sou · GOB329d1 · 2001-01-01 00:00:00 — prioritering av marknadskontroller av produkter, argumentation vid producentpåverkan, prövning av ärenden i och i den löpande bevakningen av hur olika lagar inom området följs, information till konsumenterna om säkrare produkter eller beteen- den, underlag för forskning om konsumentsäkerhet. Data om olyckornas omfattning och orsaker efterfrågas av samtliga aktörer som arbetar skadeförebyggande. Data behövs inte bara i sam- band med planering av insatser utan också för löpande uppföljning och effektmätning. Ett effektivt skadeförebyggande arbete förutsätter en systematisk registrering av skador och skademiljöer. Statistik bör finnas både på nationell, regional och lokal nivå. I har skaderegistrering vuxit fram från två håll – den natio- nella och den lokala nivån. Bland de nationella, centrala datakällor, som kan användas för beskrivning av skador, finns och . Dessa är nationellt heltäckande register med gene- rell information om skador och förgiftningar. De bygger på data från hälso- och sjukvården och har ett litet bortfall. inne- håller endast uppgifter från den slutna vården. Dessa båda register är inte primärt framtagna för att ge underlag för preventiva insatser, men innehåller ändå uppgifter av intresse för förebyggande arbete. De saknar dock information om vilka varor och tjänster som varit inblan- dade i olyckan, vilket har behov av, och ger heller inte detaljerad information om olyckshändelsen. Trafikskadestatistiken respektive Informationssystemet om arbets- skador () är exempel på datainsamling utanför hälso- och sjukvår- den, där ansvariga myndigheter själva och i samarbete med försöker tillgodose informationsbehovet inom respektive sektor. Den officiella trafikskadestatistiken bygger på polisens rappor- terade trafikskador och arbetsskadestatistiken på arbetsgivarnas rap- portering av arbetsskador till försäkringssystemet. Båda registren är uppbyggda med syftet att ge information om orsaker och uppkomst- mekanismer vad gäller olycksfall och skador inom respektive sektor. Informationen är fyllig och detaljerad men bortfallet är mycket stort. De hälso- och sjukvårdsbaserade registren kan användas för att beskriva skadorna – men inte alltid med önskvärd inriktning eller detaljeringsnivå – för personer som vårdats på sjukhus. Men det saknas ett nationellt heltäckande skaderegister för öppenvårdsbesök, och bil- den av hur skador uppkommer och kan förebyggas är i många avseen- den ofullständig. Detta gäller inte minst för skador som uppkommer i hem- och fritidsmiljöer. Exempelvis skulle data från den öppna vården ge betydligt bättre information om ungdomars sport- och idrottsskador än vad det nuvarande från den slutna vården ger. Andelen döda och sjukhusvårdade (sluten vård) på grund av skador beräknas utgöra endast cirka en sjättedel av det totala antalet skador som behandlas inom hälso- och sjukvården – oavsett typ av skada. Det är därför otillräckligt att dra slutsatser beträffande hem- och fritids- olycksfall enbart från de nämnda registren. Förutom de nationella registreringssystemen finns i ett antal lokala system. Dessa har ofta en direkt koppling till olika lokala före- byggande ambitioner och kan därför ha en annan struktur än de natio- nella systemen. Att de är upplagda för att tillgodose lokala behov inne- bär att de oftast inte tillgodoser de relativt detaljerade produktrela- terade data som t.ex. har behov av. Det kan också vara svårt att avgöra i vilken utsträckning de speglar nationella förhål- landen. Kommunerna har ansvar för många av de miljöer i vilka olyckor inträffar och det har varit naturligt att många kommuner och landsting samverkat om skadeförebyggande insatser. Lokalt förankrat tvärsek- toriellt arbete för att förebygga olycksfall utvecklades på olika orter i landet. lanserades på svenskt initiativ idén om "En säker och trygg kommun" (Safe community), som ingår som en strategi i nationella och WHO:s globala skadeföre- byggande program. EHLASS – skadeförebyggande arbete och skaderegistrering i EU EHLASS har en lång historia inom EU. Från ett pilotprojekt påbörjades en större satsning (86/138/EEG, Rådets beslut ). Projekttiden har där- efter förlängts . Syftet med systemet var bl.a. att gemenskapen, på grund av rörlig- heten av produkter på den inre marknaden, ansåg att särskilda åtgärder borde föreskrivas för att göra det möjligt att identifiera produkter som är inblandade i olyckor. En gemenskapsram och finansiellt bistånd från gemenskapen ansågs nödvändigt för att göra det möjligt för alla med- lemsstater att samla den information som behövs för att övervaka de produkter som är inblandade i olyckor samt säkerställa en enhetlig metod för insamlingen och en övergripande kvalitet på insamlade data. Insamling av data skall som huvudregel göras på akutavdelningar hos ett antal sjukhus. Medlemsstaterna skall lämna årliga sammanfattande rapporter till Europeiska kommissionen med utvärderingar och slutsat- ser av resultaten. Med stöd av dessa kan kommissionen i samförstånd med medlemsstaterna besluta om åtgärder på gemenskapsnivå. Medlemsstaterna är ansvariga för skaderegistreringens kvalitet och utveckling. Totalt ingår cirka 65 europeiska sjukhus i EHLASS-regist- reringen. EHLASS överensstämmer till stora delar med många andra system som är uppbyggda för att registrera skador. Till detta kommer dock att EHLASS ger möjligheten att på ett systematiskt sätt registrera produktrelaterad information. Den övriga informationen är också mer detaljerad än den basinformation som normalt erhålls som underlag för skadeförebyggande arbete. I EHLASS finns en särskild produktmodul, som syftar till att öka kunskaperna om produkters och tjänsters inver- kan på olycksfall och skador. De data som registreras i detta syfte skall ge information om bl.a. plats och datum för olyckstillfället, aktivitet vid olyckstillfället, typ av olycksfall, typ av produkt inblandad i hän- delsen, den skadades ålder, kön och typ av skada, behandlingens längd och kort beskrivning av olyckshändelsen. Uppgifterna kodas enligt ett särskilt klassificeringssystem. En sär- skild modul finns för att klassificera sport- och idrottsrelaterade skador. Av stor betydelse för användaren är en kort beskrivning av olycksför- loppet i klartext. Kommissionen genomförde 1997 en studie av EHLASS som skade- registreringsinstrument. I rapporten study of the EHLASS system (PSTYL 1997) studerades EHLASS med avseende på motiv, möjligheter att utnyttja systemet, huvudsakliga svagheter och systemets framtida potential. I rapporten gavs exempel på att EHLASS haft en signifikant betydelse i flera länder när det gällt att stoppa farliga varor och utforma olika preventionsprogram. Systemet är dock inte statistiskt och nationellt representativt och är därför inte pålitligt som kvalitativt styrsystem. Å andra sidan framhölls i rapporten att systemet har en mycket stor framtida potential. Genom att förbättra datakvaliteten kan systemet bli en oumbärlig källa för framtida lagstiftning, utvär- dering av gällande lagstiftning, förbättring av europeiska standarder etc. Slutsatsen var att de investeringar som görs i systemet på unions- basis måste betraktas som mycket ringa i förhållande till den enorma skadepreventionspotential som finns vid en bättre utformning och användning av systemet. Rapporten utmynnade i en rad olika förslag på förändringar, som till viss del senare har genomförts. EHLASS är integrerat i ett åtgärdsprogram för förebyg- gande av personskador i gemenskapen (och rådets beslut nr 372/99/EG av ) för . Beteckningen EHLASS har därigenom formellt upphört. missionen svarade tidigare för av de direkta registrerings- kostnaderna vid det antal sjukhus som respektive land har rätt att få ersättning för, dock begränsat av ett högsta belopp per deltagande sjuk- hus. har ersättningsnivån för den nationella regist- reringen reducerats i förhållande till tidigare nivå. kom- mer finansieringsbidragen från EU att upphöra. Handlingsprogrammet