sou · GOB325d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Europol driver ett femtiotal utvecklings- projekt och strategiska projekt som berör verk- samhet. Som exempel kan anges projekt som Förfalskning av EURO- valutan och rapportering till EU om organiserad brottslighet m.m. Europol kan också under vissa noggrant reglerade former utbyta information och underrättelser med andra länder och organisationer samt med andra EU-organ, t.ex. EU:s drogobservatorium i . Staternas samarbete inom Europol är uppbyggt kring både nationella och internationella beståndsdelar. Inom varje medlemsstat finns en nationell enhet som är enda förbindelselänk mellan Europol och medlemsländerna. I är det som har denna funktion. Den nationella enheten har till huvudsaklig uppgift att förse Europol med de uppgifter som från de nationella polisregistren eller motsvarande skall överlämnas till Europols olika dataregister och att ta emot uppgifter som kommer från Europol och vidarebefordra dessa till de nationella organisationer som har polisiära befogenheter eller eljest är behöriga myndigheter enligt konventionen. De nationella organisa- tionerna i är de lokala kriminalunderrättelseenheterna, Säker- hetspolisen, Tullen och . Varje medlemsland skall sända minst en sambandsman till som ligger i i . Det internationella polisiära samarbetet 113 sambandsmän placerade vid huvudkontoret – en från polisen och en från tullen. kan besluta att det skall finnas ett större antal sambandsmän. Sambandsmännen är de nationella enheternas representanter i Europol. De har till uppgift att praktiskt genomföra informations- och underrättelseutbytet mellan Europol och de nationella enheterna samt att samverka med Europols tjänstemän i bl.a. analysarbetet. Såväl de nationella enheterna som sambandsmännen arbetar under respektive medlemslands nationella lagar och regler. Sambandsmännen är inte anställda av Europol utan av förvaltningarna i sina hemstater. Europol har dessutom egna anställda underrättelsetjänstemän och analytiker för att utföra det kriminalunderrättelse- och analysarbete som är tyngdpunkten i Europols verksamhet. Dessa tjänstemän blir i första hand rekryterade från medlemsländernas polis- och tull- organisationer och liknande medan analytikerna också kan ha en annan bakgrund, t.ex. civil akademisk utbildning. Hos Europol är även ett antal datatekniker och administrativa tjänstemän anställda. Europols dagliga verksamhet leds av en direktör som genom enhälligt beslut utses av rådet med möjlighet till förlängning av anställningen under ytterligare en fyraårsperiod. Den övergripande ledningen av Europol handhas av en styrelse. Regeringen har utsett chefen för som svensk ledamot i denna styrelse och chefen för som ersättare. Cheferna för de nationella enheterna i medlemsländerna har en rådgivande roll gentemot Europol och styrelsen. De träffas regelbundet i en grupp för att diskutera främst operativa frågor. och framåt är chefen för tjänsten vid ordförande i denna grupp. Europol är en juridisk person med egen rättskapacitet och får enligt konventionen ingå internationella avtal inom ramen för sin behörighet och sina uppgifter. Europols budget fastställs av . Den centrala beståndsdelen i Europol är dess databaserade informa- tionssystem. Detta skall bestå av ett informationsregister med begränsat och ämnesmässigt avgränsat innehåll som tillåter snabb sökning av vissa personuppgifter. För den analysverksamhet som bedrivs av Europol skall det finnas ett antal arbetsregister av olika varaktighet för analysändamål s.k. analysregister. 