sou · GOB326d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Ändringen i första stycket motiveras av införandet av förarförbud som en ny form för körkortsingripande. Ett sådant beslut innebär att innehavaren under förbudets giltighetstid förbjuds att köra körkortspliktiga fordon. Det bör gälla även den rätt att köra moped klass I som följer av innehavet av körkort eller traktorkort. Det kan förekomma att en person innehar såväl förarbevis som körkort eller traktorkort. Enligt gällande rätt får den som har förarbevis fortsätta att köra moped klass I även om hans körkort återkallas (prop. 1998/99:123 s. 19 f.). Detsamma bör gälla för den som har förarförbud enligt bestämmelserna i 5 kap. 3 § eller 3 c §. ingripande innebär således inte någon inskränkning i den rätt att köra moped klass I, som följer av innehavet av förarbeviset. Paragrafen har delats in i två stycken. Det första stycket motsvarar den inledande meningen i 2 kap. 11 § KKL. Ett tillägg har dock gjorts, vilket motiveras av den nya ingripandeformen förarförbud. Ett sådant förbud innebär naturligtvis att körkortshavaren mister även rätten att köra lastbil och buss enligt förevarande stycke, jämför dock möjligheten att få särskilt medgivande av enligt andra stycket. Andra stycket har fått en ny utformning. Ändringen motiveras av införandet av förarförbud som en ny ingripandeform, men den bör också ses som ett förtydligande av den författningstext som trädde i kraft (se avsnitt 12.2). Det bör framhållas att uttrycket fordon av det slag som hans körkort berättigade honom att köra avser såväl den grundläggande behörigheten som den utvidgade behörighet som anges i första stycket. skall kunna ge ett medgivande av ifrågavarande slag både åt den som har förarförbud och åt den som har fått sitt körkort återkallat. Vid förarförbud skall medgivandet upphöra att gälla vid utgången av förbudstiden. Paragrafen är ny och föranleds av införandet av förarförbud som en ny form för körkortsingripande på grund av trafikbrott. I 5 kap. 2 § KKL stadgas att vad som sägs om körkort i kapitlet om körkortsingripande också gäller för körkortstillstånd. Den som innehar ett sådant tillstånd kan således meddelas förarförbud. Enligt tidigare ordning kunde körkortstillstånd återkallas på grund av trafikbrott. Förevarande paragraf innebär att ett beslut om förarförbud får till följd att körkortstillståndet automatiskt förlorar sin giltighet. Det gäller oavsett längden på förarförbudet. Enligt bestämmelsen i 3 kap. 13 § 6 förlorar ett körkort sin giltighet, om innehavaren har meddelats förarförbud enligt 5 kap. 3 § . Detsamma gäller enligt punkten 7, om innehavaren har meddelats sådant förarförbud på grund av trafikbrott, vilket han begått under den tvååriga prövotid som gäller för nya körkort enligt 3 kap. 18 §. Den som därefter vill återfå sin behörighet måste skaffa sig ett nytt körkort. Av bestämmelsen i 5 kap. 3 a § framgår att förarförbud skall gälla och att denna kan vara ända upp till . Ändringen i förevarande paragraf innebär att förarprov inte får avläggas som förarförbud gäller. I bestämmelsen anges när ett körkort förlorar sin giltighet på grund av formella skäl. Våra förslag beträffande förarförbud föranleder införandet av två nya grunder för körkorts ogiltighet. Enligt den nya punkten 6 gäller inte ett körkort, om förarförbud med en giltighetstid har meddelats för innehavaren. Av bestämmelsen framgår att förarförbudet skall ha meddelats genom ett slutligt beslut enligt 5 kap. 3 §. Förslaget, vilket behandlas i avsnitt 12.2., motiveras av hänsyn till trafiksäkerheten. Körkortet förlorar sin giltighet så snart beslutet om förarförbud har vunnit laga kraft. Ogiltighet inträder såväl när det är fråga om ett enda beslut med en giltighetstid längre än som när körkortshavaren har meddelats flera beslut, vilka avlöser varandra utan uppehåll och som tillsammans ger en sådan giltighetstid. Enligt den nya punkten 7 förlorar körkortet sin giltighet, om innehavaren har meddelats