sou · GOB3113 · 2001-01-01 00:00:00 — Också public serviceföretagen bör ta sitt avtalade ansvar för information till etniska och språkliga minoriteter vilket innebär sändningar på icke svenska språk. En särskild satsning bör göras på etnisk närradio och lokal-TV. De utgör f n outnyttjade resurser i informationen till de etniska grupperna. Ansvariga myndigheter och politisk ledning rekommenderas att fördjupa sina kunskaper om hur befolkning faktiskt ser ut och ta till vara den kompetens som finns i de etniska grupperna och inom förvaltningen. Utredningen föreslår att politiska organ och myndigheter organiserar samråds- och kontaktformer med företrädare för etniska grupper. och de tre storstäderna föreslås i sina förhandlingar beakta de informationsbehov utredningen påvisat och avdela medel för att tillgodose dem. Den segregation och negativa utveckling som präglar stora delar av de icke svenska etniska grupperna motiverar främst generella insatser för att minska klyftorna mellan dem och majoritets- befolkningen. Det handlar om långsiktiga förändringar av stora delar av den nu förda politiken. En förutsättningen är att beslutsfattare inser hur befolkningsmässigt faktiskt ser ut. Utredningen föreslår att betänkandet överlämnas för beaktande till integrationsverket, , demokratiutred- ningen och de myndigheter som har ansvar för integration. Utredningen konstaterar att det finns stora och ökande behov av information på modersmål till invånare som inte behärskar svenska men att de statliga insatserna minskat. Samtliga myndigheter har ansvar för att relevant information når alla invånare. Utredningen föreslår att integrationsverket får i uppdrag att analysera behoven och framlägga förslag till en förbättrad statlig information på icke svenska språk. Utredningen rekommenderar polis- och åklagarmyndigheterna och räddningstjänsten att se över sin informationspolicy. Talesmän bör endast opartiskt förmedla sakligt underbyggda uppgifter. föreslås pröva om den tidsgräns som tillämpas för upphörande eller sänkning av bidrag är rimlig när barn dött. Utredningen rekommenderar att se över formerna för hur besked lämnas vid sådana tillfällen. De frivilliga organisationerna spelade en viktig roll för stöd och information till de drabbade men kunde sannolikt ha gjort än mer om de varit mer kända av myndigheterna och haft bättre resurser. Utredningen rekommenderar statliga, regionala och kommunala myndigheter att förstärka stödet till de etniska gruppernas organisationer och inrikta det på integrationsåtgärder. Finansiering bör ske genom de medel som avdelats för insatser i storstäderna. De etniska medierna har små resurser och arbetar helt ideellt. De spelar redan en roll för sina språkgrupper – både för de människor som inte kan svenska och för de som efterfrågar sina landsmäns syn på samhällsfrågor – men kan bli betydelsefullare. Utredningen föreslår att får i uppdrag att utreda hur en satsning kan göras på att ge de etniska medierna tekniska och ekonomiska förutsättningar för att stadigvarande fungera som förmedlare av samhällsinformation. Adekvata utbildningar bör också anordnas. Även här bör en finansiering ske via de särskilda storstadsmedlen. Utredningen föreslår att tar upp överläggningar med public serviceföretagen i syfte att åstadkomna en bredare och mer omfattande information på aktuella språk. Lista över de myndigheter och organisationer som av oss särskilt gavs möjlighet att lämna synpunkter på betänkandet Brandkatastrofen i , Drabbade – Medier – Myndigheter (SOU 1999:68) 9.Styrelsen för psykologiskt försvar 10. OÖKER, ortodoxa och österländska kyrkors ekumeniska råd SIOS, samarbetsorgan för invandrarorganisationer i 39.Bosniska Föreningen /, 41.Serbiska Kultur & Idrottsföreningen, 43.Iranska Kulturforskningens Center, 49.Syrisk Ortodoxa Församling, 50.Syrisk Ortodoxa Församling, Sedan betänkande överlämnats till vår utredning av sändes den ut till de myndigheter, organisationer m.fl. som