sou · GOB337d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Dessutom används ett segregeringsindex, som är en matematisk beräkning av skillnader i geografisk fördelning mellan olika befolkningskategorier. åter- finns en kategori helt avskild från en annan. Vanligare är fördelnings- variationer, där en kategori är geografisk relativt koncentrerad till några bostadsområden och svagare representerad i övriga områden. Segrege- ringsindex är ägnat att på ett enkelt sätt mäta graden av likhet/olikhet i olika kategoriers bosättningsmönster. Resultatet noll (0) i en sådan be- räkning innebär att två kategorier har exakt samma fördelning i staden. Om t.ex. av stadens invånare är utlandsfödda har i detta fall samtliga bostadsområden exakt utlandsfödda; varje bo- stadsområde avspeglar sammansättningen i hela staden. Värdet ett (1) betyder å andra sidan att fullständig apartheid råder. En kategori bor helt åtskilt från en annan. På vissa håll i världen, t.ex. judar/araber i , katoliker/protestanter i och svarta/vita anglosachser i USAs storstäder, närmar sig segregeringsindex värdet 0,8-0,9. Lite grann beroende på val av geografisk skala (index sjunker när staden indelas i få områden och stiger om många bostadsområden ingår i ana- lysen) måste värden på över 0,5 anses högt för europeiska städer. Det bör dock påpekas att detta index, som andra mätmetoder, är känsligt för variation i bl.a. områdesantal. Om staden indelas i få områden ökar sannolikheten att områdena befolkningsmässigt liknar varandra (och index får ett lågt värde) och det omvända gäller om indelningen drivs i andra riktningen. Om varje hus betraktas som sitt eget bostadsområde stiger segregationsindex förstås till mycket höga värden. Det bostadsområdesbegrepp som läggs till grund för analyserna är SAMS-område (Small Area Market Sta- tistics). Som framgår av den kommande redovisningen varierar dessa områden i storlek och antal städerna emellan. I arbets- marknadsregion finns drygt 900, i Malmös och a-region 800 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 229 respektive ca 1 200 SAMS-områden. I landet som helhet fler än 9 000. Områdesindelningen bedöms passa segregationsstudier relativt väl. Den har fastlagts av kommunerna som grund för främst den sociala planeringen (vård- och omsorgsbehov, skolunderlag m.m.) Normalt sett speglar gränserna faktiska socioekonomiska skiljelinjer mellan områ- dena. Ofta separeras områden inom städerna på grundval av tillkomst- period och upplåtelseform. På landsbygden följer indelningen andra principer, t.ex. postnummer- eller församlingsindelningen. SAMS-indelningen gjordes av . Detta har både för- och nackdelar. För att nämna en av de senare kan vi konstatera att geografiska indelningar ofta ställer till förtret för sam- hällsgeografiska analyser. Om en indelning endast görs (T0) riskerar man att indelningen svarar dåligt mot verkligheten T1; om indelningen gjorts vid den senare tidpunkten skulle den skilt sig från den som ursprungligen gjordes. Om å andra sidan en ny indelning görs T1 möter forskaren ett rekonstruktions- problem, där delningar och sammanslagningar av områden i detalj måste återskapas för att möjliggöra en analys av förändringarna mellan de två tidpunkterna. En över tiden stabil indelning är således att före- dra, särskilt om indelningen är rimligt gjord i förhållande till analysens grundfrågor. Det är som nämns ovan min bedömning att SAMS- indelningen är den bästa tillgängliga indelning, motsvararande kravet att områdena skall ha en storlek och karaktär, som av folk i allmänhet uppfattas i rimlig utsträckning utgöra ett avgränsat närområde runt bo- staden. Eftersom bostadsbyggandet varit extremt litet under 1990- talet – och eftersom en hel del av nybyggnationen bestått av förtätning- ar i befintliga bostadsområden – är nackdelarna med en icke uppdate- rad SAMS-indelning relativt små. Det innebär förstås inte att indelningen är invändningsfri. Utöver redan diskuterade aspekter bör det framhållas att kommunerna