sou · GOB360d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Vidare gäller att det för alkoholhaltiga preparat som inte är avsedda för förtäring måste finnas grundläggande bestämmelser om denaturering. gäller, enligt och genom Läkemedels- verkets praxis, att all hantering av såväl teknisk sprit som alkoholhaltiga preparat ej avsedda för förtäring, i princip skall avse denaturerade produkter. har i sin verksamhet efter- strävat att denatureringen dessutom skall vara så kraftig som möjligt. Även fortsättningsvis bör eftersträvas att de alkoholhaltiga preparat som inte är avsedda för förtäring är denaturerade med starkast möjliga denaturering. Liksom vad gäller teknisk sprit bör för själva införseln/importen, med tanke på en sådan begränsnings karaktär av importhinder, inte uppställas motsvarande krav. Mot bakgrund av det anförda bör enligt utredningen föreskrivas att alkoholhaltiga preparat som inte är avsedda för förtäring och som skall användas eller säljas inom landet, skall vara denaturerade på ett sätt som så långt möjligt hindrar att de konsumeras (2 a kap. 17 §). Det bör åvila att meddela närmare föreskrifter om denaturering enligt vad som sagts och även om i vilka fall denaturering får underlåtas. Att utarbeta och följa upp sådana föreskrifter kommer, liksom vad gäller teknisk sprit, att vara en mycket viktig uppgift, vilken kommer att kräva särskild kemisk-teknisk kompetens hos . Även här torde man dock övergångsvis kunna utgå från föreskrifter på området. För alkoholhaltiga preparat som tillverkas i erhålls med den nya lagstiftningen viss kontroll av preparatens sammansättning genom inköpen av teknisk sprit efter beskattningsmyndighetens medgivande. För de preparat som inte tillverkas i landet utan förs in hit kan komma att inträffa att de inte innehåller för preparatet i fråga i föreskriven denaturering. Möjligheten att meddela handels-begräns- ningar bör i ett sådant fall ta sikte på föreskrifter beträffande på vilket sätt produkten får tillhandahållas köparna, se vidare nedan. Vad närmare gäller bemyndigandet att meddela föreskrifter om villkor eller förbud beträffande försäljning av alkoholhaltiga preparat som strider mot någon av bestämmelserna med ovan beskrivna allmänna krav på preparat, bör detta ta sikte endast på situationer då föreskrifter av angivet lag behövs för att skydda liv eller hälsa (se Handel med alkoholhaltiga preparat 261 2 a kap. 18 §). Detta kan vara fallet t.ex. om något preparat som inte är avsett för förtäring börjar bli föremål för missbruk. Föreskrifter om förbud mot försäljning av visst slag av preparat bör få meddelas endast om det finns synnerliga skäl. Härigenom markeras att så långtgående begränsningar för handeln får komma till användning endast i undantagsfall. Härmed avses främst att preparatets farlighet är mycket hög om det används på inte avsett sätt. bör i första hand, särskilt med tanke på EG-rätten, söka finna något annat mindre långtgående alternativ än förbud. Bland de särskilda villkor som kan föreskrivas av folkhälsoskäl kan som exempel anges att ett visst slag av alkoholhaltigt preparat får säljas endast till personer , över disk, i vissa förpackningsstorlekar, på apotek eller till vissa kategorier av köpare (t.ex. sjukhus). Enligt utredningen bör det även finnas en möjlighet att meddela föreskrifter beträffande preparat som uppfyller de ovan redovisade allmänna kraven. Det kan vara fråga om att föreskriva sådana villkor som nämnts, dvs. exempelvis att preparat skall få säljas endast över disk m.m. eller att uppställa åldersgränser (2 a kap. 19 §; se vidare författningskommentaren). I detta sammanhang bör även nämnas att det bland de alkoholhaltiga preparaten finns vissa som innehåller mycket hög alkoholhalt och därmed medför särskild risk för missbruk eller annan inte avsedd användning. Detta gäller de s.k. stommarna, vilka utgör utgångspunkt för yrkesmässig tillverkning av bl.a. spritdrycker. Stommarna kommer dock, med den snävare avgränsning av begreppet alkoholhaltigt preparat