sou · GOB380 · 2001-01-01 00:00:00 — Utöver dessa finns ett särskilt kollektivavtal - Avtal om lön och andra anställningsvillkor för chefer och vissa högre befattningshavare () - som bl.a. föreskriver att vissa chefer och högre befatt- ningshavare har en skyldighet att lämna uppgift till arbetsgivaren huruvida och i vilken omfattning han eller hon innehar eller avser att åta sig bisysslor. För de försäkringskasseanställda gäller - utöver bisysslebestämmelserna i och anställningsförordningen - en föreskrift om arbetshindrande bisysslor i kollektivavtalet Allmänt löne- och förmånsavtal för anställda vid allmän försäkringskassa (ALFA-FK). Inom kommun och landsting regleras såväl de förtroendeskadliga som de arbetshindrande bisysslorna respektive konkurrensbisysslorna i kollekti- vavtal (AB 98). Frågan om de offentligt anställdas möjlighet att vid sidan av sin anställ- ning kunna inneha annan anställning, uppdrag eller bedriva viss form av verksamhet har varit reglerad och har också vid upp- repade tillfällen varit föremål för diskussion och utredning. Från början låg tonvikten för regleringen i huvudsak på kvantitetssynpunkten, dvs. arbetsgi- varens intresse av att begränsa bisysslorna så att de inte hindrade arbetsta- garna från att ägna tillräcklig kraft åt huvudsysslan, tjänsten. Efter hand har dock kvalitetssynpunkten betonats starkare. Med detta avses samhällets krav att privata intressen inte får kollidera med den allmänna tjänsten på ett sådant sätt att allmänhetens förtroende för myndigheternas och deras an- ställdas integritet och oberoende sätts i fara. Genom förhandlingsrättsreform skapades det nuvarande sys- temet där tillåtligheten av bisysslor regleras i såväl författning som kollekti- vavtal. Intresset av att begränsa innehav av bisysslor från kvantitetssyn- punkt har i princip reglerats genom kollektivavtal. Denna aspekt sågs nämligen främst som en fråga av löneregleringsnatur (prop. 1965:60 s. 168). Kvalitetssynpunkten kom dock till uttryck genom en allmän författ- ningsreglering i 13 § i den numera upphävda statstjänstemannalagen (1965:274). som statstjänstemannalagen trädde i kraft, , tillkalla- des en särskild sakkunnig för att se över bisyssleregleringen inom den of- fentliga sektorn. överlämnade utredningen betänkandet Offentliga tjänstemäns bisysslor (SOU 1969:6). I betänkandet föreslogs vissa ändring- ar av statstjänstemannalagen, som sedan till stor del låg till grund för de förändringar som gjordes i bl.a. 13 § denna lag (prop. 1970:72, 2LU 1970:52, rskr. Föreskriften i 13 § statstjänstemannalagen har därefter utan saklig änd- ring flyttats över, först till den numera upphävda lagen (1976:600) om of- fentlig anställning (ÄLOA, 6 kap. 1 §) och sedan till den nu gällande lagen (1994:260) om offentlig anställning (7 §). I förarbetena till (prop. 1993/94:65 s. 123) uttalas också att motiven i prop. 1970:72 i huvud- sak fortfarande gäller. Inom kommuner och landsting reglerades de förtroendeskadliga bisyss- lorna i stadgan (1965:602) om vissa tjänstemän hos kommuner m.fl. (16 §) tills denna upphävdes genom ÄLOA och ersattes av kollektivav- talsreglering (se ovan). Utredningar med förslag till förändringar Justitiekanslern har på regeringens uppdrag kartlagt behovet av att stärka kontrollen över medelsförvaltningen m.m. inom den offentliga förvaltningen. I sin förstudie Förstärkt skydd mot oegentligheter i offentlig förvaltning, som överlämnades till regeringen , tar Justitiekanslern upp bl.a. bisysslereglerna och föreslår vissa förändringar. Justitiekanslern anför bl.a. följande. "Erfarenheterna visar att det inte är helt ovanligt att förbudet mot t.ex. förtroendeskadliga bisysslor i överträds och exempel finns också på att bisysslor haft anknytning till den organiserade och ekonomiska brottsligheten. Vid myndigheternas upphandling kan bisysslor utgöra ett särskilt riskmoment. Jag anser därför att det finns skäl som talar för att vissa arbetstagare i offentlig anställning skall vara skyldiga att självmant anmäla