sou · GOB3106d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Utlänning är valbar till uppdrag som medborgarvittne endast om han eller hon är folkbokförd i (se avsnitt 6.15.7). Kravet folkbokföring innebär att såväl medborgare från länder inom EU, och som övriga utlänningar, måste ha varit bosatta i för att de skall vara valbara till uppdrag som medborgarvittnen. I förarbetena till lagen (1981:324) om medborgarvittnen (prop. 1980/81:13) uttalade det föredragande statsrådet (s. 137 f) att bl.a. med hänsyn till att även invandrare berörs av polisverksamheten i dess olika former bedömde han det som mindre lämpligt att föreskriva ett förbud mot att utlänning väljs till medborgarvittne. I huvudsaklig överens- stämmelse med vad som gäller för valbarhet till kommunfullmäktige och andra kommunala organ föreskrevs i stället att den som inte är svensk medborgare vid valtillfället skall vara kyrkobokförd i riket . Kopplingen till valbarhetsreglerna är endast indirekt eftersom lagen om medborgarvittnen inte hänvisar till bestämmelserna om valbarhet till kommunala förtroendeuppdrag, utan innehåller en uttrycklig treårsregel. Syftet med bestämmelsen i lagen om medborgarvittnen var dock att villkoren för valbarhet till uppdrag som medborgarvittne i princip skulle överensstämma med villkoren för valbarhet till kommunala förtroendeuppdrag. Vi anser att en koppling till vad som gäller för valbarhet till kommunala förtroendeuppdrag bör finnas även . I avsnitt 10.3 föreslår vi att treårsregeln slopas och samtliga utlänningar ges rösträtt vid de kommunala valen om de är folkbokförda i kommunen. Vi föreslår därför även att det särskilda kravet på 390 Offentliga anställningar och uppdrag utlänningar - att de skall ha varit folkbokförda i - tas bort från lagen om medborgarvittnen. 11.17.6Ledamöter i styrelsen för allmän försäkringskassa och i socialförsäkringsnämnd Kommitténs bedömning: Särbehandlingen av utlänningar som inte är medborgare i EU/kommer med automatik att upphöra när treårsregeln tas bort. Som framgår av avsnitt 6.15.8 är de allmänna försäkringskassorna från staten fristående offentligrättsliga organ som vid myndighetsutövning betraktas som förvaltningsmyndigheter. Verksamheten i de allmänna försäkringskassorna finansieras med statliga anslag. Vi bedömer därför att uppdrag som ledamot i allmän försäkringskassa hör hemma i kategorin offentligt uppdrag. Detta vinner stöd bl.a. av att anställda hos de allmänna försäkringskassorna faller in under lagen om offentlig anställning. är en integrerad del av organisation. beslut i för- säkringsärenden fattas antingen av en tjänsteman hos kassan eller av en socialförsäkringsnämnd. Ledamöterna i nämnden liksom tjänste- männen fattar beslut i namn där handläggningen inklusive beslutsfattandet i enskilda ärenden utgör myndighetsutövning (se avsnitt 6.15.8). Vi bedömer därför att även uppdrag som ledamot i socialförsäkringsnämnd hör hemma i kategorin offentligt uppdrag. Endast den som har rösträtt vid val till kommunfullmäktige och är folkbokförd inom den allmänna respektive social- försäkringsnämnds verksamhetsområde får utses till styrelseledamot. I avsnitt 10.3 föreslår vi att treårsregeln slopas och samtliga utlänningar ges rösträtt vid de kommunala valen om de är folkbokförda i kommunen. Ett slopande av treårsregeln får direkt effekt även för upp- drag som ledamot i allmän försäkringskassa eller i socialförsäkrings- nämnd. Särbehandlingen av utlänningar som inte är medborgare i EU/kommer med automatik att upphöra när treårsregeln tas bort. Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen 391 12Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen Kommitténs förslag: Kravet på svenskt medborgarskap eller medborgarskap inom EU eller EES för antagning till ledamot i avskaffas. För att få utöva verksamhet som och använda beteckningen advokat krävs att man är ledamot av . Till ledamot av får endast den antas som är svensk medborgare eller medborgare i en annan stat inom EU eller EES och har hemvist i eller inom EU/EES. får i enskilda fall medge undantag från dessa antagningskrav (se avsnitt 7.2). Kravet på svenskt medborgarskap som huvudregel har motiveras bl.a. med den centrala roll som advokaterna spelar inom det svenska rättsväsendet (prop. 1985/86:7 s. 25). infördes särskilda regler för nordiska advokater och året efter den nuvarande regeln om advokater som är medborgare i land inom EES. Frågan om medborgarskapskravet behandlades då av regeringen i prop. 1992/93:64 (s. 39). Mot att helt avskaffa medborgar- skapskravet talade enligt departementschefen advokaternas centrala roll i rättsväsendet. Vidare, uttalade departementschefen, är det en fördel om principen om reciprocitet (ömsesidighet) kan upprätthållas, dvs. medborgarskapskravet bör inte tas bort i med mindre vi har garantier för att en svensk advokat inte möts av ett medborgar- skapskrav i det andra landet. Även det förhållandet att advokat- samfundets styrelse har möjlighet att lämna dispens från kravet vägdes in i bedömningen. Vid den senaste ändringen av regler om advokater (prop. 1998/99:108) berördes inte frågan om möjlighet för utlänningar som inte är medborgare i EU eller EES att antas som ledamot i . har i skrivelse med följande motivering anfört att det enligt samfundets bedömning saknas tillräckliga skäl att 392 Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen Regeln har skapats i klienternas intresse, men enligt uppfattning är den lämplighets- prövning som görs i inträdesärendena tillräcklig för att säkra kravet på hög kvalitet hos advokaterna. Klienten kan ju rimligen inte ha några synpunkter på medborgarskap, så länge advokaten kvalitativt och etiskt motsvarar de mycket högt ställda krav som föreligger. En utländsk sökande kommer i ett system där medborgarskapskravet är slopat alltjämt att ha bevisbördan för att hon eller han är lämplig. Detta gäller exempelvis språkkunskaper, kunskaper om gällande rätt, kunskaper om hur det svenska samhället fungerar osv. Vid en internationell jämförelse ter sig alltmer ensamt om att upprätthålla kravet på medborgarskap för advokater. Som exempel på länder där kravet fortfarande upprätthålls kan nämnas och . Advokat- samfundets möjlighet att medge dispens från medborgarskapskravet synes ha utnyttjats mycket sällan. I modern tid har dispens sökts och medgetts i endast ett fall.1 Medborgarskapskravet, såvitt gäller svenskt medborgarskap, kan sägas syfta till att tillgodose det berättigade intresset av erforderliga insikter i svenska förhållanden. Man kan dock fråga sig om kravet är lämpligt eller ens nödvändigt för att tillgodose detta intresse. När det gäller EU/EES-medborgare saknas garantier för sådana insikter. Det föreligger således en omotiverad särbehandling mellan olika kategorier av utlänningar i detta avseende. Det finns dessutom skäl att anta att många utlänningar har goda insikter i svenska förhållanden. Ett exempel på detta är utlänningar som bott länge i men valt att behålla sitt utländska medborgarskap. Advokaternas kvaliteter i olika avseenden har stor betydelse för det allmänna förtroendet för rättsväsendet. Innehavare av domar- och åklagartjänster måste nu och, enligt vår bedömning i detta betänkande, även i fortsättningen vara svenska medborgare. Detta saknar inte betydelse när man bedömer frågan om även advokater som regel skall behöva vara medborgare i eller EU/EES. Vi anser emellertid sammantaget - med hänsyn till vad som sagts och till vad anfört, framförallt att klienten inte rimligen kan ha några synpunkter på medborgarskap så länge advokaten kvalitativt och etiskt motsvarar de mycket högt ställda krav som föreligger - att medborgarskapskravet inte är sakligt motiverat. Vi föreslår därför att det avskaffas. De krav som i övrigt ställs för antagning till ledamot i utesluter att andra personer än sådana som förvärvat goda insikter i svenska samhällsförhållanden kommer i fråga som advokater. 1 Skrivelse från . Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen 393 Till offentlig försvarare skall enligt 21 kap. 5 § (RB) förordnas advokat som finnes lämplig därtill. Föreligger särskilda skäl får emellertid annan lämplig person som avlagt för behörighet till domarämbete föreskrivna kunskapsprov förordnas till offentlig försvarare. Företrädesvis bör anlitas någon som vid rätten brukas som rättegångsombud. Beträffande rättegångsombud föreskrivs i 12 kap. 2 § RB att som ombud får inte brukas annan än den som rätten med hänsyn till redbarhet, insikter och tidigare verksamhet finner lämplig att vara ombud i målet. Ombudet skall behärska svenska språket. Vidare skall ombudet ha hemvist i eller i en annan stat inom EES. Även annan får dock brukas såsom ombud, om rätten med hänsyn till omständigheterna finner det lämpligen kunna ske. Det finns således inte något ovillkorligt krav på att offentlig försvarare skall vara svensk medborgare. Praxis är dock restriktiv när det gäller att förordna annan än advokat till offentlig försvarare. Genom vårt förslag öppnas detta område upp för utlänningar. Det bör dock erinras om att regeln i 21 kap. 3 § RB2 om att utländsk medborgare eller den som har hemvist utom riket inte får vara försvarare om det med hänsyn till rikets säkerhet är olämpligt, alltjämt kommer att gälla. 12.2Nyttjanderätt till vissa staten tillhöriga Kommitténs förslag: Medborgarskapskravet i kungörelsen (1910:72 s. 1) angående grunder för förvaltningen av vissa kronan tillhöriga tas bort. När (numera AB3) inrättades var ett av skälen till detta att det ansågs önskvärt att den staten tillhöriga fallhöjden byggdes ut i statens regi. Det konstaterades dock att staten inte skulle ha möjlighet att bygga ut all denna fallhöjd i önskvärd takt. Maj:t utfärdade därför, med , kungörelsen (1910:72 s. 1) angående grunder för förvaltningen av vissa kronan tillhöriga . Enligt kungörelsen kan som förvaltas av upplåtas på arrende eller med vatten- fallsrätt (2 §). Vattenfallsrätt får inte utan Kungl. Maj:ts (dvs. numera regeringens) tillstånd upplåtas eller överlåtas till annan än i 2Bestämmelsen tar främst sikte på mål enligt 19 och 22 kap. BrB, dvs. brott mot rikets säkerhet respektive landsförräderi m.m. 3År 1992 ombildades från statligt verk till aktiebolag. 394 Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen bosatt svensk medborgare eller handelsbolag, vars samtliga medlemmar är svenska medborgare, bosatta här i riket, eller aktiebolag, vars bolagsordning bl.a. föreskriver att aktie utan Kungl. Maj:ts tillstånd får tecknas eller överlåtas till andra än i bosatta svenska medborgare (20 §). Från har upplysts att frågan om kungörelsens upphävande aktualiserades /87 i samband med att förordningen (1915:187) angående grunder för upplåtelse av vissa kronan tillhöriga och strömfall upphävdes.4 rådde det osäkerhet om vad som skulle hända om kungörelsen upphävdes. Man lät den därför vara kvar. Det är enligt departementet möjligt att det fortfarande finns rättigheter som grundar sig på kungörelsen. Några nya upplåtelser är däremot enligt departementet inte aktuella. Kravet på svenskt medborgarskap för vattenfallsrätt synes uppenbart otidsenligt. Exempelvis har utlänningar som är bosatta i numera samma rätt som svenska medborgare att förvärva fast egendom.5 Kravet på svenskt medborgarskap är enligt vår mening inte sakligt grundat och bör därför tas bort. 12.3Befälhavare på handelsfartyg m.m. Kommitténs bedömning: Kravet på att befälhavare på ett handelsfartyg och på ett fiskefartyg med en bruttodräktighet av skall vara svensk medborgare är med hänsyn bl.a. till säkerheten under krigsförhållanden sakligt motiverat. Någon ändring föreslås därför inte. Vad anfört om uppfyllandet av artikel 5 Génèvekonvention om det fria havet (se avsnitt 7.4) talar med styrka för att medborgarskapskravet behålls. Ett annat tungt vägande motiv för medborgarskapskravet är säkerheten under krigsförhållanden. Utifrån tillgängligt utredningsmaterial finns det inte anledning till annan bedömning än den som gjorts av befälsmannautredningen (SOU 1978:21), (SOU 1987:27) och . Således är kravet på att befälhavare på ett handelsfartyg och på ett 1986/87:87. 