114 Det internationella polisiära samarbetet mer detaljerade uppgifter. Slutligen skall finnas ett indexregister över analysregistren för att möjliggöra för bl.a. sambandsmännen att få reda på om det i de pågående analysprojekten finns något av intresse för det nationella polisarbetet. pågår system (TECS) vid Europol. Projektet syftar till att bygga upp de olika delarna av Europols datasystem. Informationssystemet beräknas vara klart . Ett system för analysregister (EURINT) har tagits fram och utvecklas fortgående. Eventuellt kommer ett interimistiskt informa- tionssystem att tas fram. Ett sambandssystem för Europol, sambands- männen och de nationella enheterna är också under utveckling. Detta sambandssystem skall möjliggöra olika former av säker kommunika- tion. I deltar en verksamhetsrepresentant från Riks- kriminalpolisen och en teknisk representant från . innehåller uppgifter om personer som är dömda eller misstänkta för sådana brott som ligger inom Europols behörighet. Uppgifterna kan också avse personer mot vilka det finns graverande omständigheter som ger anledning att anta att de kommer att begå brott inom Europols behörighetsområde. Denna personkategori innefattar alltså inte misstänkta för ett redan begånget brott. De personuppgifter som förekommer är av standardiserat slag. Det är identifikationsupp- gifter som namn, födelsetid och födelseort, kön, medborgarskap och vissa signalementsuppgifter. Vidare får antecknas uppgift om brott och gärningsbeskrivning, tillvägagångssätt, vilken brottslig organisation man misstänker att personen i fråga tillhör samt fällande domar. De nämnda uppgifterna är medlemsländerna skyldiga att utan sär- skild begäran föra in i informationsregistret från sina egna polis- register. Ytterligare uppgifter om de nämnda personkategorierna kan på be- gäran lämnas till Europol om medlemsstatens lagstiftning tillåter detta. De nationella enheterna, sambandsmännen och vissa anställda i Europol har direkt tillgång till registret. En av Europols huvuduppgifter är att genomföra analyser som ett led i kriminalunderrättelseverksamheten. Detta innebär att Europol samlar in, bearbetar och drar slutsatser av det insamlade materialet till nytta Det internationella polisiära samarbetet 115 för en polisutredning eller en förundersökning. Analyserna skall genomföras i projektform. Det betyder att ett begränsat antal analytiker och andra tjänstemän från Europol samt sambandsmän från de stater som berörs bildar en projektgrupp. För denna grupp kan om det behövs ett arbetsregister (analysfil) läggas upp efter särskilt beslut från styrelsen i Europol. Sådana analysfiler utgör gruppens viktigaste arbetsredskap. Underlaget för styrelsens beslut i fråga om inrättande av ett arbetsregister utgörs av uppgifter om bl.a. syftet med analysen, om typen av analys och om vilka personer som skall registeras. Konventionen skiljer mellan strategisk analys och analys som har ett operativt syfte. Den sistnämnda är direkt inriktad mot pågående undersökning eller utredning i ett eller flera länder. Den strategiska analysen innehåller övergripande uppgifter, t.ex. om den allmänna strukturen på viss brottslighet eller om smugglingsvägar för viss narkotika. Den strategiska analysen innehåller inga personuppgifter. har Europol sju stycken analysfiler, som främst berör verksamhet, men också polismyndigheterna och Tullen. Analysfilerna kräver beredning från sida i form av insamlings- och analysarbete. Omfattande analysfiler är Organiserad brottslighet i och Mc-relaterad brottslighet. Ett annat projekt som deltar i avser utvecklandet av metoder för inhämtning av kvalitativa och kvantitativa data om organi- serad brottslighet. Ett arbetsregister för analysändamål som inrättas i operativt syfte får innehålla personuppgifter. I ett sådant får till att börja med förekomma de uppgifter om personer som finns i informationsregistret. Vidare får det föras in uppgifter om vittnen, brottsoffer, kontakter eller med- hjälpare och andra personer som kan lämna uppgifter om de brott som utreds. I fråga om brottsoffer får även uppgifter tas in i registret om omständigheterna ger anledning anta att en person skulle kunna bli offer för ett brott som ligger inom Europols behörighet. Det är i och för sig också tillåtet att i analysregistren föra in person- uppgifter av mycket känslig karaktär, t.ex. politisk åskådning, ras eller etniskt ursprung. Sådana uppgifter får dock