sou · GOB326d2 · 2001-01-01 00:00:00 — I första stycket anges några exempel på försvårande omständigheter, vilka kan föranleda att brottet skall anses som grovt. En sådan omständighet är att gärningsmannen har innehaft körkort, vilket blivit återkallat. Våra förslag beträffande förarförbud föranleder ett tillägg till de angivna omständigheterna. Av tillägget framgår att överträdelse av förarförbud är en sådan omständighet som kan föranleda att brottet skall anses som grovt. Det gäller oavsett om det är fråga om ett slutligt beslut om förarförbud enligt 5 kap. 3 § KKL eller om ett tillfälligt förarförbud enligt 5 kap. 3 c § KKL. Det innebär att området för när den olovliga körningen skall anses som grov utvidgas i förhållande till vad som gäller enligt nuvarande ordning. Beslut om tillfälliga förarförbud ersätter såväl institutet omhändertagande av körkort som interimistiska beslut om förarförbud, när det är fråga om trafikbrott. Körning som skett under tid då körkortet varit omhändertaget har inte ansetts medföra ansvar för grov olovlig körning, se NJA 1999 s. 380. Jag delar utredningens uppfattning att nuvarande system för körkorts- ingripanden måste moderniseras och bli tydligare för den enskilde körkortsinnehavaren. Nuvarande regelsystem för körkortsingripanden är svårt att förstå, eftersom huvudregeln innebär att körkortet skall återkallas vid allvarliga trafikförseelser och att varning kan meddelas endast om det finns särskilda skäl. Det är därför riktigt att ersätta det nuvarande varningsinstitutet med ett pricksystem, som innebär att man vid mindre allvarliga trafikförseelser i regel får ett antal prickar och att körkortet återkallas vid allvarligare trafikförseelser. En sådan ordning kommer lättare att accepteras av medborgarna. Utredningen anser att ett körkortsingripande är att likställa med ett straff och därför skall föras över till brottsprocessen. Ett sådant förfarande blir både effektivare och billigare än det nuvarande och innebär att vi ansluter oss till det system som tillämpas i de flesta europeiska länder. Jag delar inte denna uppfattning, eftersom ett körkortsingripande både är en trafiksäkerhetsåtgärd och ett straff samt att reglerna för körkortsingripanden skiljer sig avsevärt från land till land inom EU. Jag anser därför att länsstyrelserna även i fortsättningen skall handlägga ärenden om körkortsingripanden med den skillnad att varningsinstitutet ersätts med ett pricksystem. Min motivering är följande. Antalet årsarbetskrafter som hanterar ärenden om körkorts- ingripanden på de 21 länsstyrelserna är ca 134 uppdelat på ca 51 assistenter, 51 handläggare och 32 beslutande (vissa av de beslutande handlägger också dessa ärenden). Lönekostnaden uppskattas till ca exklusive sociala avgifter och s.k. overhead. som föreslås föras över är körkortsingripanden enligt punkterna 1–4 i 5 kapitlet 3 § körkortslagen. Kvarvarande ärenden enligt punkterna 5–8 kommer även i fortsättningen att hanteras av länsstyrelserna. De sistnämnda ärendena är ofta mer komplicerade att utreda än körkorts- ingripanden som rör enbart trafikbrott. Detta innebär att alla årsarbets- krafter inte kommer att kunna föras över. Dessutom finns det fler polis- och åklagarmyndigheter än det finns länsstyrelser. Detta medför troligtvis att det behövs ytterligare årsarbetskrafter för att arbeta med körkortsingripanden inom dessa myndigheter. Löneläget inom läns- styrelserna är lägre än inom polis- och åklagarmyndigheter. Detta kommer att medföra att ytterligare resurser måste tillföras polis- och åklagarmyndigheterna samt domstolarna. Länsstyrelserna klarar det uppsatta målet att fatta interimistiska beslut om återkallelse av körkort. Utredningen föreslår att polismyndigheten liksom tidigare skall utfärda ordningsbot vid trafikbrott. Däremot ska ordningsboten inte omfatta bara böter utan också ett beslut om körkortsingripande. Godkänner inte körkorts- havaren ordningsboten förs ärendet vidare till åklagaren osv. Enligt min uppfattning finns det en stor risk för att körkortshavarna inte kommer att godkänna ordningsbot eller strafföreläggande. Det kommer i så fall att innebära att handläggningen av dessa ärenden kommer att ta och att det blir ett slöseri med resurserna. Dessutom blir handläggningen ineffektiv och långsam. Nuvarande