sou · GOB339 · 2001-01-01 00:00:00 — I avsnitt 1.3.6, slutligen, diskuteras effekterna av den s.k. profileringen av gymnasieskolan. Denna profilering blir synlig i of- fentlig statistik huvudsakligen i form av lokala varianter av de natio- nella studieprogrammen och i etablerandet av fristående skolor. För att ge rättvisa åt relevanta skillnader mellan dessa lokala varianter och fri- stående skolor, har det därför varit nödvändigt att begränsa analysen till ett geografiskt område där de kan hållas isär. Detta avsnitt fokuserar på , det område i landet där befolkningsunderlaget är störst och profileringen och etablerandet av friskolor har fått störst ge- nomslag. I jämförelse med gymnasieskolan är en mer sammanhållen utbildningsform. Med några få undantag läser alla elever samma ämnen och det finns inga åtskilda utbildningsprogram eller linjer att välja mellan. De valmöjligheter som står eleverna och deras föräldrar till buds är typ av skola, dvs. fristående eller skola, och därut- över kan eleven genomföra ett språkval och ett ämnesval.7 För att stu- dera de sociala skillnaderna mellan elever har vi skapat ett dataregister baserat på samtliga elever födda som gick ut mellan 1995 och 1998.8 Vi kommer främst att analysera hur eleverna fördelar sig på kommunala och fristående skolor samt betygsfördelningen. Som framgår av tabell 3 till tabell 5 finns det skillnader mellan olika elev- kategorier i benägenhet att välja en fristående grundskola.9 Elever med ursprung i det som här kallats den högre klassen, elever för vilkas för- äldrar det saknas yrkesuppgifter i Folk och bostadsräkningen 1990 (FoB-90) (internt bortfall) samt elever vilkas föräldrar inte alls finns med i FoB-90 (externt bortfall), är överrepresenterade inom friskolor- na. De två sist nämnda kategorierna utgörs i hög grad av invandrarele- ver. Studerar vi andelarna elever som gått i friskolor utifrån föräldrar- nas högsta utbildningsnivå ser vi att denna fördelning följer fördelning- en för social klass. Vi kan notera att för gruppen elever vars föräldrar har genomgått forskarutbildning är andelen elever i friskolor betydligt högre än för andra grupper; inom denna kategori har gått i en friskola medan knappa av hela populationen har gått i en friskola. Om vi gör en mer detaljerad analys av föräldrar- nas yrkespositioner, kan vi se att elever vilkas föräldrar är jurister, uni- versitetslärare, läkare och konstproducenter är tydligt överrepresente- 7Tidigare kunde eleverna från och med högstadiet välja mellan allmän och särskild kurs i matematik och engelska, en nivågruppering som numer är av- skaffad. 8Populationen utgörs av 97 429 individer. Av dessa gick tio (0,) ut 1995, 830 (0,) 1996, 92 888 (95,) 1997 och 3 701 (3,) 1998. 9 Denna jämförelse på aggregerad nivå ger en något missvisande bild av feno- menet friskolor. För många elever utgör inte friskolorna någon reell valmöjlig- het eftersom det saknas friskolor i ett stort antal kommuner. Friskolorna är ock- så vanligare i storstadsområden, där högutbildade och invandrare är överrepre- senterade, vilket avspeglas i tabellerna (därtill kommer att friskolorna är en viktig angelägenhet för just dessa grupper). En bättre förståelse för friskolornas funktion i de olika sociala gruppernas utbildningsstrategier kräver studier av utbildningsstrukturen inom ett mer begränsat geografiskt område, vilket vi ned- an kommer att göra för gymnasieskolor i . rade i friskolorna i jämförelse med elever med föräldrar inom andra yrkesgrupper.10 Beträffande kön finns det en svag övervikt till flickor- nas fördel i val av fristående grundskola – av flickorna har gått i en fristående skola och av pojkarna. Typ av grundskola för elever födda efter föräldrarnas sociala klassi i Uppgift om föräldrarnas sociala klass baserad på yrkesuppgifter från FoB-90. Fet stil markerar att gruppen är överrepresenterad. Typ av grundskola för elever födda efter föräldrarnas högsta utbildningsnivå i i Uppgift om föräldrarnas utbildningsnivå från RTB-98. Fet stil markerar att gruppen är överre- presenterade. 