sou · GOB3119d3 · 2001-01-01 00:00:00 — Exempelvis visar det sig att i det fall när av gruppen påbörjar en sparsekvens så kommer endast 0,7 mil- joner personer att aktivt spara vid samma tillfälle. Då andelen är av gruppen blir det i stället så många som 3,8 miljoner personer . Figur 1: Finansiella effekter då antal nytillkomna personer är 3, 5, 8, 10, av målgruppen Av figur 1 framgår tydligt att storleken på den finansiella effekten är proportionell mot andelen initierade sparsekvenser. När andelen påbörjade sparsekvenser uppgår till blir den maximala belastningen som mest knappt 5,5 mdkr , och drygt 2,5 mdkr varaktigt. Om andelen är överstiger effekten aldrig en mdkr, och varaktigt knappt 0,4 mdkr . En ökning av andelen individer som deltar i IKS-systemet medför i princip en uppskalning av de offentlig-finansiella effekterna. Gäl- lande utvecklingen över tiden visade sig inga större förändringar uppstår. Jag skall nu visa att mönstret blir lite annorlunda vid varia- tion av spartidens längd. Beträffande den finansiella belastningen, både under inlednings- skedet och varaktigt, ligger den ungefär inom samma intervall som i fallet med olika andel påbörjade sparsekvenser. Emellertid finns det en skillnad i när belastningen uppkommer. Vid en genomsnittlig spartid kommer den maximala belastningen , och då spartiden är så lång som ligger denna belastning i stället kring . Slutsatsen jag drar av detta är att ju längre spartid desto kommer det att dröja innan IKS-systemets maxi- mala belastning på de offentliga finanserna uppkommer. Figur 2: Finansiella effekter då den genomsnittliga spartiden är 2, 3, 4, 5, 7 och 9 år Spartid och andel påbörjade sparsekvenser som den genomsnittliga spartiden antas vara längre antar jag nu att andelen påbörjade sparsekvenser är lägre. Detta är ett mycket rimligt antagande, åtminstone på lång sikt. Om så inte vore fallet skulle det för tillräckligt långa spartider, vid oförändrad andel påbörjade sparsekvenser, finnas fler aktiva sparare än personer i den grupp som kompetenssparar. Avsikten med exemplet är således att andelen aktiva sparare varaktigt skall vara i stort sett oförändrad. Resultatet visas i figur 3. Det tydligaste resultatet som framgår av detta experiment är att IKS-systemet för med sig en finansiell belastning som inte direkt beror av vare sig andelen nystartade sparsekvenser eller längden på spartiderna. Avgörande är i stället antal aktiva kompetenssparare. Med undantag för en viss stokastisk variation ligger de varaktiga finansiella effekterna omkring 1,4 mdkr . Figur 3: Finansiella effekter då den genomsnittliga spartiden är 2, 3, 4, 5, 7 och som halva målgruppen deltar aktivt i systemet Slutligen avser jag redovisa de finansiella effekterna vid föränd- ringar av sparbeloppets storlek. De genomsnittliga sparbeloppen har i detta exempel genererats . Av figur 4 står det helt klart att dessa förändringar förskjuter den finansiella belastningen vertikalt. De parallella kurvorna visar alltså att belastningen är proportionell mot storleken på det sparade beloppet. Beträffande storleken på effekterna har dessa beräkningar inte tillfört så mycket till vad vi fått reda på av de föregående exemplen. Den maximala finansiella belastningen varierar mellan 0,5 och 5,5 mdkr . Varaktigt ligger de mellan 0,3 och 3,0 mdkr . Figur 4: Finansiella effekter då det genomsnittliga årliga spar- beloppet är 2 100, 3 500, 5 600, 7 000, 8 700 och Några slutsatser som följer av dessa beräkningar är att under ett flertal varierande antagande följer kostnadsutvecklingen samma profil, dvs. en inledande finansiell belastning som i stort sett hal- veras när systemet stabiliseras. Vidare framträder en förändring av den finansiella effekten som är proportionell mot både antal per- soner i systemet och det sparade beloppet. Slutligen, långa spartider leder till att det tar för systemet att stabiliseras. Något som inte framgår av dessa beräkningar är rimligheten i gjorda antaganden. Inte heller