sou · GOB319 · 2001-01-01 00:00:00 — För att komplettera enkätsvaren och få en mer detaljerad bild av elev- vårdens organisation, innehåll och arbetssätt besökte vi sju kommuner och ställde ett antal frågor enligt ett speciellt upprättat intervjuformulär, se bilaga 5. Vid intervjutillfällena träffade vi företrädare för kommunledningen och i några fall också företrädare för elevvården. De sju besökta kommunerna/kommundelarna är: kommundel i , stadsdel i , , , , och . Vi har besökt 14 skolor för att få en bild av hur elevvården fungerar både i grundskolor och gymnasieskolor och träffat olika företrädare för skolorna och deras elevvård. träffade vi ett helt elevvårdsteam, ibland enstaka representanter för elevvårdarna på en skola eller en central resursenhet och i flertalet fall också rektorn eller en biträdande rektor. Vid intervjuerna har vi använt oss av ett strukturerat intervju- formulär som framgår av bilaga 6. I samband med skolbesöken bad vi särskilt om att få träffa elever och detta hjälpte de besökta skolorna oss att arrangera. Lärare eller annan skolpersonal deltog inte i våra samtal med eleverna. I någon skola träffade vi således en utvald elevgrupp, i några skolor en hel klass och i ytterligare någon representanter från elevrådet. I kartläggningen ingår statistik och uppgifter från Social- styrelsen och utredningens enkäter och studiebesök. Dessa uppgifter har förts samman tematiskt vilket jag presenterar enligt följande; ·Kartläggningens resultat avseende mål, ledning, organisation och samverkan. I detta avsnitt presenteras också elevvårdspersonalens anställnings- former, motiv för resursenheter och samverkan mellan skolan och andra instanser. ·Kartläggningens resultat avseende dokumentation, uppföljning, utvärdering, fortbildning och handledning. ·Kartläggningens resultat avseende skolans elevvårdande arbete. Här ingår redogörelser för de arbetssätt som är författningsreglerade, hur olika yrkeskategorier i skolan arbetar och vilket ansvar de har, lik- som hur elever aktualiseras hos elevvårdarna. ·Kartläggningens resultat avseende elevvård i förskoleklass. ·Kartläggningens resultat avseende resurser för elevvård. Här redovisas jämförelsetal för elevvårdspersonalen, kostnader för elevvård i fasta respektive absoluta tal, spridningsmått mellan kommuner, antalet årsarbetare, en särskild redovisning av resurserna inom skolhälsovård. ·Kartläggningens resultat avseende personalens uppfattnin om situationen i skolan. Kartläggningens resultat avseende mål, ledning, organisation och samverkan Elevvården kan ingå i flera mer övergripande mål för en skolas verk- samhet. Vi frågade i våra intervjuer om elevvård eller skolhälsovård därutöver fanns specifikt nämnd i skol- och/eller arbetsplaner. Vi fann att det är ovanligt med specifika mål på detta område. När det gäller skolhälsovården hänvisar man dock ofta till att det finns ett program. Kommunföreträdarna uppgav att det finns allmänna mål som har anknytning till elevvården, som t.ex. att arbeta med ett friskvårdsprojekt, att ställa krav på att skolan ska vara en trygg miljö, att prioritera barn i behov av särskilt stöd och att arbeta med det sociala klimatet i skolan. I en kommun fanns centralt öronmärkta medel för tjänster inom elevvården, som på detta sätt betraktades som ett prioriterat område. I någon kommun höll man på att omarbeta sin skolplan och skulle i den nya planen bl.a. prioritera barn i behov av särskilt stöd. utvärdering av skolhälsovården, presenterad i rapporten och gratis16, visar att saknade av de undersökta kommunerna (77) rubriker i den kommunala skolplanen om skolhälso- vård och /eller elevvård. Utredningen konstaterar också att det sannolikt är viktigt för skolhälsovården att bli synliggjord i den av pedagogisk verksamhet präglade skolmiljön. En väg till detta, menar utredningen, är att mål för dess verksamhet diskuteras och beslutas i den styrande politiska församlingen. Av samma skäl är det väsentligt att arbetsplanerna på skolenheterna