omfattar ett vidare område än vad EHLASS tidigare gjorde. Målet för programmet är att bidra till att sådan verk- samhet på folkhälsans område som syftar till att minska antalet per- sonskador, särskilt sådana som orsakas av olyckor i hemmet och , skall främjas genom a)epidemiologisk övervakning av personskador med hjälp av ett gemenskapssystem för insamling av uppgifter och utbyte av information om personskador, grundat på en förstärkning och förbättring av vad som uppnåtts med hjälp av det tidigare EHLASS- systemet, b)utbyte av information rörande användningen av dessa uppgifter för att bidra till att fastställa prioriteringar och till att utforma bättre strategier för förebyggande verksamhet. För att stärka användarna av skadedata har på initiativ ett europeiskt nätverk bildats – EHLASS NET. Utöver rollen att vara pådrivande gentemot kommissionen vad gäller möjligheten att kunna utnyttja kvalitativa skadedata är nätverkets främsta syfte att se till att gemensamma europeiska säkerhetsprojekt initieras och utvecklas på basis av gemensamma data. På detta sätt kan samarbetet mellan medlemsländerna och kommissionen stärkas och kommissionen kan dessutom tillföras nödvändig kompetens på området. EHLASS NET har ombildats och skall bland annat samordna insamlingen av information och uppgifter om hem- och fritidsolyckor inom skadepre- ventionsprogrammet. Årliga rapporter har lämnats till kommissionen om den svenska skade- registreringen. Skadedata har levererats i form av standardiserade sta- tistikrapporter och har databaser med primärupp- gifter ställts till kommissionens förfogande för att integreras i olika delar av EU:s s.k. telematiknätverk. Arbetet med rapporteringen sker i samarbete mellan EpC () vid och . Myndigheterna har ett gemensamt ansvar för systemet. Det är huvudsakligen EpC som svarar för arbetet med det . Rapporteringen från sjukvårdsenheterna sker till en central databas hos EpC. I det övergripande målet för EpC:s verksam- het ingår att följa, analysera och rapportera om utbredning och utveck- ling av befolkningens hälsa, sjukdomar, sociala situation, vårdutnytt- jande, riskfaktorer m.m. Väl fungerande epidemiologiska (sjukdomars utbredning och orsaker i befolkningen) register är i detta sammanhang en förutsättning. har såsom central förvaltningsmyn- dighet inom hälso- och sjukvården rätt att föra personnummerbaserade s.k. hälsodataregister. regleras av hälsodatalagen (1998:543). omfattar den författning som reglerar inte alla läkarbesök i öppenvård. En ny författning förväntas komma att omfatta data från den öppna vården vid sjukhus. I det svenska EHLASS-systemet registreras skadefall från ett mindre antal sjukhus och andra enheter som är samlokaliserade eller på andra sätt knutna till sjukhus. är dessa uni- versitetssjukhus, och jourcentralen i samt (som är en sammanslagning av sjukhusen i , , och – i de två senare sker registre- ringen vid jourcentraler). Dessutom registreras samtliga skadefall som behandlats på vårdcentraler och inom tandvården i två sjukvårdsområ- den i . Data från de sistnämnda områdena inkluderas inte i den nationella EHLASS-databasen, men kan på olika sätt användas för att belysa skademönster i vården. Befolkningen som hör till de registrerande enheterna uppgår till av den svenska befolkningen. Köns- och åldersfördelningen motsvarar köns- och åldersfördelningen i landet i övrigt. Dock är storstads- och förorts- befolkning underrepresenterad i underlaget, liksom i viss mån befolk- ning i mindre industrikommuner. ingår Hudiks- valls sjukhus och jourcentralen i i , som också omfattar sjukhusen i och . Skaderegistrering pågår vid samtliga dessa enheter. Systemet är inte fullt utbyggt och färdigutvecklat och ger därför ännu inte statistiskt representativa skadedata, vilket begränsar möjlig- heterna att göra tillförlitliga skattningar av antalet skador av olika slag i landet som helhet. Däremot går det att använda materialet för olika specialstudier och vissa allmänna analyser. Varje olycka