införas endast om det är strikt nödvändigt med hänsyn till ändamålet med analysen och då bara om de känsliga uppgifterna kompletterar andra redan befintliga upp- gifter om personen i fråga. Det är således inte tillåtet att lägga upp ett register med uppgifter om enbart politisk hemvist eller etniskt ur- sprung. Konventionen förbjuder också att sökning efter personer med ledning enbart av eventuellt registrerade särskilt känsliga personupp- gifter sker i strid mot Europols ändamålsbestämmelser. I praktiken innebär detta ett förbud mot selektiv datasökning med exempelvis ras eller politisk åskådning som enda sökbegrepp. 116 Det internationella polisiära samarbetet Endast de analytiker som är berörda av det pågående analysarbetet har rätt att föra in och använda uppgifter i analysregistren. Övriga inblandade har naturligtvis rätt att få del av resultaten av analysen, men de har inte tillgång till själva registret, som är ett arbetsredskap enbart för analytikerna. Sambandsmännen ansvarar för att resultaten av analyserna också kommer medlemsländernas polismyndigheter eller andra myndigheter med polisiära befogenheter till del. Som har nämnts har inga andra än analytikerna tillgång till analys- registren. För att dessa register skall kunna fylla sin funktion som kunskapskälla för i sista hand medlemsländerna krävs att det finns en förmedlande länk mellan analysregistren och sambandsmännen. Index- registret fyller den funktionen. skall ge svar på frågan om det i analysregistren finns uppgifter som berör det nationella polis- arbetet i sambandsmannens hemstat utan att registrets innehåll eller analysresultatet avslöjas. Sambandsmännen och behöriga Europoltjänstemän har tillgång till indexregistret. Skyldighet att tillföra registren uppgifter Medlemsländerna är skyldiga att förse Europols olika register, utom indexregistret, med uppgifter. Detta skall ske dels genom att vissa uppgifter överlämnas utan särskild begäran, vilket är huvudregeln för de flesta uppgifter som skall införas i informationsregistret, och dels genom att uppgifter lämnas på begäran av Europol. På sistnämnda sätt skall analysregistren förses med huvuddelen av sina uppgifter. Vissa uppgifter är medlemsländerna skyldiga att överföra till Europol. Det gäller bl.a. alla grundläggande uppgifter till informationsregistret. Ytterligare uppgifter till informationsregistret skall överlämnas på Europols begäran om den nationella lagstiftningen tillåter att över- lämnande sker. I fråga om de uppgifter som skall införas i analys- registren gäller att sådana uppgifter på begäran skall överlämnas till Europol om nationell lagstiftning tillåter att uppgifterna används för att utföra analyser i kriminalunderrättelseverksamhet i hemlandet. Hos berörda svenska myndigheter pågår ett projektarbete som syftar till att överföringen av uppgifter från svenska register till Europols informationsregister i största möjliga utsträckning skall kunna ske automatiskt. I vart fall till en början kommer dock vissa uppgifter Det internationella polisiära samarbetet 117 rörande registervården att behöva göras manuellt. undersöker vidare möjligheterna att med hjälp av EURINT förenkla förfarandet vid översändandet av information till Europol. beräknar att omkring 5 000 personuppgifter kommer att uppdateras inledningsvis i Europols informationsregister och att 1 000 nya personuppgifter kommer att tillföras registret. Antalet personuppgifter till Europols analysfiler är mycket svårt att förutse, men gör bedömningen att antalet kommer att ligga mellan 500 och 1 000 uppgifter . Den normala informa- tionsutväxlingen mellan och övriga medlemsländer inom Europol via sambandsmännen berör mellan 500 och 1 000 personupp- gifter . Utvecklingen av Europol och dess utökade mandat med ytterligare brottstyper kommer att leda till en utökad kommunikation med personuppgifter till Europol. Staterna är inte skyldiga att till Europol lämna sådana uppgifter som kommer från säkerhetstjänsterna. Vidare finns undantag från