inte all- tid hanterat indelningsfrågan på likartat sätt. Det större antalet SAMS- områden i jämfört med beror bl.a. på sådana vari- ationer. Medan t.ex. i nordöstra består av ett tiotal SAMS-områden utgör och ett vardera. Motivet är här delvis att bebyggelse- och befolkningsmässigt är mer hetero- gent, men också att kommunerna gjort skilda bedömningar av hur de- taljerat indelningen skall göras. Eftrsom denna studie spänner över många städer och stadsregioner har det varit en övermäktig uppgift att kommun för kommun pröva re- levansen i kommunernas och SCBs SAMS-gruppering. Rent allmänt kan man säga att problemen är mindre vid jämförelser av en och sam- ma region vid två eller tre tidpunkter än vid jämförelser av situationen i 230 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 två eller flera städer, även om det senare problemen inte heller bör överdrivas. 7.3Socioekonomisk och etnisk segregation i de svenska storstadsregionerna 1990- 1995 Jag har tidigare hävdat att alltför lättvindigt kon- staterat att storstädernas segregation är ekonomiskt/klassmässigt be- tingad. Kommittén slår visserligen tydligt fast att segregationen är dub- bel – etnisk och klassmässig – men säger att det som orsaks- mässigt betyder något är klassvariationen i boendet. Som strax skall framgå finns påtaglig överlappning mellan den etniska och klassmässi- ga segregationen, men kommitténs slutsatser är ändå förhastade. Man undviker fyra viktiga frågor: Varför är invandrare fattiga? Var bor rika invandrare? Bor alla fattiga invandrare i utsatta bostadsområden? Finns specifika hinder för invandrare på svensk bostadsmarknad? Om invandrare är fattiga för att de är invandrare (icke-svenska och icke- européer), stannar i fattiga bostadsområden även om inkomsterna sti- ger, kan bo i mer välsituerade områden trots låga inkomster och om man på olika sätt diskrimineras på bostadsmarknaden, hamnar kom- mitténs slutsats i mer problematisk dager. Såväl statistiska data som invandrade pesoners erfarenheter och självrapportering stöder den tveksamhet som framförts (se bl.a. I detta avsnitt lämnas ytterligare ett bidrag som underlag för en analys av sambandet mellan socioekonomisk och etnisk segregation i boendet. fanns drygt 2,4 milj. personer i åldern i databasen (personer från de tre svenska storstadsregionerna (bosatta och/eller arbetande i regionerna) samt från tre övriga kommuner (, , ). Inkomstdecilerna har beräknats på samtliga dessa personer men i resultatredovisningen behandlas endast de med bosättning i storstadsregionerna (drygt 2 miljoner). De som hade lägst inkomster hade en sammanräknad inkomst (se tabell 1). Den övre gränsen för decil 2 var 60 600. Dessa personer utgjorde tillsammans kategorin låginkomsttagare. av de Sverigefödda och av de utlandsfödda var låginkomsttagare 1990 (tabell 2). Av en specialstuderad kategori med svag arbetsmark- nadsanknytning (med födelseland i , , , , , och ) tillhörde mer än hälften låginkomstskiktet. Könsskillnaderna var mycket stora oavsett födelseland. Så tillhörde endast var tionde svensk kvinna höginkomsttagarskiktet (decil 9 och Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 231 10, dvs. inkomster ) medan var tredje Sverigefödd man återfanns där. av de utlandsfödda kvinnorna var höginkomsttagare medan av de utlandsfödda männen till- hörde kategorin. I den genomgående fattiga sjuländerskategorin var av männen höginkomsttagare men det var ändå en fyra gånger större andel än vad som redovisas för kvinnor från dessa länder (0,höginkomsttagare). Decilgränser för storstadsregionernas invånare () 1990 och 1995 Decilgränser (SEK)Decilgränser (SEK) Totalt antal () Källa: Geometro, . Dessa grundläggande variationer i inkomststrukturen återfinns också 1995. Det har skett en viss inkomstpolarisering i krisens spår så att in- komsterna har fallit för låginkomsttagare och stigit för höginkomsttaga- re (se tabell 1). minskar de svenska kvin- nornas andel av låginkomsttagarna och ökar något bland höginkomstta- gare. De