system för att återkalla körkort är enkelt, smidigt och snabbt, eftersom det är länsstyrelserna som hanterar samtliga frågor om körkortstillstånd och körkortsingripande. Detta är också naturligt, eftersom ärenden som rör bl. a. rattfylleri och återkallande av körkort efter spärrtidens utgång ofta slutar med att körkortet förenas med ett villkor att vid vissa bestämda tider lämna in ett läkarintyg till . Överföring av dessa ärenden till polis- och åklagarmyn- digheter blir rörigt för den enskilde körkortshavaren, eftersom fler myndigheter involveras i körkortsfrågan. Processen med körkortsingripanden kan göras ännu effektivare och snabbare med nuvarande ordning. Detta förutsätter en modernare körkortslagstiftning med färre interimistiska beslut och en lättbegriplig information till medborgarna om körkortsingripande. Fördelen är att man inte behöver genomföra en omorganisation som medför extra kostnader och några ytterligare resurser behöver inte tillföras. och om de mänskliga rättig- heterna Man har i debatten om körkortsingripanden ofta sagt att det svenska systemet strider mot ovan nämnda konventioner eftersom en körkorts- havare kan få körkortet återkallat utan att blivit dömd i allmän domstol. Detta talar för att körkortsingripande vid trafikbrott ska föras över till straffprocessen. Jag hävdar att så länge rättssystemet tillåter att körkort kan återkal- las interimistiskt kan det inte spela någon roll om det är eller polismyndigheten som gör detta. Detta talar för att vårt system inte strider mot ovan nämnda konventioner. Översyn av regler om körkortsingripande Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall tillkallas med uppgift att se över reglerna om körkortsingripande. redovisa de fördelar och nackdelar som skulle uppkomma om frågan om körkortsingripande till följd av brott skulle hanteras inom ramen för brottmålsförfarandet, föreslå de författningsändringar som kan komma att behövas om frågan om körkortsingripande på grund av brott hanteras i den ordningen, överväga om en ändrad instansordning bör påverka hanteringen av de återstående ärendena om körkortsingripanden och, om så är fallet, hur detta bör ske, överväga om även andra former av reaktioner mot körkortsinnehav än återkallelse och varning bör komma i fråga inom ramen för brottmålsförfarandet samt, om sådana reaktioner bedöms lämpliga, lämna förslag till nya reaktioner och de författningsändringar som detta föranleder, redovisa de organisatoriska, administrativa och ekonomiska konsekvenser som en överföring av frågan om körkortsingripande skulle medföra samt de ytterligare konsekvenser i detta hänseende som skulle följa av utredarens förslag, föreslå de andra författningsändringar på området som utredningen ger upphov till. Nuvarande regler om körkortsingripande Grunderna för ett körkortsingripande skall i huvudsak stämma överens med de skäl som utgör hinder för att få körkortstillstånd. Förhållanden som skall leda till att körkortstillstånd vägras eller körkort återkallas kan delas in i två kategorier – personliga förhållanden och medicinska förhållanden. De personliga förhållandena avser situationer som körkortshavaren till följd av sitt eget beteende försätter sig i – begår brott, brukar alkohol m.m. – medan de medicinska förhållandena avser de krav som från trafiksäkerhetssynpunkt bör uppställas för förare av körkortsplik- tiga fordon. Ett körkortsingripande till följd av personliga förhållanden liksom en vägran att meddela körkortstillstånd grundas ofta på att körkorts- havaren har begått brott som på något sätt är relaterat till beteendet i trafik. I 83 § körkortsförordningen (1977:722) finns en uppräkning av olika brott som körkortsmyndigheten skall underrättas om. Till grund för återkallelse av ett körkort till följd av brottslig gärning skall beträffande frågan huruvida brott föreligger enligt 18 § körkortslagen (1977:477) läggas lagakraftvunnen dom eller beslut om åtalsunder- låtelse enligt 20 kap. 7 § eller motsvarande bestäm- melse i annan författning. Utländska avgöranden behandlas enligt 26 § körkortslagen på samma sätt som svenska. I 16 § körkortslagen anges grunderna för när ett körkortsingripande skall ske. Ett körkort skall således återkallas om körkortshavaren har fällts till ansvar för bl.a. rattfylleri, grovt