10 Andelarna för dessa grupper är i tur och ordning: 5,9, 5,0, 4,8, och 4,4. Typ av grundskola för elever födda efter familjens in- vandrarstatus i iUppgifter om elevens och föräldrarnas invandrarstatus från RTB-98. iiInklusive bortfall för föräldrarna. Fet stil markerar att gruppen är överrepresenterade. När det gäller betygen, det viktigaste instrumentet för differentiering och selektion inom skolan, kan vi se att fördelningen tydligt samman- hänger med andra variabler. Flickor har totalt sett högre medelbetyg än pojkar. 1989/90 hade flickorna ett genomsnittligt medelbetyg på 3,3 och pojkarna 3,0. /1994 var motsvarande siffrorna 3,4 och 3,1. Denna skillnad kvarstår efter införandet av det nya betygssystemet. 1997/98 hade flickorna ett genomsnittligt meritvärde på 212,0 och poj- karna 190,9 av maximala 320 poäng. (1999h:2) Samma för- hållande återspeglas även i andelarna elever inom varje könskategori som befinner sig inom ett visst betygsintervall (tabell 6). Exempelvis har av flickorna ett medelbetyg över 3,9 medan motsvaran- de andel för pojkarna är . Pojkarna är däremot överrepre- senterade i de lägre betygskategorierna. av pojkar- na har ett medelbetyg under 3,0, att jämföra med knappa av flickorna. En nästan dubbelt så stor andel av pojkarna i jämförelse med flickorna återfinns i den lägsta betygskategorien, medelbetyg under 2,5.11 Delar vi in eleverna utifrån föräldrarnas högsta sociala klass är det också tydligt att medelbetygen varierar med elevernas sociala ur- sprung. Ju högre socialt ursprung, desto högre betyg. I den högre klas- sen erhåller vart tredje barn ett avgångsbetyg mellan 4,0 och 5,0, att jämföras med färre än vart tionde barn till föräldrar i den lägre medel- klassen och arbetarklassen.12 Om vi studerar elevernas sociala ursprung 11Studerar vi förhållandet mellan kön, social klass och medelbetyg har flickor- na större andelar med höga betyg än pojkarna oavsett social klass, och vice versa gäller för låga betyg. 12Vi finner en likartad hierarki om vi i stället för social klass beaktar föräldrar- nas inkomst. Ju högre sammanräknad inkomst desto större andel elever med höga betyg. En anledning därtill är naturligtvis att inkomst samvarierar med social klass. på en mer detaljerad nivå och skiljer mellan 32 olika yrkeskategorier finner vi den största andelen med höga betyg bland läkarbarnen (42,med medelbetyg mellan 4,0 och 5,0). Därefter följer barn till universitetslärare (38,), barn till civilingenjörer (34,8 pro- cent), barn till ämneslärare (32,) och barn till jurister (32,). Med andra ord tenderar de sociala grupper som är mest bero- ende av utbildningsväsendet för sin yrkesposition och som själva är bärare av ett starkt utbildningskapital att lyckas bäst i striden om det utbildningskapital som tilldelar eleverna och som har av- görande betydelse för fördelningen av studiechanserna i gymnasiesko- lan. Detta blir även tydligt om vi studerar betygsframgång utifrån för- äldrarnas högsta utbildningsnivå, där andelen elever med höga betyg ökar med föräldrarnas högsta utbildningsnivå. Tabell 6 visar också hur elever med olika invandrarstatus fördelar sig på betygskategorier. Den största andelen elever med ett medelbetyg på över 3,9 – dryga – återfinns bland dem som är födda i och har minst en förälder som också är född i , medan de elever som är födda utomlands och vilkas föräldrar likaså är födda utomlands har den lägsta andelen, , inom denna betygskate- gori. Det motsatta förhållandet gäller för de lägre betygskategorierna. Vi kan dock konstatera att även om skillnaderna mellan elever födda i och elever födda utomlands är betydande, så är de mindre än skillnaderna mellan exempelvis barn till föräldrar med längre högsko- leutbildning och barn till föräldrar med enbart grundskola. Av tabell 6 framgår också att de elever som gått i en fristående skola oftare än and- ra får höga betyg. fler av eleverna där än på de kommunala skolorna får ett medelbetyg