framgår av bilaga 3. Av dessa har 22 lämnat svar; några av myndigheterna meddelade att de avstod. Från de organisationer i som representerar olika etniska och religiösa grupper inkom inte något svar. Följande svar har kommit in: Riksåklagaren (med underyttranden från i och 2:a åklagarkammaren vid denna myndigheten), (med underyttrande från i ), , Riksförsäkrings- verket, , , , , Svenska kommunför- bundet, (med underyttranden från försäkringskassorna i , , , och ), i , stads informationsdirektör, , , , till trossamfund, Trossamfundens beredskapsråd, Samar- betsorganet för invandrarorganisationer i , , Svenska tidningsutgivarna samt BOA (brandofferanhörigas förening). En generell iakttagelse är att få av svaren har kommenterat betän- kandets huvudsakliga innehåll, dvs. hur informationen sköttes av media och myndigheter och arbetsförhållandena för de medier som särskilt vänder sig till invandrare. I den mån så har skett har svaren främst kritiserat enskilda uttalanden i betänkandet eller ansett att ytterligare uppgifter borde ha getts. Det gäller bl.a. , i , , stads informationsdirektör och BOA. anser att de avsnitt i utredningen som handlar om radio är oprecisa och på en del punkter direkt felaktiga; de uppgifter som redovisas innefattar inte heller fakta som belyser radions roll vad gäller medievanorna. kritiserar det förhållandet att utredningen gjort bedömningar, särskilt när det gäller utlarmningen, utan att berörda tjänstemän har beretts tillfälle att ge sin syn. exempelvis i – påpekar att utredningen har gjort bedömningar inom områden som ligger utanför uppdraget. Från flera håll framförs kritik mot hur utredningen uppfattat sitt uppdrag och att utredningen befattat sig med frågor utan att besitta erforderliga kunskaper. invänder mot omfattningen av utredningens kontakter med bl.a. företrädare för kyrkan. konstaterar att utredningen inte nämner lagen om undersökning av olyckor eller det arbete som bedrivs av kommissionen. Detta arbete, påpekar man, inleddes praktiskt taget omgående efter katastrofen. i anser att betänkandet präglas av en om än återhållen så dock tydligt negativ inställning till myndigheten och dess arbete. I vissa svar har man tagit fasta på den oro som ligger bakom rekommendationerna i betänkandet beträffande den segregation som finns i det svenska samhället och som inte minst blottlades i samband med branden. påpekar t.ex. att många invandrares situation förvärras genom arbetslöshet etc. vilket i sin tur kan ge upphov till kommunikationsproblem. anser att det är hela samhällets ansvar, inklusive räddningstjänstens, att verka för att minska segregationen. Detta måste bl.a. färga all samhälls- planering. BOA efterlyser en gigantisk insats för att ge aktuella ungdomsgrupper lika möjligheter till utbildning och sysselsättning. , som ställer sig positiv till flera av rekommendationerna, har uppfattningen att landets kommuner i stor utsträckning redan uppmärksammat de behov utredningen pekar på. Den del av betänkandet som beskriver medias och myndigheternas information kritiseras i svaret från BOA. Bl.a. hävdas att Informations- utredningen borde ha haft ambitionen att täcka alla delar av skeendet i samband med branden och att utredningen i vissa specificerade fall bygger sina uttalanden på underlag från berörda myndigheter. I BOA:s svar sägs vidare emfatiskt att media presenterade en bild av händelsen som byggde på främlingsaspekten – dvs. att de deltagande och drabbade ungdomarna var invandrare – i stället för ett integrerande perspektiv. i anser att etermediernas rapportering från brandplatsen i inledningsskedet var både ensidig och felaktig när det gäller polismännens insatser. Vid de genomgångar som skett efteråt har enligt myndigheten medierna varit betydligt mer kritiska mot sin egen rapportering från brandplatsen än vad utredaren varit. Kritik mot enskildheter i betänkandets beskrivning av myndigheternas agerande i samband med branden finns också i svaren