen skulle visa sig vara obefogad. Säger hyresvärden upp avtalet till hyrestidens utgång är hyresgästen sålunda skyldig att flytta. Vägrar hyresgästen att rätta sig efter uppsägningen kan kronofogdemyndighet eller domstol ålägga honom att flytta. Utredningen anser att det för förevarande måltyp, liksom vid mål om förverkande av hyresrätten till en lokal som handläggs vid domstol, inte finns skäl att föreslå regler om interimistiska beslut. 8Besittningsskydd för bostads- hyresgäster vid blockuthyrning Med blockuthyrning avses att en hyresgäst hyr flera lägenheter av en hyresvärd i syfte att hyra ut lägenheterna i andra hand. Förstahandshyresgästen kan t.ex. vara ett företag som hyr ut till sina anställda eller en studentstiftelse som hyr ut till studenter. En hyresgäst som i andra hand hyr en bostadslägenhet - t.ex. av ett företag som hyr lägenheten genom ett s.k. blockhyresavtal - har inte samma besittningsskydd som en hyresgäst som hyr direkt av fastighetsägaren. saknar nämligen en andrahandshyresgäst besittningsskydd (se 45 § första stycket 1 hyreslagen). Utredningen skall pröva om det är lämpligt att en hyresgäst som i andra hand hyr en bostadslägenhet genom s.k. blockuthyrning i förhållande till sin hyresvärd omfattas av reglerna om besittningsskydd i samma omfattning som en hyresgäst som hyr direkt av fastighetsägaren. Om utredningen anser att ett sådant besittningsskydd skall finnas, skall utredningen lämna förslag till nödvändiga lagändringar (se dir. 1997:97 s. 9 och 19). Närmare om hyresgästens besittningsskydd För bostadshyresgäster gäller att de i allmänhet har ett s.k. direkt besittningsskydd, dvs. rätt till förlängning av hyresavtalet om de har sagts upp utom i de fall då hyresvärden kan åberopa någon besittningsbrytande omständighet (se 46 § hyreslagen). Om hyresavtalet avser upplåtelse i andra hand av en lägenhet och hyresförhållandet upphör innan det har varat längre än i följd, saknar dock hyresgästen besittningsskydd (se 45 § första stycket 1 hyreslagen). Först sedan upplåtelsen varat , får hyresgästen besittningsskydd. 168 Besittningsskydd för bostadshyresgäster vid blockuthyrning Det finns möjlighet att avtala om att en upplåtelse i andra hand inte skall vara förenad med besittningsskydd även sedan den varat . Ett sådant avtalsvillkor måste godkännas av vara gällande (se 45 § andra stycket). Före gällde att vid upplåtelse i andra hand hade hyresgästen besittningsskydd även av hyresförhållandet. I lagstiftningsärendet som föregick ändringarna då anfördes att det normalt finns en påtaglig skillnad mellan förstahandsupplåtelser och kortvariga andrahandsupplåtelser. Vid en kortvarig upplåtelse i andra hand av en hyreslägenhet eller en bostadsrättslägenhet är parterna typiskt sett inställda på att uthyrningen är av tillfällig natur. Det anfördes också att hyresnämnderna godkänner regelmässigt avstående från besittningsskydd vid kortvariga andra- handsupplåtelser och att en prövning enligt förlängningsreglerna i de flesta fall utmynnar i att hyresförhållandet upplöses. En prövning av besittningsskyddet, oavsett om den sker i förhand eller i efterhand, utfaller sålunda normalt till hyresvärdens fördel. Det ansågs mot denna bakgrund att en prövning av hyresnämnden enligt förlängningsreglerna inte var särskilt meningsfull och att hyresgästernas förlängningsrätt vid kortvariga andrahandsupplåtelser därför kunde upphävas. Först om hyresförhållandet varar än skulle upplåtelsen vara förenad med rätt till förlängning (se prop. 1992/93:115 s. 2 f.). som enligt lagen (1986:1242) om försöks- verksamhet med kooperativ hyresrätt bedrev verksamhet genom att den upplät hyresrätt till lägenheter som den själv hyrde, undantogs från lagändringen (se prop. 1992/93:115 s. 54 och SFS 1993:401). I övrigt berördes i det aktuella lagstiftningsärendet inte besittningsskyddet vid upplåtelse i andra hand som skedde i samband med blockuthyrning.