sou · GOB388d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Två medlemmar blev anklagade för våldtäkt på två tonårs- flickor. På grund av att bevisen ansågs otillräckliga väcktes aldrig något åtal, men anmälan fick stort genomslag i tidningar, radio och TV. Upp- märksamheten ledde till att den kaliforniske delstatssenatorn öppet fördömde Hells och begärde att statsåklagarämbetet skulle göra en utredning av klubben. Rapporten - som av de flesta anses starkt överdriven - gav en skrämmande bild av invasioner i småstäder, krogslagsmål och gängvåldtäkter.2 Den ledde till att uppmärksamheten kring klubben blev än större och medförde också att betydligt större resur- ser avsattes till att bekämpa Hells och andra mc-gäng. Ungefär började medlemmar i att umgås med personer inom hippierörelsen. Härigenom skapades grunden till ett nytt, ganska romantiserat avsnitt i bikermytologin, som bl.a. kom till uttryck i . Medlemmarna i Hells kom via hippierörelsen i kontakt med olika narkotiska preparat och gav sig också in på handel med droger. Alliansen mellan de båda grupperna var emellertid ganska bräcklig; medan medlemmarna i Hells var starkt patriotiska var hippierörelsen närmast kosmopolitisk och bl.a. starkt kritisk till engagemang i . När Hells började ge sig på Viet- namdemonstrationer upphörde kontakterna. Den uppmärksamhet som Hells fick medförde en enorm tillströmning av nya medlemmar. Då börja- de den stora expansionen, som innebar att Hells - och även andra mc-gäng - fick nya avdelningar över hela och sedan också i andra delar av världen. finns Hells Angels-klubbar i ett 20-tal länder, däri- bland , , och . Totalt finns ca 130 klubbar, varav närmare 50 i USA.3 Vid sidan av Hells finns tre andra stora outlaw-klubbar. De har alla sitt ursprung i och har vuxit fram i skuggan av Hells . , ungefär som Hells började expandera från den , bildades Bandidos i . De två övriga är Out- laws med ursprung i och Pagans med ursprung i . Bandidos har liksom Hells avdelningar i många andra länder (däribland de nordiska), medan Outlaws och Pagans finns huvudsakligen i och . har dock även Outlaws börjat etablera sig i . Outlaw-klubbarna skiljer sig från andra mc-klubbar på flera sätt. Den vä- sentligaste skillnaden ligger kanske i den s.k. outlaw-mentaliteten. 2En mer nyanserad - om än något romantiserad - skildring finner man i frilans- journalisten klassiska bok - a strange and terrible saga (1966). 3Information om de olika klubbarna världen över kan erhållas på Internet via Hells internationella hemsida . vara en outlaw innebär att man står utanför samhället. Det innebär inte att man ser sig som kriminell, utan snarare som fredlös. Att vara fredlös för- knippas av en outlaw med positiva myter om kända fredlösa i historien men också med utsatthet. Många outlaws upplever sig som utsatta för för- följelse från polisen och andra myndigheter. Efter händelserna i Hollister uttalade sig ordföranden i om skillnaden mellan outlaw-klubbarna och andra motorcykelklubbar. Han sa att av alla motorcyklister är hederliga och laglydiga medborgare. Kvar blev en procent, de som inte var anständiga och som skämde ut andra motorcyklister. De utpekade tog tillfället i akt och börja- de själva kalla sig enprocentare, en beteckning som fortfarande används och skall ses som liktydig med outlaw. Med mycket få undantag tillåter inte mc-gängen kvinnor som medlem- mar. Det är således fråga om en utpräglat manlig värld med manliga ideal. Ett av dessa ideal är - ett slags musketörsideal vars slogan är en för alla, alla för en. Den enskilde medlemmen förväntas vara obrotts- ligt lojal mot klubben och dess övriga medlemmar och förväntar sig själv samma lojalitet tillbaka. Medlemmarna kallar också ofta varandra för brö- der. I ännu högre grad än i den vanliga motorcykelklubben står motorcykeln i centrum i outlaw-klubbarna. Den är det mest centrala objektet i den kul- tur bikern tillhör och är en väsentlig del i bikerns liv och identitet. Med- lemmar i Hells (och även i Bandidos) får i princip köra endast . När Hells växte skapade de egna traditioner, som senare blivit typiska mc-traditioner. En viktig sådan tradition är att arran- gera s.k. runs eller mc-träffar. åker medlemmar i klubben i en lång karavan för att tillsammans med andra klubbar fira nå- gon större högtid eller kanske titta på mc-tävlingar. Dessa runs pågår gärna i och är ofta förenade med ett rätt intensivt festande. Outlaw-kulturen omfattar enligt många beskrivningar ett relativt omfat- tande bruk av alkohol och droger och även en fri syn på sex. Många kallar kulturen för hedonistisk, en kultur där man får fritt utlopp för sina behov, lustar och drifter. Gatu- och gängkulturer har använt sig av klädkoder, färger, tatueringar och andra symboler för att markera identitet. Så har även mc- gängen sina speciella symboler. Den viktigaste symbolen i dessa gäng är ryggmärket, som sys fast på västen. På märket finns inte bara klubbens namn, logotyp och färger utan också information om bl.a. vilket territori- um som klubben betraktar som sitt och vilken position inom klubbens hie- rarki som medlemmen har. Detta teckensystem är det samma världen över och innebär t.ex. att medlemmar i ryggmärkesklubbar över hela världen kan avläsa en svensk bikers klubbtillhörighet och vilken ställning bikern har i klubben. Västen och ryggmärket betraktas närmast som heliga och konflikter mellan olika klubbar handlar inte sällan om rätten att använda färger, mo- tiv, namn och ortsangivelser. När en klubb tagit ett motiv, ett namn eller en färgkombination kan ingen annan klubb använda samma eller liknande kännetecken utan att det uppstår strid om rättigheterna. I och i vissa andra tätt befolkande länder annonserar ofta nyetablerade bikergäng i pressen för att tala om vilket namn och andra kännetecken man tänker använda. Klubbar som har invändningar får sedan höra av sig till den nya klubben. Mellan de olika Hells Angels-klubbarna finns, såvitt man vet, ingen for- mell hierarki utan dessa är i princip självstyrande (jfr dock vad som i av- snitt 2.3 sagts om antagande av nya avdelningar). Vid möten mellan klub- bar på nationell eller internationell nivå har därför varje klubbpresident lika mycket att säga till om. Sådana möten har närmast karaktären av sam- råd utan något formellt beslutsfattande. Det finns således inga nationella eller internationella presidenter inom Hells , i vart fall inte formellt. I Bandidos struktur finns däremot, enligt uppgift, över klubbpresidenterna tre nationella presidenter (över , och ) och högst upp en internationell president. Varje Hells kännetecknas av en hierarkiskt uppbyggd organisation som närmast har karaktären av ett brödraskap. I varje klubb finns en president, en vicepresident, en sekreterare, en kassör, en sergeant-at-arms4 samt ett antal övriga fullvärdiga medlemmar. Antalet fullvärdiga medlemmar i varje klubb är inte särskilt stort; i de svenska klubbarna finns mellan tio och femton sådana medlemmar. Beslut som gäller klubbens verksamhet fattas av medlemmarna gemensamt vid åter- kommande möten, i kallade church. Upptagning i klubben följer särskilda regler. Dessa regler är inte speci- fika för just Hells utan tillämpas i princip av alla ryggmärkesklub- bar. En förutsättning för att komma in i klubben är att man känner någon som redan är knuten till klubben. är man hangaround och skall visa för klubben hur seriös och tillgiven man är 4 Det har hävdats att detta skulle vara en närmast militär titel med betydelsen va- penchef. Titeln är emellertid hämtad ur heraldiken och avser egentligen den person som ansvarar för att reglerna om ryggmärkenas utseende, etc. följs (se avsnitt 2.4). Man har då ingen rösträtt men är ålagd att utföra olika mindre attraktiva arbetsuppgifter. kan man sedan bli - en sorts provmedlem - för att eventuellt bli upptagen som fullvärdig medlem. Bandidos har dessutom en extra nivå, mellan hangarounds och , kallad probationaries. Det är möjligt för en medlem i ett