från 2:a åklagarkammaren vid i och stads informationsdirektör. frågar sig om utredningen satt sig in i polisens informationshantering vid särskild händelse. Utredningens rekommendation att ansvariga myndigheter och politisk ledning skall fördjupa sina kunskaper om hur befolkning faktiskt ser ut och ta tillvara den kompetens som finns i de etniska grupperna och i förvaltningen möter få gensagor från dem som kommenterat detta. Enligt bestyrks detta behov av de studier som styrelsen genomfört. Däremot anser i och i att de har tillräcklig kunskap om sammansättningen av stadens befolkning. stads informationsdirektör framhåller för sin del att kunskap om befolknings- struktur inte har något att göra med vilka grupper som skall kontaktas eller informeras eftersom de drabbade i första hand är individer. Rädd- ningstjänsten och under- stryker hur viktigt det är med en etnisk mångfald bland personalen. Att politiska organ och myndigheter organiserar samråds- och kontaktformer med företrädare för etniska grupper mottages i flertalet fall positivt av de som kommenterat förslaget. central- styrelse och till trossamfund under- stryker generellt den roll som trossamfunden kan spela för att förverkliga många av utredningens förslag. i erinrar om att det kan vara svårt att identifiera representativa företrädare inom de etniska grupperna. BOA ställer sig skeptisk eftersom sådana kontakter med nödvändighet kommer att ske med vuxna, medan behovet av dialog i stället finns med ungdomen. Rekommendationen om att och de tre storstäderna i sina förhandlingar skall beakta informationsbehoven och avdela medel härför stöds av som anser att berörda kommuner m.fl. bör ta upp krisinformationsproblematiken på sin dag- ordning. I övrigt omnämner endast ett par svar detta och då med tillstyrkande. Utredningen anser att det behövs många insatser för att minska den segregation i samhället som inte minst drabbar de icke svenska etniska grupperna och att en förutsättning för detta är att beslutsfattare inser hur befolkningsmässigt ser ut. I denna del rekommenderas att betänkandet överlämnas för beaktande till berörda myndigheter m.fl., något som i alla svar utom i ett tillstyrkande från lämnas okommenterat. Förslaget om uppdrag till att analysera informa- tionsbehovet till innevånare som inte behärskar svenska och lägga fram förslag till en förbättrad statlig information på icke svenska språk har bemötts positivt. Enligt har uppdelningen i och samt nedläggningen av skapat osäkerhet hos myndigheterna om var ansvaret för att ge grundläggande samhällsinformation till invandrare ligger. Man upplever också ett behov av ökat stöd och bättre samordning för att kunna uppfylla sitt ansvar i detta informationsavseende. anser i likhet med att regeringen bör tydliggöra myndigheternas skyldighet att informera på andra språk än svenska. Verket, som utfört viss kartläggning av behov och tillgång av sådan information, menar att varje myndighet måste ha en medveten strategi för denna uppgift. Som än viktigare anser verket dock att myndigheter, men också media, genom en medveten personalpolicy tillförsäkrar sig den nödvändiga språkliga och kulturella kompetensen. Till dem som uttalar sig positivt om denna rekommendation hör även , och . i erinrar dock om betydelsen av att personer med bristande kunskaper i svenska och samhällskunskap stimuleras att lära sig detta. En särskild rekommendation att se över informationspolicyn riktas av utredningen till polis- och åklagarmyndigheterna samt räddnings- tjänsten. Riksåklagaren, som för sin del anser att polis och åklagare i Göteborgsfallet har hanterat bl.a. informationsfrågorna på ett sätt som skulle kunna vara förebild för andra stora utredningar, framhåller de insatser som sker genom utbildning i massmedia- och informations- frågor. hänvisar i sitt svar till att myndigheten i kritiserat bedömning av polisens mediahantering och uttalar vikten av att det finns en väl genomarbetad informationsstrategi. säger