över 3,9.13 Sambanden mellan val av skola och betyg är dock komplicerade. Om vi kontrollerar för kön, socialt ursprung, föräldrarnas utbildningsnivå och familjens in- vandrarstatus finner vi att friskoleelever ibland men inte alltid har hög- re betyg än de elever som går i skola (ej redovisat i tabell- form). Exempelvis finner vi bland elever som har invandrat och vilkas föräldrar också invandrat att de som gått i en friskola har högre betyg än de som gått i en skola, vilket också gäller för elever som är födda i och vilkas föräldrar är födda i . Flickor som gått i en friskola har också en större andel i den högsta betygskategorin än de som gått i en skola och för pojkarna har friskoleele- verna betydligt större andelar i båda de högsta betygskategorierna. Ser vi däremot till socialt ursprung är skillnaderna inte så tydliga inom re- 13 Den höga andelen som ej fått betyg bland friskoleelever beror på att många friskolor på grundskolenivå har en alternativ pedagogisk inriktning och ger andra former av betyg, vilka dock ger behörighet till gymnasiet. För elever vilkas föräldrar har en längre högskoleut- bildning och vilkas föräldrar studerat på forskarutbildningsnivå är an- delarna elever i de två högsta betygskategorierna större för dem som gått i skola. Motsvarande förhållande återfinns bland elever vilkas föräldrar tillhör den högre klassen. Att friskoleeleverna tenderar att ha högre grundskolebetyg än andra bör således förstås mot bak- grund av dels att friskolorna rekryterar större andelar elever ur grupper som generellt sett har höga betyg (elever från den högre klassen och vilkas föräldrar är högskoleutbildade), dels att elever i andra kategorier lyckas bättre betygsmässigt i friskolor än motsvarande grupper elever i kommunala skolor. Om vi antar att dessa betygsskillnader verkligen återspeglar skilda kunskapsnivåer och inte bara en annorlunda betygs- sättning, kan de sannolikt ses som ett utslag av att elever från studie- motiverade hem oftare än andra söker sig till friskolorna. I den mån friskolor skulle bli betydligt vanligare än vad som är fallet och deras rekrytering mer blandad och därvidlag likna de kom- munala skolornas, är det sannolikt att skillnaden i betygsfördelning skulle försvinna. Elevernas val av tillvalsämnen följer en logik liknande den som styr fördelningen av medelbetygen. Det går här en skiljelinje mellan att läsa språk och att inte läsa språk. Flickor har i betydligt större omfattning än pojkar läst franska, tyska, andra språk eller hemspråk i (mot ).14 Den högre klassens barn läser språk i högre grad än andra. av alla elever med detta ursprung har läst något språk, vilket kan jämföras med bland barn ur arbetarklassen. Fördelning mellan allmän och särskild engelska re- spektive matematik följer i stort sett samma mönster. Flickor läser i större utsträckning än pojkar särskild engelska (mot 58 pro- cent), medan det däremot inte finns någon större skillnad mellan könen beträffande matematik (för flickorna och för pojkarna). Bland den högre klassens barn återfinns den högsta andelen som har läst särskild kurs i engelska respektive matematik (och ), medan elever med ursprung i den lägre arbetarklassen har de lägsta andelarna (och ). Vi kan återigen notera att det finns skillnader inom den högre klassen där de grupper som besitter det högsta utbildningskapitalet (läkare, jurister, universi- tetslärare, civilingenjörer och ämneslärare) är de vilkas barn oftare läst 14 Även om de flesta flickor som läst språk valt tyska (, för pojkarna är andelen ) är flickornas dominans tydligast i franska som lästes av flickorna, att jämföras med bland pojkarna. särskild kurs i såväl engelska som matematik än andra grupper och som även i störst utsträckning väljer att läsa språk.15 Avgångsbetyg från för elever födda år 1981i 0,0-2,4 2,5-2,9 3,0-3,4 3,5-3,9 4,0-4,4 4,5-5,0 4,0-5,0 Gymnasium, tre år Elev och minst en och minst en förälder Ej svar för elev och i Efter kön, socialt ursprung (FoB-90), familjens högsta utbildningsnivå (RTB-98) och familjens invandrarstatus (RTB-98); andelar av gruppen per betygskategori. i i Ej svar för föräldrarna inkluderade i denna kategori. Fet stil markerar att gruppen är överrepresenterad. 