5Se prop 1998/99:126 och 1 § i den upphävda lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom. Enligt lagen gällde att den som var fast bosatt i var jämställd med svensk medborgare och inte behövde tillstånd. I detta sammanhang saknade således medborgarskapet betydelse. Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen 395 fiskefartyg med en bruttodräktighet av , skall vara svensk medborgare sakligt motiverat och bör behållas. 12.4Bistånd vid vistelse utomlands Kommitténs bedömning: Regeringen lade fram direktiv till en total översyn av lagen (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. En parlamentariskt sammansatt kommitté skall bl.a. överväga behovet av tillfälligt stöd som utländska medborgare med permanent uppehållstillstånd i kan ha. Mot denna bakgrund har vi inte sett skäl att överväga de bestämmelser lag som omfattas av vårt uppdrag. Som framgår av avsnitt 7.5 tillåts, enligt folkrättsliga regler, en stat som regel att intervenera i annat land endast till förmån för egna medborgare. Enligt uppgift från UD likställs utländska medborgare som har permanent uppehållstillstånd samt är bosatta i med svenska medborgare när det gäller bistånd enligt lagen (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. En förutsättning för att bistånd skall kunna komma i fråga är att den sökande inte vistas i ett land till vilket han eller hon har nära anknytning. Med detta avses t.ex. att den sökande har anhöriga som är bosatta där eller att han eller hon också är eller har varit medborgare i vistelselandet. Sådana personer får normalt anses ha möjligheter att på egen hand reda upp sin situation med hjälp av anhöriga eller landets myndigheter (se avsnitt 7.5).6 Denna praxis överensstämmer med folkrättsliga principer. Vi har inte sett några motiv att ifrågasätta dessa principer. Vidare lade regeringen fram direktiv (dir. 2000:42) till en total översyn av lag. En parlamentariskt sammansatt kommitté skall utreda och lämna förslag på vilket stöd - genom ekonomiskt bistånd eller på annat sätt - staten genom sina utlandsmyndigheter skall ge svenska medborgare som befinner sig i utlandet. Kommittén skall vidare bl.a. överväga såväl svenska medborgares grad av anknytning till - medborgare som exempelvis har emigrerat - som behovet av tillfälligt stöd till utländska medborgare med permanent uppehållstillstånd i kan ha. Mot denna bakgrund har vi inte sett skäl att överväga de bestämmelser i lagen om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i 6 Jfr diskussionen kring dubbelt medborgarskap och möjligheterna att ge konsulärt bistånd i prop. 1999/2000:147, s. 21. 396 Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen utlandet m.m. som ligger inom ramen för vårt uppdrag. Frågan kommer att övervägas en den berörda parlamentariska kommittén. Kommitténs bedömning: Kravet på att endast svenskt medborgare kan bli föremål för beslut om fastställelse av könstillhörighet, är sakligt motiverat. Någon ändring föreslås därför inte. Som framgår av avsnitt 7.8 får fastställelse att en person tillhör det andra könet, meddelas endast för ogift svensk medborgare. I motiven (prop. 1972:6) uttalade föredragande statsrådet (s. 52) att han i likhet med de sakkunniga ansåg att lagen i princip bör vara tillämplig endast på svenska medborgare eftersom det måste anses högst osäkert om ett i meddelat beslut om fastställelse enligt lagen av könstillhörig- heten för en utländsk medborgare skulle accepteras i utlänningens hemland. I och för sig skulle det, enligt statsrådet (s. 52), kunna övervägas att låta statslösa personer och politiska flyktingar få möjlighet till fastställelse enligt lagen, åtminstone efter viss tids bosättning här i landet. Enligt hans mening saknades det emellertid anledning att i förevarande hänseende bereda dessa grupper en förmån- ligare ställning än andra utlänningar. Det har vi haft till förfogande inte varit möjligt att undersöka frågan ur ett internationellt