rattfylleri eller grov vårdslöshet i trafik (16 § 1), om körkortshavaren har fällts till ansvar för obehörigt avvikande från trafikolycksplats (s.k. smitning) och överträdelsen inte kan anses som ringa (16 § 2), om körkortshavaren genom upprepade förseelser i väsentlig grad har visat bristande vilja eller förmåga att rätta sig efter de regler som gäller i trafikens eller trafiksäkerhetens intresse (16 § 3) eller om körkortshavaren vid bl.a. förande av motordrivet fordon brutit mot en från trafiksäkerhets- synpunkt väsentlig regel, om överträdelsen inte kan anses som ringa (16 § 4). I 16 § 5 körkortslagen regleras en särskild aspekt av de personliga förhållandena – opålitlighet i nykterhetshänseende – och i 16 § 7 körkortslagen de medicinska hindren för körkortsinnehav. I 16 § 6 körkortslagen regleras situationer där en återkallelse kan grundas på andra brott än de tidigare nämnda eller på grund av olämplighet i andra avseenden än personliga omständigheter. Vidare regleras i 16 § 8–10 körkortslagen vissa särskilda fall när en återkallelse skall ske. I vissa fall får en återkallelse ersättas av en varning, om det av särskilda skäl kan anses vara en tillräckligt ingripande åtgärd (22 § körkortslagen). Om ett körkort återkallas med stöd av 16 § 1–6 körkortslagen skall en spärrtid på lägst en månad och högst bestämmas. Vid grov vårdslöshet i trafik och grovt rattfylleri skall spärrtiden bestämmas till lägst . Frågan om körkortsingripande prövas i första hand av . beslut kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Frågan om körkortsingripandets rättsliga karaktär och vilka instanser som bör handlägga frågor om körkortsingripande har varit föremål för utredning samt regeringens och bedömning. Senast dessa frågor diskuterades av regeringen var i samband med att den första prövningen av körkortsingripanden flyttades från länsrätten till (prop. 1993/94:133). I propositionen anfördes att körkortsingripanden inte är en brottspåföljd. Vidare diskuterades om de körkortsmål borde föras över till tingsrätt som har anknytning dit, på så sätt att tingsrätten prövar frågan om ansvar för brott. Regeringen ansåg emellertid att en ordning där både allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol var behöriga att pröva samma slags mål var olämplig. Regeringen fann då inte heller skäl att föra över samtliga körkortsmål till allmän domstol (s. 4). Vid ett körkortsingripande skall till grund för frågan om brott föreligger läggas en dom som har vunnit laga kraft eller ett beslut om åtalsunderlåtelse. Enligt 48 kap. 3 § andra stycket gäller ett godkänt strafföreläggande eller ett godkänt föreläggande om ordningsbot som en dom som har vunnit laga kraft. Enligt en enkät som utfördes av (Ju 1989:06) grundades ett körkortsingripande på en tingsrättsdom i av fallen, på ett godkänt strafföreläggande i av fallen och på ett godkänt föreläggande om ordningsbot i av fallen (se prop. 1993/94:133 s. 43). Behovet av en översyn Körkortsingripandet har i vissa fall fått – eller uppfattas i vart fall ofta ha fått – en strafflik prägel. Speciellt kan nämnas återkallelse enligt 16 § 2–4 körkortslagen. I dessa fall kan i normalfallet körkortet efter återkallelse återfås utan någon ny prövning av körkortshavarens kunskaper eller lämplighet. Härtill kommer att körkortshavaren i vissa fall av praktiska skäl kan få fortsätta att köra fordon en begränsad tid trots att körkortet omhändertagits. Även vad gäller 16 § 1 körkortslagen är körkortsåterkallelsen präglad av en fastlagd lägsta spärrtid för återkallelsen vid grovt rattfylleri och av en praxis där spärrtidens längd bestäms i relation till den alkoholhalt körkortshavaren hade i sitt blod eller sin utandningsluft. körkortsutredning föreslog i sitt slutbetänkande En körkortsreform (SOU 1996:114) ändringar i reglerna om körkorts- ingripande. De föreslagna ändringarna innebar bl.a. att varning skulle bli en självständig form av körkortsingripande och att en möjlighet till villkorlig körkortsåterkallelse skulle införas. Utredningen föreslog också att spärrtiderna skulle ändras, den kortaste från en månad och den längsta från till . Den föreslog också att det skulle bli obligatoriskt att ansöka om körkortstillstånd och att avlägga förarprov för att få tillbaka körkort efter återkallelse. Majoriteten