sig i anslutning till översynen av räddningstjänstlagen skola verka för att bestämmelserna i denna om varning och information till allmänheten utvecklas. bemöter kritiken i betänkan- det och uttalar sin policy vara att visa största möjliga öppenhet gentemot allmänhet och media. I enstaka fall, ofta under stark press, kan det dock få till följd att ett enskilt uttalande inte är sakligt underbyggt. Något skäl att se över informationspolicyn föreligger inte enligt . Yttrandet från BOA knyter i denna del an till information från polisen i ett visst speciellt fall – rörande en omkommen flicka som inte genast hittades i lokalen – och ett i media återgivet uttalande som åklagaren påståtts ha fällt. Enligt BOA bör dessa fall inte tjäna som underlag för en rekommendation om myndigheternas information. I BOA:s yttrande upplyses jämväl om att dessa båda händelser kan komma att bli föremål för rättslig prövning. Förslaget om att de tidsgränser som gäller för olika bidrag när ett barn omkommer bör ses över har mött gillande från de få som kom- menterat förslaget, bl.a. och . Detsamma gäller förslaget om att försäkringskassorna skall se över formerna för hur besked lämnas vid sådana tillfällen. pekar även på önskvärdheten av att i vissa fall kunna lätta på sekretessen utan att på ett avgörande sätt försämra integritetsskyddet. Vidare anser man att försäkringskassorna bör ingå i de kommunala krisgrupperna. BOA anser att en rekommendation beträffande formerna för besked även bör riktas till andra myndigheter som är skyldiga att ta kontakt med anhöriga vid ett dödsfall. Att de etniska gruppernas organisationer skall få ökade bidrag – genom utnyttjande av den särskilda storstadssatsningen – tillstyrks av de som behandlat denna punkt. säger sig betrakta dessa organisationer som ytterst viktiga kanaler för information till sina grupper men påpekar också att de endast når en mindre del av sina målgrupper. Man tillstyrker förslag om ökade bidrag för media- produktion m.m. Här kan nämnas att både och till trossamfund pekar på de insatser som samfunden kan göra för en ökad integration i samhället. I förslaget om en utredning av det tekniska och ekonomiska stödet till de etniska medierna instämmer i och . hänvisar i sitt svar till att skillnaderna i mediakonsumtion mellan den infödda befolkningen och den med utländsk bakgrund är små och att de i hög utsträckning kan förklaras med skillnader i ekonomi och ålder. Den grupp som på grund av språksvårigheter inte kan ta till sig mediaproduktion på svenska är således relativt begränsad. Verket tillstyrker dock att frågan om formerna för stöd till närradio och lokal-TV utreds. föreslår att skall ta upp överläggningar med public serviceföretagen i syfte att åstad- komma en bredare och mer omfattande information på andra språk än svenska. I svaret från hävdas att de slutsatser som finns i betänkandet rörande lyssnarfrekvensen för de särskilda sändningarna på minoritetsspråk inte kan ligga till grund för utredningens förslag. Någon undersökning om denna frekvens har nämligen inte gjorts av utredaren. anser att även om utredningens slutsats att få lyssnade på dessa sändningar skulle vara riktig ligger lösningen inte i förändringar av programverksamheten utan i att finna nya former för information om existerande verksamhet. Lista över myndigheter, organisationer och enskilda personer som utredningen varit i kontakt med , , , och . , , och . , , , och . , och Bo Riddarström. Styrelsen för psykologiskt försvar , , och . (stödcentrum Centrum) (stödcentrum Nordost) (individ- och familjeomsorgen i ) Per (KAMEDO) (Trossamfundens beredskapsråd) (Samarbetsnämden för statsbidrag för tros- samfund) , och (Försvarshögskolan). och (). (FoU i Väst, ) Tuija (i ) , , , , , och (). och (Utredningen om översyn av räddningstjänstlagen m.m., Fö 1999:03). , och (Sårbarhets- och säkerhetsutredningen, Fö 1999:04). (Utredningen om radio och TV i allmänhetens tjänst, Ku 1999:08).