som utredningen föreslår, i allmänhet inte att omfattas av reglerna om fri handel. I stället blir reglerna om handel med teknisk sprit tillämpliga. Vidare finns bland de alkoholhaltiga preparaten också vad som ibland benämns aromer (men ibland kallas stommar). Aromerna kan ha en alkoholhalt om ca 2–93 volymprocent. De kan förekomma i både mycket stora och mycket små förpackningar. uppställer begränsningar vad gäller vilka aromer som tillåts förekomma i dagligvaruhandeln för försäljning till konsumenter. Bland annat gäller att aromer får säljas endast i små förpackningar om i regel 30–, dessutom med en begränsning avseende alkoholhalten till högst ca 30–33 volymprocent. Det är här alltså fråga om små förpackningar, med dyrt (beskattat) innehåll. För att man även skall kunna utöva kontroll enligt alkohollagstiftningen av att mycket alkoholstarka preparat av bl.a. dessa slag inte används på ett ej avsett sätt, har utredningen bl.a. övervägt alternativet att lägga på att meddela närmare villkor för försäljning av odenaturerade alkoholhaltiga preparat som innehåller mer än t.ex. 30 volymprocent etylalkohol. 262 Handel med alkoholhaltiga preparat Härigenom skulle kunna föreskrivas t.ex. att försäljning av vissa varuslag får ske endast till näringsidkare eller endast i små förpackningar. Genom den definition av begreppet alkoholhaltigt preparat som utredningen slutligen stannat för – att det skall vara fråga om en produkt som färdigställts för slutlig användning – finns dock enligt utredningen inte något större behov av sådana generella föreskrifter om försäljning av preparat av nämnt slag. I den mån särskilda villkor om t.ex. försäljning endast över disk eller åldersgräns skulle behövas kan sådana meddelas med stöd av den allmänna bestämmelsen om möjlighet för regeringen eller att meddela ytterligare föreskrifter om försäljning av alkoholhaltiga preparat (dvs. 2 a kap. 19 §). 12.3Kontrollen över handeln med alkohol- haltiga preparat På kommer att ligga att utöva övergripande, central tillsyn över efterlevnaden av bestämmelserna om alkoholhaltiga preparat. För utövandet av denna tillsyn och meddelandet av föreskrifter och allmänna råd är det av central betydelse att så långt det är möjligt tillförsäkras tillgång till information av betydelse för myndighetens verksamhet. Som nämnts i föregående kapitel (avsnitt 11.2) föreslår också utredningen att det i den nya lagstiftningen anges att statliga och kommunala myndigheter skall underrätta om de får kännedom om något som kan ha betydelse för tillämpningen av 2 a kap. alkohollagen. Det bör särskilt anges att detsamma gäller om de får kännedom om att ett alkoholhaltigt preparat används eller kan komma att användas i missbrukssyfte. Härigenom kan tidigt få vetskap om nya slag av alkoholhaltiga preparat som eventuellt påkallar åtgärder i form av t.ex. föreskrifter om villkor för försäljning. (Se 8 kap. 2 a §.) Den kontroll som beskattningsmyndigheten utövar på området för de alkoholhaltiga preparaten avser själva tillverkningsledet, dvs. egentligen användningen av den tekniska spriten. När preparaten har kommit ut på marknaden har beskattningsmyndigheten inget med varorna att göra. Handel med alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål 263 13Handel med alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål Förslag: Inköpstillstånden avseende spritdrycker, vin och starköl för tekniska m.fl. ändamål tas bort i sin nuvarande form och ersätts av en möjlighet att köpa in dryckerna obeskattade efter förhands- medgivande från beskattningsmyndigheten. Liksom vad gäller övriga delområden för utredningsuppdraget har utredningens allmänna överväganden och ställningstaganden beträffande det område som är i fråga – inköp av spritdrycker, vin eller starköl som används i teknisk, industriell, medicinsk, vetenskaplig eller liknande verksamhet – redovisats i kapitel 9. De närmare övervägandena m.m. på området redovisas nedan. För utredningens ställningstaganden och förslag beträffande straffansvar hänvisas