15 Bland barn till jurister läser språk, bland barn till läkare 79 pro- cent samt bland barn till universitetslärare och ämneslärare . 1.3.3Övergången från grundskola till gymnasium En målsättning med den nya gymnasieskolan är att den skall vara öp- pen för alla. Det slås fast i propositionen som låg till grund för den nya gymnasieskolan (Prop. 1990/91:85, s 49-53). Men riktigt alla går inte vidare till gymnasieskolan. Det kan naturligtvis finnas ett flertal anledningar till detta. Vi skall här inte i första hand diskutera vilka faktiska orsaker som ligger bakom att vissa elever inte fortsätter till gymnasieskolan – det kan röra sig om allt från skoltrötthet till att fa- miljen har flyttat utomlands – utan i stället med hjälp av tillgänglig statistik försöka karakterisera den grupp grundskoleelever som inte går vidare.16 Av de närmare 93 000 grundskoleelever födda som gick ut 1997 var det en procent som inte gick i gymnasieskolan vare sig eller . En annan grupp elever, en pro- cent av populationen, dröjde med att gå över till gymnasieskolan och återfanns där först , året efter att de slutat högstadiet. gick visserligen vidare direkt till gymnasiet men gjorde uppehåll eller slutade . Den totala andelen elever som inte direkt efter högstadiet utan avbrott fortsatte studera fram till och med årskurs två i gymnasiet uppgår med andra ord till . Dessa fyra olika delpopulationer av en ålderskohort som gick ut ett visst år – nämligen 1) de som inte återfanns i gymna- sieskolan följande höst eller nästkommande, 2) de som började gymna- sieskolan efter avslutad grundskola, 3) de som började gymnasie- skolan direkt men som inte fortsatte studierna vare sig i årskurs ett eller två året efter, och slutligen 4) de som började gymnasieskolan direkt och som också återfanns i gymnasieskolan hösten därpå – skiljer sig åt i flera avseenden. Tabell 7 visar skillnaderna mellan de olika grupperna 16 För detta ändamål har ett delregister skapats där alla som är födda och gått ut 1997 ingår. (Att vi utgår från ett dubbelt kriterium för att definiera population beror på att om man definierar populationen utifrån samt- liga som gått ut ett visst år är en del av denna population yngre än den modala åldern och en något större andel äldre. Dessa två grupper tenderar att skilja sig från den modala gruppen på så sätt att de som är yngre i större utsträckning söker sig till studieförberedande program medan de äldre gör detta i mindre utsträckning. Det alternativa tillvägagångssättet, att ta med alla som är födda ett visst år, skapar problem vad det gäller att studera övergångarna till gymnasiet eftersom inte hela populationen lämnar vid samma till- fälle.) För den i detta sammanhang definierade populationen finns uppgifter om huruvida de gick någon gymnasieutbildning och och i så fall vilken/a utbildning/ar det varit frågan om. Totalt ingår 92 888 individer i registret. i avseende på kön, medelbetyg i årskurs 9, socialt ursprung, föräldrar- nas högsta utbildningsnivå och familjens invandrarstatus. Beaktar vi betydelsen av kön, finner vi inga större skillnader. Det är något vanligare att pojkarna inte går vidare till gymnasiet, medan flick- or något oftare börjar eller gör avbrott . Medelbetyget i årskurs nio betyder mer för om en elev går vidare till gymnasiet eller inte. Av dem som saknar ett slutbetyg går inte vidare till gymnasiet , vilket kan jämföras bland dem med lägst avgångsbetyg (<2,5) och bland elever med högst betyg (>4,4). Om man saknar avgångsbetyg från , är sannolikheten även högre att man börjar gymnasi- et . Inom den lilla grupp elever som fått ett annat grund- skolebetyg än det vanliga återfinns också den högsta andelen elever som inte går vidare till gymnasiet, . En stor andel av de ele- ver inom denna grupp som går vidare