sou · GOB346 · 2001-01-01 00:00:00 — Detta gällde även om någon annan skatt eller avgift hade betalats med ett för högt belopp. Om en företrädare för en juridisk person har underlåtit att betala den juridiska personens skatt enligt skattebetalningslagen, är företrädaren tillsammans med den juridiska personen betalningsskyldig för skatten och räntan på den. Företrädaransvaret faller dock bort om företrädaren, innan skatten skulle ha betalats, har vidtagit sådana åtgärder som krävs för att få till stånd en samlad avveckling av den juridiska personens skulder med hänsyn till samtliga borgenärers intressen. Betalningsskyldigheten avseende skatter och avgifter för den som företräder en juridisk person har gjorts generell och enhetlig. Den har utvidgats till att omfatta även inkomstskatten. Företrädaransvaret gäller alltså samtliga skatter och avgifter som ingår i skattekontosystemet. I samband med införandet av skattebetalningslagen uttalade regeringen att utgångspunkten vid utformandet av lagförslaget var ökad enhetlighet, samordning och förenkling. Förslaget tog sikte på inkomst- och förmö- genhetsskatt, mervärdesskatt samt sociala avgifter. Andra skatter, t.ex. punktskatterna, låg utanför systemet. Enligt regeringen var dock ambi- tionen att även övriga skatteslag skall omfattas av den nya ord- ningen för betalning av skatter och avgifter. Genom enkla och enhetliga förfaranderegler på skatteområdet kan, enligt regeringens mening, skatteadministrationen effektiviseras och göras mer resurssnål som de enskilda skatte- och avgiftsbetalarna ges möjlighet att ha över- blick över och kunskap om gällande skattesystem (prop. 1996/97:100 s. 257 f.). Det kan alltså konstateras att det finns ett uttalat önskemål från re- geringen om att även punktskatterna skall inordnas i skattekontosyste- met. Som framgått av avsnitt 8.2.5 innebär skattekontot ett flertal för- delar för såväl skattemyndigheterna som för de enskilda. Dessa fördelar gör sig också gällande om punktskatterna kommer med i systemet. Det bör nämligen endast i undantagsfall förekomma att en person som skall Punktskatterna och skattekontosystemet 217 redovisa punktskatt inte är skatt- eller avgiftsskyldig enligt de lagar som omfattas av skattekontot. Det bör alltså för de enskilda bli en inte oväsentlig fördel att de bara har ett system som de skall kän- na till. Sammantaget finner vi att punktskatterna bör omfattas av skatte- kontosystemet. Lagtekniskt kan detta ske antingen genom att i stort sett behålla för- farandereglerna i LPP och genom att hänvisa till skattebetalningslagen göra de speciella reglerna kring skattekontot tillämpliga eller genom att arbeta in reglerna om punktskatterna i skattebetalningslagen. Den först- nämnda metoden kräver ett relativt stort antal hänvisningar och mycket av förenklingen går förlorad om den skattskyldige trots allt måste känna till två regelverk som behandlar hans redovisning av skatter. En jämfö- relse mellan reglerna i LPP och skattebetalningslagen visar också att de båda lagarna i stora delar innehåller praktiskt taget identiska bestämmel- ser, t.ex. när det gäller beskattningsbeslut, kontroll, särskilda avgifter, omprövning och överklagande. Det blir enklast, för såväl skattemyndig- heterna som för de enskilda, om skattebetalningslagen blir direkt tillämp- lig på punktskatterna och således att LPP upphävs. Sammanfattningsvis anser vi att punktskatterna kan och bör omfattas av skattekontosystemet och att också reglerna kring redovisning och betalning av punktskatter skall ges i skattebetalningslagen. 