till kapitel 14. Som erinrats om i bl.a. kapitel 9 finns bland de aktuella inköparna endast näringsidkare. Någon alkoholpolitik i ordets striktare bemärkelse finns inte bakom reglerna. Inköpen sker av beskattade varor mot senare återbetalning av alkoholskatten. Utredningen har mot denna bakgrund inte funnit anledning att behålla nuvarande regler om inköpstillstånd. Det har konstaterats att en möjlighet att inköpa dryckerna obeskattade för teknisk användning – vilket ter sig rimligt – kräver nya bestämmelser. Som redogjorts för (se bl.a. avsnitt 6.4.2) gäller alltså beträffande spritdrycker, vin och starköl för tekniska m.fl. ändamål inte samma beskattningsregler som för sprit för motsvarande ändamål. Skillnaden består i att köpare av alkoholdrycker kan göra skattefria inköp mot försäkran endast vad gäller inköp för medicinsk eller vetenskaplig användning, dvs. sådan användning som avses i 20 § första stycket l lagen om alkoholskatt. För användning i tillverkningsprocesser m.m., enligt nämnda paragrafs första stycke e–j, får inköp för annan än upplagshavare ske av beskattade alkoholdrycker. Återbetalning av alkoholskatten kan sedan begäras. Den som köper punsch för användning som fyllning i chokladpraliner måste alltså först köpa beskattade varor och sedan begära återbetalning av 264 Handel med alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål På samma sätt måste den göra som köper vin för användning vid framställning av t.ex. vinmarinerad kassler. En bild av återbetalningssystemet ger beskrivningen i avsnitt 6.4.3 om ärenden hos beskattningsmyndigheten om återbetalning av alkoholskatt (). Av de företag som erhöll återbetalning ansökte om åter- betalning av alkoholskatt med anledning av inköp av alkoholdrycker. som erhöll återbetalning med anledning av inköp av teknisk sprit uppgick alltså till endast en mindre del; . Även sett i förhållande till det för perioden sammanlagda återbetalade beloppet avsåg den allra största delen inköp av alkoholdrycker (jämfört med alltså för teknisk sprit). Av inköparna av beskattade alkoholdrycker hade ungefär hälften gjort sina inköp hos Systembolaget och den andra hälften handlat hos – med något undantag – partihandlaren . Varorna hade använts i samband med framställning av livsmedel som t.ex. chokladprodukter och smaksatta charkuterier. Bland minoriteten som tillerkändes återbetalning av alkoholskatt med anledning av inköp av beskattad teknisk sprit hade samtliga gjort inköpen hos partihandlaren . Spriten hade använts i samband med framställning av t.ex. smakämnen samt för rengöring av exempelvis instrument. I de bakomliggande EG-reglerna, i detta avseende rådets direktiv /83/EEG, föreskrivs i vilka situationer medlemsländerna måste skattebefria alkohol som används på visst sätt och för vilken användning länderna själva kan välja att föreskriva skattebefrielse (artikel 27). De olika i 20 § första stycket uppräknade användningarna återfinns inom någon av nämnda två kategorier. På vilket sätt skattebefrielse genomförs, kan de enskilda medlemsstaterna själva besluta om. Att inte kunna erhålla skattebefrielse redan vid inköpstillfällena kan för företagen medföra likviditetsproblem. Att inte endast företag som i sin verksamhet köper sprit för tekniska m.fl. ändamål utan även företag som i sin yrkesverksamhet köper spritdrycker, vin och starköl för motsvarande användning bör kunna köpa obeskattad alkohol, ter sig enligt utredningen rimligt. Att vissa av de i 20 § första stycket angivna användningsområdena passar mindre väl in i de sammanhang då alkoholdrycker används såsom annat än dryck, saknar betydelse i detta sammanhang. Någon anledning att göra undantag för inköp av starköl, beträffande vilken dryck det inte finns några inköpstillstånd, föreligger inte. Utredningen föreslår således att beskattningsreglerna ändras så att spritdrycker, vin och starköl för tekniska m.fl. ändamål Handel med alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål 265 fortsättningsvis kan köpas skattefritt mot försäkran. Hur