börjar också i gymnasiet eller avbryter studierna där. Vi bör dock tolka dessa resultat med stor försiktighet med tanke på gruppens litenhet och att det är nå- got oklart vilket högstadiebetyg dessa elever fått. Elevernas sociala ursprung och deras föräldrars utbildningsnivå har stor betydelse. Övergången till gymnasiet är som lägst bland elever vars föräldrar saknas i FoB-90 (externt bortfall) eller som återfinns där men utan uppgift om yrke eller utbildningsnivå (internt bortfall). I öv- rigt är tendensen att ju högre socialt ursprung och ju högre utbildnings- nivå föräldrarna har, desto mindre är sannolikheten att en elev inte går vidare till gymnasiet . Det finns dock två intressanta un- dantag. För barn till föräldrar med en längre högskoleutbildning och med forskarutbildning är sannolikheten att fortsätta till gymnasiet mindre än för den grupp elever vilkas föräldrar befinner sig på närmast lägre utbildningsnivå. Elever som har föräldrar där uppgift saknas om utbildning eller föräldrar vilkas högsta utbildning är folkskola börjar i större utsträckning än andra i gymnasiet. Mönstret är det- samma om vi ser till social klass. Elever med föräldrar som inte finns i FoB-90 eller saknar uppgift om yrke samt elever med föräldrar i den lägre arbetarklassen är överrepresenterade i den grupp som börjar gym- nasiet . När det gäller studieavbrott gymnasie- studier, framträder ett annat mönster. Visserligen är också här de sist nämnda grupperna överrepresenterade, men det är även de elever vars föräldrar har hög utbildning och elever med härkomst i de högsta sam- hällsskikten. Det är ett inte alltför vågat antagande att elever med sär- skilt lågt socialt ursprung och elever med särskilt högt sådant som regel avbryter påbörjade gymnasiestudier av helt skilda anledningar. Om vi analyserar övergången till gymnasieskolan i ljuset av både elevernas sociala ursprung (eller alternativt föräldrarnas utbildningsnivå) och deras medelbetyg i årskurs nio, finner vi att det oftast inte samman- hänger med låga betyg att elever från högre sociala skikt eller med mycket välutbildade föräldrar gör avbrott i gymnasiet, under det att just låga betyg från årskurs 9 tycks vara en avgörande faktor när elever från de lägre sociala skikten avbryter sina studier. För den förra gruppen innebär studieavbrotten vanligtvis att eleven studerar utomlands.17 Familjens invandrarstatus har också betydelse för elevernas studie- karriär. De lägsta andelarna elever som inte går vidare till gymnasiet, som avbryter sina studier där eller börjar i gymnasiet , finner vi bland elever som är födda i och har minst en föräldrar som också är född i landet (0,, respekti- ve ). För elever födda i men med båda föräldrarna födda utomlands är motsvarande andelar högre (1,, 1,6 pro- cent och ). Motsvarande skillnader återfinns bland elever som själva är födda utomlands. Intressant att notera är att sannolikheten för att gå vidare till gymnasiet och fortsätta sina studier där över huvud taget inte märkbart skiljer sig åt mellan elever som är födda i och elever som inte är det, när föräldrarnas invandrarstatus hålls kon- stant. Den i särklass högsta andelen elever som inte går vidare till gym- nasiet utgörs av dem för vilka det saknas uppgift om födelseland för såväl dem själva som deras föräldrar – av dessa elever går inte vidare till gymnasiet och en anmärkningsvärt stor andel () avbryter sina gymnasiestudier när de en gång börjat. En möjlig förklaring kan vara att många i denna elevkategori endast stan- nar i , en annan förklaring är att många tillhör mar- ginaliserade grupper invandrare som har svårt att få fotfäste i det svenska samhället. 