framgår det om andra typer av anta- ganden är nödvändiga för att uppskatta de finansiella effekterna. Jag tänker mig närmast antaganden om inkomstutveckling, avkast- ning etc. 2En alternativ beräkningsmetod för uppskjuten beskattning och avkastningsskatt En alternativ metod till den i avsnitt 1 presenterade simulerings- modellen för beräkning av de finansiella effekterna är att för varje kohort räkna ut nuvärdet av alla de förväntade intäkterna och kost- naderna. Detta innebär att den beräknade finansiella effekten mäter ett beteende som inte har observerats. Metodens stora fördel ligger i användningen av en diskonteringsränta för framtida betalnings- flöden. Därmed framgår det av resultatet hur dessa flöden har vär- derats. I detta sammanhang brukar det vara lämpligt att anta att individerna och de olika delarna av den offentliga sektorn alla har samma diskonteringsränta. Förvisso har de inte tillgång till samma låne- eller sparränta, men de torde värdera framtiden likartat. Genom att studera en representativ individ kan de finansiella effekterna för varje kohort beräknas genom att helt enkelt skala upp beräkningarna med antal individer. Till detta återkommer jag vid beräkning av den offentlig-finansiella effekten. Låt oss betrakta en representativ individ som inom IKS-systemet sparar . De sparade med- len växer med en real avkastning på . Underlaget för avkastningsskatten beräknas schablonmässigt som ingående balans multiplicerad med den genomsnittliga reala statslåneräntan före- gående år, vilken här är satt till . Även den reala diskon- teringsräntan är satt till 4 procent.1 Den med inkomsten vägda genomsnittliga marginalskatten är bestämd till . Hänsyn tas således enbart till och statlig inkomstskatt, och inte till allmänna egenavgifter. Individen håller inkomsten på samma nivå såväl som för kompetensutveck- lingen, varför marginalskatten är densamma . 1 Att arbeta med nominella storheter förändrar inga av de kvalitativa resultaten i denna analys. För mer information, se exempelvis den skatteekonomiska enhetens beräknings- konventioner , . Innan jag presenterar beräkningarna för den ursprungliga model- len skall jag visa på två alternativ. Det första består i beräkning av finansiella effekter för ett kompetenssparande där skattesatsen på avkastningen är satt till , se tabell 1. Med ovan beskrivna förutsättningar följer att nuvärdet av framtida skatter på avkastning är . Nuvärdet av minskade inkomstskatter uppgår till . För de offentliga finanserna medför detta en nettobelast- ning på . Tabell 1: Kompetenssparande med en avkastnings- skattesats på Antag att individen inte hade nyttjat ovan kompetenssparande- system utan i stället sparat i en kapitalförsäkring. Den ekonomiska situation som därmed följer beskrivs av tabell 2. Avsaknaden av möjligheten till ett allmänt avdrag medför att inkomstskatten inte påverkas, varken vid insättning eller vid uttag av sparmedel. Då individen skall ha samma disponibla inkomst som i fallet med kompetenssparande begränsas det insatta belopp till . Observera att de insatta sparmedlen i detta fall är beskattade. Efter ett sparande , för vilket nuvärdet på avkastningsskatten uppgår till , finns tillgängliga på kontot. Dessa medel förfogar individen fritt över och de skall inte tas upp för ytterligare beskattning. Det viktiga resultatet som följer av denna räkneövning är att nuvärdet av de förekommande skattebetalningarna är lika stora. Med detta avses att vid kompetenssparande uppgår skatten till (= 1 022–409) vilket även är fallet vid sparande i en kapital- försäkring. Under gällande antaganden finns det således ingen offentlig-finansiell effekt kopplad till ett avdragsgillt sparande utan en kompetenspremie. Tabell 2: Sparande i kapitalförsäkring med en avkast- ningsskattesats på För att neutralitet (med avseende på den uppskjutna beskattning- en) mellan de två sparalternativen skall råda måste vissa förutsätt- ningar vara uppfyllda. En av dessa avgörande faktorer är