sou · GOB325d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Regeringen uttalade också att det finns utrymme för polisväsendet att ytterligare rationalisera sin verksamhet. Regeringen angav att de rationaliseringssträvanden som pågår med bl.a. ett utvecklat IT-stöd, samordnad administration och en mer verksamhetsanpassad arbetstids- förläggning avses fortsätta med oförminskad styrka. Regeringen har gett i uppdrag att granska och utvärdera rationaliseringsarbetet inom flera polismyndigheter. Verket lämnade en delrapport (RRV 1999:42). I det följande beskrivs polisens verksamhetsredovisning och budge- ten för . Beskrivningen omfattar inte Säkerhetspolisen. Uppgif- ter som berör Säkerhetspolisen redovisas särskilt i avsnitt 4.1.5 nedan. Statsmakternas mål för polisverksamheten är i regel beskrivna i generella termer. Minskad brottslighet och ökad trygghet är de över- gripande målen. Som mål för polisverksamheten har också angetts att den enskilde skall tillförsäkras rättssäkerhet och rättstrygghet, att brott skall förhindras eller upptäckas och att den som har begått brott identi- fieras och lagförs. Kampen mot våldsbrottslighet, narkotikabrottslighet och ekonomisk brottslighet skall prioriteras. En större uppmärksamhet skall ägnas miljöbrotten. Särskild uppmärksamhet skall ägnas den grova och gränsöverskridande brottsligheten, den mc-relaterade brotts- ligheten, rasistiska, främlingsfientliga och homofobiska brott samt våld mot kvinnor och barn. Samhällets insatser mot vardagsbrottsligheten skall öka och närpolisorganisationen skall vara den drivande kraften i Brottsutredningsverksamheten skall bli effektivare. Som grund för allt polisarbete skall ett problemorienterat arbetssätt ligga. Regeringen angav i Budgetpropositionen att polis- anmäldes ca 1 191 000 brott, vilket innebar färre brott jämfört med (prop. 1999/2000:1). De anmälda tillgreppsbrotten minskade , medan de anmälda brotten mot person ökade . minskade antalet an- mälda brott totalt jämfört med – anmälda tillgreppsbrott fortsatte att minska och anmälda brott mot person var ungefär lika. Andelen brott som klarades upp ökade något både , efter att ha minskat särskilt kraftigt . Regeringen angav också att polisens utredningsbalans vid utgången av 1998 bestod av ca 165 000 ärenden, vilket innebar en minskning jämfört . Genomströmnings- tiderna hos polismyndigheterna ökade för så gott som samtliga ärende- typer. De längre utredningstiderna inom den kvalificerade kriminal- polisverksamheten förklarade bero på att balanserna av äldre mål hade arbetats av och att balansavarbetningen påverkar genomströmningstiderna, eftersom den genomsnittliga tiden per avgjort ärende blir längre när andelen gamla ärenden bland de avgjorda ökar. Antalet personer som lagfördes för brott eller meddelades åtalsunder- låtelse ökade jämfört med till 124 449. Antalet dömda för brott ökade till 54 867. Regeringen uttalade att polisen hade förstärkt verksamheten inom de prioriterade brottsområdena. Våldsbrottsligheten hade angripits på ett mer problemorienterat sätt och insatserna mot brott med rasistiska inslag hade utvecklats. Statskontoret uttalade i rapporten i statsförvaltningen 1990–97 (1998:23) att polisens produktivitet ökade –1997. I rapporten angavs att det inte gick att uttala sig om den stigande produktiviteten var köpt till priset av en försämrad kvalitet. Den av framtagna resultatmodellen är uppbyggd kring inriktningar, målgrupper och huvudlinjer. Inriktningarna är våldsbrottslighet, ekonomisk brottslighet, narko- tikabrottslighet, trafikbrottslighet, tillgreppsbrottslighet och skade- görelsebrottslighet, övrig brottslighet, ordning och säkerhet (ingripan- deverksamhet, räddningstjänst m.m.) och polismyndighetsärenden samt intern verksamhet. Målgrupperna är ungdomar, vaneförbrytare och brottsoffer. Huvudlinjerna är närpolisverksamhet och kvalificerad kriminal- Avsikten med modellen är att ge en enhetlig struktur åt resultat- redovisning och uppföljning inom