sou · GOB3119d1 · 2001-01-01 00:00:00 — - pensionssparande i 8 §, och - kompetenssparande i 8 a §. Bestämmelser om allmänna avdrag för begränsat skattskyldiga finns i 9 §. Allmänt avdrag skall göras för beskattningsårets för kompetenssparförsäkringar och inbetalningar på kompetensspar- konton i den utsträckning som anges i 59 a kap. Skattereduktion skall göras i enlighet med beslut om kompe- tenspremie enligt lagen (0000:000) om individuellt kompetenssparande Skattereduktion skall räknas av mot och statlig inkomstskatt samt mot statlig fastighetsskatt enligt lagen (1998:1052) om statlig fastighetsskatt. för sjöinkomst, allmän pen- för sjöinkomst, allmän pen- sionsavgift och underskott av kapital i nu nämnd ordning. kapital och kompetenspremie i nu Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. 17 Förslag till lag om ändring studiestödslagen (1999:1395) Härigenom föreskrivs att 3 kap. 19 § studiestödslagen (1999:1395) skall ha följande lydelse. kalenderhalvårenligt 16 § räknas kalenderhalvårenligt 16 § räknas vad som hänför sig till det vad som hänför sig till det inkomst av tjänst, närings- inkomst av tjänst, närings- verksamhet och kapitalvid taxe- verksamhet och kapital vid taxe- ringen för kalenderåret. studerandes inkomst räknas inte uttag som den studerande gör från sitt kompetenssparkonto eller Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur inkomsten skall räknas för studerande som inte taxeras för sin huvudsakliga inkomst i . Ett beslut om studiemedel skall grunda sig på den uppgift om beräknad inkomst som den studerande lämnar i ansökan om studiemedel. Denna lag träder i kraft . 18 Förslag till lag om ändring i socialavgiftslagen (2000:980) Härigenom föreskrivs att det i socialavgiftslagen (2000:980) skall införas två nya paragrafer, 2 kap. 31§ och 3 kap. 20 § av Vid beräkning av arbetsgivar- avgifterna skall avdrag göras med av den del av avgifts- insättning på mottagarens kom- av den del av avgiftsunderlaget Denna lag träder i kraft . 19 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter Härigenom föreskrivs att 11 och 13 §§ lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter skall ha följande lydelse. skall fördelas mellan avgiftsän- skall fördelas mellan avgiftsän- slut som följer av 11 kap. skat- slut som följer av 11 kap. skat- (1997:483). (1997:483). Avdrag som görs enligt 2 kap. Avdrag som görs enligt 2 kap. (2000:980) skall avse arbets- (2000:980) skall i angiven ord- ning avse arbetsmarknadsavgiften, Bestämmelserna i första stycket skall tillämpas också på avgifts- och räntebelopp som betalas ut till arbetsgivare. Föreskrifter om fördelningen får meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, . Avdrag enligt 3 kap. 18 och skall i angiven ordning avse (2000:980) skall i angiven ord- Denna lag träder i kraft . Som framgick av mitt delbetänkande har frågan om ett system för finansiering av individuell kompetensutveckling varit aktuell på den politiska dagordningen . Den har funnits med i tidigare utredningar och flera organisationer, politiska partier, enskilda företag och debattörer har föreslagit olika modeller för individuella kompetenskonton. Det har däremot saknats ett preciserat förslag till system som behandlar formerna för sparande, beskattning, finansiering och organisation. Det är mot den bakgrunden jag uppfattat mitt uppdrag som mycket konkret och operativt. Det har således inte varit min upp- gift att överväga om ett skattesubventionerat system för individuell kompetensutveckling skall genomföras utan hur ett sådant system skall utformas. Som grund för mina förslag ligger ett riksdagsbeslut i anslutning till budgetpropositionen (prop. 1999/00:1) att avsätta 1,35 mdkr för och 1,15 mdkr , i syfte att stimulera individuell kompetensutveckling. Avsättningen gjordes på statsbudgetens inkomstsida och finansierades med höj- ning av vissa energiskatter. I anslutning till tilläggsbudget (prop. 2000/01:1) beslutade , i enlighet med mitt förslag i