sina bisysslor till arbetsgivaren. En sådan skyldighet finns beträffande chefer som omfattas av chefsavtalet (den s.k. frikret- sen). Men denna skyldighet bör enligt min mening utsträckas till att om- fatta även vissa andra högre tjänstemän samt arbetstagare i sådana verksamheter där kraven på den offentliga förvaltningens integritet och opartiskhet är särskilt påtagliga eller där riskerna för oegentligheter är betydande. De förbud mot olika bisysslor som finns i och i kollektivavtal har en utformning som med hänsyn till skyddet för myn- digheternas verksamhet inte i alla hänseenden är ändamålsenlig. Det finns bisysslor som kan vara skadliga för en myndighet men som inte omfattas av de nuvarande bisyssleförbuden. Ett särskilt problem upp- kommer när en närstående till arbetstagaren bedriver verksamhet på ett område som har beröring med myndighetens verksamhetsområde. Jag anser därför att bisysslereglerna behöver ses över." I betänkandet Domaren i (SOU 1994:99) berörs domarnas bisysslor. Avsnittets innehåll kan sammanfattas enligt följande. Utredaren anser inte att det bör införas något generellt förbud för doma- re att ha bisysslor. Vidare anser utredaren inte att några större förändringar bör göras i den bedömning som görs av vad som är att be- trakta som en otillåten bisyssla. Dock väckes frågan om inte i en större omfattning än vad som är fallet en lagreglering borde finnas i fråga om vad som är otillåtna bisysslor för en domare. Utredaren anser inte att en generell anmälningsskyldighet bör införas, men det bör övervägas att en sådan bör gälla för vissa domartjänster eller typer av bisysslor, exempelvis skiljemannauppdrag. Införandet av ett till- ståndsförfarande för sådana uppdrag diskuteras. Vad gäller justitierådens och regeringsrådens rätt att inneha skiljemannauppdrag, anser utredaren att det finns sådana skäl mot att tillåta de högsta domarna att inneha skiljeupp- drag. Denna fråga bör dock bedömas i ett framtida utredningsarbete så att det finns ett säkrare underlag för att bedöma den. Beträffande var prövningen av bisysslefrågorna bör ske anser utredaren att mycket talar för att dagens ordning bör bestå. Alternativt kan man överväga att ge domstolarna ett större inflytande genom att rätten att lämna bisysslebesked läggs på chefen för den domstol där domaren tjänstgör. Det bör finnas en rätt att överklaga domstolschefens beslut till . Den offentliga förvaltningen är en i det svenska demokratiska samhället. Att denna förvaltning åtnjuter medborgarnas fulla förtroende är självfallet av allra största vikt. Bisyssleregleringen fyller här en viktig funk- tion i upprätthållandet av detta förtroende. Som redovisats gjordes den senaste stora översynen av bisysslefrågan inom den offentliga sektorn , dvs. Frågan var visserligen uppe till behandling i förarbetena till och till , men den nu gällande regleringen har inte belysts särskilt sedan den infördes . Mot bakgrund av den långa tid - då den offentliga förvaltningen genomgått stora och genomgripande förändringar - som förflutit sedan den nuvarande regleringen infördes, finns det anledning att göra en ordentlig genomgång och analys av dessa bestämmelser. Till detta kommer de syn- punkter som Justitiekanslern och domarutredning haft angående den nuvarande regleringen. Utredaren skall genomföra en bred översyn av bisyssleregleringen inom hela den offentliga sektorn, dvs. även inom kommuner och landsting. För att få ett bra underlag för sina överväganden skall utredaren, i likhet med bisyssleutredning, genomföra en kartläggning av omfattningen och beskaffenheten av de offentligt anställdas bisyssleinnehav. Utredaren skall också undersöka hur innehav av bisysslor regleras i andra länder, främst i . Det står utredaren fritt att föreslå de förändringar som kan anses lämp- liga efter det att den nuvarande regleringen, inklusive den praxis som ut- vecklats, utvärderats. I den breda översynen ligger också att ta ställning till om det kan finnas skäl att förändra den nuvarande