och skada har sin unika historia och genom analys av skadeförlopp och skademeka- nismer och eventuellt medverkande produkter ges ett underlag för ska- deförebyggande åtgärder. , 1995, redovisades sammanlagt cirka 17 000 hem- och fritidsolycksfall från de deltagande sjukhusen. porterades cirka 28 000 olycksfall och rapportering kommer att innehålla minst 30 000 skadefall. med EHLASS i kan betraktas som ett upp- byggnadsarbete med begränsade resurser. Utöver de medel som kom- missionen bidragit med har /EpC bl.a. använt tillfälliga medel som är avsedda för utveckling av öppenvårdsregistrering till att hålla kontakt med deltagande sjukhus, utveckla registrerings- och kod- ningsförfaranden och förbättra systemets kvantitet och kvalitet. Kon- sumentverket har omfördelat smärre resurser för utvecklingsarbete och för den årliga rapporteringen till kommissionen i samarbete med EpC. Verket har också genomfört vissa analyser av skadedata, bl.a. beträf- fande skador i samband med gör det själv-arbete och hushållsarbete. Regeringen anförde i en skrivelse till , Konsumentpoliti- ken i EU mål och inriktning för det svenska arbetet (skriv. 1995/96:181), att skulle verka för att det skadeförebyggande arbetet förstärks, bl.a. genom att systemet för rapportering av skador som sker i hemmet och blir permanent. Regeringen ansåg att utvecklade och användarvänliga system för rapportering av olycksfall och skador utgör grunden för ett framgångsrikt skadeförebyggande arbete. Skaderapportering är ett viktigt instrument vid prioritering av olika insatser i produktsäkerhetsarbetet. Härigenom kan t.ex. visas på områden där produktsäkerhetsforskning kan vara angelägen eller där bättre marknadskontroll erfordras. Skaderapportering ger vidare möj- lighet att genomföra effektmätningar av skadeförebyggande åtgärder. Regeringen skrev vidare att det faktum att skaderapporteringssystem enligt samma principer tillämpas i flera länder gör jämförelser av ska- demönster i de olika länderna möjliga, vilket också främjar en gemen- sam riskvärdering och vidtagandet av relevanta åtgärder inom EU. Regeringen ansåg att EHLASS-systemet har stort värde för arbetet med att få säkrare produkter och att det var angeläget att systemet fick per- manent status. Det borde också övervägas om EHLASS-systemet kan utvecklas så att det täcker fler skadetyper och på så sätt får ett bredare praktiskt tillämpningsområde. Så har också skett, då de deltagande EHLASS-enheterna numera också registrerar och rapporterar data om skador som inträffat i trafiken och i arbetslivet samt i samband med våldshandlingar. Dessa har dock utnyttjats i långt mindre grad än motsvarande data om hem- och fritidsolycksfall. I regeringens lägesrapport om Konsumentpolitiken i EU anges att det svenska EHLASS-systemet fungerar men än så länge har otillräcklig täckning. Regeringen avsåg agera för att den gemensamma EU-statistiken skall bli ett bättre underlag för olika ska- deförebyggande åtgärder. Erfarenheterna av det svenska nationella registret är enligt Kon- sumentverket goda. EHLASS är dock ett långsiktigt projekt som bara kan utvecklas i takt med de förutsättningar som ges. Även om svensk skaderegistrering i sig har en lång tradition och har genomförts på många håll i landet, tar det tid att bygga upp ett nationellt representativt system med data om hem- och fritidsolyckor. På europeisk nivå erbjuder EHLASS många fördelar för ett litet land som , enligt . Genom att den europeiska registreringen ger stora volymer av skadedata och därmed en tydligare bild av skademönstret med olika typer av produkter är det möjligt att identifiera även mycket lågfrekventa produktrelaterade olyckor. Det stora antalet länder med likartad skaderegistrering skapar dessutom förutsättningar för att utveckla kvalificerad expertis inom området och ökar därmed de mindre ländernas möjligheter att tillgodogöra sig rele- vant och aktuellt kunnande. De problem som finns i med att säkerställa ett nationellt representativt system med