av remissinstanserna ansåg att utredningens förslag i vissa delar skulle utgöra ett för hårt straff för körkortshavaren, som riskerade att förlora sin anställning och sociala förankring i övrigt om förslaget genomfördes. Regeringen har valt att i den proposition om ny körkortslag m.m. (prop. 1997/98:124) som denna dag beslutas föreslå endast marginella ändringar i de materiella reglerna om körkorts- ingripande. Om antar de förslag som regeringen lagt fram och försöksverksamheten för villkorlig återkallelse med alkolås påbörjas uppkommer nya förutsättningar för fortsatt körkortsinnehav efter trafiknykterhetsbrott. Om behörigheten att köra vissa körkortspliktiga motorfordon kan knytas till ett villkor om alkolås i dessa fordon kan det diskuteras om körkortsåterkallelse i dessa fall behövs från trafiksäkerhetssynpunkt. Motsvarande situation kan uppkomma i och med att tekniska lösningar av andra slag, som intelligenta farthållare m.m., prövas och trafiksituationen kan anpassas till dem. Inom Europeiska unionen (EU) håller man på ta fram en konvention om verkställighet av körkortsingripanden. Syftet med konventionen är att skapa förutsättningar för att ge körkortsåterkallelser verkan över hela unionen. är ett av de få länder inom EU där körkortsingripande till följd av trafikbrott behandlas som enbart en trafiksäkerhetsåtgärd och inte som ett straff. Detta förhållande har lett till svårigheter för att fullt ut kunna samarbeta med övriga medlemsländer vad avser körkortsåterkallelser. Härigenom kan konventionens syfte motverkas. Frågan hur den nuvarande utformningen av reglerna om körkortsingripanden och de bestämmelser som gäller om antar regeringens proposition om ny körkortslag m.m. förhåller sig till den Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna måste analyseras. I den remiss om ny körkortslag m.m. som överlämnades till Lagrådet om ny körkortslag m.m. angav regeringen att den avser att tillsätta en utredning för att göra en översyn av reglerna om körkortsingripande. Syftet är bl.a. att se över dessa reglers samband med brottmålsprocessen vid trafikförseelser och andra regelöver- trädelser som kan ha betydelse för körkortsinnehavet. I sitt yttrande anförde Lagrådet bl.a. följande: Denna översyn torde komma att omfatta även en fråga av stor principiell betydelse, nämligen huruvida det svenska systemet för körkortsåterkallelse vid brott är förenligt med den Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europarådskonven- tionen). Enligt sjunde tilläggsprotokollet till denna konvention art. 4 punkten 1 får ingen rannsakas eller straffas på nytt genom brottmåls- förfarande i samma stat för ett brott för vilket han redan blivit slutligt frikänd eller dömd i enlighet med lagen och rättsordningen i den staten. I flertalet EU-stater synes, i överensstämmelse med denna regel, frågan om körkortsåterkallelse på grund av brott handhas av brottmåls- domstolen i den process där frågan om straffrättsligt ansvar för brottet prövas. För det svenska systemet synes länge goda sakliga skäl ha talat. Frågan om körkortsinnehav är eller borde i allt fall vara en fråga om prognosen för att vederbörande kommer att kunna och vilja iaktta ett trafiksäkert beteende. Den nuvarande tendensen i straffrättskipningen är däremot att betrakta prognostänkande med misstro. Emellertid synes även frågan om körkortsingripande med anledning av brott, särskilt beträffande längden av spärrtiden, ha kommit att präglas av ett alltmer straffrättsligt tänkande, med en ganska bestämd praxis rörande olika långa spärrtider vid olika typer av brott eller trafikförseelser (jfr också RÅ 1993 ref. 76). I detta läge talar starka principiella skäl – särskilt naturligtvis hänsynen till – för att även frågan om körkortsåterkallelse med anledning av brott prövas i brottmålsprocessen. Emellertid är detta en stor fråga som kräver ingående överväganden. Det finns inte anledning till erinran mot att, medan denna fråga utreds, förslag läggs fram till en ny körkortslag, även om denna enligt det anförda i vissa delar kommer att får karaktären av ett provisorium. Det anförda innebär sammantaget att det finns ett behov av att nu göra en översyn av reglerna om körkortsingripande och därvid särskilt överväga om körkortsingripande på grund av brott skall behandlas