beskriver skolhälsovårdens mål och innehåll. Ledningsfrågorna tillhör de mer komplicerade frågorna inom elevvården. När man inte har organiserat verksamheten som en särskild resursenhet eller formell elevvårdsgrupp är ledningsfunktionerna ofta oklara, även om rektorn enligt läroplanerna alltid har det övergripande ansvaret som verksamhetschef. I enkäten ställde vi några konkreta frågor kring lednings- och sam- ordningsfunktioner även om det var svårt att få tillförlitliga svar. På frågan om det, utöver rektorerna, finns en särskilt utsedd person med ansvar för elevvården, svarade drygt en tredjedel av kommunerna att det finns en sådan person på kommunnivå, tio på rektorsområdesnivå och sex på skolnivå. I övrigt finns inget enhetligt mönster när det gäller kommuntyper. finns en person som har ansvaret för all elevvård, men kom- mentarerna i enkäten tyder på att det oftast handlar om att någon särskilt utsedd person ansvarar för delar av verksamheten, t.ex. för ett stödteam för barn i behov av särskilt stöd, en resursenhet för delar av elevvården eller för skolhälsovården. I den mån det finns centrala resursenheter i kommunerna uppger kommunerna enhetens chef som verksamhetsledare för elevvården. Chefen för resursenheten kan vara både en förvaltningschef, rekryterad från den kommunala förvaltningen, en rektor, en skolläkare, en psykolog eller någon annan tjänsteman från elevvården. nr 53, 1994. Nära och gratis. resursenhetens verksamhet förefaller ha en avgörande betydelsen för chefsrekryteringen, eller har kanske i viss mån påverkats av denna. I finns t.ex. en särskild Skolhälsoenhet med ansvar för skolhälsovårdsfrågor och en Elevvårdsenhet med kuratorer och psyko- loger. , med ett Myndighet/produktion – Resultatenhet-sys- tem, har en pool med psykologer och kuratorer. där en förvaltningschef är ansvarig. Flera kommuner uppger att chefen för en resursenhet eller pool för elevvårdsfrågor har ett samordningsansvar på kommunnivå. Tre kommuner (, , ) uppger att skolöverläkaren har ett kommunalt samordningsansvar. Några kommuner planerar en översyn av ledningsfunktionerna. Det är vanligt att någon i en yrkeskategori har ett särskilt sam- ordningsansvar för den egna yrkesgruppen, framför allt när det gäller skolhälsovårdens personal. I 23 kommuner har t.ex. en första skolskö- terska ett samordnande ansvar för alla skolsköterskor. 17 kommuner uppger att de har en första skolläkare. Det är mindre vanligt att kuratorer och psykologer fungerar som samordnare, men det förekommer. Sex kommuner uppger att det finns en första kurator i kommunen och sju har en första psykolog. Tio kommuner har en samordnad syo-verksamhet och fem kommuner upp- ger att de har en specialpedagog med en samordnande funktion. Det är vanligt att organisationen av elevvården ser olika ut på grund- skole- och gymnasienivå. De olika skolformerna har också andra orga- nisatoriska olikheter. I storstäderna är grundskolorna ofta knutna till stadsdelar och stadsdelsnämnder, medan gymnasieskolorna har en cen- tral administration. Grundskolefrågor kan politiskt i kommunerna han- teras tillsammans med barnomsorgsfrågor i en särskild nämnd, medan gymnasiefrågor hanteras i en utbildningsnämnd tillsammans med vuxenutbildning och ungdomsfrågor. Olikheterna återspeglas i elev- vårdens organisation. Elevvårdspersonal kan ha olika placeringar och anställningsformer i kommunerna, och därför ställde vi frågan om anställningsformer för alla aktuella yrken. Vi fann att det finns en klar trend att inrätta särskilda resursenheter med varierande utformning och där olika perso- nalkategorier ingår. inrättas enheten för hela elevvården, ibland finns skolhälsovården separat. Några kommuner har inrättat en speciell enhet för att stödja barn i behov av särskilt stöd. Chef för enheten kan vara en förvaltningstjänsteman, en läkare, en kurator eller en special- lärare. I många kommuner utgör resursenheterna egna resultatenheter, vars tjänster kan köpas av skolorna, ibland också av