hög kvalitet finns även för kommissionen på europeisk nivå. förslag till nationellt, representativt skaderapporteringssystem På regeringens uppdrag lämnade ett för- slag till ett framtida svenskt skaderapporteringssystem (Förslag till representativ, nationell skaderegistrering enligt EHLASS, rapport 1998:12 samt EHLASS – skaderegistrering i för ökad konsu- mentsäkerhet, rapport 1998:15). Enligt bör ett sådant system uppfylla kriterierna nationell representativitet, hög kvalitet och finansiell och resursmässig uthållighet. Det svenska skaderapporteringssystemet, byggt på EHLASS, kan enligt förslaget utvecklas så att det på relativt kort sikt någorlunda väl skulle kunna tillfredsställa kraven på nationell representativitet. Kret- sen av rapporterande sjukhus borde då successivt utvidgas. Åtta, alter- nativt tio sjukhus, angavs som ett önskvärt antal. Befolkningsunderlaget bör återspegla landet som helhet, både med avseende på kön och åldersstruktur. För att värdera socioekonomiska faktorer och näringslivsstruktur är det av betydelse att de ingående kommunerna avspeglar riksgenomsnittet med avseende på en sådan kommungruppsindelning. Kretsen av sjukhus, eller andra vårdenheter, måste således tillfredsställa bl.a. krav på geografisk spridning, fördel- ning mellan landsbygd, storstäder, förorter till storstäder m.m. och befolkningsunderlag, dvs. så att den sammanlagda profilen represen- terar ett rimligt riksgenomsnitt och att uppgifterna därmed kan räknas upp till nationell nivå. Trots ett väl avvägt urval kan vissa skadetyper ändå komma att hamna utanför systemet, t.ex. dykolyckor eller svåra brännskador som tas om hand inom högt specialiserade vårdformer på ett fåtal orter i landet. Sådana speciella olyckstyper kan dock vägas in i materialet i efterhand genom särskilda studier vid förekommande spe- cialistsjukhus. Registreringen måste vara tillförlitlig och data måste vara lätt tillgängliga för olika skadeförebyggande aktörer, såsom näringslivet, organisationer och myndigheter. Ett skaderegister bör enligt också kompletteras med någon form av hushållsenkäter. Det skulle kunna innebära att ett större antal hushåll svarar på frågor om vilka olyckor de råkat ut för . Ett sådant material ger också möjlighet att t.ex. kompensera för regionala olikheter som sjukhusregistreringen ger. kan även ge en bild av olyckstillbud som drabbat de utfrågade, dvs. händelser som inte lett till skador eller till mindre ska- dor som inte krävt läkarbesök. Sådana kompletterande enkäter används f.n. i , och . Enligt borde skaderegistret kompletteras med ett system för beräkning av de direkta och indirekta kostnader som är en följd av olycksfallet och skadan. Därigenom skulle det vara möjligt att fastställa de samhällsekonomiska konsekvenserna av hem- och fritids- skador, även på detaljerad nivå. Med ett sådant underlag skulle fram- tida praktiska och politiska prioriteringar av skadeförebyggande verk- samhet förenklas. Ett framtida nationellt skaderapporteringssystem kan också ge nya möjligheter till forskning inom konsumentsäkerhetsområdet. Skill- naden i forskningsinsatser mellan olika skadeområden såsom trafik, arbetarskydd, hem och fritid kan då uppmärksammas och korrigeras. Skaderapportering i och i Skaderapporteringssystemet i ingår i EHLASS. Registrering utförs på fem sjukhus, under överinseende av for Folkesundhed, med Forbrugerstyrelsen som beställare. Danska staten och EU bekostar en särskilt anställd person vid varje sjukhus för regist- rering. registrerades drygt 70 000 olyckor. Systemets upp- tagningsområde omfattar av befolkningen. Det ingår i fem- by-projektet, som även registrerar trafik- och arbetsolyckor. Systemet är väl integrerat med övrigt produktsäkerhetsarbete och information skickas till ett 20-tal användare. I har for Folkhelse ett skaderegister som registrerar samtliga skadetyper som behandlas på fyra sjukhus och tre vårdcentraler i fyra städer. Dessa har ett samlat befolkningsunderlag motsvarande av landet. Registreringen