förarförbud på grund av trafikbrott, som han begått under den tvååriga prövotid som gäller för nya körkort enligt 3 kap. 18 § KKL. Av bestämmelsen framgår att förarförbudet skall ha meddelats genom ett slutligt beslut enligt 5 kap. 3 §. Den föreslagna bestämmelsen bör ses mot bakgrund av den nuvarande bestämmelsen i 5 kap. 15 §, vilken innebär att de lättnader som anges i 5 kap. 14 § inte gäller för den som vill få nytt körkort efter återkallelse, om prövotid löpte för sökanden för den händelse som medförde att körkortet återkallades. I paragrafen har införts ett nytt tredje stycke. Som framgår ovan motiveras bestämmelsen i punkten 6 av trafiksäkerhetsskäl. Den som inte har kunnat köra på grund av förarförbud får antas har förlorat så mycket av sina färdigheter att han inte bör tillåtas att börja köra efter utgången av förbudstiden. Situationen är annorlunda i de fall då körkortshavaren har kunnat köra med särskilt tillstånd av det slag som avses i lagen (1998:489) om försöks- verksamhet med alkolås. Det saknas då anledning att hans körkort skall förlora sin giltighet enligt punkten 6. För att körkortet inte skall förlora sin giltighet fordras dock att körkortshavaren fullgör vad som åligger honom enligt nämnda lag. Återkallar sitt tillstånd, blir körkortet ogiltigt, om giltighetstiden för det meddelade förarförbudet var längre än . Ändringen föranleds av de nya bestämmelserna i 13 § första stycket 6 och 7. Även traktorkort förlorar sin giltighet, om innehavaren har meddelats förarförbud än eller på grund av brott som han har begått under prövotid som avses i 3 kap. 18 § KKL. Paragrafen innehåller bestämmelser om övningskörning. Av bestäm- melsen följer bl.a. att all övningskörning skall ske under uppsikt av någon som har den vana och skicklighet som erfordras. I bestämmelsen anges vidare vilka krav som i övrigt gäller för den som skall utöva uppsikten. I punkterna 1 och 3 anges bl.a. att han måste innehaft körkort under minst en viss angiven tid. Under riksdagsbehandlingen av körkortslag diskuterades betydelsen av beslut om återkallelse i förevarande hänseende. avstyrkte ett motionsyrkande om att den i paragrafen angivna kvalifikationstiden inte skulle avbrytas av beslut om återkallelse för av högst med stöd av 5 kap. 3 § 2–4 KKL (1997/98:TU11 s. 7 ff.). I paragrafen har införts ett nytt andra stycke, för att bestämmelsen skall ha samma materiella innebörd när det är fråga om förarförbud. Det nya stycket innebär att den kvalifikationstid om tre respektive som anges i första stycket 1 och 3 avbryts av ett beslut om förarförbud enligt 5 kap. 3 §. Uppsikt över övningskörning enligt dessa punkter får således bara utövas av den som har haft körkort sedan minst tre respektive utan att förarförbud har gällt för honom. Sedan giltighetstiden för förarförbudet har löpt ut, får en ny kvalifikationstid börja räknas. I paragrafens första stycke anges de former i vilka ett körkorts- ingripande kan ske. Två nya ingripandeformer, prickning och förarförbud, har införts. Dessa skall tillämpas när ingripandet grundas på trafikbrott. Tillämpningsområdet behandlas i den allmänna motive- ringen, avsnitt 11.2 respektive 12.1. Närmare regler om förarförbud finns i 3–3 c §§, medan prickning behandlas i 3 d och 3 e §§. Ingripan- den som grundas på opålitlighet i nykterhetshänseende, körkorts- havarens personliga förhållanden, medicinska skäl eller på formella skäl sker genom återkallelse. Grunderna för återkallelse anges numera i Institutet varning avskaffas. Skälet för detta utvecklas i den allmänna motiveringen, avsnitt 10.4. I första stycket anges innebörden av ett beslut om förarförbud. I den allmänna motiveringen behandlas frågan i avsnitt 12.2. Ett beslut om förarförbud innebär att körkortshavaren förbjuds att föra körkorts- pliktiga fordon under förbudets giltighetstid. Brott mot förarförbudet kan medföra ansvar för olovlig körning enligt 3 § TBL. Förbudet kan inte begränsas till att avse endast en viss del av körkortshavarens