paragrafen i fråga – 31 e § lagen om alkoholskatt – bör vara utformad berörs nedan. Fråga är vad nu aktuella inköpstillstånd i alkohollagen bör ersättas med och vad som i övrigt bör gälla. Det kan konstateras att det redan genom att inköpen av alkoholdrycker för teknisk användning skall kunna avse obeskattad alkohol, måste finnas en inköpskanal vid sidan av Systembolaget. (Sistnämnda bolag säljer ju endast beskattade alkoholdrycker.) Enligt utredningen bör de aktuella inköpen även fortsättningsvis kunna ske hos den som är berättigad att bedriva partihandel med alkoholdrycker. En anslutande fråga är om dessa inköp hos partihandlare bör kunna avse inte endast obeskattade alkoholdrycker, utan även beskattade sådana drycker. Detta berörs nedan. Att övervakning måste kunna ske av förbrukarnas inköp av obeskattade alkoholdrycker, liksom vad gäller slutanvändarnas inköp av obeskattad teknisk sprit, är uppenbart. Någon form av förhandskontroll måste alltså finnas även vad gäller de alkoholvaror som är i fråga. Enligt utredningen bör även för de aktuella alkoholdryckerna för användning enligt 20 § första stycket e–j och l, uppställas krav på beskattningsmyndighetens förhandsmedgivande. I kapitel 11 har lämnats förslag om att beskattningsmyndigheten skall pröva inte bara rätt till inköp av obeskattad teknisk sprit utan även i vissa fall beskattad sådan. Detta hänger samman med att teknisk sprit – obeskattad eller beskattad – även i fortsättningen skall få inköpas endast för viss användning. (Här bortses från vad som föreslås gälla för den fullständigt denaturerade tekniska spriten.) Frågan om det på beskattningsmyndigheten bör läggas att pröva även rätt till inköp av beskattade alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål måste föregås av andra överväganden än vad gäller den tekniska spriten. Den som önskar köpa alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål kan ju också inköpa dryckerna hos Systembolaget. Mot bakgrund av sistnämnda inköpsmöjlighet anser utredningen att beskattningsmyndigheten, dvs. , inte bör pröva annat än inköp avseende obeskattade alkoholdrycker. De förhållandevis få näringsidkare som kan tänkas ha önskemål om att köpa beskattade alkoholdrycker för teknisk användning kan fritt göra sina inköp hos Systembolaget. Återbetalning av alkoholskatten kan härefter begäras på sedvanligt sätt. Någon särskild reglering beträffande inköp av beskattade drycker för teknisk användning behövs därmed inte. Den prövning som beskattningsmyndigheten har att göra inför sitt medgivande till inköp av obeskattade alkoholdrycker av nämnda slag bör enligt utredningen vara så långt möjligt överensstämmande med den prövning som verket har att göra inför ett medgivande till inköp av 266 Handel med alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål Prövningen skall således vara av förhållandevis enkelt slag, särskilt med hänsyn till den skatterättsliga kontroll som också sker. Vad som i den skriftliga ansökan uppges om den avsedda användningen för drycken, bör vanligtvis kunna godtas utan vidare utredning. Om anledning finns till misstanke om oegentligheter, exempelvis på grundval av vad som är känt om sökanden, måste utredning självfallet ske. I 7 kap. 2 § alkohollagen föreskrivs att inköpstillstånd kan gälla spritdrycker, vin och starköl eller avse en eller två av dessa drycker. bör ha att i medgivandet ange vilken dryck, eller vilka drycker, som avses. Vidare måste anges användningsområdet eller användningsområdena för medgivna inköp. För inköpstillstånden gäller enligt alkohollagen att de meddelas tills vidare. Alkoholinspektionen får dock, om det finns särskilda skäl, begränsa tillståndets giltighet till (7 kap. 1 § tredje stycket). Samtliga förekommande inköpstillstånd är meddelade i enlighet med huvudregeln, dvs. gäller tills vidare. Enligt utredningen bör dock beskattningsmyndighetens medgivande – liksom vad gäller medgivande avseende inköp av teknisk sprit – vara begränsat till , framför allt av kontrollskäl. Även beträffande