polisväsendet. Redovisningen om- fattar och polismyndigheternas verksamhet. I Polisens årsredovisning 1999 angavs att det totala antalet anmälda brott minskade med en procent till 1 164 000. Antalet inkomna ärenden minskade också med en procent. Enligt årsredovisningen kan utvecklingen helt hänföras till färre anmälda brott respektive inkomna ärenden i fråga om tillgreppsbrott, skadegörelsebrott, stölder i samband med inbrott och klotter. Det angavs att de flesta större kategorierna av anmälda brott i övrigt ökat i antal. Det angavs också att ett ökat antal våldsbrott respektive ett minskat antal tillgreppsbrott och skadegörelse- brott var de tydligaste utvecklingstendenserna . Enligt årsredovisningen minskade det totala antalet ärenden som redovisades till åklagare . Betydande minskningar gällde bl.a. för tillgreppsbrott, skadegörelse- brott, våldsbrott och ekobrott. Det minskade antalet ekobrottsärenden kunde nästan helt förklaras av färre inkomna ärenden. Antalet ärenden i balans minskade enligt årsredovis- ningen . Antalet ärenden i balans som var äldre än minskade . I årsredovisningen angavs att kostnaden för verksamheten vid polismyndigheterna ökade i förhållande . Polismyndigheternas kostnader för de sex resultatområden som direkt avser brottsbekämpning ökade . Den mest påtagliga kostnadsökningen märktes för ekobrotten, för våldsbrotten och för polismyndighetsärenden. Av årsredovisningen framgår också följande. Antalet inkomna ung- domsärenden minskade med och antalet sådana ärenden som redovisades till åklagare minskade lika mycket. Även an- talet registrerade vaneförbrytare och det antal som avtjänade fängelse- straff minskade. Informationen till brottsoffer utvecklades och för- bättrades. I fråga om närpolisverksamheten angavs i årsredovisningen att det problemorienterade arbetssättet inte fick tillräckligt genomslag i verk- samheten. När det gällde den kvalificerade kriminalpolisverksamheten uttalades att inkomna kvalificerade ärenden ökade . Antalet ärenden som redovisades till åklagare minskade med . har beslutat om polisens budget för (prop. 1999/2000:1, bet. JuU1 och FöU01). I propositionen angavs att polisens ekonomiska situation vid utgången av generellt kommer att vara i balans, men att de ekonomiska problemen vid vissa myndigheter kvarstår. I propositionen angavs också att stora ansträngningar gjorts för att anpassa polisens verksamhet till de ekonomiska förutsättningarna. Regeringen angav att polisen behöver med oförminskad kraft fortsätta att effektivisera och modernisera verksamheten för att klara ekonomin och verksamheten. I Budgetpropositionen angavs att i enlighet med budgetproposition (prop. 1998/99:1) tillförs polisorganisationen ytter- ligare fram till och med . I det beloppet ingick en engångsvis för- stärkning på till polisen i storstäderna. Av dessa medel fördelade ca till i , ca till i , ca till i , till i län, till i och ca till . Regeringen angav i Budgetpropositionen att tidigare års resursförstärkningar tillsammans med den beviljade anslagskrediten i stort sett täcker behoven för det kommande budgetåret. Regeringen ansåg dock att polisens anslag för skulle höjas med från den ramhöjning på för rättsväsendet som aviserades ekonomiska vårproposition. Resurstillskottet avsåg bl.a. en ny polisutbildning i och en särskild satsning på be- kämpning av miljöbrott. Regeringen angav att polisen genom resurs- tillskottet kan behålla en del av de ekoutredare som enligt planerna skulle ha övergått till . skall anslagsramen höjas med ytterligare . I propositionen angavs också att polisens anslagsram skall höjas med i enlighet med propositionen Vissa alkohol- frågor m.m. (prop. 1998/99:134). Till följd av att Ekobrottsmyndig- hetens verksamhetsområde utvidgats med och minskades polisens anslag med , vilket motsvarade kostnaden för den personal som tog över från polisen. Polisens anslagsram justerades utöver vad som angetts upp med för att täcka kostnader för centrala funktioner i Schengens informationssystem. Vidare