huruvida nivån på diskonteringsräntan sammanfaller med erhållen avkast- ning. Om så är fallet kan avkastningen anses räcka till för finansie- ring av den offentliga sektorns uppkomna lånebehov. En annan avgörande faktor är nivån på skattesatsen vid insättningstillfällena och vid uttagstillfället. Om alla dessa är lika höga skapas inga inci- tament att via det avdragsgilla sparandet omfördela inkomster över tiden. Låt mig nu gå över till att visa vad som inträffar då skattesatsen för avkastningen på de sparade medlen i IKS-systemet sänks från . Inledningsvis antas inga förändringar av individens beteende följa på denna förändring. Av tabell 3 framgår att de spa- rade medlen växer snabbare till följd av den lägre skatten på avkast- ningen. Nuvärde av avkastningsskatten faller . följer en reducering av den förlorade inkomstskatten. Nuvärdet av de förlorade inkomstskatterna uppgår nu till –, i stället för –som vid en skatt på avkastningen om . Beräkning av den sammanlagda subventionen som ligger i den sänkta skattesatsen på avkastning kan göras enligt följande: (1 022– 409) – (571–229). Därmed följer att subventionen uppgår till . Experimentet visar således att en reducerad avkastnings- skattesats minskar skatterna på avkastning, men medför ökade inkomstskatter. En fråga som naturligt inställer sig är var någonstans subventionen skall bokföras. Skall förändrade skatter på avkastning och inkomst mätas var för sig? Alternativt, skall den sammanlagda förändringen av skatteflödet hänföras till den föränd- rade skattesatsen? Tabell 3: Kompetenssparande med en avkastnings- skatt på – statiskt beteende Analysen övergår nu till att även beakta förändringar i beteendet hos individen. Antag exempelvis att det utökade utrymmet resul- terar i en kortare arbetstid men en oförändrad studietid. Jag antar alltså att en mindre andel av kompetensutvecklingen förläggs . För denna situation övervältras kostnaden för den lägre avkastningsskatten på inkomstskatten. Tabell 4: Kompetenssparande med en avkastnings- skatt på – dynamiskt beteende I tabell 4 sammanfattas de förändringar som sker. I jämförelse med tabellerna 1 och 3 framgår det av tabell 4 att skatten på inkomster har återgått till den ursprungliga nivån. Storleken på subventionen som ligger i den reducerade skatten på avkastning kan enligt tidi- gare metod beräknas till (= (1 022–409) – (571–409)). Beteendeförändringen i det aktuella fallet leder alltså till att kost- naden för sänkningen av avkastningsskattesatsen ökar. Att indivi- den ändrar sitt beteende enbart med avseende , för att hålla inkomsten på en jämn nivå, är förvisso ganska osannolikt. Rimligtvis torde både det sparade beloppet och studietiden påver- kas. Notera även att då tiden för kompetensutvecklingen förlängs så ökar storleken på kompetenspremien. har en marginalskatt på använts genomgående, dvs. både vid insättning och vid uttag av sparmedel. Denna margi- nalskatt har dessutom varit oberoende av inkomsten. övergår vi till att även tillåta en marginalskatt som varierar med inkomsten. En implikation är att den genomsnittliga skatten vid insättning och vid uttag inte längre med nödvändighet sammanfaller. Betrakta en situation där den genomsnittliga skatten för det all- männa avdraget, vilket medges vid sparande, uppgår till . Antag vidare att den genomsnittliga skatten vid uttag av sparmedel endast uppgår till . Därmed följer att inkomstkatten vid uttagstillfället blir lägre än tidigare, varför motsvarande nuvärde även blir lägre. För det aktuella exemplet faller nuvärdet från -409 till -, se tabell 5. Tabell 5: Kompetenssparande med en avkastnings- skatt på – dynamiskt beteende – vid uttag Den representativa individen erhåller därmed en sammanlagd sub- vention, i termer av nuvärde, som uppgår till (= 631 – (571– 865)). Subvention inbegriper såväl effekter av uppskjuten beskatt- ning som av reducerad skatt på avkastning. En av fördelarna med att tidigare ha räknat på en representativ indi- vid är att