grundsystematiken med författnings- respektive avtalsreglering av bisysslor. Utredaren skall särskilt peka på otydligheter i det nuvarande systemet. Huvudinriktningen för uppdraget skall dock vara regleringen av de för- troendeskadliga bisysslorna. Utredaren skall se över både de aktuella reg- lerna och, framför allt, kontrollfunktionen, dvs. ordningen för hur man kan se till att reglerna följs. Utredaren är oförhindrad att föreslå ändringar i en mer restriktiv riktning om han eller hon genom sin utredning kommer fram till att detta kan vara påkallat. Utredaren skall särskilt undersöka om regleringen behöver förtyd- ligas, i vart fall för vissa yrkesgrupper där samhällets krav gör sig särskilt gällande. Det har nämligen framförts kritik mot att det inte mera tydligt framgår vilka bisysslor som kan anses vara förtroendeskadliga (domarutredning). I sin förstudie anser Justitiekanslern att det finns bisysslor som kan vara skadliga för en myndighet men som inte omfattas av de nu- varande bisyssleförbuden. Utredaren skall undersöka hur dessa brister kan avhjälpas. I fråga om kontrollen skall utredaren undersöka hur det nuvarande kon- trollsystemet för de förtroendeskadliga bisysslorna, baserat på den enskil- des bedömning kombinerat med en beskedsrätt - s.k. frivillig kontroll, kan förändras. Det finns mycket som talar för att det finns ett sådant behov, exempelvis Justitiekanslern har pekat på det i sin förstudie. En sådan för- ändring skulle kunna innebära att en anmälningsskyldighet för bisyssleinne- hav införs i viss omfattning. Även andra alternativ, exempelvis tillstånds- krav för vissa bisysslor kan övervägas. Utredningen i denna del skall som utgångspunkt omfatta alla arbetstaga- re inom den offentliga sektorn, men de administrativa konsekvenserna måste närmare analyseras om en generell förändring föreslås för samtliga arbetstagare. De anställda det särskilt kan finnas skäl att genomföra en förändring för är, utöver de som redan omfattas av en anmälningsskyldighet enligt chefsavtalet, arbetstagare där samhällets krav gör sig särskilt gälla n- de, exempelvis domare, åklagare, poliser och officerare. Även arbetstagare som tillhör en myndighetsledning kan beröras. Det står dock klart att inte samtliga bisysslor kan omfattas av en anmälningsskyldighet. En lämplig avgränsning bör göras mot "ofarliga" bisysslor. Som Justitiekanslern påpe- kar i sin förstudie måste en anmälningsskyldighet också avgränsas med hänsyn till de grundläggande fri- och rättigheter som anges i 2 kapitlet rege- ringsformen. I detta sammanhang skall utredaren föreslå en lämplig handläggnings- ordning för anmälningar m.m. Inriktningen för utredningen skall vidare vara att anmälningsskyldigheten, som i dess nuvarande begränsade omfattning föreskrivs genom kollektivavtal, skall regleras i författning. Särskilt om regleringen för domare Utöver vad som anförts, skall utredaren särskilt gå igenom bisysslebe- stämmelserna för domare och undersöka om den nuvarande regleringen är tillräcklig. Det står utredaren fritt att föreslå de ändringar som kan anses vara nödvändiga utöver de förändringar i allmänhet som kan komma att föreslås. domarutredning är här en god utgångspunkt för utred- ningen. –samråda med såväl myndigheter som myndigheter under regeringen, däribland särskilt Justitiekanslern, , Dom- stolsverket, , , Riksåklagaren och För- svarsmakten, –anlita den sakkunskap som behövs, särskilt från domstolsväsendet och högskoleområdet, –samråda med , och , –informera de centrala arbetstagarorganisationerna inom den offentliga sektorn och ge dem tillfälle att både vid arbetets början och under dess gång föra fram synpunkter på utredningen, –beakta vad som sägs i de generella direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare om att redovisa eventuella regionalpolitiska konsek- venser (dir. 1992:50), att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), att redovisa jämställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994:124) samt att re- dovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande ar- betet (dir. 1996:49). Uppdraget skall vara slutfört före utgången av . 