perspektiv. En del talar för att situationen inte förändrats i något större avseende. Det torde fortfarande vara högst osäkert om ett i meddelat beslut om fastställelse enligt lagen av könstillhörigheten för en utlänning skulle accepteras i dennes hemland. En jämförelse kan göras med lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap (se avsnitt 12.9) där det finns ett annat krav på anknytning till för den som inte är medborgare i , , , eller ; en av partnerna skall ha hemvist här i landet . De rättsliga konsekvenserna av att registrera ett partnerskap är dock av helt annan karaktär än följderna av ett byte av könstillhörighet; ett byte av officiell identitet. I praktiken torde fastställelse av könstillhörighet vara oåterkallelig. Bortsett från möjligheten att få en omprövning till stånd genom resning eller annat extraordinärt rättsmedel bör det som regel vara uteslutet att återgå till den ursprungliga könstillhörigheten. Detta medan registrering av partnerskap med tillämpning av äktenskaps- balkens regler om äktenskapsskillnad kan upplösas av domstol. Enligt vår bedömning är den särbehandling som föreligger sakligt motiverad av de skäl som ovan anförts. Lagen bör således i princip vara tillämplig Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen 397 endast på svenska medborgare, eftersom det måste anses högst osäkert om ett i meddelat beslut om fastställelse enligt lagen av köns- tillhörigheten för en utländsk medborgare skulle accepteras i utlänningens hemland. 12.6Kostnadsansvar för delgivning av handlingar i utlandet Kommitténs förslag: Kravet på svenskt medborgarskap i kungörelsen (1933:618) angående biträde av för delgivning av handlingar i utlandet tas bort. Kungörelsen (1933:618) angående biträde av för delgivning av handlingar i utlandet, behandlas i avsnitt 7.9. Kungörelsen innehåller bl.a. en regel som innebär att utlänningar särbehandlas i ett avseende; kungörelsen ställer krav på att eventuell borgen skall tecknas av två vederhäftiga inom riket bosatta svenska medborgare. Enligt uppgift från det departement som före var ansvarigt - UD - tillämpades kravet inte längre. Redan denna omständighet talar för att kravet på svenskt medborgarskap tas bort. Enligt UD kan motivet bakom regeln vara problem med verkställighet och indrivning. Detta argument torde inte vara hållbart. Enligt vår bedömning finns det numera inte några sakliga skäl som motiverar att kravet på svenskt medborgarskap behålls. Vi föreslår därför att kravet på svenskt medborgarskap tas bort från kungörelsen. 12.7Ledamöter i allmänningstyrelse m.m. Kommitténs förslag: Kravet på svenskt medborgarskap i lagen (1952:166) om häradsallmänningar och lagen (1952:167) om allmän- ningsskogar i och tas bort. Det saknas motiv till kravet på svenskt medborgarskap för ledamöter i allmänningsstyrelse enligt lagen (1952:166) om häradsallmänningar respektive ledamöter i allmänningsstyrelse eller ekonominämnd enligt lagen (1952:167) om allmänningsskogar i och (se avsnitt 7.10). Häradsallmänning tillhör ägarna av de fastigheter inom häradet vilka är satta i mantal eller med vilka, enligt vad vid fastighetsbildning 398 Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen bestämts, är förenad med rätt till delaktighet i allmänningen. Allmänningsskog tillhör ägarna av de fastigheter för vilken skogen vid storskifte eller avvittring blivit avsatt eller med vilka, enligt vad vid fastighetsbildning bestämts, är förenad med rätt till delaktighet i skogen. Delaktighet i häradsallmänning respektive allmänningsskog följer således med äganderätten till fastigheten. Regler om kontroll av utländskt inflytande över mark och naturtillgångar har funnits i . Före krävdes som regel förvärvstillstånd för att utlänningar skulle få köpa fast egendom.7 är utlänningar likställda med svenska medborgare när det gäller rätten att förvärva fast egendom. Detta innebär att det inte finns några hinder mot att utlänning med hemvist här i riket äger fastighet som har delaktighet i häradsallmänning