blev permanent 1990. Systemet är utformat för att tillgodose många olika användares databehov i säkerhetsarbetet. Registreringssystemet för hem- och fritidsolyckor i inleddes . I samband med EU-anslutningen överfördes registreringen till EHLASS-format. Ansvaret för att bygga upp låg på och data samlades in från fyra sjukhus. Systemet användes främst i verkets eget produktsäkerhetsarbete. Registrering i denna form lades dock ner i samband med att EHLASS integrerades i EU:s personskadeprogram. En generell och mycket grund skaderegist- rering sker nu via den öppna vården. I ligger ansvaret för EHLASS på , inom avdelningen för konsumentsäkerhet (Consumer Safety Unit). började man bygga upp ett regis- ter för hemolyckor efter amerikansk förebild. Hemolyckorna komplet- terades senare med fritidsolyckor. omfattar registreringen av hem- och fritidsolyckor hela med arton sjukhus. Sjukhusen är utvalda så att de tillsammans ger en nationellt representativ bild av olycksfallen. Trots att det formellt bara är elva sjukhus som rapporterar till EHLASS samlas data in på samma sätt från de arton sjukhusen, eftersom bedömningen i är att det inte går att få tillför- litliga data med så få sjukhus som elva. Informationen om olycksfalls- skadorna samlas in av särskilda intervjuare som är anställda av sjukhusen och avlönas med medel från Consumer Safety Unit. Totalt finns det 120 intervjuare vid de arton sjukhusen. 9.5Överväganden och förslag angående skaderapportering 9.5.1Skaderegister över hem- och fritidsolyckor Kommitténs bedömning: En förutsättning för att kunna bedriva ett systematiskt och långsiktigt arbete för ökad konsumentsäkerhet är att det finns ett nationellt skaderegister över hem- och fritidsolyckor. Skadeförebyggande arbete är beroende av kunskaper om vilka olyckor som inträffar, vilka personer som drabbas, vilka produkter eller tjänster som orsakat eller bidragit till olyckan och vilka omständigheterna i övrigt var omkring olyckstillfället. Det är inte möjligt att på ett syste- matiskt och långsiktigt sätt bedriva ett arbete som syftar till att öka konsumenternas säkerhet utan tillgång till kontinuerliga och tillför- litliga uppgifter om olyckor och skador. Enligt tillgänglig olycksfallsstatistik inträffade cirka 2 500 dödsfall till följd av olyckshändelser. 120 000 människor vårdades på sjukhus och 900 000 behandlades av läkare efter olycksfall. Det upp- skattas att av alla skador till följd av olycksfall inträffar i hemmet, skolan eller . Betydligt fler människor dör och skadas till följd av sådana olyckor än av trafik- och arbetsolyckor. Skadorna orsakar stort mänskligt lidande och höga samhällskostnader. Den största delen av de uppskattade samhällskostnaderna för olycksfallsskador härrör från olyckor som inträffar i hemmet, skolan eller . I många av dessa har produkter orsakat skadan eller bidragit till den. Ett nationellt register över hem- och fritidsolyckor är enligt vår mening nödvändigt som underlag för det skadeförebyggande arbetet inom detta område. Data om olyckor och vilka produkter och tjänster som är inblandade i olyckorna är också nödvändiga för att Konsument- verket skall kunna prioritera insatserna inom produktsäkerhetsforsk- ningen, marknadskontrollen och standardiseringen. Detsamma gäller förhandlingsarbete, rättsliga insatser och information till konsumen- terna inom konsumentsäkerhetsområdet. Ett väl fungerande skaderegister behövs för att ge kunskaper även till andra myndigheter som arbetar med säkerhets- och hälsofrågor samt till organisationer och företag. Uppgifterna från skaderegistret kan utnyttjas för insatser som syftar till att minska antalet olyckor och för att bedöma effekterna av dessa insatser. Dessutom krävs ett skade- rapporteringssystem för att skall kunna uppfylla sina skyldig- heter som medlemsland i EU och bidra till gemenskapens system för insamling av uppgifter och utbyte av information om personskador, f.n. inom ramen för ett åtgärdsprogram för att förebygga personskador – 2003.