alkoholdryckerna bör enligt utredningen ett medgivande kunna meddelas för längst . Liksom vad gäller medgivande avseende teknisk sprit måste ett medgivande avseende alkoholdrycker under vissa förutsättningar kunna återkallas, särskilt om det meddelats för annat än . Härvid bör gälla samma regler som på området för den tekniska spriten. Enligt utredningen bör sålunda återkallelse ske om det finns skäl att befara att alkoholdryck som har köpts in i enlighet med medgivande används på ett otillåtet sätt. Återkallelse skall alltså kunna ske även om det inte är fullständigt utrett att otillåten användning verkligen skett, för att undvika att stora kvantiteter obeskattade alkoholdrycker sprids till den illegala marknaden. Den som hotas av återkallelse kan avvärja detta genom att tillhandahålla utredning om användningen av alkohol- dryckerna. Här kan också erinras om att enligt skattereglerna skattskyldighet inträder om skattepliktiga varor har levererats utan skatt för skattebefriad användning och varorna används till annat än avsett ändamål. Det nu anförda medför, liksom förslaget om ersättande av inköpstillstånd vad gäller teknisk sprit med beskattningsmyndighetens medgivande (se avsnitt 11.4.1), behov av ändringar i 31 e § lagen om alkoholskatt. Rätten att kunna utnyttja skattelagstiftningens möjlighet till skattefria inköp bör, både vad gäller teknisk sprit och obeskattade alkoholdrycker för nu aktuella ändamål, Handel med alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål 267 vara knutna till beskattningsmyndighetens medgivande på respektive område. Vad beträffar den i 31 e § angivna minimimängden alkohol (alkohol under ett kalenderår), har inte framkommit anledning att föreskriva olika gränser vad gäller å ena sidan teknisk sprit och å andra sidan spritdrycker, vin eller starköl. Vad gäller regleringen i 4 kap. 4 § alkohollagen av själva rätten att köpa ifrågavarande drycker – här avses alltså inte köp hos Systembolaget – bör gälla att den som inte själv har rätt att bedriva partihandel med spritdrycker, vin eller starköl (alltså annan än upplagshavare eller registrerad varumottagare för den vara som är i fråga) efter medgivande av beskattningsmyndigheten får köpa dryckerna av den som har rätt att bedriva partihandel med respektive vara. Medgivandet får lämnas för inköp för sådan användning som anges i 20 § första stycket e–j och l lagen om alkoholskatt. Det kan anmärkas att regleringen på skatteområdet medför att skattefria inköp endast kan göras hos någon som är upplagshavare. Frågan om vilka som skall anses ha rätt att yrkesmässigt föra in spritdrycker, vin och starköl till har varit föremål för prövning i samband med regeringens förslag om slopande av partihandels- tillstånden för nämnda slag av drycker (se bl.a. avsnitt 2.2 och prop. 1998/99:134). För de nu aktuella inköparnas del innebär de fr.o.m. gällande reglerna att rätt att föra in de aktuella varorna föreligger endast i den mån inköparen för varorna i fråga är skatterättsligt godkänd som upplagshavare eller registrerad som varumottagare. Som nämnts i avsnitt 3.3.1 finns inga upplagshavare eller registrerade varumottagare bland innehavarna av inköpstillstånd. Till skillnad från vad som gäller beträffande dem som av medgivits rätt att köpa teknisk sprit medför alltså det nu föreslagna medgivandet till inköp av – obeskattade – alkoholdrycker inte i sig någon rätt att föra in varorna i fråga från annat land. I detta kapitel lämnas en redogörelse för utredningens överväganden och förslag i vissa frågor som inte tidigare berörts. Det gäller främst frågor beträffande straffansvar, tillsyn samt olika övergångsfrågor. 