8.4.1Punktskatterna inordnas i skattekontosystemet Förslag: Punktskatterna inordnas i skattekontosystemet. LPP upp- hävs och i stället skall skattebetalningslagen tillämpas på punktskat- terna. Som framgått av föregående avsnitt bör skattekontot även omfatta punktskatterna och detta bör ske genom att skattebetalningslagen görs tillämplig på dessa skatter. Med punktskatter avses i detta sammanhang de skatter som räknas upp i 1 kap. 1 § först stycket 1 LPP, alltså såda- na punktskatter för vilka i är beskatt- nings-myndighet. Här ingår även en avgift, nämligen avgift enligt bil- skrotningslagen (1975:343). Det kan tilläggas att väntas besluta att åter skall vara beslutande myndighet för punktskatterna (prop. 1999/2000:105). Det krävs endast begränsade ändringar i skattebetalningslagen för att göra den tillämplig på punktskatterna. Ändringar av större principiell 218 Punktskatterna och skattekontosystemet betydelse kommenteras i detta kapitel. De ändringar som sker av mer teknisk karaktär kommenteras i avsnitt 12.5. Genom att skattebetalningslagens förfaranderegler blir tillämpliga på punktskatter kan LPP upphävas. I 1 kap. 1 § första stycket 2 och 1 kap. 2 § LPP anges ett antal skatter och avgifter som i större eller mindre utsträckning använder sig av när det gäller förfarandet. Även några inte uppräknade lagar hänvisar till bestämmelser i . Följdändringar krävs i dessa lagar. Det behövs bestämmelser som, i stället för hänvisningar till LPP, innehåller hänvisningar till motsvarande bestämmelser i skattebetalningslagen eller annan lagstiftning. Dessa ändringar kommenteras i avsnitt 12. Beträffande LTS, LAS och LSE och även i viss mån lagen om skatt på gödselmedel lämnar vi omfattande förslag på ändringar. Dessa änd- ringar är dock avsedda att träda i kraft vid ett tidigare datum än som gäller för när punktskatterna skall inordnas i skattekontosystemet. I de nu fyra angivna lagarna hänvisas i vissa fall till LPP, hänvisningar som skall bytas ut mot hänvisningar till skattebetalningslagen. För att inte komplicera läsandet av våra förslag lämnas inga förslag till följdändring- ar i dessa lagar. Två avgiftslagar – lagen (1982:349) om återvinning av dryckesför- packningar av aluminium och lagen (1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion – hänvisar vad gäller förfarande- reglerna till i princip hela LPP. De båda lagarna skiljer sig åt. För miljöavgiftens del finns de grund- läggande reglerna för avgiften direkt i lagen, t.ex. regler om avgiftens storlek, vem som är skyldig att betala avgiften, deklaration osv. I lagen om återvinning av dryckesförpackningar av aluminium anges däremot endast att regeringen får meddela föreskrifter om avgift vid import av aluminiumburkar och de andra föreskrifter som kan behövas för att sä- kerställa att inhemska och importerade burkar kan konkurrera på lika villkor. Regeringen får överlåta åt en förvaltningsmyndighet att meddela sådan föreskrifter (3 § nämnda lag). Genom bemyndigande fastställs avgiften av i särskilda föreskrifter. I föreskrifter- na finns också regler om när och hur avgiften skall betalas och deklare- ras. Eftersom själva avgiften kan fastställas på myndighetsnivå, dvs. av , bör även de förfaranderegler som krävs kunna med- delas av verket. Det får därför ankomma på att i sam- band med att LPP upphävs utarbeta nödvändiga föreskrifter. Beträffande förfaranderegler för lagen om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion återkommer vi i avsnitt 8.4.7. Punktskatterna och skattekontosystemet 219 Förslag: Redovisningen av punktskatter skall ske som gäller för övriga skatter och avgifter enligt skattebetalningslagen. Flertalet punktskatter skall redovisas och betalas den 25 efter redovisningsperioden. För de harmoniserade punktskatterna och lotteris- katten gäller i stället att de skall redovisas och betalas den 20 efter redovisningsperioden. Som framgår av avsnitt 8.2.3 sker redovis- ning och betalning enligt skattebetalningslagen . Mycket av den förenkling som en övergång till skattekontosystemet in- nebär skulle gå förlorad om särskilda datum skulle gälla för punktskat- terna. Vi anser därför att redovisnings- och betalningstiderna skall vara samma för punktskatterna som för de skatter och avgifter som omfattas av skattekontosystemet. Redovisningen skall ske i samma skattedeklaration som övriga skat- ter och avgifter. Då kan endast de nödvändigaste uppgifterna om punkt- skatt - skattens bruttobelopp, yrkade avdrag och skattens nettobelopp - anges på deklarationsblanketten. För den som är skattskyldig för flera punktskatter skall bruttobelopp, yrkade avdrag och nettobelopp läggas samman för alla punktskatter. Vanligast