höjdes polisens anslag med med anledning av att huvudmannaskapet för poliser i fredsfrämjande verksamhet överförts från Försvarsmakten till polisen. Dessutom tilldelades polisen genom olika regeringsbeslut för verksamheter i de olika civilpolismissionerna. Vissa justeringar gjordes som motsvaras av ändrade utgifter. Som kompensation för beräknade utgiftsökningar för löner, lokaler m.m. räknades anslaget upp med . Vid anslagsberäk- ningen gjordes även en teknisk justering av anslaget. Justeringen genomfördes för att korrigera en tidigare i anslaget inlagd kompensa- tion för premierna för avtalsförsäkringarna. Årsanslaget för polisorganisationen inom utgiftsområde Rätts- väsendet för uppgick till 11 (prop. 1999/2000:1). Av anslaget disponerades 11 av Riks- polisstyrelsen och av regeringen. får utöver tilldelat anslagsbelopp disponera en anslagskredit på högst . beräknas anslaget uppgå till 11 respektive 11 . Polisen bedriver avgiftsbelagd verksamhet. Avgiftsintäkter avseende passhantering och tillståndsgivning får inte disponeras av . Däremot får disponera avgiftsintäkter från stämningsmannadelgivning. Polisen disponerar också avgiftsinkomster från , och samt inkomster för kontorsservice och liknande tjänster till andra myndigheter i och kring kvarteret i . Polisen disponerar dessutom inkomster från för kvalitetskontroll av trafiken och liknande uppgifter. Inkomster från avgiftsbelagd verksamhet som inte får disponeras av beräknas uppgå till ca och inkomster från avgiftsbelagd verksamhet som får disponeras av beräknas uppgå till ca (prop. 1999/2000:1). har för polisväsendets räkning tillgång till ett räntekonto med ett kreditutrymme om ca . Tre av polismyndigheterna, polismyndigheterna i , i och i , hanterar miljardbelopp. De tre angivna myndigheterna rymmer tillsammans av polis- väsendets resurser, den centrala nivån undantagen, medan resterande är uppdelade på de övriga 18 polismyndigheterna. Budget för totalförsvarsfunktionen Ordning och säkerhet m.m. För totalförsvarsfunktionen Ordning och säkerhet m.m. uppgår årsan- slaget för till . Anslaget skall bekosta utbildning och utrustning av beredskapspolisen (prop. 1999/2000:1). Övrig civil försvarsverksamhet inom funktionen finansieras genom polisorganisationens anslag. beräknas anslaget för funktionen till respektive . Säkerhetspolisen ingår inte i verksamhetsredovis- ning. I stället åligger det Säkerhetspolisen att direkt till regeringen redovisa sin verksamhet enligt särskilda föreskrifter som regeringen meddelar. Till regleringsbrevet för Säkerhetspolisen fogar regeringen särskilda föreskrifter för Säkerhetspolisens verksamhet. Säkerhets- polisen skall enligt regeringens föreskrifter avlämna en egen årsredo- visning och ett eget budgetunderlag. Av Säkerhetspolisens verksamhetsredovisning för framgår att av Säkerhetspolisens resurser det året användes för kontraspionage, för terrorismbekämpning, för författningsskydd och för säkerhetsskydd. För stöd till den öppna polisverksamheten användes av resurserna. Säkerhetsskyddet är alltså den största av Säkerhetspolisens verk- samhetsgrenar. Av redovisningen framgår att ca 7 400 personer fick säkerhetsskyddsrådgivning eller säkerhetsskyddsinformation av Säker- hetspolisen . Vidare framgår att Säkerhetspolisen också genomförde säkerhetsskyddskontroller vid ett antal kommuner och kommunala bolag. Även när det gäller IT-säkerhet och säkerhetsfrågor beträffande telesystem och andra kommunikationssystem gjorde Säker- hetspolisen insatser . Personskyddsverksamheten inom har minskat i volym enligt verksamhetsredovisningen. Även var hotbilden på detta område varit låg. Inom den centrala stats- ledningen och kungafamiljen samt för viss diplomatisk personal finns dock enligt verksamhetsredovisningen ett betydande och permanent Personskydd fick sättas in temporärt för ca 90 personer . Det gällde bl.a. statsbesök och liknande händelser. En stor del av Säkerhetspolisens resurser användes för registerkontrollverksamheten. Antalet