1.Ja till flera domare att ha uppdrag i bolagsstyrelser m.m. 22.1.1971 (två beslut), 19.10.1973 och 26.6.1980 2.Nej till domare att vara styrelseledamot i affärsbanks lokalkontor. 3.Ja till sjöfartsråd hos att vara konsult i samband med konstruktion och byggande av fartyg. 4.Ja till hovrättsassessor att ha styrelseuppdrag i vissa privata bolag. 5.Nej till polisman att hjälpa till med deklarationer m.m. 30.1.1975 6.Ja till arbetstagare inom kriminalvården att utföra personundersökning- ar i brottmål. 7.Ja till polisassistent att fullgöra bärgningsuppdrag åt bärgningskår, framför allt med hänsyn till hans ringa möjlighet att i bärgningssituation påverka valet av bärgningsföretag. 8.Nej till tre kriminalvårdsinspektörer att vara restaurangvärdar. 9.Ja till polisinspektör att driva handel med begagnat gods under förut- sättning att verksamheten var av mindre omfattning och han inte hade någon anställd. 10.Ja till polisinspektör att åta sig vissa juridiska uppdrag under förutsätt- ning att verksamheten var av mindre omfattning, inte avsåg ärenden som kunde handläggas av hans polismyndighet och att han inte var ombud vid domstol. 11.Ja till förste statsmeteorolog vid meteorologiska och hydrolo- giska institut att leda kurs och skriva artiklar om väderföreteelser. 12.Nej till försöksledare vid att driva verk- samhet inom sitt forskningsområde. 13.Nej till diligensförare vid att vara delägare i bussföretag. 14.Nej till länsrevisor att vara revisor i ett enskilt företag. 15.Ja till förste statsmeteorolog, avdelningsdirektör och byrådirektör vid att medverka som experter vid utgivning av lexikon. 16.Ja till statsmeteorolog vid att undervisa i meteorologi vid flygtrafikledarskola. 17.Ja till tre förste statsmeteorologer och en förste byråsekreterare vid att avfatta och rätta prov i meteorologi för flygcertifikat. 18.Nej till polisassistent att under firma sälja larm och larmanläggningar. 19.Ja till statsmeteorolog vid att i television få presentera institutets prognoser. 20.Ja till förste statsmeteorolog vid meteorologiska och hydrolo- giska institut att medverka som skribent i båttidning och att i regional television få presentera institutets prognoser. (två beslut) 21.Ja till förste statsmeteorolog vid meteorologiska och hydrolo- giska institut att leda kurs och skriva artiklar om väderföreteelser. 22.Ärende avskrivet eftersom utdelande av dagstidningar inte ansågs utgöra konkurrensbisyssla för anställd vid postkontor. 23.Nej till skattechef att undervisa i skatterätt vid två kurser i internat- form. 24.Ja till förste statsmeteorolog vid meteorologiska och hydrolo- giska institut att författa turistböcker och tidningsartiklar. 25.Nej till en professor och en förste forskningsingenjör vid högskola att ha engagemang i enskilda företag som var nära knutna till deras insti- tution. 26.Nej till generaldirektören för att vara styrelseleda- mot i transport- respektive dataföretag. 27.Nej till landskanslist på skatteavdelning att utföra bokföringsuppdrag åt privatpersoner och företag. 28.Nej till konsulent vid lantbruksnämnd att hjälpa advokat vid utredning och förvaltning av konkursbo. 29.Ja till byrådirektör vid att i eget bolag tillverka och sälja vissa produkter. 30.Ja till förste fögderisekreterare vid skattemyndighet att i eget handels- bolag sälja tyger och sytillbehör m.m. 16.10.1986 31.Nej till domare att ingå som ledamot i en form av skiljenämnd som prövar frågor om rätt till ersättning enligt rättsskyddsförsäkring. 32.Ja till åklagare att vid ett enstaka tillfälle åta sig skatterättsligt uppdrag åt en god vän i samband med upprättande av självdeklaration. 33.Nej till byrådirektör vid att driva verksamhet med uppgifter som låg nära huvudanställningens. 34.Nej till tjänstledigt hyresråd att bedriva kursverksamhet i fastighetsrätt, uppträda som ombud i domstol och vara konsult i fastighetsrättsliga frågor. 