i första hand som en straffrättslig sanktion och inte, som , som en trafiksäkerhetsåtgärd. Utredaren skall analysera och redovisa skäl för och emot ett förfarande där frågan om körkortsingripande på grund av brott handläggs i samma ordning som brottmålet, dvs. i samband med processen i allmän domstol eller i samband med beslut om ordningsbot, strafföreläggande eller åtalsunderlåtelse. Utredaren skall också lägga fram förslag till hur frågan om körkortsingripande skulle kunna handläggas i den ordningen. Utredaren skall även överväga om de nuvarande ingripandena mot körkortsinnehav, återkallelse och varning, i en straffrättslig process- ordning bör ersättas med en straffrättslig reaktion, t.ex. körförbud eller ett pricksystem, och i så fall lägga fram förslag till hur ett sådant system lämpligen skall se ut. Utredaren skall överväga om beslutsorganisationen för de återstående ärendena om körkortsingripande, dvs. i huvudsak de som grundas på medicinska skäl, bör påverkas om instansordningen ändras och på vilket sätt detta i så fall bör ske. I uppdraget ingår att utreda om det svenska systemet för körkortsingripande på grund av brott kan anses strida mot internatio- nellt vedertagna straffrättsliga principer. I denna del bör utredaren redovisa en jämförelse av svenska regler för körkortsingripanden till följd av brott med motsvarande regler i andra medlemsstater inom EU. De lösningar som föreslås skall vara förenliga med internationella åtaganden och det framtida arbetet inom EU. Utredaren skall redovisa de organisatoriska, administrativa och ekonomiska konsekvenser som en överföring av frågan om körkortsingripande skulle medföra samt de ytterligare konsekvenser som skulle följa av utredarens förslag. Förslag till finansiering skall lämnas avseende förslag med statsfinansiella konsekvenser. Utredaren skall lämna förslag till sådana författningsändringar på området som utredningen ger upphov till. För arbetet gäller även regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare att redovisa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), att redovisa jämställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994:124) samt att redovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir. 1996:49). Utredaren bör även samråda med (K 1996:06) och domstolskommitté (Ju 1995:05). Utredaren skall redovisa sitt arbete . Exempel på körkortsingripanden på grund av trafikbrott i några europeiska länder I denna bilaga redovisar vi schematiskt vilka slags ingripanden som blir resultatet av de vanligaste trafikbrotten i några europeiska länder. Avsikten är dels att redovisa vilka ingripanden som sker enligt den nuvarande svenska ordningen, dels att göra en jämförelse med vad som gäller i andra länder. De redovisade ingripandena avser vad som kan betecknas som normalfall. Hänsyn har inte tagits till återfallssituationer eller omständigheter som gäller körkortshavarens personliga förhållan- den. Det bör också sägas att uppgifterna om ingripanden i bygger på den praxis som tillämpas vid länsstyrelserna. Det skall understrykas att uppgifterna om utländska förhållanden bör läsas med försiktighet. Vi har i vissa fall tvingats förenkla uppgifterna för att kunna åstadkomma en schematisk redovisning. Det innebär att uppgifterna i vissa fall inte ger en helt rättvisande bild av vad som gäller. Det skall också sägas att vi genomgående har valt termen återkallelse, trots att motsvarande ingripande i flera av länderna har en annan beteckning och också en annan innebörd än vad som gäller vid återkallelse i . Uppställningen bör läsas tillsammans med redogörelsen i kapitel 5. Siffrorna inom parentes anger vid vilket antal prickar som körkortet återkallas. För flera av trafikbrotten saknar vi uppgift om körkortsingripande. Vi har då valt att låta det aktuella fältet stå tomt. 3 - 9 prickar 4 - 6 mån 3 mån eller mer 3 mån - 3 år 0,50- 0,59 12 mån eller mer 0,80 - 0, 99 12 mån eller mer 12 mån eller mer 12 mån eller mer 3 - 4 år 12 mån eller mer 4 -5 år 12 mån eller mer 5 - 10 prickar 3 mån eller mer 5 - 10 prickar 1 Inget körkortsingripande. 4 -5 mån 6 - 8 mån 9 - 18 mån 18 - 30 mån 30 mån eller mer 3 - 9 mån 6 - 11 mån 11 - 17 mån 17 - 24 mån 24 - 32 mån 33 mån eller mer 6 mån eller mer, 3 - 6 mån, om 3 - 6 månaders 3 - 6 mån, om