barnomsorgen och . Enheterna fungerar på olika sätt: gör utredningar, hand- leder och ger konsultationer till lärare och skolledare, ger individuellt stöd till elever, deltar i fortbildning m.m. Resursenheter i någon form fanns i majoriteten av de kommuner som ingick i kommunenkäten och i flertalet av de kommuner vi har besökt. Kommunbesöken bekräftade att enheterna kan se mycket olika ut och arbeta på helt olika sätt. I finns t.ex. en och elevstöd. Enheten ansvarar för frågor som skolhälsovård, psykologstöd, modersmålsträning och undervisning, skoldaghem, obligatorisk särskola, klasser med samundervisning, studie - och yrkesvägledning och kuratorstjänster. Enheten erbjuder också handledning till skolorna. Enhetschefen är en förvaltningstjänsteman. I har man en på grundskolenivå, medan ansvaret för elevvården på gymnasienivå ligger på respektive rektor. Elevvårdsenheten består av skolsköterskor, skolläkare, specialpedagoger, kuratorer och psykologer. I varje rektorsområde finns sedan ett resursteam som ska ge service till skolorna i elevvårdsfrågor. Från början fanns stödpedagoger och elevassistenter knutna till resursteamen, men de har efterhand utplacerats på skolorna under rektors ansvar. I finns en Elevvårdsenhet, knuten till resurs- förvaltning, varifrån de olika stadsdelsnämnderna kan abonnera på psykolog- och kuratorstjänster. Den personal man abonnerar på placeras sedan på skolan och arbetar där men får fortbildning, handledning och kollegialt stöd från Elevvårdsenheten. abonnerar på psykolog- och kuratorstjänster från Elevvårdsenheten men har dessutom skolor med psykologer anställda direkt på skolan. har härutöver en egen stödsektion med ett par anställda resurssamordnare (specialpedagoger), tre specialpedagoger som handleder förskole - och skolpersonal, en förskolepsykolog och två socionomer. Sektionen har en budget ur vilken skolorna kan ansöka om medel för särskilt stöd i undervisningen för barn i behov av särskilt stöd. I är all elevvårdspersonal utom psykologerna anställda direkt på skolor, men kuratorer, skolsköterskor och specialpedagoger tjänstgör vid flera skolor inom en av de åtta kommundelarna. Det finns ett centralt samordningsansvar specifikt för elevvården hos ett par av de områdesansvariga rektorerna. I är elevvården organiserad i lokala stöd- och utvecklingsgrupper, s.k. STUG-grupper. Flera skolor har utarbetat särskilda arbetsplaner för gruppen. Centralt finns en sammanhållande STUG-grupp med en verksamhetschef, som utöver sin tjänst som verksamhetschef på tjänstgör som skolöverläkare. Det finns en särskild budget avsatt, som gruppen har att besluta om. All personal utom tal- , hörsel- och synpedagoger finns i övrigt anställda direkt på en skola, även om deras tjänster finansieras över en central budget. I finns en enhet, Hjärter 8, som har centralt anställda psykologer, talpedagoger samt vissa resurspedagoger och som dessutom ansvarar för skolhälsovården samt ungdomscentrum. De motiv som anges för att inrätta särskilda resursenheter kan variera. En utgångspunkt är ofta att skolan i första hand ska anpassas till ele - verna. Fokus i resursenheternas uppgift blir då att stödja personalen genom handledning och konsultation och i mindre grad att fungera som utredare och stöd till eleverna. I andra fall motiveras enheterna av behovet av att förstärka en kommuns specialistkompetens när det gäller utredning och behandlingskompetens för t.ex. barn med neuropsykiat- riska problem. Enheterna kan också inrättas av besparingsskäl. Ett resultat kan då bli att resurser dras in från skolorna och förutsättningarna för att snabbt lösa skolanknutna problem försämras. Det minskar också möjligheterna för elever och föräldrar att själva ta direkt kontakt med en elevvårdare. Om skolorna ska köpa och betala för t.ex. psykologtjänster, kan det bli en utgift som man inte anser sig ha råd med och så försöker man klara sig ändå eller tar kontakt på ett så sent stadium att situationen onödigtvis har förvärrats. Detta problem har också uppmärksammats i nationella kvalitetsredovisning.17 Vid någon skola vi besökte sade man sig överhuvudtaget inte utnyttja kommunens resursteam, eftersom man fann det meningslöst att konsultera psykologer eller kuratorer som inte var väl förtrogna med skolan, lärarna och eleverna. Ett av skälen för att inrätta resurscentra för elevvård verkar vara elevvårdarnas behov av kollegialt stöd och samarbete. Många, framför allt kuratorer och skolsköterskor, men också psykologer och studie - och yrkesvägledare uttrycker problem med sin isolerade tillvaro. 