mc-gäng att lämna klubben. Förutsatt att medlemmen inte står i skuld till klubben eller har misskött sig på något annat sätt, kan han få tillåtelse att lämna klubben i good standing. Det är inte helt ovanligt att medlemmar som bildat familj på detta sätt ges tillåtel- se att lämna klubben. En medlem som på något sätt kommit i onåd hos klubben kan bli utesluten i bad standing. En sådan uteslutning kan ibland ta sig ganska dramatiska former; förutom att medlemmen kan tvingas lämna ifrån sig alla sina ägodelar är det inte ovanligt att han utsätts för fysiskt våld.5 dök en ny typ av motorcykelåkare - skinnknuttar - upp i . Det var unga män i vadderade skinnkläder, stövlar, skarf och vegamössa. Skinnknuttarna var - i vart fall till en början - inte organi- serade i klubbar, utan de gäng som fanns var ofta ganska flyktiga konstel- lationer bestående av flera mindre grupperingar. Man träffades vid stadens torg eller på något kafé för att se om något var på gång. åkte man iväg för att titta på mc-tävlingar och träffade då knuttar från andra delar av landet. Ett populärt evenemang var Hedemora-loppet, även kallat skinnknuttens . kom de första till Sveri- ge och mest omtalad blev . Genom filmerna blev svenska motorcykelåkare bekanta med den choppade motorcykeln. I syfte att väcka uppseende anlade man en så tuff, oborstad och vild stil som möjligt. En spektakulär klädstil började breda ut sig: afghan- eller fårskinnsvästar eller gamla pälsar (företrädesvis armémodell). började också de första chopper-klubbarna dyka upp i . Tidiga klubbar var Outlaws från och från . De svenska klubbarna kom emellertid inte att på samma sätt som de amerikanska gängen ställa sig utanför samhällets nor- mer och tog inte till sig de mera våldsamma dragen hos sina utländska 5 Ett exempel på detta finner man i tingsrätts dom då fem medlemmar av en prospect-klubb till Hells dömdes för att de slipat av en utsparkad medlems tatuering med hjälp av en rondellslipmaskin och i samband med det tilltvingat sig vissa av hans ägodelar. behöll de svenska klubbarna en i huvud- sak svensk motorcykelkultur. Det var först som outlaw-kulturen började få något egentligt fäste här i landet. Mc-gängen (outlaw-gängen) gjorde sitt inträde i via . hade flera rocker- klubbar, som var ganska tydligt inspirerade av Hells . Mellan klub- barna utkämpades en kamp om makt och territorium. Kampen ledde till flera mord och andra allvarliga våldsbrott. slog sig fyra av de danska klubbarna samman i vad som kalla- des unionen och ansökte hos moderorganisationen i om medlemskap i . , , upptogs unionen som den första skandinaviska avdelningen av Hells . Under resten av 1980-talet expanderade Hells inte nämnvärt i . Under mitten av årtiondet upplevde emellertid en våldsam konflikt mellan Hells och den konkurrerande klubben Bullshit MC. Konflikten kostade flera människoliv. kom outlaw-kulturen på allvar till . Det var främst via ett gäng - Dirty Dräggels - i , som allt flitigare började umgås med Hells i . Den första svenska avdel- ningen av Hells bildades när Dirty Dräggels upptogs som fullvärdig medlem. Under den första delen av gjorde outlaw-kulturen ett snabbt intåg i och i våra grannländer. bildades i de nordiska länderna 19 nya avdelningar av Hells . blev en grupp som brutit sig loss från Hells i upptagen som den första nor- diska avdelningen av Bandidos. Den första svenska Bandidos-avdelningen tillkom när blev fullvärdig med- lem. Det finns fem Hells Angels-klubbar i : Hells MC, Hells , Hells , Hells () samt Hells burg. Enligt polisen ingår () 76 personer i Hells struktur i (medlemmar, och hangarounds). Bandidos har två av- delningar i , en i och en i . Avdelningen i är emellertid fryst och saknar medlemmar. Totalt ingår 13 personer i Bandidos svenska organisation. Det finns, som tidigare nämnts, ett antal ytterligare klubbar som kan hänföras till kategorin mc-gäng. Flera av dessa är lierade med Hells Ang- els eller Bandidos på något sätt. Ett gäng som kan nämnas särskilt