delbetänkandet, att medlen för skall placeras på ett räntebärande konto på i avvaktan på att regeringen lämnar ett förslag till om utformningen av systemet. Regeringen uttryckte också i tilläggsbudgeten att systemet avses träda kraft . Förutom själva konstruktionen av systemet innefattar mitt upp- drag också att genomföra en rad olika analyser, exempelvis försla- gets effekter på tillväxt och arbetsmarknad samt på finansmarkna- den. Förslagets konsekvenser för olika grupper av individer men också hur det kan påverka andra system som studiestödssystemet, det reguljära utbildningsväsendet och personalutbildningen har ingått i mitt uppdrag att analysera. Jag skall belysa de eventuella problem som är förknippade med små och medelstora företag samt egenföretagare och konsekvenserna för egenanställda och de med tidsbegränsade anställningar. Hur systemet kan stimulera till avtalslösningar på arbetsmarkna- den skall redovisas och hur arbetsgivare kan bidra till finansie- ringen. Jag skall föreslå hur den statliga subventionen skattemässigt skall utformas, reglerna för sparandet, hur medlen får användas, hur spa- randet skall förvaltas och den civilrättsliga tillämpningen. Jag skall presentera lagförslag eller ändringar av befintliga lagar. Mitt upp- drag fick jag av regeringen . Förslagen skulle enligt direktiven redovisas . Jag har valt att presentera mina förslag en månad tidigare eftersom jag har bedömt det som nödvändigt om det skall vara möjligt att genomföra försla- get enligt intentioner och ge utrymme för en remissbehandling. Jag har utformat mina förslag i detta huvudbetänkande med utgångspunkt från att ett system för individuellt kompetensspa- rande (IKS) skall kunna träda i kraft från . Mitt arbete har koncentrerats till att lämna ett preciserat förslag till hur IKS bör utformas och hur de avsatta budgetmedlen effekti- vast kan utnyttjas för att systemet skall kunna bli generellt och till- gängligt för alla. Jag har under det knappa år jag arbetat lagt stor vikt vid att utnyttja all den sakkunskap och erfarenhet som experter, forskare, myndigheter och organisationer besitter. Det har varit särskilt betydelsefullt eftersom mitt uppdrag har omfattat ett brett spekt- rum av frågeställningar inom olika samhällsområden. Jag har till mig knutit en expertgrupp med sakkunskap inom de olika områden som mitt uppdrag har omfattat. De har inom sina respektive sakområden, forskning, småföretag, skatteadministra- tion, finansiella kalkyler, finansmarknad, fördelningspolitiska ana- lyser, näringslivspolitik och utbildning, varit mig behjälpliga med sakgranskning och underlag till mina ställningstaganden. haft en särskild expert, , avdelad av Riks- skatteverket som bistått mig i frågor om skatteadministration och skattelagstiftning Jag har utformat mina förslag efter kontakter och i samråd med de myndigheter jag bedömt är mest berörda av IKS. I frågor om och organisation av systemet har jag samlat en referens- grupp med sakkunniga från , Skol- verket, , , Distansutbild- ningsmyndigheten, Internationella programkontoret och . Jag har haft ett nära samarbete med Utredningen om vägledning i skolväsendet och dragit nytta av den sakkunskap de knutit till sig om elektronisk hantering av utbild- ningsregister. Jag har i avsnitten om uppföljning och utvärdering samarbetat med SCB och i fråga om studiestöd och kompetensut- vecklingsregister med CSN. Jag har som underlag för mina förslag lagt ut en rad uppdrag på externa experter och konsulter för att få ett så kvalificerat underlag som möjligt. Jag presenterade redan i samband med delbetänkandet följande rapporter: Skattemodell för individuellt kompetenssparande av profes- , f.d. skattesakkunnig, av livsinkomster med och utan kompetenskon- ton av och vid . Förvaltningsmodell av konsultföretaget (). Tänkbara avtalslösningar som komplement till ett individuellt kompetenssparande av konsult . Former för finansiering av individuell kompetensutveckling av Statskontoret. Några internationella