17 , 1999 rapport nr 160. Nationella kvaltetsgranskningar 1998. efterlyser kollegor att diskutera yrkesmässiga problem med, kollegor att samarbeta med och kollegor att få stöd av. Allt detta kan man få i en resurspool. Elevvårdspersonalens känsla av isolering sammanhänger med i vilken mån deras arbete är integrerat i skolans verksamhet i övrigt och framför allt hur samarbetet med lärarna fungerar. På de skolor där kuratorer, psykologer och annan elevvårdspersonal tar en aktiv del i skolans verksamhet, t.ex. ingår i lärarlag, arbetar med lärarhandledning osv. känner man inte samma isolering och upplever mer tillfredsställelse med sin arbetssituation. Däremot kan arbetsbelastningen härigenom bli större. Ett skäl för att ha enheter på avstånd från skolan är att en elevvårdare som ingår i och är förankrad i en skolas sociala gemenskap kan ha svårt att hävda synpunkter och värderingar som står i strid med lärargruppens. Det kan få betydelse vid konflikter mellan elev, lärare, skolledning. Av kommunintervjuerna framgår att mer organiserad och systematiserad samverkan inte är särskilt vanlig. I finns dock exempel på flera samverkansformer. Kommunen har centrala resurser för tal, syn och hörselproblem som skolorna kan repliera på. Skoldaghemmen handleds av BUP. Det finns en tvärvetenskaplig grupp (TUT) som arbetar med barnhabilitering och specialpedagogik på länsplanet. På politisk nivå finns en samrådsgrupp mellan de tyngre nämnderna som också har en budgetresurs att satsa på angelägna projekt. En särskild tjänstemannagrupp samverkar kring barn i riskzon. Barnkliniken och skolhälsovården har ett bra samarbete eftersom läkare arbetar vissa timmar som skolläkare. Andra exempel på samverkan som framkommit vid våra kommun- besök är t.ex. Rosteriet i som går in med särskilda kulturprojekt i skolor som har problem exempelvis med stor elevfrån- varo. Det förekommer samarbete med , men det verkar i mycket bygga på personliga relationer och fungerar mer eller mindre bra beroende på inblandade tjänstemän. I finns en individ- och familjeansvarig (Ifa) i varje kommundel, vilket har öppnat en naturlig kontaktväg mellan skola och familjeomsorg. I finns ungdomsmottagningen i gymnasieskolan. Det är vanligt med träffar mellan representanter för polis, olika ungdomsenheter och skolan. Av enkäten framgår att den samordning med myndigheter och instanser utanför skolans område som i första hand förekommer handlar om överlämnandet mellan barnhälsovården och skolhälsovården. I dessa sammanhang förekommer fastställda rutiner, regelbundna träffar och olika former för samarbetsprojekt. ingår i en samarbetsgrupp, det s.k. BAS-teamet. I denna grupp ingår , en DAMP-grupp, barnhabiliteringen och den särskilda stödsektionen. Det finns härutöver också områdesgrupper inom stadsdelen med socialförvaltningen som sammankallande. I arbetar man med en liknande samverkansgrupp mellan kommunen och när det gäller barn i behov av särskilt stöd. Bagartorpsskolan i , uppger att de efter en lång inkör- ningsperiod har bra samarbete med barnhälsovården, barn- och ung- domspsykiatrin och . På i borg möts skolans psykolog och barn- och ungdomspsykiatrin regel- bundet och de har rutiner för förskoleklasser. Pildammsskolan i uppger att skolsköterskan samverkar med flyktinghälsan på en vårdcentral liksom med diabetessjuksköterskorna och barn- och ungdomspsykiatrin. Det finns sällan rutiner för samarbete vid