torde vara att en person kan vara skattskyldig både enligt LAS och LSE. Enligt vår uppfattning bör skattedeklarationen kompletteras med mer detaljerade uppgifter i bilagor där varje skatt redovisas för sig efter i stort sett samma mönster som gäller för dagens deklarationer. Även om mycket av dagens kontroll- system bygger på revisionsverksamhet, bör de mer detaljerade uppgif- terna kunna användas för att välja ut kontrollobjekt. Ett krav på att lä m- na uppgifterna bör också ha en återhållande verkan på viljan att fuska. Härtill kommer att de uppgifter som lämnas i de separata deklara- tionerna är av mycket stort värde för att prognostisera statens intäkter på området och också för att kunna bedöma vilka ekonomiska effekter som olika regeländringar får. Av 64 § skattebetalningsförordningen (1997:750) framgår att fastställer formulär till blanket- ter som behövs för tillämpningen av skattebetalningslagen. Det får såle- des ankomma på att föreskriva om uppgiftslämnandet när det gäller de ytterligare uppgifter som det kan finnas behov av. På energiskatteområdet förekommer att en juridisk person ges möjlighet att dela upp sin redovisning av punktskatt på flera underdekla- rationer. Det kan röra sig om bolag som har verksamhet på flera olika ställen i landet. En sådan ordning går inte att behålla när punktskatterna skall redovisas på samma blankett som övriga skatter och avgifter. En övergång till skattebetalningslagens betalningstider innebär att punktskatterna betalas än . 220 Punktskatterna och skattekontosystemet den för staten för denna senareläggning av betalningarna uppgår till . Vi återkommer till detta i avsnitt 11. 8.4.3Redovisning av skattepliktiga händelser Förslag: De som redovisar skatt för varje enstaka händelse skall efter övergången till skattebetalningslagen i stället redovisa skatt för redovisningsperioder. Dagens möjligheter att använda betalningssäkring för dessa skatt- skyldiga så fort skattskyldigheten har inträtt behålls. Bestämmelserna om redovisning som avser skattepliktiga händelser och inte perioder finns huvudsakligen i LTS, LAS och LSE. De som skall redovisa händelser är sådana som inte skall vara registrerade som skatt- skyldiga enligt dessa lagar, t.ex. oregistrerade varumottagare och den som tillverkar en skattepliktig vara utanför ett skatteupplag. Redovisning och betalning av skatten skall ske efter den dag då skattskyldigheten inträdde (jämför t.ex. 22 § LTS). Från beskattningsmyndigheten har man påtalat att dessa redovis- ningsregler i vissa fall medför ett betydande arbete för myndigheten. Särskilt har nämnts att man på en del bensinstationer blandar in etanol i dieselolja eller bensin på ett sådant sätt att miljöklassningen av hela blandningen blir sådan att högre skatt skall tas ut än för de olika delarna för sig. Eftersom ägaren av bensinstationen inte är upplagshavare skall redovisning av den ytterligare skatt som inblandningen medför ske . Även har påtalat problemet och de svårigheter det medför för den som skall redovisa skatt. Enligt vår uppfattning är den bästa lösningen på det beskrivna pro- blemet att låta även andra än registrerade skattskyldiga redovisa skatt . Föreståndaren för bensinstationen kan således i en deklaration redovisa alla skattepliktiga händelser för kalendermånaden. Till skillnad från den registrerade skattskyldige bör dock någon koppling till bokfö- ringen inte finnas. I stället skall redovisning ske för all skatt för vilken skattskyldighet har inträtt under månaden. När redovisningen närmare skall ske beror på hur den skattskyldige i övrigt skall redovisa skatter och avgifter enligt skattebetalningslagen. Beträffande betalningssäkring gäller att om en fordring är att hänföra till får betalningssäkring beslutas endast om perioden har gått till ända eller fordringen har förfallit till betalning (4 § lagen om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter). För t.ex. den oregistrerade varumottagaren gäller, som nämnts, att redovisning inte skall ske för perioder utan för varje enstaka händelse. Punktskatterna och skattekontosystemet 221 i sin tur att betalningssäkring