personer som var föremål för registerkontroll uppgick till 66 470 . Endast beträffande 27 personer lämnades uppgifter ut ur Säkerhetspolisens register. En del av arbetet inom säkerhetsskyddet är att göra hotbildsanalyser avseende enskilda personer, organisationer eller händelser. Med led- ning av sådana analyser vidtar Säkerhetspolisen egna åtgärder samt in- formerar och varnar Säkerhetspolisen andra, t.ex. polismyndigheter, som därigenom får underlag för egna skyddsåtgärder. Detta skedde enligt verksamhetsredovisningen i ett antal fall även , vilket ledde till att skärpt bevakning och andra förebyggande åtgärder kunde vidtas. Säkerhetspolisen följer i samverkan med en rad andra svenska myndigheter utvecklingen när det gäller spridningen av massför- störelsevapen. Säkerhetspolisen har på detta område lämnat informa- tion till svenska myndigheter. Enligt verksamhetsredovisningen gjorde Säkerhetspolisen ingripanden inom ramen för arbetet med att motverka spridningen av massförstörelsevapen. Av verksamhetsredovisningen framgår att skilda terrorgrupper har medlemmar eller sympatisörer som lever i . Deras aktiviteter i koncentreras på propaganda och stöd till den kamp som bedrivs. De kan i andra länder delta också i väpnade konflikter eller aktiviteter av olika slag. Säkerhetspolisen bidrog enligt verksamhets- redovisningen till att lämna sådan information som föranlett skärpt bevakning eller andra förebyggande åtgärder i andra länder. På författningsskyddets område ägnade Säkerhetspolisen enligt verksamhetsredovisningen störst uppmärksamhet åt bekämpning av de brott som begås av utomparlamentariska grupperingar inom den ras- ideologiska miljön, men även den s.k. autonoma rörelsen som med olagliga metoder söker nå sina syften uppmärksammades. På dessa om- råden samverkade Säkerhetspolisen och den öppna polisen. Ingripanden gjordes mot de brottsaktiva högerextre- mistiska grupperna. Detta resulterade enligt verksamhetsredovisningen i ett antal fällande domar mot personer som ingår i dessa grupper. Förutom hets mot folkgrupp omfattade dessa domar också andra grova brott. I en av Justitiekanslern ledd förundersökning beträffande miss- tanke om hets mot folkgrupp utredde enligt verksamhetsredovisningen Säkerhetspolisen det mest omfattande ärendet i sitt slag mot producenter och distributörer av s.k. Vit maktmusik. Huvudförhandling i målet inleddes . Säkerhetspolisen deltog i internationell samverkan för att motverka brott på de områden som Säkerhetspolisen ansvarar för. Denna samverkan omfattade såväl främmande staters polisorganisationer samt underrättelse- och säkerhetstjänster som vissa internationella sammanslutningar. Säkerhetspolisen omfattas inte av de anslag som till- delas för polisväsendet. I stället fastställs Säkerhetspolisens anslag sär- skilt. Anslaget för Säkerhetspolisen fastställdes för till . beräknas anslaget till respektive . En särskild svårighet i Säkerhetspolisens budgetarbete är att kostnaderna för personskyddet kan variera kraftigt. Kostnaden för personskydd av permanent slag är hög. En förändring av hotbilden i någon riktning får därför en märkbar effekt kostnadsmässigt. Poliserna har en särskild ställning i samhället. De har en skyldighet att ingripa mot ordningsstörningar och mot brott och har därför getts be- fogenhet att företa tvångsåtgärder och andra ingripanden enligt sär- skilda föreskrifter. I vissa fall får poliserna använda våld vid en tjänste- åtgärd. Poliserna har dessutom ett förhöjt straffrättsligt skydd i tjänsten, t.ex. genom bestämmelsen om straff för våld eller hot mot tjänsteman. Poliserna är tjänstemän hos polismyndigheterna, om inte annat före- skrivs av regeringen. Med polisman avses överdirektören vid Riks- polisstyrelsen, länspolismästare, biträdande länspolismästare, polis- mästare, polisöverintendent, polisintendent, polissekreterare, kommis- sarie, inspektör och polisassistent samt polisaspirant som under tjänst- göringstid fullgör aspirantutbildning vid en