skyldig- heten att lämna uppgifter om det i det enskilda fallet skulle skada väsentliga nationella säkerhetsintressen, äventyra resultatet av en på- gående polisutredning eller innebära ett hot mot någons personliga säkerhet. Europol skall efter avslutat analysarbete förse informationsregistret med sådana uppgifter som hör hemma där. Europol kan inhämta uppgifter till analysregistren från andra länder, andra organisationer eller andra EU-organ. De sistnämnda har inte någon fördragsenlig skyldighet att lämna uppgifter. I den mån uppgifter inhämtas från annat håll skall de föras in i lämpliga register av Europol. förväntar sig att en hel del uppgifter från länder utanför EU kommer att uppdateras i Europols datasystem av , framför allt uppgifter som härrör från sambandsmän i sådana länder. Samtycke om sådan uppdatering kommer dock att krävas från berört land i varje enskilt fall. Detta kommer främst att beröra de sambandsmän har i de baltiska staterna och i , eftersom inte alla medlemsländer inom EU har sambandsmän där. Europolkonventionen innehåller ett antal regler som tar sikte på enskildas integritetsskydd och skydd för känsliga personuppgifter. Beträffande den allmänna skyddsnivån för datalagrade uppgifter, och även sådana icke ADB-baserade uppgifter som finns i registren, gäller att principerna i konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter, den s.k. dataskydds- 118 Det internationella polisiära samarbetet konventionen års Europarådsrekommendation om användningen av personuppgifter inom polissektorn, skall iakttas också för Europols dataregister. Innan något utbyte av personuppgifter mellan Europol och medlemsländerna kan ske måste enligt konventionen även medlemsländerna ha en nivå på sitt integritetsskydd som minst mot- svarar de nämnda Europarådsdokumenten. Ansvaret för att en uppgift som förs in i ett av registren är riktig åvilar i princip den enhet som har fört in den. Medlemsländerna ansvarar alltså för att uppgifterna i Europols register är riktiga. Europol ansvarar för att de uppgifter som inhämtats från tredje länder eller andra organisationer är riktiga. Medlemsländerna ansvarar också för att uppgifter som har överförts till Europol lagligen har kunnat registreras i det ursprungliga, nationella registret och att överföringen till Europol sker för att uppfylla konventionens bestämmelser och i enlighet med medlemslandets interna regler. Uppgifter får införas, avläsas, bearbetas och användas endast för att utföra Europols arbetsuppgifter och uppfylla dess mål enligt kon- ventionen. För att kontrollera att missbruk inte sker skall alla uttag ur informationsregistret och vart tionde uttag ur övriga register rapporte- ras. Kontrollen utförs av Europol, de nationella tillsynsmyndigheterna och den gemensamma tillsynsmyndigheten. Felaktigheter skall rättas av medlemsländerna, av Europol eller av dessa i samarbete. Europol och medlemsländerna är också skyldiga att se till att uppgifter som strider mot konventionens bestämmelser om överföring, lagring eller bearbetning av personuppgifter rättas eller utplånas. Om en personuppgift utplånas i ett nationellt register varifrån den har överförts till Europol, skall den också utplånas ur Europols register. Från denna huvudregel finns ett undantag, nämligen om Europol mot bakgrund av underrättelser från annat håll har ett intresse av att uppgiften behålls. Uppgifter om personen i fråga kan då bevaras. Personuppgifter i informationsregistret skall dock alltid utplånas om personen i fråga frikänns eller en utredning läggs ned. Det åvilar Nationella sambandskontoret som nationell enhet att svara för rättning och gallring av de inmatade uppgifterna i informa- tionssystemet. Detta ställer stora krav på sambandskontoret. Eventuellt kan dock vissa uppgifter överföras på andra enheter inom polisväsendet eller på andra myndigheter. En generell gallringsfrist gäller för personuppgifter i Europols register. Det finns möjlighet att låta uppgiften kvarstå om den fortfarande