behörighet utan avser körkortspliktiga fordon av alla slag. Det innebär att den som har t.ex. behörigheten AB förbjuds att köra såväl motorcykel som personbil (se dock 2 kap. 4 § beträffande moped klass I). Förarförbudet skall gälla . Giltighetstiden behandlas i 3 a §. Till skillnad mot vad som gäller vid återkallelse innebär ett beslut om förarförbudet inte att körkortshavaren fråntas sin grundläggande behörighet. Den finns kvar och efter utgången av förbudstiden får han fortsätta att köra som . Av bestämmelsen i 3 kap. 13 § 6 följer emellertid att körkortet blir ogiltigt, om körkorts- havaren har fått förarförbud än . Detsamma gäller enligt 3 kap. 13 § 7, om förarförbudet har meddelats på grund av trafikbrott, som innehavaren begått under den tvååriga prövotid som gäller för nya körkort enligt 3 kap. 18 §. I andra stycket anges när beslut om förarförbud skall meddelas. Tillämpningsområdet behandlas i den allmänna motiveringen, avsnitt 12.1. Ingripandegrunderna motsvarar i stor utsträckning vad som redan gäller enligt 5 kap. 3 § KKL vid trafikrelaterade brott. I punkterna 1–3 anges trafikbrott som i sig är så allvarliga att de skall leda till förarförbud utan att ingripandet behöver motiveras ytterligare av andra omständigheter. Punkterna motsvarar 5 kap. 3 § 1, 2 och 4 KKL. Vårdslöshet i trafik, trafiknykterhetsbrott, smitning och allvarligare trafikbrott som tidigare ledde till beslut om körkortsåterkallelse skall nu leda till förarförbud. Tillämpningen av de nya bestämmelserna bör således motsvara vad som tidigare gällt beträffande återkallelse på grund av brott av ifrågavarande slag. Det kan därvid nämnas att det inom länsstyrelserna har utarbetats en förteckning över de körkorts- ingripanden som sker i normalfallet vid de vanligaste trafikbrotten. Innehållet i förteckningen framgår delvis av redovisningen av förhållandena i i bilaga 2. I punkten 4 anges när förarförbud skall meddelas på grund av att körkortshavaren har begått flera trafikförseelser, så att den sammanlagda prickbelastningen överstiger en viss nivå. Denna ingripandegrund behandlas i den allmänna motiveringen, avsnitt 12.6. Har körkortshavaren inom loppet av gjort sig skyldig till flera trafikförseelser, vilka sammantagna föranleder mer än sex prickar, skall förarförbud meddelas. Den relevanta tidpunkten för varje förseelse är den då förseelsen begicks – inte tiden för lagföringen. Trafikbrott som begicks innan den senaste förseelsen saknar således betydelse för om förarförbud skall meddelas enligt förevarande bestäm- melse. Beslutet om förarförbud skall meddelas när körkortshavaren lagförs för den förseelse som vid ett nytt beslut om prickning skulle ha medfört att det sammanlagda antalet aktiva prickar hade uppgått till mer än sex. Situationen uppkommer när en körkortshavare som redan belastas av exempelvis fyra prickar lagförs för ett nytt brott som skulle ha gett ytterligare tre prickar. Körkortsingripandet skall då ske i form av förarförbud i stället för prickning. Punkten 5 tar sikte på den situation som uppkommer då en körkorts- havare som har haft förarförbud begår ett nytt trafikbrott, vilket inte är så allvarligt att det i sig motiverar ett nytt förarförbud. Det är således fråga om en återfallssituation, där den nya förseelsen är sådan att den i normalfallet leder till beslut om prickning. Har körkorts- havaren tidigare haft förarförbud, skall ett nytt sådant beslut meddelas om han genom sitt återfall visat prov på bristande vilja eller förmåga att rätta sig efter de regler som gäller i trafikens eller trafiksäkerhetens intresse. Bedömningen får göras mot bakgrund av allvaret i det nya trafikbrottet och den tid som förflutit sedan det förra förarförbudet upphörde att gälla. Har förflutit, bör förarförbud beslutas bara i undantagsfall. Tredje stycket är nytt och gäller den fortsatta betydelsen av prickar som redan har beaktats vid bestämmande av förarförbud. Vi har i avsnitt 11.4 föreslagit att prickar som har påförts körkortshavaren