är Bröd- raskapet Wolfpack, som först uppstod som ett fängelsegäng med mc- gängen som förebild. Detta gäng har etablerat sig som ett regelrätt mc- gäng utanför anstalterna. Flera av medlemmarna är kända nynazister. förövades 7 mord och gjordes flera upplopp på våra kriminalvårdsanstalter. I samband därmed har en hel del uppmärksamhet kommit att riktats mot de s.k. fängelsegängen. Fängelsegäng är gäng som finns på våra kriminalvårdsanstalter och som till sin struktur påminner mycket om mc-gängen. Vissa av gängen använder t.o.m. förkortningen MC i sitt namn, trots att medlemmarna - med något undantag - inte är motorcykelåkare. Fängelsegäng har funnits i . I har man inte talat om fängelsegäng förrän . Störst problem med dessa gäng har man haft i , framförallt med medlemmar i och Bandidos. I fick vi problem första gången när ett antal medlemmar i mer eller mindre tog över Tygelsjöanstalten utanför . Det första renodlade fängelsegänget bildades på Kumla- anstalten under namnet . har haft de ame- rikanska fängelsegängen och mc-gängen som inspiration och förebild; man har president, vice president, kassör, sekreterare, sergeant-at-arms och vid sidan av fullvärdiga medlemmar även och hangarounds. Med- lemmarna har företrädesvis varit äldre intagna som varit dömda till långa straff för grova våldsbrott. ledare, , sköts ihjäl i . Som nämndes i föregående avsnitt har gänget nu etablerat sig som ett mc-gäng utanför anstalterna och har även ändrat sitt namn till . bildades flera andra fängelsegäng under namn som International , Original Gangsters och Hoory- daz MC. Dessutom finns flera etniska grupperingar samt det utpräglat ra- sistiska . Flera av dessa gäng har sannolikt bildats som en motvikt till . Det har ofta rått rivalitet mellan gängen. En annan inspirationskälla för fängelsegängen är sannolikt de i vanligt förekommande gatugängen (street gangs med namn som Gangster , Crisps, Bloods, Latin och ). Dessa gäng utgör i egentligen ett betydligt större problem än mc-gängen. Enligt upp- gifter från amerikansk polis finns i hela mellan 5 000 och 6 000 per- soner knutna till de stora mc-gängen (inklusive , hangarounds och supporters). Antalet gatugäng uppges vara nästan 5 000 och antalet medlemmar i dessa gäng ca 500 000. Främlingsfientliga och rasistiska sammanslutningar 43 3Främlingsfientliga och rasistiska sammanslutningar Uppmärksamheten - inte minst i massmedierna - kring främlingsfientliga och rasistiska sammanslutningar har ökat väsentligt . Ett antal mycket uppmärksammade våldsdåd med rasistiska förtecken har ytterligare kommit att ställa dessa grupper i fokus. Även i internationella sammanhang har uppmärksamhet riktats mot främlingsfi- entliga och rasistiska sammanslutningar. Det ingår i vårt uppdrag att bely- sa förekomsten av sammanslutningar med rasistisk inriktning och dessas möjligheter att verka. Som en bakgrund till våra vidare ställningstaganden lämnas i detta ka- pitel en beskrivning av de svenska främlingsfientliga och rasistiska sam- manslutningarnas utveckling och verksamhet . Material till beskriv- ningen har hämtats främst från promemorian Rasistiskt och främlingsfi- entligt våld (Ds 1998:35), men även ur flera andra källor.1 Frågan om vil- ken brottslighet med anknytning till de aktuella grupperna som förekom- mer behandlas särskilt i kapitel 6. 3.2Begreppen rasism och främlingsfientlighet Det finns en rad skilda definitioner av begreppen rasism och främlingsfi- entlighet och de används i många olika sammanhang utan någon egentlig 1 Bl.a. , Nazismen i 1980-1997 (1998); och , Vit Makt och Blågula Drömmar (1997), med referenser även till , Hakkorset och Wasakärven (1990); Demokratins förgörare (1999:10); , Racist and Right-wing Violence in (1997); Säkerhetspolisen, Brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet för vart och ett av . 