bedöms vara aktuell. Bevakning av gallringsfristerna skall vad gäller informationsregistret utföras av den som för in uppgiften och beträffande övriga register av Europol. För uppgifter om misstänkta personer finns särskilda bevakningsregler som innebär att om behovet Det internationella polisiära samarbetet 119 av uppgiften kvarstår efter den första treårsfristen man därefter skall göra en årlig kontroll. Det finns en gemensam tillsynsmyndighet som bl.a. har till uppgift att kontrollera att Europol uppfyller sina skyldigheter med avseende på rättelse och utplåning av felaktiga data. Den kontrollerar även att Europols handhavande i övrigt av personuppgifter överensstämmer med konventionen. Europol är skyldigt att vidta de åtgärder som före- skrivs av tillsynsmyndigheten. I varje medlemsland skall det finnas en nationell tillsynsmyndighet som har motsvarande uppgifter i förhållande till de nationella enheter- nas verksamhet. Regeringen har utsett Datainspektionen till svensk till- synsmyndighet. Det åligger således Datainspektionen att övervaka kommunikationen mellan Nationella sambandskontoret och Europol. Sambandskontoret måste därför ha en organisation som gör det möjligt att tillhandahålla Datainspektionen samtliga personuppgifter och övriga uppgifter. Enskilda har rätt att vända sig till vart och ett av dessa organ med begäran om kontroll av att personuppgifter om den enskilde inte finns i registren i strid med bestämmelserna. I konventionen finns också andra bestämmelser som går ut på att en- skilda skall kunna ta till vara sina rättigheter mot Europol. Grundregeln är att var och en antingen skall kunna få tillgång till uppgifter om sig själv i registren, om inte sekretessregler lägger hinder i vägen, eller få till stånd ett förfarande för att kontrollera att eventuella uppgifter är rättsenligt införda. Det avgörande för vilken av dessa möjligheter som står den enskilde till buds är det nationella regelsystemet i den med- lemsstat i vilken begäran framställs. De beslut som Europol fattar i ärenden om utlämnande av uppgifter eller kontroll kan överklagas till den gemensamma tillsynsmyndigheten. Beträffande rätten till insyn i eller kontroll av de uppgifter som finns i de nationella registren gäller nationella regler oavsett om uppgifterna härstammar från Europol eller från annat håll. 5.3.7Regler om användning av data och om sekretess De uppgifter som finns hos Europol skall användas för brottsbe- kämpande verksamhet i medlemsländerna. Uppgifterna får dock i prin- cip bara användas för att bekämpa sådan brottslighet som ligger inom Europols behörighet, eller annan grov brottslighet. Europol får endast använda uppgifterna för att fullgöra sina åligganden enligt konven- tionen. Det finns möjligheter för varje land som lämnar uppgifter till 120 Det internationella polisiära samarbetet Europol att begränsa användningen av vissa, speciellt känsliga sådana uppgifter till särskilt angivna ändamål. De övriga medlemsländerna är då i princip skyldiga att respektera dessa begränsningar och får inte utan den uppgiftslämnande statens tillstånd använda uppgiften till annat. Undantag görs för skyldighet att lämna uppgifter till rätts- vårdande myndigheter, lagstiftande organ och vissa tillsynsmyndig- heter. Medlemsländerna är skyldiga att vidta åtgärder för att kunna sekretessbelägga de uppgifter från Europol som skall hållas hemliga. På styrelsens förslag skall rådet anta närmare regler om skydd för sådana uppgifter. Europols anställda och sambandsmännen skall iaktta tystnadsplikt med avseende på hemliga uppgifter de fått del av i tjänsten. Brott mot tystnadsplikten straffbeläggs i den nationella lagstiftningen. I vissa fall kan dessa tjänstemän förbjudas att vittna vid domstol om sådana uppgifter under förutsättning att detta är tillåtet i den processordning enligt vilken rättegången förs. kan sägas innefatta två grundtankar, som är starkt förknippade med varandra. Den första är den fria rörligheten för personer, i betydelsen att