14.1Regler om straffansvar m.m. Förslag: Straffbestämmelser införs i alkohollagen rörande olovlig försäljning av teknisk sprit samt förvärv, innehav m.m. av sådan sprit. Även försäljning av teknisk sprit eller alkoholhaltiga preparat i strid med denatureringsföreskrifter straffbeläggs, liksom försäljning av alkoholhaltiga preparat i strid med föreskrifter om villkor för försäljning. Straff skall även kunna ådömas den som lämnar oriktiga uppgifter i samband med medgivande av beskattningsmyndigheten eller i samband med inköp av teknisk sprit. Såsom redogjorts för i kapitel 10 föreslår utredningen att tillverkningstillstånden avseende sprit och alkoholdrycker slopas och ersätts av en lagstadgad rätt att under vissa förutsättningar bedriva tillverkning av sådana varor. Rätten har föreslagits vara knuten till reglerna för skattskyldighet för alkoholskatt (innehav av upplagshavargodkännande). Regler om straffansvar för olovlig tillverkning finns i bl.a. 10 kap. 1 § alkohollagen. Enligt paragrafen gäller att den som olovligen tillverkar sprit eller spritdrycker, eller bereder mäsk i uppenbart syfte att olovligen tillverka sprit eller spritdrycker, döms till böter eller fängelse i högst . Till denna påföljd döms även den som förvärvar, innehar, forslar, döljer eller förvarar sprit eller spritdrycker som är olovligt tillverkade, eller mäsk som är avsedd för olovlig tillverkning av sprit eller spritdrycker. Bakgrunden till att även förvärv och innehav av olovligt tillverkad sprit m.m. kriminaliserats fr.o.m. har redovisats i avsnitt 3.2.8. För olovlig tillverkning av vin, starköl eller öl döms till böter eller fängelse ; se 10 kap. 4 §. Den som i fortsättningen tillverkar sprit eller alkoholdrycker utan att ha rätt till detta, t.ex. utan att vara upplagshavare, kommer på samma sätt som tidigare att kunna ådömas straff för den olovliga tillverkningen. Några ändringar av 10 kap. 1 och 4 §§ behöver således inte göras med anledning av de nya reglerna om rätt att bedriva tillverkning. Som tidigare nämnts föreslår utredningen i betänkandet SOU 2000:59 vissa ändringar av spritdefinitionen i 1 kap. 2 § alkohollagen, detta i förtydligande syfte. Bland annat föreslås att denna definition utformas så att den otvetydigt inte omfattar mäsk och att den särskilda definitionen av mäsk, i samma paragraf, ändras. Begreppet mäsk står således kvar i ansvars- och förverkandebestämmelserna i 10 respektive 11 kap. alkohollagen, men får läsas mot bakgrund av den i SOU 2000:59 föreslagna nya lydelsen av definitionen av begreppet. (Se avsnitt 3.1 i nämnda betänkande.) Enligt 10 § första stycket LFT döms den som olovligen tar bort eller försvagar denatureringsmedel i teknisk sprit eller alkoholhaltigt preparat för olovligt förfarande med teknisk sprit till påföljd som anges i 10 kap. 1 eller 3 § alkohollagen, alltså böter eller fängelse i högst eller – om brottet är grovt – fängelse i högst . För den som säljer eller tillhandagår med anskaffande av teknisk sprit eller alkoholhaltigt preparat varmed vidtagits åtgärd enligt första stycket äger 10 kap. 2 och 3 §§ alkohollagen motsvarande tillämpning; se 10 § andra stycket första meningen LFT. Detta innebär att samma påföljd som ovan kan dömas ut. Detta gäller också, enligt andra stycket andra meningen , den som förvärvar, innehar, forslar, döljer eller förvarar sådan vara. Gärningar som avses i andra stycket andra meningen och som är att anse som ringa skall enligt tredje stycket inte föranleda straffansvar. Det kan konstateras att borttagning eller försvagning av denaturering i teknisk sprit eller alkoholhaltigt preparat i straff- hänseende likställs med tillverkning av sprit. Som redovisats i kapitel 10 anser utredningen att dessa gärningar också fortsättningsvis bör vara att likställa med tillverkning av sprit. Även andra förfaranden med tekniska alkoholprodukter i syfte att göra dem tjänliga för förtäring bör enligt utredningen likställas med tillverkning av sprit. Detta slås fast i 1 kap. 7 c § tredje stycket i utredningens förslag till lag om ändring i alkohollagen. Med detta synsätt behöver någon motsvarighet till 10 § första stycket LFT inte finnas i alkohollagen, utan de beskrivna gärningarna kommer i den mån de sker olovligen (alltså utan erforderligt upplagshavargodkännande) att falla under straffstadgandet i 10 kap. 1 § 1 alkohollagen. Vad som föreskrivits i 10 § andra stycket LFT om