övergången mellan grundskola och gymnasieskola. Flera skolor uppgav att det finns behov av bättre övergångar och att man arbetar med frågan. I har lärare från skolorna börjat träffas i ämnesgrupper för att föra generella diskussioner om vilka kunskaper eleverna måste ha för att klara gym- nasieskolan, så att inte kunskapsluckor från försvårar ele - vernas gymnasieskolgång. Enligt socialtjänstlagen har kommunen ansvar för att de som bor inom kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Det gäller särskilt barn och ungdom som visar tecken till ogynnsam utveckling.18 har ansvar för att i samarbete med andra samhällsorgan, främja goda miljöer i kommunen och ska ta initiativ till utredningar i vissa fall.19 Skolan har i jämförelse med andra myndigheter en särställning eftersom så gott som alla barn finns där och skolans personal träffar barnen kontinuerligt och . Skolan kan därför få en mångsidig bild av hur ett barn agerar i olika situationer och kan iaktta om och hur barnet förändras. Man kan också iaktta effekterna av skolans åtgärder för att förbättra för barnet. Alla som arbetar i skolan som får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till en underårigs skydd är skyldiga att genast anmäla detta till socialnämnden.20 Denna anmäl- ningsplikt har alla som arbetar med barn i sina yrken och det räcker således att misstanke om missförhållanden finns. En studie av och i 23 stockholms- skolor 1995–1996 visar emellertid att ett fåtal av de elever som bedömdes ha sådan problematik att de borde ha anmälts till social- tjänsten, verkligen anmäldes. var också, enligt utvärde- ringen dålig på att utnyttja skolan i utredningsarbetet och att ge feed-back på genomförda anmälningar.21 Ett projekt med 19 kommuner som arbetat med att förbättra samver- kan mellan socialtjänst, barnomsorg, skola och primärvård visar i stort samma resultat. Ungefär en tredjedel av de barn som misstänktes fara illa, anmäldes. Tre faktorer framhålls som viktiga för både tillfredsställelsen med samverkan och för personalens benägenhet att anmäla vid misstankar. Det var stöd från kommunernas ledning, gemensam fortbildning för olika yrkesgrupper samt fasta mötestider för dem som ingick i samver- kansgrupperna. Enligt saknas kunskaper hos personalen om att man som personal har skyldighet att anmäla också misstankar om att barn far illa. Man vet heller inte om att man är skyldig att upprepa sin anmälan om barnets situation inte förbättrats sedan förra anmälan. En annan förklaring lämnade en skolläkare till mig som menade att personalen inte 71§, Övriga bestämmelser. 21Sundell & Colbiörnsen, 1996:14. Hand i hand. Samhällets stöd till elever i behov med psyko-sociala behov. litar på sina iakttagelser, trots gedigna kunskaper om barn. Det resulterar ofta i en försiktig hållning och att man väntar och ser, det går nog över. Det är naturligtvis sällan lätt att fatta beslut om anmälan. Som lärare eller elevvårdare vill man inte skada samarbetet med föräldrarna, eftersom det ofta är en förutsättning för ett bra arbete för barnets bästa. I samtal med elevvårdspersonal framhålls avsaknaden av kommuni- kation med som ett hinder. De säger att det känns som att anmäla ut i tomma luften eftersom den sociala myndigheten inte bekräftar att de mottagit anmälan. Enligt min uppfattning bör social- tjänsten kunna vidimera att de tagit emot en anmälan, något som också bekräftas i förarbetet till ändring i socialtjänstlagen.22 Däremot är det viktigt att betona att feed-back i meningen kommentarer till individuella anmälningar bara kan ske om den berörda familjen är införstådd med att skola och socialtjänst informerar varandra. Det saknas alltför ofta ett förtroendefullt samarbete mellan förskola, skola och socialtjänst i kommunerna. I vissa kommuner har socialsekreterare förlagt delar av eller hela sin tjänst till arbete på skola. De flesta arbetar då med arbetsuppgifter som liknar skolkuratorernas. Skillnaden ligger alltså inte i arbetsuppgifterna utan i att