kan beslutas så fort som skattskyldig- heten har inträtt. Möjligheterna att snabbt kunna tillgripa betalningssäk- ring skulle försämras om beskattningsmyndigheten blev tvungen att in- vänta att redovisningsperioden går till ända innan åtgärder kan vidtas. När det gäller någon som för in varor kan det vara ganska uppenbart att han inte avser att redovisa någon skatt på varorna, exempelvis genom att han varken anmält transporten av varorna eller ställt säkerhet för skatten på varorna. Vi föreslår därför ändringar i lagen så att betal- ningssäkring även fortsättningsvis kan tillgripas när skattskyldigheten har inträtt. 8.4.4Utökade möjligheter till revision Förslag: Revision skall kunna göras hos den som har ansökt om god- kännande som upplagshavare eller registrerad varumottagare enligt LTS, LAS och LSE samt hos sådan skatterepresentant som en di- stansförsäljare skall utse enligt dessa lagar. Revision skall få ske för kontroll av skatteupplag. Skatterevision får beslutas för kontroll av att deklarations- och annan uppgiftsskyldighet fullgjorts riktigt och fullständigt eller, att förutsättning- ar finns att fullgöra uppgiftsskyldighet som kan antas uppkomma. Revi- sion får göras i huvudsak hos den som är eller kan antas vara bokfö- ringsskyldig enligt bokföringslagen och hos andra juridiska personer än dödsbon (14 kap. 7 § skattebetalningslagen). har i olika sammanhang framfört önskemål om tyd- ligare regler vad gäller möjligheterna till kontroll i samband med en an- sökan om godkännande av upplagshavare eller av skatteupplag. Verket har också påpekat att reglerna är oklara vad gäller befogenheterna att göra kontroller av skatteupplag som inte har ett direkt samband med redovisningen av skatt. Rent allmänt kan sägas att krav kan ställas på att den som ansöker om ett godkännande skall bistå beskattningsmyndigheten med de upp- gifter som behövs för att myndigheten skall kunna sköta sin uppgift. Det kan dock finnas viss tveksamhet i vilken grad som beskattnings- myndigheten kan vägra ett godkännande på grund av ofullständiga upp- gifter. Det förefaller mest ändamålsenligt att råda bot på den osäkerhet som finns kring dessa frågor genom att ge möjlighet att besluta om revi- sion redan när någon ansöker om ett godkännande. Förutom ansökan om godkännande av upplagshavare och skatteupplag bör också en an- sökan om godkännande som registrerad varumottagare omfattas. 222 Punktskatterna och skattekontosystemet kan för övrigt tilläggas att kan den som ansöker om F- skattsedel revideras. Vid distansförsäljning gäller att säljaren i skall företrädas av en av beskattningsmyndigheten godkänd representant (se t.ex. 16 § andra stycket LTS). En sådan representant har i stort sett samma upp- gifter som en sådan representant för utländska företagare som finns beskriven i 23 kap. 4 § skattebetalningslagen. För denne representant finns särskilt angivet i skattebetalningslagen att han får revideras. Det- samma bör uttryckligen gälla för distansförsäljarens representant. En upplagshavare skall ställa säkerhet för de varor han förvarar i skatteupplaget. Säkerheten skall enligt huvudregeln uppgå till ett belopp som motsvarar av skatten på de varor som han i medeltal förvarar i skatteupplaget (se t.ex. 11 § andra stycket LTS). Kravet på säkerhet kan dock jämkas på grund av särskilda omständig- heter (se t.ex.15 a § LTS). Att risken för stöld eller svinn bedöms som liten kan vara skäl för jämkning (prop. 1996/97:116 s. 72). Det kan såle- des finnas skäl att kontrollera hur skatteupplagens säkerhetsanordningar m.m. ser ut för att bedöma om en ställd säkerhet kan anses godtagbar. Vidare kan det finnas behov av att mer allmänt kontrollera skatteuppla- gen för att kunna ta ställning till om de är lämpliga som skatteupplag. Dessa kontroller kan inte alltid anses vara tillåtna vid en revision, efter- som en sådan endast får företas för kontroll av att deklarations- och annan uppgiftsskyldighet fullgjorts riktigt och fullständigt eller, att förut- sättningar finns att fullgöra uppgiftsskyldighet som kan antas uppkom- ma. Vi anser därför att det i skattebetalningslagen