utblickar av vid , . Jag har därefter låtit publicera två rapporter Företagens syn på individuella kompetenskonton (SOU 2000:107) av och samt Aktuella trender inom kompetensutvecklingsområdet (SOU 2000:115) av . Den sistnämnda har utgivits i samarbete med Utredningen om vägledningen i skolväsendet (U 1999:11) och Utredningen om validering av vuxnas kunskaper och kompetens (U:1999:06). Jag har även uppdragit åt Gallup att genomföra en opinionsundersökning om allmänhetens intresse att delta i ett Resultatet av undersökningen redovisas som bilaga 3 till detta betänkande. Som underlag för en bredare diskussion om yrkesverksammas möjligheter att ta del av utbudet i högskola och vuxen- utbildning har jag låtit Statskontoret genomföra en studie om för- slagets effekter på det reguljära utbildningsväsendet. Statskontorets rapport och reguljär utbildning. Begränsningar-Hinder –Utmaningar finns i sin helhet redovisad i bilaga 4. Som ett led i detta arbete tog jag också initiativ till en konferens i om högskolans roll i det livslånga lärandet. Konferensen anordnades i samarbete med , och . Jag har dessutom genomfört ett seminarium om IKS i förhållande till reguljär vuxenutbildning, arbetsmarknadsutbild- ning och verksamhetsrelaterad kompetensutveckling, och ett fors- karseminarium i samverkan med (). Jag har under hela utredningsarbetet haft regelbundna överlägg- ningar med arbetsmarknadens parter genom den samrådsgrupp jag bildat med parternas huvudorganisationer. Jag har därutöver träffat en rad enskilda företag, arbetsgivarorganisationer och fackliga organisationer. Vad gäller de särskilda villkoren för små företag och egenföre- tagare har jag lämnat ett uppdrag till konsulten som redovisat resultatet i rapporten för mindre företag och medelstora företag, egenföretagare, m.fl. att aktivt medverka i ett system med individuellt kompetenssparande (). Jag har dessutom låtit skatte- och småföretagarexperter vid Näringsde- partementet göra en särskild konsekvensanalys av IKS-reglerna utifrån småföretagens och egenföretagarnas villkor. Jag har i dessa frågor också samrått med SimpLexgruppen, Nybyggarna och . Jag har slutligen lagt ett kompletterande konsultuppdrag till om regleringen av värdepappersfonder i IKS-systemet. I frågor om sparandet och dess förvaltning har jag haft samråd med , och enskilda banker och försäkringsbolag. 2.1En politik för ökad kompetens Vi lever i där omvandling och förnyelse av näringsliv och samhälle alltmer sätter individernas, företagens och nationens kompetens i centrum. Kunskap, färdigheter och förmåga att kunna tillgodogöra sig ny kunskap och nyttiggöra nya erfarenheter blir alltmer avgörande för omställningsförmågan i samhället och för den ekonomiska tillväxten. Den politiska utmaningen är att finna vägar för att förverkliga det livslånga lärandet och göra det i former som inkluderar alla grupper i samhället. Ett livslångt lärande eller kontinuerlig kompetensutveckling inkluderar inte bara traditionell utbildning i olika skolformer utan kan och måste ta en rad olika former – inplanerad fortbildning i arbetet, praktik, studier på egen hand, etc. Grundläggande för det livslånga lärandet är en väl fungerande utbildning . Barn och ungdomar skall erbjudas en god utbildning och en skola som också stimulerar lusten att lära. Hur bra kvaliteten än är i skolan kommer, med den utveckling och för- ändringstakt som råder, mycket av den kunskap och de färdig- heter som inhämtas i ungdomen att bli inaktuell och i behov av förnyelse. För att upprätthålla välstånd och framåtskri- dande är det därför nödvändigt att bygga upp system som för- verkligar ett livslångt lärande och hitta modeller för finansieringen av detta. Utmaningen är att ge alla människor chansen att få ta del av kompetensutveckling också i vuxen ålder och möjlighet att finansiera denna, inte minst att försörja sig . Det bör ses som en del av välfärden. har det i vidtagits flera åtgärder för att öka möjligheterna för alla att vara