35.Nej till konsulent vid lantbruksnämnd att som verksamhet bedriva vissa fastighetsaffärer i sitt län. 36.Nej till flygplatsman hos att hos företag arbeta med bl.a. byte av viss utrustning på flygplan. 37.Nej till teletekniker vid att i eget företag bl.a. sälja mobiltelefoner. 38.Ja till anställd vid länsarbetsnämnd att driva verksamhet med aku- punkturbehandling av patienter. 39.Nej till teknisk ledamot på PRV:s patentavdelning, med omfattande självständig beslutanderätt i ärenden om t.ex. varumärken och möns- ter, att bedriva formgivnings- och layoutarbete på uppdrag av framför allt enskilda näringsidkare. 40.Ja till tullinspektör att på deltid medverka i makens firma för kartong- förpackningsmaskiner. 41.Nej till domare att vara styrelseledamot i , ekono- misk förening. 42.Nej till anställd vid länsarbetsnämnd att ha bisyssla inom företagshäl- sovårdsområdet. 43.Nej till byråintendent vid flygflottilj att bedriva verksamhet med arran- gemang av olika flygtransporter. 44.Ja till landshövding att vara styrelseledamot i bolag med syfte att ut- veckla den industriella miljön i viss kommun. 45.Nej till polissekreterare att i enskild firma delta i bl.a. seminarier och paneldebatter kring sjukvårdsfrågor. 46.Nej till lärare vid Statens räddningsverks skola att ha konsultföretag avseende brandskyddsfrågor. 47.Nej till domare att vara ledamot i arbetslöshetsförsäkringsdele- gation samt styrelseledamot i respektive Skogs- och Lantbrukstjänstemännens arbetslöshetskassor. 48.Nej till åklagare att vara styrelseledamot i sparbanks regionstyrelse. 49.Nej till biträdande länsveterinär att vara anställd också vid försäkrings- bolag för djurförsäkringar. 50.Nej till karttekniker vid lantmäteri att bedriva verksamhet som fastig- hetsmäklare. 51.Ja till chef för att vara ordförande i stiftelse för ele- ver i skolan, i delegation för militärhistorisk forskning och i Militärhög- skolans rådgivande nämnd samt medlem i försvarsdelegationen vid . 52.Nej till anställd vid yrkesinspektion att bedriva konsultverksamhet med informationsinriktning. 53.Nej till anställd vid arbetsförmedling att leda studiecirkel i ämnet Starta Eget. 54.Ja till rektor vid att leda ett utredningsarbete beträffande en norsk filmhögskola. 55.Nej till forskningsingenjör vid att i enskild firma bl.a. tillverka och sälja elektronisk utrustning samt vara konsult inom elektronik-datorteknik. 56.Ja till veterinärer respektive professor vid att driva företag med diagnostik åt bl.a. djursjukhus, under förutsätt- ning att företaget inte tog emot uppdrag från enhet inom lantbruksuni- versitetet. 17.10.1996 (tre beslut) 57.Ej prövning i sak av polisassistents överklagande av bisysslebesked eftersom detta lämnats av polismyndigheten utan polisassistentens be- gäran (bisyssla som fartygsvärd). 58.Nej till polisman i den del bisyssla avsåg att vara servitris men ja i den del den avsåg arbete i restaurang som inte medförde kontakt med all- mänheten. 59.Ej prövning i sak av polisassistents överklagande av bisysslebesked eftersom detta lämnats av polismyndigheten utan polisassistentens be- gäran (bisyssla som kontaktperson på LVU-hem). 60.Ja till polisman att vara jourhavande tjänsteman på utrikesdeparte- mentet. 61.Nej till psykolog vid länsarbetsnämnd att privat utföra neuropsykolo- giska utredningar. 62.Nej till polisassistent att vara fortbildare i bilkörning. 63.Nej till polisassistent att vara fartygsvärd. 64.Nej till polisassistent att driva taxirörelse. 65.Nej till polisassistent att driva transportbolag. 66.Ja till polisassistent att vara kontaktperson hos kommun med beaktan- de av att rapporteringsskyldigheten som polisman gick före sekretes- sen för kontaktpersonerna. 67.Nej till anställd hos JämO att publicera handledning om beskrivning av arbetskrav. 68.Nej till polisinspektör att i handelsbolag arbeta som konsult i organisa- tionsförändringar och chefsutveckling m.m. 22.5.1997 69.Nej till polisassistent att vara administratör/kontaktman i servicebolag. 70.Nej till polisinspektör att utbilda väktare i personskydd. 