de organisatorisk hör till socialförvaltningen. De fördelar som skolor nämner med denna organisation är att det gett bättre kanaler mellan de två myndigheterna. I de fall socialsekreteraren också har ansvar för myndighetsutövning dvs. för att tvångsutreda elever som går på skolan uppfattades detta som en nackdel. Det blir svårt för eleverna att känna förtroende liksom för skolpersonal att veta om den information som lämnas under t.ex. handledning kommer att användas som underlag i tvångsutredningar. Flera skolor vi besökte har ett väl fungerande samarbete med kom- munens socialtjänst. Några kommuner, t.ex. och , uppger att de samverkar med genom att en socialsekre- terare finns knuten till skolan och arbetar i samarbetsprojekt med skol- kuratorer. Vissa socialförvaltningar har hela sitt förebyggande barn- och ung- domsarbete i skolan. kommun har t.ex. i en fältassistent från kommunens socialtjänst på skolan. Hans uppgift är, liksom andra fältassistenters, att arbeta med förebyggande ungdoms- arbete och det gör han med skolan som bas och utgångspunkt eftersom alla barn finns där. Fältassistenten ingår i mobbningsteam, deltar i praktiskt skolarbete på olika sätt, har startat flick- respektive pojkgrup- per, läxläsning, musik- och teatergrupper. Arbetet har ökat samarbetet 22 /97;124. mellan skolans olika personalkategorier och lett till förtroendefulla relationer mellan skolan och . I i ingår skolsköterskorna i samma organisation som vilket innebär att de har samma verksamhetschef. Tidsbristen är det övervägande hindret för samverkan enligt de flesta vi intervjuade. För övrigt uppgavs omsättning på personal vid någon arbetsplats som en av de svårigheter man upplever i samverkan. Detta var relativt vanligt när det gällde personal vid i de kommuner vi besökte. På i menar rektor att den stora omsättningen på personal inom gör att det blir dålig åter- koppling därifrån. De önskar att en socialsekreterare fanns på skolan. Andra hinder för samverkan är att olika instanser uppfattar ansvars- gränserna olika. Kartläggningens resultat avseende dokumentation, uppföljning, utvärdering, fortbildning och handledning Dokumentation av vad man gör och vilka resultat man når i en verk- samhet, är en förutsättning för uppföljning och utvärdering och därmed även för utveckling av verksamheten. I vår enkät ställde vi en rad frågor kring hur elevvårdsarbetet dokumenteras och hur det följs upp och utvärderas. Det är svårt att få en nyanserad bild av en ofta komplicerad verklighet i enkla enkätfrågor. Vi menar att både förekomsten av och avsaknaden av mer systematiserade former för dokumentation säger ganska mycket om kommunernas och skolornas planering och organi- sation. De flesta skolor och kommuner vi besökte stod i starten för ett kva- litetsarbete inom elevvård/skolhälsovård. Därför har jag skrivit i avsnitt 12 om kvalitetsarbete och utvärdering. I avsnittet beskriver jag hur man kan arbeta med dessa frågor och visar på goda exempel som vi mött på skolor och i kommuner. Jag tydliggör också skillnaden mellan uppfölj- ning, utvärdering och kvalitetsarbete. Det finns när det gäller dokumentation i elevvårdsfrågor en bristande tradition, som kan hänga samman med sekretess- och integritetsfrågor. Eftersom elevvården ofta arbetar med barn och ungdomar i problema- tiska situationer har personalen valt att dokumentera så lite som möjligt av det man gör. har dessa frågor uppmärksammats i dis- kussionen om rättssäkerhet och integritet för barn och föräldrar liksom kring frågor om arkivering och journalföring. Vikten av att dokumentera vad man gör för att det ska vara möjligt att följa upp och utvärdera gentemot de mål man har för verksamheten har stått i fokus i diskus- sionen om hur skolan ska nå målen för kunskap och kvalitet. Flertalet kommuner uppger att de har ett för kommunen gemensamt system för dokumentation. Det gäller t.ex. alla journaler inom skol- hälsovårdens men också elevvårdares utredningsmaterial och skolornas åtgärdsprogram.