17 I en undersökning om studieavbrott genomförd av (1995b:23) visade det sig att en kommun där det enligt den officiella statistiken skulle fin- nas ett 50-tal elever som avbrutit sina studier hade skolan endast rapporterat fem fall av studieavbrott till kommunen, detta med anledning av att det i de övriga fallen uteslutande handlade om studier utomlands, vilket anses ingå i utbildningstraditionen i området. I rapporten diskuteras även ((1995b:13-15) elevernas motiv för studieavbrott (de elever som studerat utom- lands ingår inte i rapportens definition av studieavbrott) och det konstateras att eleverna anför studierelaterade skäl såsom att undervisningen inte är tillräckligt anpassad för deras behov, att den är för enformig och tråkig, att lärarna är dåli- ga eller att de kommer dåligt överens med läraren etc. Övergång från till gymnasieskolan i 0,1-2,4 2,5-2,9 3,0-3,4 3,5-3,9 4,0-4,4 4,5-5,0 Gymnasium, högst två år Gymnasium, tre år Universitets- och högskoleutb., kortare än Universitets- och högskoleutb., minst tre år Elev och minst en förälder född i Elev men ingen förälder född i Elev född utomlands och minst en förälder f. Elev född utomlands och ingen förälder f. i Ej svar för elev och föräldrar i Efter kön, medelbetyg, socialt ursprung (FoB-90), familjens högsta utbildningsnivå (RTB-98) och familjens invandrarstatus (RTB-98) och typ av grundskola; andelar av gruppen per betygska- tegori. ii Ej svar för föräldrarna inkluderade i denna kategori. Fet stil markerar att gruppen är överrepresenterad. Tabell 7 visar även att det finns skillnader mellan elever som gått i grundskola och de som gått i fristående grundskola. Den senare gruppen går i mindre utsträckning vidare till gymnasiet över huvud taget och en större andel påbörjar studierna eller avbryter gymnasiestudier de påbörjat . Totalt går 95,6 pro- cent av eleverna i grundskola vidare till gymnasiet och åter- finns där , medan denna andel bland friskoleeleverna en- dast är . Eftersom vi vet att friskolorna på grundskolenivå tar emot en större andel invandrarbarn än de kommunala skolorna (och dessutom en större andel barn ur de högsta samhällsskikten), är det sannolikt att denna skillnad beror på detta drag i deras rekrytering. Få program torde har varit föremål för så mycket debatt som det indivi- duella programmet. Dess speciella karaktär tycks ha givit det status av allmän värdemätare för gymnasieskolans tillstånd – programmet är tänkt att erbjuda en individuellt anpassad studiegång för i första hand det slags elever som har svårt att hitta en plats inom de 16 nationella programmen. Debatten har fått näring av att programmets speciella ut- formning bidragit till att det kan beskrivas på flera olika sätt vad avser elevantal och genomströmning. Låt oss ta ett konkret exempel. Vi kan för /99 konstatera att bland samtliga elever som läser i års- kurs ett gick på IV. Bland de elever som kommit direkt från årskurs nio till gymnasiet , hamnade på IV. Ser vi slutligen till samtliga elever i gymnasiet , oavsett årskurs, ut- gör de som läser på IV-programmet . Med andra ord varierar andelen elever på IV mellan och bero- ende på vilken definition vi använder. För att återgå till den grupp ele- ver som gick på IV i årskurs ett 1998/99 är dessa uppdelade på i hu- vudsak två varianter av IV. En knapp tiondel (1,av samtliga elever i årskurs ett) av de som gick på IV detta läsår utgjor- des av elever som gick introduktionskurser för invandrare (IVIK), un- der det att övriga IV-elever var registrerade på vad vi vanligtvis menar med IV-programmet.18 IV-programmet är heterogent även i andra avseenden, främst vad gäller elevernas tidigare skolgång (se tabell 8). Av eleverna på det egentliga IV-programmet hade knappt en tredjedel (29,) gått på gymnasiet året innan. De flesta i denna grupp (19,av IV- 18 Förutom dessa två elevgrupper läste 14 elever på lärlingsprogrammet inom IV-programmet. eleverna) gick även detta på IV19, kom från ett yrkesförberedande program, och från ett studieförberedan- de. Majoriteten av IV-eleverna i årskurs ett , drygt hälften (52,), kom direkt från . hade gått i svensk grundskola men gjort uppehåll utan att börja på gymnasiet och ungefär lika stor andel (8,) hade ej gått i svensk grundskola eller gymnasium tidigare. Så ser sammansättningen av eleverna på IV-programmet i årskurs ett 1998 ut.