dessa beräkningar nu kan tas som utgångspunkt för beräkning av de aggregerade finansiella effekterna2. Uppskalning kan därför göras med antalet personer som inleder en spar- sekvens. Detta antal är satt till av arbetskraften, vilket är 430 000 personer. Låt först den marginella skattesatsen på inkomst sammanfalla med den genomsnittliga skattesatsen, varför denna är oberoende av inkomsten. Nuvärdet av de offentlig-finansiella effekter som följer av att 430 000 personer påbörjar en sparsekvens med årli- ga insättningar på blir då: uppskjuten beskattning: 0,00 mdkr, subventionerad avkastningsskatt: 0,12 mdkr (= 430 000 x 271). 2 Med representativ förutsätts i detta sammanhang att individen återspeglar ett vägt genom- snitt med avseende på vikter relevanta för de offentliga finanserna. Vid beteendeförändringar stiger subventionen per individ till . Den kan antas bli fördelad enligt: uppskjuten beskattning: 0,08 mdkr, (= 430 000 x 180), subventionerad avkastningsskatt: 0,12 mdkr (= 430 000 x 271). Antag i stället att den marginella skattesatsen på inkomst är stigan- de med inkomstnivån. Nuvärdet av de offentlig-finansiella effekter som följer av att 430 000 personer påbörjar en sparsekvens med årliga insättningar på blir då: uppskjuten beskattning: 0,28 mdkr (= 430 000 x (925 - 271)), subventionerad avkastningsskatt: 0,18 mdkr. I dessa exempel uppkommer den finansiella effekten av uppskjuten beskattning som en följd av minskat arbetsutbud för dem som genomgår kompetensutveckling. I en modell av en ekonomi där detta uppvägs av att individer som inte kompetensutvecklar sig arbetar mer uppstår inte denna effekt. 3Exempel på olika individers sparande Med avsikten att tydligt illustrera vilka effekter skillnader i inkomst, sparbelopp, spartid och ränta kan ha på kompetenspre- miens storlek och behållningen på kontot redovisas i detta avsnitt några räkneexempel över olika individers sparande. Till grund för beräkningarna ligger ett antal förutsättningar och antaganden. Bland annat är alla belopp uttryckta priser. Individens nettoinkomst är beräknad utifrån skatteregler för , med undantag för den genomsnittliga kommunalskattesatsen för som är på . Nettoinkomsten antas vara oförändrad vid insättnings- och uttagstillfället, vilket innebär att ingen hänsyn tas till möjligheten att komplettera med exempelvis studiemedel. Detta antagande blir också styrande för individen kan ägna sig åt kompetensutveckling utan att för- lora i inkomst. När individen gör insättning till kompetenssparkontot får han eller hon rätt till motsvarande avdrag vilket reducerar den taxerade inkomsten. Beskattningen av det sparade beloppet skjuts därmed upp tills dess att uttag görs. I exemplen nedan har jag antagit att individen tar ut hela behållningen på kontot vid ett och samma till- fälle. Uttagna medel återförs i sin helhet till beskattning det år uttaget sker och den slutliga skatten räknas sedan ned med kompe- tenspremien, dvs. med den skattereduktion som omfattningen på kompetensutvecklingen berättigar till. Det inledande exemplet belyser hur nivån på inkomsten påverkar storleken på den uppskjutna skatten och kompetenspremien, se tabell 6. I samtliga fall sparar individen till en avkastning på . Eftersom margi- nalskatten stiger med inkomsten följer naturligt att individer med en hög inkomst skjuter en större skatt . Denna skatt erläggs sedan när medel tas ut från sparkontot. Då jag här utgår från att individen strävar efter att hålla den disponibla inkomsten jämnt fördelad över tiden antas marginalskatten vid uttagstillfället att vara på samma nivå som vid avsättningstillfället. Således förvän- tas den uppskjutna skatten betalas i sin helhet vid uttagstillfället. Tabell 6: Sparande av till en realränta på antar jag att individen tar ut hela behållningen från kontot. Antagandet om att nettoinkomsten skall vara oförändrad för kompetensutveckling innebär därmed att individer med låg inkomst kommer att kunna studera längre och därmed till- godogöra