utlandsfödda blir inte bara 42 000 fler utan också fattigare. var av de utlandsfödda låginkomsttagare; försäm- ringen faller i huvudsak på de utlandsfödda männen. till- hörde hälften av sjuländerskategorins invånare kategorins låginkomst- tagare. De utlandsföddas representation bland höginkomstagarna för- svagas. De utlandsföddas relativa positioner i inkomsthierarkin framgår också av tabell 3. För alla tre regionerna gäller att de utlandsfödda är mer överrepresenterade i de lägre decilerna och svagare repre- senterade i de högre än 1990. Mest dramatisk försämring för utlands- födda redovisas för arbetsmarknadsregion. var ut- landsfödda mindre överrepresenterade i den lägsta decilen – och mind- re underrepresenterade i den övre – i jämfört med och . har situationen dramatiskt förändrats och 232 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 liknar då Malmös. I alla tre storstadsregioner, men särskilt tydligt i och , har inkomstpolariseringen en allt tydligare etnisk profil. Storstadsbefolkningens fördelning på deciler 1990 och 1995 efter kön och födelseland f utomlands f i 7 länder* f i 7 länder* f utomlands f i 7 länder* f i 7 länder* Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 233 Tabell 2, forts. f i7 länder* f i7 länder* *De valda sju länderna är , , , , , och . Källa: Geometro, . De utlandsföddas relativa representation* i storstadsregioner- nas inkomststruktur 1990-1995 *Värdet 100 innebär att de utlandsfödda har en med den Sverigefödda befolkningen likvärdig representation i decilen. Värden över 100 betyder att denna decilposition är vanligare bland utlandsfödda, 200 innebär dubbelt så vanlig. Omvänt gäller att värden under 100 är mer ovanlig för utlandsfödda. Källa: Geometro, . Den socioekonomiska segregationens utveckling har studerats med ut- gångspunkt i en klassificering av bostadsområdena, där kvoten mellan låg- och höginkomsttagare utgör utgångspunkten. Om ett bostadsområ- de rymmer fyra eller fler gånger så många höginkomsttagare som låg- 234 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 inkomsttagare karakteriseras området som extremt hög inkomst i en- lighet med språkbruk. Kvoten låg/höginkomst- tagare blir därmed under 0,25 för dessa områden, vars antal som fram- går av tabell 4 är mycket litet. Betydligt fler områden är av typen mycket hög inkomst och i dessa områden går det två till fyra högin- komsttagare på varje låginkomsttagare (kvot 0,25-0,5). Även i områden präglade av hög inkomst finns fler höginkomsttagare än låginkomst- tagare (kvot 0,5-0,8). minskar dessa tre typer av högin- komstområden till antalet (från 1 032 till 971) genom att de till följd av förändringar av kvoten hamnar i kategorin medelinkomstområden. I dessa senare områden finns ungefär lika många låg- som höginkomst- tagare (kvot 0,8-1,25). Fyra områdestyper har klart fler låg- än högin- komsttagare, nämligen under medelinkomst (kvot 1,25-2,0), låg in- komst, där det går två till fyra låginkomsttagare på varje höginkomst- tagare, mycket låg inkomst, där kvoten ligger mellan fyra och tio, samt slutligen områden klassificerade som extremt låg inkomst. I dessa områden, vars antal ökar från 55 till 100 , går minst tio låginkomsttagare på varje höginkomsttagare. I invånar- mässigt små bostadsområden (färre än 25 inv) har kvoter ej beräknats. Definition av områdestyper samt antal områden i storstadsre- gionerna 1990-1995 Kvot låg/hög- 0,25-0,50 0,50-0,80 0,80-1,25 1,25-2,00 2,00-4,00 4,00-10,00 med färre än 25 inv Källa: Områdestyperna ansluter nära till indelning, SOU 1997:118. Delade städer, s. 27. Data från Geometro, . Av tabell 5 framgår att låginkomsttagarna utgör en större andel av be- folkningen i höginkomstområden i jämförelse med och . Tendensen är dock att deras representa- tion försvagas i och medan den stärks något i . I det senare fallet främst beroende på att fler områden kommer att tillhöra områden av typen mycket hög/extremt hög inkomst. Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 235 låginkomsttagare återfinns i områdestyperna hög/medel och under medel/låg. Skillnaderna mellan regionerna beror främst på att in- komstnivån är högre i än i och , varför de kvoter som här beräknats för samtliga invånare i storstadsregionerna ger bostadsområden en genomgående starkare inkomstprofil än de övriga två (fler områden av höginkomsttyp och fler boende i dessa områden). Ett i alla regionerna mycket tydligt utfall är att andelen låginkomst- tagare ökar i områden präglade av mycket låg/extremt låg inkomst. I bor t.ex. var fjärde låginkomsttagare i dessa områden, mot . En jämförelse mellan låg- och höginkomsttagarnas representation i olika områdestyper ger vid handen att höginkomsttagarna är klart mer geografiskt koncentrerade än låginkomsttagarna. Det är betydligt mer vanligt att finna en låginkomsttagare i medel- och höginkomstområden än att finna en höginkomsttagare i låginkomstområden. Uttryckt på ett annat sätt kan man konstatera att höginkomsttagarna – som har större valfrihet i boendet – väljer att bo mer samlat bland inkomstlikar, och således mer segregerat, än låginkomsttagare. Förändringarna i denna bild 1990-1995 är måttliga. Tabell 6 visar inkomstsegregationens utveckling för perioden 1990- 1997. Låginkomsttagarna (decil 1 och 2) har lägre värden än högin- komsttagarna, vilket således betyder att de bor jämnare fördelade över regionens bostadsområden än personer med höga inkomster. Man kan emellertid notera att indexvärdet i och stiger påtagligt , innebärande större grad av särboende för lågin- komsttagarna i dessa regioner. När höginkomsttagarna sätts i relation till totalbefolkningen når segregeringsindex klart högre (cirka 0,2), men detta värde är å andra sidan mer stabilt. I tabell 7 prövas också könsdi- mensionens betydelse för boendesegregationen efter inkomster. Resul- tatet är mycket entydigt och utfallet likartat för de tre regionerna. Minst åtskilda från befolkningen i sin helhet bor kvinnor med låga inkomster och mest åtskilda kvinnor med höga inkomster. Tidigare studier har visat att kvinnor med höga inkomster och med uppåtgående social mo- bilitet i hög utsträckning är sammanboende med manliga höginkomst- tagare. Det är vanligare att manliga höginkomsttagare sammanbor med en kvinna med låga inkomster än att kvinnliga höginkomsttagare bor samman med en man med låga inkomster. Detta betyder att hushåll med en kvinnlig höginkomsttagare – förutsatt att hon är sammanboen- de – ofta bor i hushåll med mycket höga inkomster, vilket möjliggör ett mer exklusivt boende. Detta bedömer jag vara huvudskälet till att seg- regeringsindex är betydligt högre för kvinnliga än för manliga högin- komsttagare. 236 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 Låg- och höginkomsttagarnas fördelning på områdestyper i storstäderna 1990 och 1995 Mycket hög/extremt hög Under medel/låg Mycket låg/extremt låg med färre än 25 inv Mycket hög/ extremt hög Under medel/låg Mycket låg/ extremt låg med färre än 25 inv Källa: Geometro, . Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 237 Inkomstsegregationen i storstadsregionerna 1990-97. Segre- geringsindex för låg- och höginkomsttagare* Låginkomsttagare (decil 1–2) Höginkomsttagare (decil 9–10) Låginkomsttagare (decil 1–2) Höginkomsttagare (decil 9–10) Låginkomsttagare (decil 1–2) Höginkomsttagare (decil 9–10) *Decilberäkningarna gjorda för hela riket; 1990/95 endast för storstadsbefolk- ningen. Jämförelser mellan 1997 och bör göras med försiktighet. Källa: Geometro samt InkData97. Inkomstsegregationens könsdimension i storstäderna 1990 och 1995. Källa: Geometro. 