44 Främlingsfientliga och rasistiska sammanslutningar Begreppet rasism har i den internationella forskningen till- delats en mängd olika definitioner. Enligt en snävare definition fokuserar man på biologiska skillnader mellan olika folkgrupper (raser). Flera fors- kare har också beskrivit rasismen som en ideologi om överlägsna och un- derlägsna raser. Ett exempel på en snäv definition utgör den som användes av Kommissionen mot rasism och främlingsfientlighet i slutrapporten mot enfald:2 Rasism kan beskrivas som en föreställning om den egna folkgruppens överläg- senhet och en uppfattning om att det finns biologiska skillnader mellan folk- grupper som gör det motiverat att dela in dessa i mer eller mindre värda. Vida- re innebär det att en folkgrupp som betraktar sig som en mervärdig ras anser sig ha rätt att förtrycka, utnyttja eller kontrollera andra eller tvinga dem att leva åtskilda från andra folkgrupper. Andra, bredare definitioner inkluderar sådana faktorer som nationell, kul- turell, etnisk och religiös överlägsenhet i begreppet rasism, och är därmed inte strikt fokuserad kring rasideologin.3 En uppfattning om att en folk- grupp står över en annan moraliskt och kulturellt betecknas ibland som kulturell rasism.4 Främlingsfientlighet kan ses som ett vidare begrepp än rasism, efter- som det inte inkluderar någon ideologi, eller tanke om olika folkgruppers överlägsenhet. I stället reflekterar främlingsfientlighet personers negativa känslor och fördomar mot andra, som upplevs som annorlunda och konstiga.5 Kommissionen mot rasism och främlingsfientlighet använde begreppet i betydelsen känslor som, i varierande styrka, innebär ovilja, rädsla inför eller hat gentemot andra etniska grupper.6 I promemorian Rasistiskt och främlingsfientligt våld beskrivs skillnaden mellan rasism och främlingsfientlighet på det sättet att rasism bygger på en uppfattning om den egna gruppens biologiska överlägsenhet medan främlingsfientlig- het inkluderar en uppfattning om den egna gruppens kulturella överläg- senhet.7 Här kan också nämnas att i en rapport år 19968 har defini- erat rasistiskt och främlingsfientligt våld som varje fientlig handling rik- tad mot en person eller grupp på grund av deras rasmässiga, etniska eller nationella ursprung. Begreppet våld omfattar enligt den definitionen även 2SOU 1989:13 s. 19 3Tore använder i sin avhandling termen rasism om exkludering av perso- ner på grund av ras, religiöst, kulturellt eller nationellt ursprung (s. 23). 4Ds 1998:35 s. 99. 5Björgo s. 23. 6SOU 1989:13 s. 19. 7Ds 1998:35 s. 99. 8Tackling racist and xenophobic violence in Europe. Främlingsfientliga och rasistiska sammanslutningar 45 hot, trakasserier, skadegörelse (inklusive klotter) som har rasistiska eller främlingsfientliga motiv. Vi kommer i detta betänkande att använda begreppen rasism och främ- lingsfientlighet . Anledningen till detta är att det i praktiken är mycket svårt att skilja mellan vad som i ett konkret fall är uttryck för rasism och vad som är främlingsfientlighet. Vi har inte heller funnit att det för våra syften skulle vara nödvändigt att upprätthålla en strikt rågång mellan de båda begreppen. Det som de båda begreppen har gemensamt är en negativ attityd - missaktning eller rent av hat - mot vissa personer på grund av ras, etnisk, religiös eller kulturell bakgrund. Begreppet ras används i många sammanhang och även i den svenska lagstiftningen. har uttalat att det inte finns någon vetenskaplig grund för att dela in människor i skilda raser och från biologisk synpunkt följaktligen inte heller grund för att använda ordet ras om människor.9 Med anledning därav har diskrimineringsutredning (Ju 1999:10) fått i uppdrag att göra en analys av frågan om i vilken utsträckning det är möjligt och lämpligt att utmönstra termen ur olika bestämmelser. När vi använder termen gör vi ingen egen bedömning av dess lämplighet, utan avser endast att därigenom återge innehållet i lagstiftning, internationella dokument, m.m. 3.3.1Tiden fram till slut De första svenska nazistorganisationerna bildades . Denna tid kan uppfattas som en startpunkt för en svensk rasistisk rörelse, även om rasismen