polismyndighet (1 kap. 4 § polisförordningen (1998:1558)). Med polisman avses också den som i sin anställning vid skall delta i sådan polisverksam- het som leds av samt i vissa fall chef för arbetsenhet vid , avdelningschef vid och rektorn vid . SOU 2000:25 Polisens resurser 97 Regeringen anställer länspolismästare. Regeringen anställer också biträdande länspolismästare vid polismyndigheterna i , och . Övriga biträdande länspolismästare, polis- mästare, polisöverintendenter, polisintendenter, polissekreterare och polisaspiranter anställs genom beslut av . bestämmer hur många biträdande länspolis- mästare, polismästare, polisöverintendenter, polisintendenter och polis- sekreterare som skall finnas vid en polismyndighet. bestämmer hur många poliser i övrigt som skall finnas vid myndig- heten. fördelar polisaspiranter för praktiktjänst- till polismyndigheterna. bestämmer hur många civilanställda som det skall finnas vid myndigheten. I den följande redovisningen ingår inte de anställda vid polisen. De redovisas särskilt nedan. Det fanns ca 22 000 anställda inom polisen , enligt uppgift i Polisväsendets årsredovisning 1999. Antalet poliser uppgick till ca 16 200 och antalet civilanställda uppgick till drygt 5 800. Det tjänstgjorde ca 200 poliser vid . De poliserna är inkommenderade till och administrativt placerade i Ekobrottskansliet. minskade antalet poliser med drygt 200 och civilanställd personal ökade med knappt 300. Vid fanns knappt 1 500 an- ställda, inklusive de poliser som tjänstgjorde vid Ekobrottsmyndig- heten. Av de anställda vid var poliser. Vid polismyndigheterna uppgick andelen poliser av de an- ställda till som och som mest . Av de an- ställda vid polismyndigheterna fanns vid de tre största myndigheterna. Av poliserna var eller äldre. Enligt årsredovisningen var av poliserna knappt 2 800 kvinnor och av den civilanställda personalen var knappt 4 300 kvinnor. Rikspolis- styrelsen har angett att det pågår ett jämställdhetsarbete inom polis- väsendet. Målet för antagning till grundutbildningen är att av de antagna skall vara kvinnor. Det angavs också att ett medvetet arbete bedrivs för att öka andelen studerande med annan etnisk eller kulturell bakgrund. skall bestå av 50 operativa poliser och 6 in- struktörer. Samtliga nu anställda är män. Styrkan leds av en kommis- sarie. Flertalet av de övriga poliserna är inspektörer. Statsmakterna beslutar numera inte hur många poliser varje myndighet inom polisväsendet skall ha. Vid behandlingen av budgetproposition beslutade , på förslag av regeringen, att sätta som mål att ha 16 700 utbildade polismän i landet (det fanns 16 200 poliser ). Regeringen uttalade i Budgetpropositionen att antalet poliser inte bör fastställas en gång för alla utan bedömas med hänsyn till verksamhetens behov och förutsättningarna i övrigt vid varje sär- skild tid (1999/2000:1). Regeringen angav att det krävs att rekryt- eringen av poliser ökar väsentligt för att det skall vara möjligt att upp- fylla statsmakternas intentioner. Regeringen uttalade också att antalet civilanställda bör öka fram med hänsyn till de uppgifter som polisen har att ansvara för, bl. a. den effektivare gränskontroll som är en förutsättning för Schengeninträdet. Det är inte längre möjligt att av en tjänstebenämning utläsa vilka arbetsuppgifter en anställd har. Detta medför att det förekommer skillnader mellan myndigheterna när det gäller chefsstrukturen. En chef för ett polisområde kan t.ex. vara polismästare eller polisintendent med polischefsutbildning eller kommissarie med polisutbildning. Arbets- innehållet är kopplat till funktionen och inte till tjänstebe- nämningen. Chefer och befäl vid polismyndigheterna kan delas in i följande tre kategorier. Myndighetsledningen (länspolismästaren och biträdande länspolismästaren) utgör en kategori. Chefer närmast under myndig- hetsledningen utgör den andra kategorin. Det kan vara chefer för polis- områden eller myndighetsövergripande enheter (t.ex. chefen för myn- dighetens