skall registreras i körkortsregistret och att de skall kvarstå i registret av . Den nu aktuella bestämmelsen påverkar inte frågan om registrering av prickarna. Den innebär enbart att prickar som har beaktats vid bestämmande av förarförbud inte längre skall medräknas i den sammanlagda prickbelastningen vid tillämpningen av andra stycket punkten 4 efter nya trafikbrott. I allmänhet bör man kunna utgå från att tidigare påförda prickar har beaktats vid beslut om förarförbud. Det kan ha skett genom att de ingått i den sammanlagda prickbelastning som lagts till grund för ett beslut om förarförbud eller genom att de har beaktats vid bestämmandet av längden på förarförbud som beslutats enligt någon av punkterna 1–3, jfr. Fjärde stycket motsvarar vad som tidigare gällde enligt 5 kap. 10 § andra stycket KKL beträffande möjligheten att avstå från att besluta om återkallelse eller att sätta ned spärrtidens längd. Bestämmelsen innebär att körkortshavaren kan undgå förarförbud eller att en kortare förbudstid kan bestämmas, om det föreligger synnerliga skäl och om det kan ske utan fara för trafiksäkerheten. De situationer som avses är desamma som . Det kan exempelvis gälla trafiknykterhetsbrott i samband med en kortare förflyttning av fordon på parkeringsplats eller liknande. Ett annat exempel är att osedvanligt har förflutit sedan brottet begicks (prop. 1975/76:155 s. 109 f.). Av kravet på synnerliga skäl följer att denna undantagsmöjlighet skall tillämpas restriktivt. Den som undgår förarförbud med stöd av förevarande bestämmelse bör i allmänhet i stället påföras prickar. I paragrafen behandlas frågan om förarförbudets längd. Av första stycket framgår att förarförbud skall gälla . Förbudstiden skall anges i beslutet och den kan vara lägst en månad och högst . I enlighet med uttalanden i tidigare förarbeten bör det bara i undantagsfall förekomma att spärrtiden bestäms till minimitiden en månad, jfr. 1975/76:155 s. 99. Det bör då främst gälla att körkortshavaren har ett utpräglat behov av körkort på grund av t.ex. arbets- eller boendeförhållanden. Vilka faktorer som skall beaktas vid bestämmandet av förbudstiden behandlas utförligt i den allmänna motiveringen, avsnitt 12.4. Förbuds- tiden bör bestämmas med ledning av de utgångspunkter som ligger till grund för reglerna om straffmätning i 29 kap. BrB, jfr. 1987/88:120. Vid sidan av straffvärdet skall främst den omständigheten att det är fråga om återfall beaktas vid bestämmandet av förarförbudets längd (jfr. 29 kap. 4 § BrB). Återfallets betydelse behandlas närmare i den allmänna motiveringen. I vissa fall bör dessutom försvårande respektive förmildrande omständigheter av det slag som anges i 29 kap. 2–3 §§ BrB kunna beaktas. Behovet av sådana hänsynstaganden torde dock vara begränsat. Det kan dock förekomma situationer då sådana omständigheter bör beaktas när det är fråga om vissa allvarligare trafikbrott som t.ex. vårdslöshet i trafik, rattfylleribrott i vissa fall eller smitning. I avsnitt 12.4.3 föreslås att Riksåklagaren skall få i uppdrag att efter hörande av och utfärda föreskrifter för körkortsingripande genom förarförbud. Av föreskrifterna bör framgå bl.a. vilka förbudstider som i normalfallet bör bestämmas för olika trafikbrott. Föreskrifterna är avsedda att tillämpas när körkortsingri- pandet handläggs i den summariska straffprocessen, men de bör kunna få betydelse också för ingripanden som beslutas av domstol. I andra stycket anges en minimitid för förarförbud som beslutas på grund av vissa brott. Bestämmelsen motsvarar bestämmelsen i 5 kap. 6 § KKL om spärrtidens längd vid återkallelse på grund av grov vårdslöshet i trafik, grovt rattfylleri eller grovt brott mot 30 § järnvägs- säkerhetslagen (1990:1157). När förarförbud beslutas på grund av ett sådant brott, skall förbudstiden bestämmas till lägst . I den allmänna motiveringen, avsnitt 12.6.2, anges hur giltighets- tiden skall bestämmas vid förarförbud som beslutas med stöd av 3 § 4 (på grund av den sammanlagda