som sådan givetvis har en äldre historia. Rasism kopplas ofta samman med nazism. Det bör dock sägas att rasismen finns spridd även utanför de nazistiska grupperingarna. De svenska nazisterna hade sina största valframgångar , då de erövrade ett stort antal kommunala mandat. Krigsutbrot- tet 1939 skapade emellertid stora problem för den svenska nazistiska rö- relsen. Diskussionerna kring vilket förhållande man skulle ha till Nazi- skapade stora motsättningar och förlamade delvis verksamheten. Detta blev början på den nedgång och slutliga upplösning som under sena- re delen av inträffade bland många nazistiska partier och orga- nisationer i . För mellankrigstidens nationalsocialistiska grupper spelade såväl na- tionalismen som rasideologin en central roll. En stark nationalism ut- 1997/98:KU29, rskr. 1997/98:185. 46 Främlingsfientliga och rasistiska sammanslutningar märkte även andra politiska grupperingar. Nationalism i na- tionalsocialistisk tappning betydde dock inte ett konserverande av gamla idéer och traditioner. Nationalsocialisterna syftade till att utplåna det gamla normsystemet och ersätta det med ett helt nytt, som byggde på ras- ideologiska och elitistiska tankegångar. De tänkte sig ett helt nytt samhälle som skulle bestå av ledare, elit och folket. Målet var att skapa ett samhälle grundat på rasideologiska principer, där statens, nationens och rasens in- tressen var överordnade individens, oavsett om det gällde familjeliv, reli- gionsutövning eller ekonomiskt handlingsutrymme. Det nationalsocialistiska rasbegreppet, som det kom till uttryck inom den tyska nationalsocialismen, bestod av tre grundpelare. Den första grundpelaren var en föreställning om att en indelning kunde göras i värdefulla och icke värdefulla raser. Den andra var en föreställning om att en indelning i biologiska och andliga raser kunde göras, vari- genom politiska fiender kunde förvandlas till andliga judar, besmittade av judisk mentalitet. Den tredje grundpelaren var föreställningen om det naturliga urvalet. Detta rasbegrepp bidrog till nationalsocialisternas syn på det nationella ledarskapet och gav en slags grund för ett eliminerande av rasförsämrande element. Som rasförsämrande element räknades - förutom judar - slaver, färgade, zigenare, personer med vissa ärftliga sjuk- domar, fysiskt och psykiskt handikappade och den grupp människor som i gick under benämningen tattare (resandefolket). Nationalsocialisterna var inte ensamma om ett rashygieniskt tänkesätt. Det svenska intresset för rasbiologi och rashygien hade vaknat . Rasbiologerna menade att allt liv styrdes av biologiska lagar. Befolkningen måste därför förädlas för att inte gå under. Vetenskaps- män och läkare trodde sig kunna lösa svåra sociala problem, som prostitu- tion, kriminalitet och alkoholism, genom att ge dem biologiska förklaring- ar. Föreställningar om behovet av rashygien, tvångssteriliseringar och underlägsna raser var vanligt förekommande i . Dessa föreställningar kom t.ex. att påverka utform- ningen av den steriliseringslagstiftning som gällde i vårt land. I efterkrigstidens var inte rasideologiska föreställningar politiskt gångbara på samma sätt som . De rashygieniska tankegångarna, liksom antisemitismen, kom dock att leva kvar i Nordiska () tappning. Partiet grundades och lyckades un- der - trots att man p.g.a. trycknings- och annonsbojkott hade svårt att få ut sina alster - etablera sig som den svenska nationalsocialis- mens ansikte. Partiet hade ambitionen att expandera även i övriga , Främlingsfientliga och rasistiska sammanslutningar 47 och fanns medlemmar både i och i . Man lyckades dock aldrig att mobilisera dem som valt nazismen ; partiets sympatisörer tycks huvudsakligen ha varit yngre och medelålders personer som attraherats av att vara med i en rörelse som står helt utanför det vanliga samhället. Trots upprepade försök har partiet inte i något all- mänt val erövrat mer än knappt 400 röster i hela landet.10 NRP utgör enligt forskaren, fil.