delaktiga i kunskaps- samhället. Det har inrättats fler högskolor och antalet högskole- platser har kraftigt utökats. En ny utbildningsform – kvalificerad yrkesutbildning – med en unik kombination av utbildning och lärande i arbetslivet har tillkommit. Till detta kommer Kunskaps- lyftet som möjliggjort för hundratusentals människor med svag skolunderbyggnad att förbättra och förnya sin utbildning och där- med stärka sin ställning på arbetsmarknaden. Reguljär utbildning är i , till skillnad från många andra länder, avgiftsfri även vad gäller högre utbildning. Dessutom har vi ett förmånligt studiemedelssystem som gör det möjligt också för dem som varit ute i arbetslivet, men som vill förbättra sin kompetens, att studera. I samband med uppbyggnaden av infördes det särskilda utbildningsbidraget (UBS), som kan sökas av dem som saknar treårig gymnasieutbildning. Bidraget innebär en unik chans för många, eftersom det ligger på samma nivå som arbetslöshets- ersättningen. Sedan starten har över 100 000 individer årli- gen fått möjlighet att studera i . Arbetslösa har möjlighet att genomgå arbetsmarknadsutbildning med aktivitets- stöd, även detta på samma nivå som arbetslöshetsersättning. För människor i som av olika skäl har hamnat utanför den ordinarie arbetsmarknaden och behöver förbättra sin utbild- ning och kompetens finns alltså flera försörjnings- möjligheter. Samhället har ett ansvar att se till att alla får tillgång till utbildning och möjlighet att tillgodogöra sig den. De grupper som har de största behoven måste samhället ge extra stöd, så att även de får en chans att klara de växande kraven. Tillgången till och möjligheten att återkommande under yrkes- livet delta i kompetensutveckling har stor betydelse för ekonomins funktionsförmåga. Det handlar både om att undvika brist på arbetskraft som kan medföra inflationsdrivande flaskhalsar i pro- duktionen och att förhindra att många människor ställs utanför den ordinarie arbetsmarknaden därför att de inte förmår att anpassa sig till förändringar i arbetslivets kompetenskrav. Behovet av kompetensutveckling finns i alla grupper. Även den som har en gedigen utbildningsbakgrund behöver ofta utveckla och förnya sina kunskaper. Kunskaper och färdigheter som inhämtats i tidigare utbildning blir snabbt föråldrade. Arbetsgivarna har ett odelat ansvar för den verksamhetsrelate- rade kompetensutvecklingen, dvs. det lärande som den anställde behöver för att behålla och vidareutvecklas i sitt nuvarande arbete. I detta ligger ett ansvar för utbildning av den anställde då arbets- uppgifterna förändras till följd av ny teknik eller förändrad organi- sation. Men ambitioner och möjligheter för arbetsgivarna skiljer sig åt, dels mellan stora och små arbetsgivare, dels mellan olika branscher med helt olika förutsättningar. På nya, moderna kunskapsintensiva arbetsplatser är kompetensutveckling en överlevnadsstrategi, något som är helt nödvändigt för att klara verksamheten. På andra och mer traditionella arbetsplatser är kompetensutveckling ofta en belöning som fördelas mycket olika mellan de anställda. En medveten planering av kompetensutveckling utifrån både verksamhetens och de anställdas behov ger ofta resultat för produktivitet och tillväxt. Regeringen har beslutat att stimulera den verksamhetsrelaterade kompetensutvecklingen med bland annat medel från EU:s struk- turfonder (det s.k. Växtkraft Mål 3). Andra länder har valt andra vägar för att stödja den verksamhetsrelaterade kompetensutveck- lingen, t.ex. lagstiftning om att avsätta en del av arbetsgivaravgif- terna till detta ändamål. Men det finns även stora behov av en mer generellt och indi- viduellt inriktad kompetensutveckling som inte är relaterad till individens nuvarande arbetsuppgifter utan tar sin utgångspunkt i individens egna behov och önskningar. Det kan handla om att förnya eller förbättra sin allmänna kompetens för att stärka sin ställning på en snabbt föränderlig arbetsmarknad eller i syfte att komma ifråga för