prickbelastningen). Paragrafen avser den situation som uppkommer när frågan om förarförbud har handlagts genom föreläggande av ordningsbot, som körkortshavaren har godkänt i omedelbar anslutning till brottet. Förarförbudet träder i kraft direkt när körkortshavaren godkänner föreläggandet. Han skall då kunna medges rätt att fortsätta köra från förarförbudets ikraftträdande. Denna möjlighet motiveras av samma praktiska behov som den tidigare möjligheten att medge motsvarande rätt vid omhändertagande av körkort (se den tidigare bestämmelsen i 5 kap. 7 § andra stycket KKL). I bestämmelsens första stycke anges när beslut om tillfälligt förarförbud skall meddelas. Förutsättningarna för ett sådant interimistiskt beslut är i allt väsentligt desamma som för beslut om omhändertagande av körkort på grund av misstanke om brott enligt den tidigare bestämmelsen i 5 kap. 7 § första stycket 2 KKL. Ett beslut om tillfälligt förarförbud skall således meddelas, om det på sannolika skäl kan antas att körkortshavaren kommer att meddelas ett slutligt beslut om förarförbud på grund av grov vårdslöshet i trafik, trafiknykterhets- brott eller på grund av ett allvarligt trafikbrott av det slag som avses i 3 § 3. Tillfälligt förarförbud bör också kunna beslutas vid misstanke om vårdslöshet i trafik, om misstanken att körkortshavaren i väsentlig mån har brustit i omsorg och varsamhet är så stark att det på sannolika skäl kan antas att ett slutligt beslut om förarförbud kommer att meddelas. Paragrafen innebär dessutom att tillfälligt förarförbud skall meddelas, om det på sannolika skäl kan antas att förarförbud kommer att meddelas på grund av smitningsbrott. Förslaget innebär att beslut om tillfälligt förarförbud inte kan meddelas när det på sannolika skäl kan antas att förarförbud kommer att meddelas på grund av den sammanlagda prickbelastningen (3 § 4) eller på grund av återfall av det slag som avses i 3 § 5. Tillämp- ningsområdet är således något snävare än vad som gäller enligt den nuvarande bestämmelsen om återkallelse tills vidare i 5 kap. 5 § KKL. Det bör dock framhållas att förslaget i stort sett överensstämmer med gällande praxis, då det torde vara ovanligt att körkort återkallas tills vidare, när det är fråga om ingripande på grund av upprepade brott av det slag som avses i 5 kap. 3 § 3 KKL. Det bör framhållas att det i tidigare förarbeten (prop. 1958:69) har uttalats att befogenheten att ingripa genom interimistiskt beslut skall handhas med tillbörlig försiktighet. Detsamma bör givetvis gälla beträffande beslut om tillfälligt förarförbud. Ett beslut om tillfälligt förarförbud gäller till dess annat meddelas. I beslutet skall emellertid anges den längsta tid under vilken det skall gälla. Giltighetstiden skall begränsas så att den inte överstiger den förbudstid som kan förutses i det slutliga beslutet. På så sätt minskar risken för att det interimistiska beslutet kommer att gälla än den förbudstid som brottet föranleder och som fastställs i det slutliga beslutet. Av andra stycket följer att den som har fått ett tillfälligt förarförbud kan medges rätt att köra räknat från ingripandet. Denna möjlighet utgör en motsvarighet till den tidigare bestämmelsen i 5 kap. 7 § andra stycket KKL, vilken har motiverats av de praktiska problem som kan uppstå vid körkortsingripanden som sker i omedelbar anslutning till trafikbrottet. Paragrafen innehåller i första stycket den centrala bestämmelsen om körkortsingripande genom prickning. Pricksystemet behandlas utförligt i den allmänna motiveringen, kapitel 11. Prickning skall ske när det är fråga om trafikbrott som enligt tidigare ordning antingen föranledde varning eller som tillsammans med ytterligare trafikbrott kunde föranleda ett körkortsingripande med stöd av bestämmelsen i 5 kap. 3 § 3 KKL (upprepade trafikbrott). Med trafikbrott avses brott mot bestämmelser som har meddelats i trafikens eller trafiksäkerhetens intresse. Liksom tidigare avses med uttrycket trafikens intresse trafikrelaterade