sig en högre kompetenspremie. Ett ökat sparande medför bland annat tre saker. För det första kommer storleken på den uppskjutna skatten att öka. Detta neutra- liseras förvisso av den motsvarande ökningen av skattebelastningen som sker vid uttag från sparkontot. För det andra kommer avkast- ningen, och därigenom även avkastningskatten, att öka. För det tredje kommer individen att kunna tillgodogöra sig en högre kom- petenspremie. Tabell 7: Sparande till en realränta på vid en inkomst på När sparandet är så högt som överstiger behållningen på sparkontot vad som är ett nödvändigt uttag för ett täcka upp en inkomst på . Ett dylikt sparande hade under givna förutsättningar räckt till för att jämna ut inkomsten vid en lön på . I detta exempel betraktar jag individer med samma inkomst som väljer att spara olika mycket. sparande tas hela behåll- ningen ut från kontot för kompetensutveckling. Då den disponibla inkomsten skall vara på samma nivå vid insättningstillfällena som vid uttagstillfället kommer de personer som avsatt de högsta spar- beloppen och som har mest fonderade medel också att kunna stu- dera längst och därmed tillgodogöra sig högst kompetenspremie. En längre spartid medför att en större andel av den sammanlagda skattesubventionen ges i form av reducerad skatt på avkastningen. I det aktuella exemplet har spartiden varierats från ett till . Tabell 8 visar bland annat hur mycket som finns på individens kompetenskonto vid spartidens slut. Liksom tidigare antas att indi- viden tar ut hela behållningen från kontot efter spartidens slut. Den generella slutsatsen blir att med längre spartid, och därigenom högre behållning på kompetenssparkontot, kan individen ta ut ett större belopp. Tabell 8: Sparande av till en realränta på vid en inkomst på är sparbeloppet endast , vilket möjliggör heltidsstudier Eftersom nettoinkomsten antas vara oförändrad vid insättnings- och uttagstillfället kan individen tillgodogöra sig en längre kompe- tensutveckling och därmed en högre kompetenspremie ju han eller hon har sparat. Av tabell 8 framgår bland annat att ett sparande av kan täcka ett inkomstbortfall under då spartiden sträcker sig . Detta förutsätter förvisso att individen har en inkomst på och att nettoinkomsten är densamma både vid insättning och vid uttag. Nivån på avkastningen varieras i detta exempel från . I övrigt gäller samma antaganden, dvs. sparande tas hela behållningen ut från kontot. Storleken på uttaget kommer därmed att variera bero- ende på hur hög avkastningen varit. Tabell 9: Sparande av vid en inkomst på 8 / 1 861 8 / 1 919 8 / 1 979 9 / 2 048 9 / 2 109 9 / 2 184 Genom att nettoinkomsten antas vara oförändrad för kompetensutveckling så blir också storleken på kompetenspremien beroende av hur hög avkastning individen fått på sina sparade medel. Högre avkastning på avsatta medel ökar möjligheten till längre kompetensutveckling och föranleder en högre kompetens- premie. I det exempel som redovisas i tabell 9 blir storleken på kompetenspremien större vid en avkastning på 9 pro- cent jämfört med en avkastning på . I det sista exemplet som jag valt att redovisa tänker jag mig att syf- tet för individen med sparandet är att kunna genomföra en kompe- tensutveckling . Subventionsgraden i IKS-systemet kommer att bero av individens inkomst. Jag har således valt att betrakta individer med inkomster . Resultatet presenteras i tabell 10. I alla situationer uppgår kompetenspremien till . Tabell 10: Sparande till en realränta på för att kunna genomgå kompetensutveckling Vid en årslön på är det inte möjligt att inom IKS- systemet spara ihop till kompetensutveckling på heltid med bibehållen lön. I denna situation kommer individens nettoinkomst sjunka för kompetensutvecklingen. Exemplet visar att individer med lägre inkomster inte kommer att behöva spara ett lika stort belopp som de med de högsta inkoms- terna. Av tabell 10 framgår att en individ med en lön på behöver spara ca efter skatt för att kunna vara