71.Nej till polisinspektör att driva trafikskola. 72.Nej till yrkesofficer att bedriva väktar- respektive skyddsvaktsutbild- ning samt utbildning i personskydd. 73.Nej till rättssakkunnig i , , att vara biträdande sekreterare i livförsäkringsbolags skattenämnd. 74.Nej till polisassistent att bedriva utbildning i handelsbolag. 75.Nej till polisman att bedriva yrkesmässig trafik i form av hästtranspor- ter. 76.Nej till yrkesofficer att vara legitimerad ordningsvakt vid restaurang. (Okänt datum) 77.Nej till föredragande vid att i firma bedriva rådgi- vande verksamhet åt bl.a. uppdragsgivare av utländsk härkomst. 78.Nej till kustbevakningsassistent att med egen båt transportera allmän- het till och från viss nationalpark. 79.Ja till domare att som konsult i eget handelsbolag biträda de baltiska staterna i deras rättsutveckling. 80.Ingen åtgärd beträffande domare som bedrev författarverksamhet och där inkomsterna inbetalades till hans aktiebolag, med hänvisning till grundlagsskyddade rättigheter att skriva och ge ut skrifter. 81.Nej till vårdare på häkte att vara delgivningsman hos bolag. 1.Hinder för högre befattningshavare inom Medicinalstyrelsen att ha uppdrag hos försäkringsbolag. 2.Hinder för polisman att bedriva fastighetsmäkleri. 3.Ej hinder för domare att vara ordförande i sjuk- och olycksfallsförsäkringsnämnd. 4.Hinder för militär chef att vara styrelseledamot i ett enskilt företag. JO 1979/80 sid.145 5.Ingen utredning beträffande domare som för hyresgästföreningens räkning gjorde utredning i fråga om hyressättning. 6.Ej hinder för chefsarkitekt vid att driva egen arki- tektverksamhet i bolagsform. 7.Uttalande om att vissa tjänstemän på taxeringsområdet inte bör för- ordnas som ordförande i taxeringsnämnd. JO 1980/81 sid.426 8.Inget hinder att ordförande respektive ledamot i byggnadsnämnd var revisor respektive styrelseledamot i sparbank. Inte heller att kommu- nalråd var bankens styrelseordförande. 9.Kritik mot docent vid juridisk åligganden i forskar- tjänst blivit åsidosatta på grund av omfattande extern undervisning. 10.Ej hinder för generaldirektören för att vara styrelseordfö- rande i statligt bolag som bl.a. hade att förvalta egendom i dotter- och intresseföretag. 11.Hinder för domare att förrätta bouppteckning som skulle registreras vid den tingsrätt där domaren tjänstgjorde. JO 1984/85 sid.82 12.Kritik mot rektorsämbetes vid högskola bristande kontroll över redo- visning av bisysslor. 13.Anmälan om missförhållanden vid institution på universitet föranledde ingen utredning från JO. 14.Utredning inledd beträffande länsrevisor som var ordförande i tax- eringsnämnd och utförde taxeringsrevision, eftersom frågan bedömts vara av principiell betydelse. 15.Hinder för polisman att hjälpa personer i det polisdistrikt där han var anställd att mot ersättning upprätta bouppteckningar. 16.Hinder för chef för juridisk enhet vid en länsstyrelse att av samma länsstyrelse förordnas till förrättningsman för att bilda jaktvårdsområ- de. JO 1991/92 sid.171 17.Risk för förtroendeskada då länsråd var ordförande i ideell stiftelse som stod under tillsyn. 18.Ej uttalande angående polismän med tillstånd för vapenhandel efter- som en slutat sin tjänst, en återkallat tillståndet och två anmälts till för prövning. 19.Arbetsförmedlare var ordförande i kommundelsnämnds sociala ut- skott. Ej hinder men potentiella organisatoriska problem påtalades. JO 1992/93 sid.582 20.Hinder för länskronodirektör att ha uppdrag i styrelser för näringsdri- vande aktiebolag. JO 1994/95 sid.182 21.Ej kritik mot polisman som var ersättare för sin hustru i hennes egen- skap av innehavare av vapenhandlartillstånd. 22.Ej kritik mot länsarbetsdirektör som var vice ordförande i viss social fond av SCA, att förvärva fastigheter från fonden och att driva verk- samhet avseende uthyrning av semesterstugor. 23.Hinder för kanslichef vid överförmyndarnämnd att vara förordnad som god man i ärenden som stod under tillsyn av samma nämnd. JO 1996/97 sid.425