238 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 Eftersom de utlandsfödda, särskilt de som har sitt ursprung i och västra , har låga inkomster förvånar det inte att de är kraftigt överrepresenterade i områden som har klassificerats som lågin- komstområden av olika typ. För gäller t.ex. (se tabell 8) att av de Sverigefödda finns i områden av typen mycket hög inkomst. Där finner vi 1990 och 1995 blott av personer födda i , , , , Turki- et, och . I områden av typen mycket låga och extremt låga inkomster är de Sverigefödda få (1995) även om an- delen stigit något genom att många andragenerationsinvandrare i områ- dena nu nått åldrarna . av sjuländerskatego- rins Stockholmsbor finns i dessa områden. I den högra delen ges information om medelinkomsterna per områ- destyp. Eftersom områdena klassificerats just efter inkomstuppgifter förvånar det självfallet inte att genomsnittsinkomsten sjunker när vi rör oss från höginkomstområden till låginkomstområden. Intressant att no- tera är emellertid att sjuländerskategorins invånare har mycket låga inkomster i alla områdestyper utom i områden klassificerade till typen extremt hög inkomst. Det relativa avståndet mellan sjuländerskatego- rin och Sverigefödda är störst i medelinkomstområden (se kolumnen till höger). Med andra ord kan de Sverigeföddas boende relativt väl förklaras av inkomstnivån men detta gäller knappast för många invand- rade kategorier på bostadsmarknader. Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 239 Befolkningens fördelning på områdestyper i Stockholmsregi- onen 1990 och 1995, samt medelinkomster, efter födelseland Utomlands I sju länder Färre än 25 inv *, , , , , , . Källa: Geometro, . 240 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 I , som har betydligt färre personer med födelseland i de sju länderna, är bilden mycket likartad, men med skillnaden att den etniska polariseringen skärps . En betydande andel av de utlandsfödda och av sjuländerkategorin fanns i områden med mycket låg eller extremt låg inkomst 1990 och andelen växer första del (tabell 9). För de utlands- födda som kollektiv är inkomsterna lägre än för Sverigefödda i alla bostadsområdestyper, men som synes är inkomsthierarkin lika tydlig för utlandsfödda som för Sverigefödda i . Medelinkomsterna faller successivt från områden av typen extremt hög inkomst till om- råden bestående av fler låginkomsttagare. Denna hierarki finns – liksom i – även för sjuländerskategorin, men ock- så i är det påfallande hur låga inkomster personer med ursprung i och västra har i alla områdestyper. Det relativa avståndet i medelinkomster är likartat i alla områdestyper, dvs. personer i sjulän- derskategorin tjänar i genomsnitt endast hälften (ofta mindre än hälf- ten) av en Sverigefödd oavsett var de bor. I minskar andelen Sverigefödda som bor i låginkomstom- rådena medan utlandsfödda, och särskilt sjuländerkate- gorin, koncentreras ytterligare till de fattigare områdena (tabell 10). Medelinkomsterna för såväl Sverige- som utlandsfödda personer bosatta i alla typer av låginkomstområden minskar medan de ökar i höginkomstområdena, ett utfall som för övrigt gäller i alla tre regioner- na. Vidgade inkomstklyftor har som följeslagare socioekonomisk bo- endesegregation. De viktigaste resultat som kan dras av redovisade data så långt är att storstadsregionernas segregation inte bara är en åtskillnad av högin- komsttagare från andra inkomstkategorier, segregationen har också en påtaglig etnisk profil. Resultaten pekar på att den etniska uppdelningen inte bara beror på direkta socioekonomiska faktorer. Särskilt invandra- re från delar av och västra har mycket låga inkomster också i bostadsområden som i segregationssammanhang ses som mind- re problematiska (medelinkomst- och höginkomstområden). Tillsam- mans med tidigare presenterade analyser stödjer detta slutsatsen att etnisk boendesegregation inte kan reduceras till en fråga om klasspo- sition, även om – vilket förhoppningsvis tydligt framgått – många ut- landsfödda befinner sig i botten av den svenska inkomsthierarkin. Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 241 Befolkningens fördelning på områdestyper i och 1995, samt medelinkomster, efter födelseland Färre än 25 inv Färre än 25 inv *, , , , , , . Källa: Geometro, . 242 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 Befolkningens fördelning på områdestyper i Göteborgsregi- onen 1990 och 1995, samt medelinkomster, efter födelseland Färre än 25 inv Färre än 25 inv *, , , , , , . Källa: Geometro, . Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 243 7.4Den etniska hierarkin i storstadsregionerna 1990-1997 I alla länder med större invandring finns en påtaglig etnisk hierarki vad avser arbetsmarknadsdeltagande, inkomster, boende m.m. (Cross och Waldinger 1997). Så är fallet också i . Denna iakttagelse är motiv nog att vara mycket försiktig med sammanfattande mått om alla till landet invandrade personer. Många personer i den sjuländerskate- gori som tidigare använts för att belysa inkomstskillnader och segrega- tion är väl integrerade i det svenska samhället. Som kategori betraktad har de dock svaga positioner på arbetsmarknaden och de drabbas ofta av diskriminerande handlingar av rasmässiga och ibland religiösa skäl. Boendemässigt är de som framgått kraftigt överrepresenterade i lågin- komstområden och de har hyresrätt i större utsträckning än andra även om inkomsterna är höga. Det senare belyses med data , då vi har tillgång till säkra data om de boendes upplåtelse- form. Andelen bosatta i hyresrätter efter inkomstnivå och födelse- land i arbetsmarknadsregion 1990. (Sortering efter 3:e de- cilen) Källa: Geometro, . 244 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 Eftersom upplåtelseformerna är starkt bestämmande för boendesegre- gationen (p.g.a. geografisk koncentration av bostadsbeståndet efter upplåtelseformer) kommer kategorier som redovisar överrepresentation i hyresrätter att nå högre värden på segregeringsindex. Som framgår av tabell 11 bodde 1990 endast var femte Sverigefödd stockholmsperson med inkomster i den 9:e decilen i hyresrätt, medan vi återfann mellan av motsvarande inkomsttagare födda i , Turki- et och i denna upplåtelseform. är dessa personer mycket få (se kolumnen till höger) men det förändrar inte bilden att fler faktorer än inkomsten måste till för att förklara den etniska hierarkin på bo- stadsmarknaden. Denna hierarki presenteras i tabell 12 för samtliga tre storstadsregioner, där det också är möjligt att följa förändringarna un- der . Det visar sig, för det första, att även om de tre regionerna har olika stark representation av skilda kategorier av utlandsfödda (tabellen av- ser de större nationaliteterna i varje region) så är den etniska hierarkin mycket likartad. För det andra är rangordningen kategorier emellan mycket stabil, bl.a. innebärande att den inte heller låter sig förklaras av vistelsetiden i landet. Segregeringsindex rör sig marginellt och 1998 och den rangordning som gjorts för att visa graden av särboende överensstämmer nästan helt för de tre tidpunkterna. Som synes har vissa nationaliteter mycket höga värden (över 0,7), in- nebärande att de bor i områden med få Sverigefödda. Dessa svenskgle- sa bostadsområden utgörs med endast få undantag av allmännyttans hyreshusbestånd från Miljonprogrammets tid. Tidigare studier har visat att den Sverigefödda befolkningen med svenska rötter lämnat dessa områden i snabb takt . Detta borde ha fått segregeringsindex att stiga – allt annat lika – men tillräckligt många utlandsfödda från nationaliteter som funnits i landet flyttar också därifrån till något mer svensktäta bostadsområden, vilket varit tillräck- ligt för att få indexet att åtminstone marginellt falla. (2000). Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 245 Segregeringsindex efter födelseland för de svenska stor- stadsregionerna 1990, 1995 och 1998 (S.U.) 246 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 Tabell 12, forts. Källa: Geometro och SamsData98, . 7.6Etnisk och sociekonomisk segregation utanför storstadsregionerna Dataläget är som nämnts i skrivande stund mindre gynnsamt för analy- ser av boendesegregationens utveckling utanför storstadsregionerna. Detta beror inte på avsaknaden av data hos utan på ekonomiska begränsningar för projektet. Tillräckligt med data finns ändå för att säga något om den etniska och socioekonomiska va- ritionen över landet.