respektive allmänningsskog. Det finns visserligen inget krav på att styrelseledamot äger fast egendom som berörs av häradsallmänning/allmänningsskog. Det torde dock vara motiverat att den som äger berörd fast egendom också har möjlighet att delta i styrelsen. Med utgångspunkt från vad som sagts torde det inte finnas sakliga skäl som motiverar att utlänning är utesluten från möjligheten att som ledamot delta i styrelsen. Vi föreslår att kravet på svenskt medborgarskap i de båda lagarna tas bort. Kommitténs förslag: Medborgarskapskravet i lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled tas bort. I lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled föreskrivs att i all- männa flottleder har var och en rätt att flotta. Den allmänna flottningen ombesörjs av flottningsföreningar. För flottningsförening skall finnas en styrelse (flottningsstyrelse). Till styrelseledamot får utses annan person än flottande och som är här i riket bosatt svensk medborgare, om inte regeringen för särskilt fall medger undantag (se avsnitt 7.11). Från har upplysts att lagen aktualiserades i sam- band med arbetet med . I Lagrådet väcktes frågan om det fanns någon anledning att ha kvar lagen. Det fanns emellertid ingen utredning huruvida lagen var relevant, varför den fick stå kvar. Flott- lederna utnyttjades tidigare för vattentransport av timmer. 7 Se 1 § lagen (1982:618) om utländska förvärv av fast egendom m.m., jfr 3 § lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m.m. SOU 2000:106 Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen 399 enligt departementet inte uteslutas att det finns någon lokal flottningsförening kvar . Kravet på svenskt medborgarskap för ledamotskap i flottnings- styrelse synes otidsenligt. Kravet på svenskt medborgar- skap är enligt vår mening inte sakligt grundat och bör därför tas bort. Kommitténs bedömning: Kravet på antingen visst medborgarskap eller hemvist för en av partnerna som önskar registrera partnerskap enligt lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap är sakligt motiverat. Någon ändring föreslås därför inte. I lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap finns ett krav på anknytning till för den som inte är medborgare i , , , eller ; en av partnerna skall ha hemvist här i landet (1 kap. 2 §). Anknytningskravet mjukades upp genom en lagändring som trädde i kraft . Regeringen uttalade i motiven (prop. 1999/2000:77) att det liksom bör finnas ett anknytningskrav i partnerskapslagen som skiljer ut dem som typiskt sett inte har sin framtid i . Detta eftersom ett svenskt partnerskap som regel inte medför några rättsverkningar eller endast begränsade rättsverkningar i stater som saknar partnerskap (s. 8). Regeringen ansåg att det borde vara tillräckligt att en av partnerna uppfyller krav hemvist och att en sådan utformning av anknytningsvillkoren inte kan anses komma i konflikt med intresset av nordisk rättslikhet. Regeringen uppgav vidare att frågan om ytterligare uppmjukning av anknytningsvillkoren kommer att beredas bl.a. i samråd med de andra nordiska länderna och att regeringen avser att återkomma till i frågan (s. 9). Mot bakgrund av vad som sagts är det vår uppfattning att kravet hemvist är sakligt motiverat. 400 Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen Kommitténs bedömning: Reglerna om att automatiska namnförvärv i namnlagen (1982:670) inte gäller för andra utlänningar än medborgare i , eller är sakligt motiverade. Någon ändring föreslås därför inte. Som framgår av avsnitt 7.13 gäller namnlagens samtliga bestämmelser inte fullt ut på andra utlänningar än de som är medborgare i , eller . Reglerna om de automatiska namnförvärven - t.ex. att barn till föräldrar med gemensamt efternamn förvärvar det namnet vid födelsen - gäller inte för övriga utlänningar. Föräldrarna får i stället anmäla eller ansöka om registrering av visst namn. Detta har sin förklaring i att många kulturer har helt andra traditioner t.ex. när det gäller vilket efternamn ett nyfött barn skall erhålla.