nya arbetsuppgifter hos nuvarande arbetsgivare. Det kan även handla om en kompetensutveckling som i första hand syftar till personlig utveckling. För vuxna som befinner sig i arbetslivet ser behoven delvis annorlunda ut än för ungdomar. Det är ofta inte hela utbildningar som efterfrågas och inte är det heller möjligt att invänta ansök- ningstillfällen och prestera formell behörighet för att få del av just den utbildning som upplevs som angelägen vid ett bestämt tillfälle. Här kommer behoven av att utveckla nya former av utbildningar, kurser och lärande att vara stora. Mitt förslag till ett system för kompetenssparande där staten stimulerar individer att själva spara till sin kompetensutveckling är ett nytt sätt att stimulera utveckling och ge människor större frihet att själva påverka sina liv. Jag har valt att kalla detta för individuellt kompetenssparande – IKS. Det har inte ingått i mitt uppdrag att ta ställning till behovet av ett nytt system för statliga subventioner av kompetensutveckling, utan uppdraget har varit att föreslå hur ett sådant system bör utformas. Som en bakgrund till de förslag som lämnas i detta betänkande vill jag dock översiktligt diskutera de allmänna motiven för att utöka statens åtagande på detta område. Behovet av ett nytt system för finansiering av individuell kompetensutveckling skall ses mot bakgrund av den stora betydelse som kompetens, tolkad i vid mening, numera anses ha för nationens, företagens och de enskildas utveckling. Utvecklingen i ekonomin och på arbetsmarknaden talar för att dess betydelse kommer att växa . I det perspektivet kommer också tillgången till kompetensutveckling att få en avgörande betydelse. Inom den ekonomiska forskningen har under de senaste två decen- nierna vuxit fram en delvis ny syn på de mekanismer som är styrande för den ekonomiska tillväxten. Enligt denna nya syn har en nations humankapital eller kunskapsnivå större betydelse än vad som tidigare normalt antogs för att t.ex. förklara varför vissa länder har uppvisat en högre tillväxt än andra. Vidare framhålls att inves- teringar i kompetens eller kunskap har en samhällsekonomisk avkastning som överstiger den direkta effekten i t.ex. ett företag. Uppbyggnad av humankapital kännetecknas inte av avtagande av- kastning, snarare gäller att en större kunskapsmassa leder till att ny kunskap och nya produkter utvecklas snabbare. Flera studier1 där länders BNP-tillväxt över långa tidsperioder jämförts ger empiriskt stöd för kunskapsnivåns betydelse. Dessa visar att den genomsnittliga utbildningsnivån, mätt t.ex. som anta- let skolår hos befolkningen, har en avgörande betydelse för skill- nader i tillväxttakt mellan dessa länder. I kombination med studier på individnivå tyder dessa analyser på att det också råder ett orsakssamband, dvs. att det är den högre utbildningsnivån som 1 För en översikt av denna forskning se t.ex. Storesletten, K och Zilibotti, F utbildning, utbildningspolitik och tillväxt i Calmfors, L och , M. Tillväxt och ekonomisk politik (, 1999). inneburit högre tillväxt och att det inte enbart är ett uttryck för att rika länder satsar mer på utbildning. Utifrån dessa studier går det knappast att dra några slutsatser om det samhällsekonomiska värdet av den form av kompetensutveck- ling som detta betänkande behandlar. Men de indikerar den centra- la roll som utbildning och färdigheter tycks spela för den ekono- miska utvecklingen. Det bör därvid understrykas att det inte är den formella utbildningen i sig som genererar tillväxt utan den kompe- tens som utbildningen ger, en kompetens som också kan inhämtas på andra sätt än genom det traditionella utbildningsväsendet. Det finns flera skäl till att det finns ett positivt samband mellan kunskap och tillväxt. En hög kunskapsnivå skapar konkurrens- fördelar inom branscher med ett högt förädlingsvärde per syssel- satt. Detta är också branscher som tenderar att växa snabbare. En hög kompetensnivå hos personalen i ett företag skapar förutsätt- ningar