förseelser som inte har begåtts vid färd, t.ex. skatte-, försäkrings- och registreringsförseelser (prop. 1975/76:155 s. 93 f.). Beslut om prickning skall således meddelas när det är fråga om trafikbrott som inte är så straffvärda att de ensamma motiverar ett beslut om förarförbud. Av särskilt intresse är därvid den skada eller trafikfara som förseelsen har inneburit samt vad körkortshavaren insett eller borde ha insett om detta. I avsnitt 11.3.2 föreslås att Riksåklagaren får i uppdrag att efter hörande av och utfärda föreskrifter för körkortsingripande genom prickning. I föreskrifterna bör uttryckligen anges vilka trafikbrott som i normalfallet skall leda till beslut om prickning. Ett beslut om prickning innebär att körkortshavaren påförs ett visst antal prickar. Är det fråga om en enda överträdelse, skall antalet prickar vara lägst en och högst fyra. Är det fråga om flera trafikbrott som lagförs , kan antalet prickar bestämmas till fler än fyra. Någon övre gräns för hur många prickar som kan påföras vid ett och samma tillfälle finns inte. Hur många prickar som skall bestämmas i det enskilda fallet bestäms med ledning av trafikbrottets eller den samlade brottslighetens straffvärde, se avsnitt 11.3.1. Av Riksåklagarens före- skrifter bör framgå hur många prickar som i normalfallet skall påföras körkortshavaren vid olika slags trafikbrott. Enligt andra stycket kan prickning ske också vid brott av det slag som avses i 3 § och som i normalfallet leder till förarförbud. Förutsätt- ningen är att överträdelsen kan anses som ringa från trafiksäkerhets- synpunkt. I paragrafens första stycke anges möjligheten att genom deltagande i utbildning erhålla befrielse från tidigare påförda prickar. Av bestämmelsen i 7 kap. 3 § KKL följer att frågan om reducering av prickar prövas av . Av andra stycket följer att skall pröva frågan om reducering av tidigare påförda prickar med tillämpning av föreskrifter som regeringen utfärdar med stöd av bestämmelsen i 10 kap. 1 § 5. En utförlig redovisning av hur systemet kan utformas återfinns i avsnitt 11.5. I bestämmelsen anges när ett körkort skall återkallas. Innehållet i de fyra punkterna i första stycket motsvarar 5 kap. 3 § 5–8 KKL. Dock har en viss ändring gjorts beträffande återkallelse på grund av allmän brottslighet. Av punkten 2 följer att körkortet skall återkallas, om det på grund av körkortshavarens personliga förhållanden eller av annan anledning finns skäl att ifrågasätta hans lämplighet som körkortshavare. En sådan anledning kan vara att han fällts till ansvar för allmän brottslighet av det slag som avsågs i den tidigare bestämmelsen i 5 kap. 3 § 6 KKL. Ändringen föranleds av att det egentligen inte är brottet i sig som föranleder körkortsingripandet. I stället skall det ske efter en samlad bedömning av körkortshavarens lämplighet ur trafik- säkerhetssynpunkt. Det bör understrykas att ändringen till sin natur är redaktionell och att möjligheten att besluta om återkallelse på grund av brott av ifrågavarande slag skall tillämpas på samma sätt som . I andra stycket anges att beslut om återkallelse får begränsas till att avse en eller flera behörigheter. Stadgandet motsvarar den tidigare bestämmelsen i 5 kap. 4 § KKL. Paragrafen behandlar interimistiska beslut om körkortsåterkallelse. Vissa ändringar har gjorts med anledning av våra förslag i övrigt. De innebär att interimistiskt beslut om återkallelse kan meddelas på grund av misstanke om trafikbrott av de slag som avses i bestämmelsen om förarförbud i 3 §. Ett interimistiskt beslut om återkallelse kan numera meddelas bara om det på sannolika skäl kan antas att körkortet kommer att återkallas slutligt på grund av sådana personliga eller medicinska skäl som avses i 4 § 1–3. gällde att giltighetstiden för ett interimistiskt beslut om återkallelse skulle begränsas enligt vad som gäller för spärrtid, om beslutet grundades på exempelvis misstanke om allmänt brott av det slag som avsågs i 5 kap. 3 § 6 KKL. Denna ordning avskaffas.