närpolisverksamhet, länskriminalchefen och länsordnings- chefen). Till denna kategori får också räknas t.ex. ekonomichefer, personalchefer och IT-chefer, som sällan har polis- eller polischefs- utbildning. Myndighetens ledningsgrupp består normalt av personer i dessa två kategorier. Den tredje kategorin består av bl.a. chefer för närpolisområden, vakthavande befäl, rotelchefer eller motsvarande be- fattningshavare. Dessa är i regel befordrade polismän, alltså kommis- sarier eller inspektörer. Personer med polischefsutbildning, som polis- intendenter och polissekreterare, förekommer dock också i sådana be- fattningar. fanns det drygt 400 anställda vid polisen, därav var drygt 100 civilanställda. Därtill kommer 142 personer i polisens utlandsstyrka. Vid sekretariatet tjänstgjorde ca 25 personer. På Huvudenheten för utredning och spaning fanns där knappt 140 anställda. Vid Huvud- enheten för kriminalunderrättelseverksamhet arbetade knappt 120 an- ställda. Ordningspolisenheten hade drygt 70 anställda. Vid fanns det ca 800 anställda. Vid sidan av polispersonal finns bl.a. jurister, analytiker, översättare, administra- törer och tekniker av olika slag. Andelen poliser har minskat något, medan framförallt jurister och analytiker har blivit fler. På det tekniska området har ny kompetens tillförts. Den som genomgått polisprogrammet vid är behörig att anställas som polisaspirant. Behörig att anställas som kommissarie, inspektör eller polisassistent är bl.a. den som har genomgått polis- programmet vid och aspirantutbildning. är som förut nämnts en arbetsenhet inom Rikspolis- styrelsen. har en rektor som chef. Vid finns ett utbildningsråd för vissa styrningsfrågor och utbildningsfrågor. skall bl.a. genomföra och utveckla grundutbildning för poliser och vidareutbildning för poliser och civilanställd personal. har beslutat att öppna platser för polisiär grund- utbildning vid i . Vid skilda enheter inom Rikspolis- styrelsen och vid polismyndigheterna bedrivs dessutom intern- utbildning. Det har genomförts förändringar i fråga om utbildning och rekrytering av personal inom polisen . Regeringen gav en arbetsgrupp i uppgift att se över rekryteringen och utbild- ningen av poliser. Till följd av det arbete som arbetsgruppen utförde har förändringar skett när det gäller utbildning inom polisen. trädde polisutbildningsförordningen (1999:740) i kraft. I förordningen anges att bedriver central utbildning. Till sådan utbildning hör polisprogrammet och funktionsinriktad utbildning. I förordningen anges också att polismyndigheterna bedriver funktionsinriktad utbildning och aspirantutbildning . Den förut nämnda arbetsgruppen delredovisade sitt uppdrag i prome- och utbildning av poliser (Ds 1996:11). Med ut- gångspunkt från promemorian och remissyttrandena över den fick i uppdrag av regeringen att utforma en ny grundut- bildning för polisen. I uppdraget ingick också frågor om rekrytering, lokalisering av utbildningen, anställningsförhållanden och polisbe- fogenheter under utbildningen. Den nya grundutbildningen startade . Grundutbild- ningen omfattar en tvåårig utbildning, polisprogrammet, och aspirant- tjänstgöring (4 § polisutbildningsförordningen [1999:740]). För att börja denna utbildning antogs 68 aspiranter. antogs 185 aspiranter. antogs 383 aspi- ranter till grundutbildningen. Av dessa var kvinnor och hade invandrarbakgrund. En antagning till utbildningen innebär inte längre att eleven automatiskt får anställning efter avslutad godkänd utbildning. Den nya grundutbildningen skiljer sig från den tidigare utbild- ningen. Samverkan sker i större utsträckning med andra högskolor, uni- versitet och forskningsinstitutioner. Utbildningen är särskilt inriktad på problemorienterat, förebyggande, brottsutredande och kontaktskapande polisarbete. Ett nytt ämne som kallas poliskunskap har införts. Där- utöver ingår traditionella ämnen som t.ex. kriminologi, beteende- vetenskap och juridik. Färdighetsämnen, såsom självskydd och bil- körning, ingår också.