helt ledig för kompetensutveckling under . En person med en årsinkomst på behöver spara efter skatt. IKS – individuellt kompetenssparande Ca 900 intervjuade 20–60 år Slumpvis utvalda och rikstäckande Telefonintervju under kvällstid, s.k. telefonbussar nödvändigt vidareutbilda sig hela livet för att utvecklas eller byta jobb/bransch nödvändigt vidareutbilda sig hela livet för att få behålla jobbet räcker att utbilda sig när man är ung för att behålla jobbet till pension små variationer oavsett yrke och inkomst något högre bland studerande och under 30 år något lägre bland arbetslösa, de med enbart grundskola och egenföretagare Är du intresserad av att öppna ett IKS-konto? små skillnader mellan arbetare och tjänstemän samt mellan hushållsinkomster 150 tkr – över 400 tkr högst intresse bland , kvinnor, tillfälligt anställda och arbetslösa minst intresse bland de , de med enbart grundskola och egenföretagare Hur mycket kan du tänka dig spara ? 100–/mån 500–/mån /mån eller mindre Givetvis ökar summan något med stigande hushållsinkomster men påfallande små skillnader Med hushållsinkomster mellan 150–300 tkr/år är bered- da att spara eller mer Med hushållsinkomster under 150 tkr/år är beredda att spara eller mer Av de ointresserade, varför? Inte behov av ytterligare kompetensutveckling (utöver den jag får på arbetet) Inte råd/IKS ger för lite pengar Vill ej ange skäl Skulle intresset öka om din arbetsgivare också sätter in pengar? Ja, avgörande eller öka mitt intresse Nej, påverkar inte Högre bland , kvinnor, tillfälligt anställda och arbetslösa Lägre bland de över 50 år Vilken utbildning/kompetensutveckling? Kortare eller längre kurser i specifikt ämne Praktik/pröva nytt jobb Annat eller vet ej Gymnasieutbildning efterfrågas mer av de med enbart grund- skola Specifikt ämne efterfrågas mer av högskoleutbildade och egen företagare Praktik/pröva nytt jobb efterfrågas mer av män, arbetare och arbetslösa Hur vill du utnyttja IKS-kontot? Ta ledigt för att studera på heltid Ta ledigt för att studera på deltid Heltid vanligare bland kvinnor, arbetare och tillfälligt anställ- da Deltid vanligare bland äldre och tjänstemän Fritid vanligare bland män, egenföretagare och arbetslösa Det pågår en diskussion i samhället om vidareutbildning och kompetensutveckling i arbetslivet. Vi skall nu tala ett om ett förslag som rör detta. Förslaget innebär att man får möjlighet att spara till sin egen utbildning eller kompetensutveckling, dvs. den som arbetsgivaren inte har ansvar för. Insättningarna föreslås bli skattebefriade. Istället betalar man skatt när pengarna tas ut men man får då en skatterabatt. Uttag från sparandet kan kombineras med de vanliga studiestöden. Du bestämmer själv till vilken kompetensutveckling pengarna skall användas. Vilket av följande påståenden stämmer bäst överens med din syn? Man utbildar sig när man är ung. sedan ett jobb som man borde kunna behålla Man utbildar sig när man är ung. sedan ett jobb Men det är nog klokt att utveckla och utbilda sig så att man får behålla jobbet Man utbildar sig när man är ung. sedan ett jobb Men med de snabba förändringarna på arbetsmarknaden gör man klokt I att utveckla och utbilda sig så att man kan få bättre och intressantare arbetsuppgifter eller rent av byta jobb och bransch Tveksam, vet ej Skulle Du vara intresserad eller ointresserad av att spara på ett sådant konto för att kunna skaffa dig den vidareutbildning du skulle vilja ha? Tveksam, vet ej Hur mycket skulle Du kunna tänka dig att spara ? De som svarar intresserade av att skaffa sig konto för vidareutbildning Tveksam, vet ej De som svarar ointresserade av att skaffa sig konto för vidareutbildning anser mig inte ha behov av ytterligare Om annat skäl, I så fall vilket Vilken typ av kompetensutveckling eller vidareutbildning skulle du vara intresserad av? De som svarar intresserade av att skaffa sig konto för vidareutbildning Kortare eller längre utbildning I specifikt ämne Praktik, pröva nytt job Tveksam, vet ej