för en hög innovationstakt, dvs. nya produkter och nya produktionsmetoder genereras i snabb takt, vilket skapar nya marknader eller stärker konkurrenskraften på de befintliga. I detta perspektiv är det kanske främst högt kvalificerad kompetens och forskningen som är av betydelse. Men även den allmänna kompetensnivån hos personalen spelar roll för företagens möjligheter att hävda sig i en omvärld i snabb förändring. Introduktionen av ny teknik eller nya produkter underlättas när personalen har en vana vid att lära sig nya saker. En hög kompetensnivå kan medge mer effektiva organisatoriska lösningar, t.ex. en arbetsfördelning där varje medarbetare tilldelas större ansvar. Vidare stimuleras den vardagliga produktivitetstillväxten om personalen har en större kunskap om produktionsprocessen. Omvärldsförändringarna i form av internationalisering och tek- nisk utveckling tenderar att ytterligare skärpa kompetensnivåns betydelse. En ökad handel och hårdare konkurrens omformar arbetsspecialiseringen mellan länder. Ett utslag av detta är att pro- duktion och sysselsättning är betydligt mer expansiv i de s.k. kunskapsintensiva näringsgrenarna, vilka definieras som närings- grenar med hög andel akademiker bland de sysselsatta, än i övriga näringsgrenar2. Den tekniska utvecklingen tenderar att verka i en riktning som innebär att lågutbildad arbetskraft lättare kan ersättas med maski- ner. behövs en högre kompetens för att hantera den nya Svenskt näringsliv på rätt väg? Bilaga 3 till långtidsutredningen /2000. På detta sätt förskjuts efterfrågan på arbetskraft från lågutbildade till högutbildade. konstaterar i en bilaga till /2000 (SOU 2000:7) att i jämförelse med många andra länder förefaller ha ett underläge vad avser utbildningsnivån i näringslivet. Andelen anställda med akademisk utbildning är förhållandevis låg. är andelen ungdomar i högre utbildning lägre i än bland jämförbara länder, även om de senaste årens utbyggnad av högskolan reducerat skillnaderna. Jämförande undersökningar visar att ligger väl framme vad gäller den vuxna befolkningens s.k. baskompetens, dvs. förmågan att läsa, räkna och tolka information. konstaterar dock att det finns tecken på att svenska arbetsgivare inte tar tillvara de anställdas baskompetens i lika hög grad som arbetsgivare i andra länder och pekar bl.a. på att de anställdas arbetsuppgifter inte är mer kvalificerade i . Sammantaget tyder detta på att det finns ett behov av och en potential för att stimulera en ökad kompetensutveckling. Sett ur den enskilde individens perspektiv har kompetens och till- gång till kompetensutveckling en växande betydelse för möjlig- heterna både att etablera sig på arbetsmarknaden och att stanna kvar vid förändringar. Trendmässigt har efterfrågan på högutbildad arbetskraft stigit relativt lågutbildad. Andelen lediga jobb som inte kräver någon form av specialkompetens har minskat. Till viss del kan denna trend förklaras av utbudsrelaterade faktorer – ett ökat utbud av högutbildade har bidragit till att hålla nere deras relativa löneläge och därigenom till att högutbildade efterfrågas i högre grad. Vidare spelar konjunkturläget en stor roll. I det arbets- marknadsläge som rådde graderade arbetsgivarna upp kraven på formell kompetens. I en analys av arbetskraftsefterfrågan inom tillverkningsindustrin som genomförts av visas att den fallande efterfrågan på lågutbildad arbetskraft till stor del kan förklaras av den tekniska utvecklingen. Kontrollerat för förändringar i utbudsrelaterade faktorer, som utbildningsnivå, 3 , E. Varför har efterfrågan fallit på långutbildad arbetskraft i svensk tillverkningsindustri. Forskningsrapport 1999:8, IFAU. åldersstruktur etc. har efterfrågan fallit på lågutbildade, vilket får tolkas som att det är en underliggande trend. Därtill sker en förskjutning från industriproduktion till den mer kunskapsintensiva tjänsteproduktionen. som utbildningskraven har ökat har inskolningstiderna inom företagen tenderat att bli kortare.