personkontrollerna vid nationsgränserna inom området skall upphöra. Den andra grundtanken, som delvis aktualiseras av den fria rörligheten för personer, är att kampen skall stärkas mot internationell kriminalitet och mot sådan invandring som är illegal. För att den fria rörligheten för personer inte som en oönskad bieffekt skall bli till hjälp för den internationella brottsligheten innehåller ett antal olika åtgärder. Dessa tar sig uttryck i konventionens regler om yttre gränskontroll samt i reglerna om polisiärt och rättsligt samarbete. Ett hjälpmedel i dessa samman- hang är dataregistret Schengens informationssystem, SIS. godkände anslutning till Schengen- samarbetet (prop. 1997/98:42, bet. JuU15, rskr. lämnade regeringen propositionen Polissamarbete m.m. med anledning av anslutning till Schengen (prop. 1999/2000:64). I proposi- tionen behandlades dels lagförslag för att genomföra Schengen- konventionens regler om polisiärt samarbete, gränskontroller, Schengens informationssystem samt en bestämmelse om rätt att med- föra narkotiska läkemedel vid utlandsresa, dels lagförslag för att Det internationella polisiära samarbetet 121 genomföra ett avtal av mellan och om polisiärt samarbete i . 5.4.2Schengens informationssystem – SIS Schengens informationssystem är ett datasystem. Det består enligt konventionen av en nationell enhet för varje Schengenstat och en central teknisk stödfunktion, som är gemensam för . Varje Schengenstats nationella enhet innehåller uppgifter som är identiska med uppgifterna i de övriga ländernas nationella enheter. SIS kan liknas vid ett beställningssystem; den stat som vill att någon annan stat skall göra eller iaktta något lägger in en s.k. rapport. Som exempel kan nämnas att uppgifter om en person som är efterlyst i ett Schengenland registreras med en begäran om att personen skall utlämnas, om han anträffas i ett annat Schengenland. När det gäller innehållet i SIS föreskriver att uppgifterna bara får avse personer, fordon och föremål. Beträffande uppgifter om personer får registreringen bara avse vissa identitetsuppgifter och uppgift om huruvida personen är beväpnad eller kan befaras tillgripa våld. Reglerna i konventionen innebär också att det är förbjudet att registrera andra uppgifter, exempelvis uppgifter om politiska åsikter eller sexuell läggning. Uppgifter får bara föras in i SIS för vissa i konventionen angivna ändamål. Dessa är förvarstagande för utlämning, införande på spärr- lista, omhändertagande av personer, uppgift om uppehållsort eller hemvist, hemlig övervakning eller särskild kontroll samt efterlysning av fordon eller andra föremål. Varje land skall utse en myndighet som skall ha huvudansvaret för att den nationella enheten i SIS fungerar och att föreskrifterna i kon- ventionen följs. Dessa myndigheter är de s.k. SIRENE-kontoren. Nationella sambandskontoret vid är SIRENE-kontor. Vid SIRENE-kontoren förhandsgranskas alla nationella och utländska efterlysningar av personer som begärs ut- lämnade och alla träffar i SIS kommuniceras med såväl nationella myndigheter som med andra SIRENE-kontor. Eftersom innehållet och antalet träffar i SIS är stort och dessutom ökar kraftigt, innebär arbetet med SIS en stor och personalkrävande arbetsbörda för SIRENE- kontoren. 122 Det internationella polisiära samarbetet I fråga om gränskontroll innebär regler i huvudsak följande. Alla personer som passerar en yttre gräns skall åtminstone underkastas kontroll för fastställande av identiteten. Personkontrollen skall, utöver granskning av pass och andra villkor för inresa, vistelse, arbete och utresa, även omfatta efterspaning och andra kontroller för att förhindra brott. Så skall t.ex. datasökningar göras i SIS. Vid inresa till skall icke EU-medborgare underkastas en noggrannare kontroll än EU-medborgare. Kontroll skall även ske vid utresa från Schengenområdet. Utrese- kontrollen skall genomföras för spaningsändamål och med syfte att för- hindra hot mot den inre säkerheten och den allmänna ordningen.