särskilt skall anges att skatterevision får företas för kontroll av skatteupplag. Förslag: Förseningsavgiften skall vara . Avgiften skall dock vara om den avser en periodisk sammanställning eller om den skattskyldige trots anmaning inte lämnat deklaration inom före- skriven tid eller om han underlåtit att ge in deklaration i rätt tid för minst en av de tre närmast föregående redovisningsperioderna. är förseningsavgiften enligt LPP . Avgiften är dock om den skattskyldige anmanats att lämna deklaration men inte fullgjort denna skyldighet inom den tid som föreskrivits eller om han underlåtit att avge deklaration inom föreskriven tid för minst en av de tre närmast föregående redovisningsperioderna (7 kap. 5 § LPP). Skattebetalnings- lagen har en enhetlig förseningsavgift som uppgår till (15 kap. 6 § skattebetalningslagen). Punktskatterna och skattekontosystemet 223 En förseningsavgift på kan när det gäller punktskatterna i vissa fall uppfattas som alltför hög. t.ex. när det gäller sådana skattskyl- diga förbrukare som regelmässigt lämnar nolldeklarationer eftersom den skattepliktiga förbrukningen i sin helhet är avdragsgill. är det viktigt, för att skattekontosystemet skall fungera, att de skattskyldiga fullgör sin deklarationsskyldighet. En lämplig avvägning mellan dessa intressen är enligt vår uppfattning att förseningsavgiften skall vara när det gäller deklarationer. Detta innebär således en något högre avgift för punktskatterna och en lägre för de skatter som omfattas av skattebetalnings- lagen. De regler som finns i LPP om en förhöjd avgift när en skattskyldig inte följt en anmaning om att deklarera eller har slarvat med att lämna deklaration bör dock föras över till skattebetal- ningslagen. Den förhöjda avgiften bör vara . De som är registrerade som skattskyldiga för mervärdesskatt är skyldiga att i en periodisk sammanställning lämna uppgifter om omsätt- ning, förvärv och överföringar av varor som transporterats mellan EG- länder (10 kap. 33 § skattebetalningslagen). Syftet med denna regel är att skall kunna uppfylla sitt åtagande att bistå andra medlems- länder med upplysningar som har betydelse för mervärdesbeskattningen i dessa länder. Mot bakgrund av syftet med regeln bör förseningsavgif- ten såvitt avser periodiska sammanställningar även fortsättningsvis vara . Förslag: Skattebetalningslagens regler om skönsbeskattning skall även gälla för punktskatterna. Såväl LPP som skattebetalningslagen har regler om beskattningsbeslut i de fall den skattskyldige inte har lämnat deklaration eller om de uppgif- ter som lämnats är för knapphändiga (skönsbeskattning). Enligt skattebetalningslagen kan skatten vid skönsbeskattning fast- ställas efter en schablon. Den innebär att, om inte omständigheterna talar för något annat, varje skatt får bestämmas till det högsta av de belopp som har bestämts för den skatten vid någon av de tre närmast föregående redovisningsperioderna. Detta gäller dock inte för mervär- desskatt om endast överskjutande ingående skatt har bestämts för de tre perioderna (11 kap. 19 § andra stycket skattebetalningslagen). Någon motsvarande schablonregel finns inte i LPP. När punktskat- terna förs över till skattebetalningslagen bör också denna schablonregel gälla för dessa skatter. Det framstår som ytterst osannolikt att en skatt- 224 Punktskatterna och skattekontosystemet skyldig för punktskatter under tre på varandra följande redovisningsperi- oder skulle redovisa avdrag som överstiger skattens bruttobelopp. Något behov av en motsvarighet till vad som gäller för överskjutande ingående mervärdesskatt bör därför inte finnas för punktskatterna. 8.4.7Miljöavgift vid utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion Förslag: När LPP upphävs skall förfarandereglerna för miljöavgiften ges direkt i lagen, dock huvudsakligen genom hänvisningar till skatte- betalningslagen. Räntereglerna enligt skattebetalningslagen skall gälla för avgiften. Genom att LPP skall upphävas måste något göras åt förfarandereglerna för miljöavgiften. En lösning är att genom en övergångsregel låta LPP fortsätta att gälla för avgiften. En sådan lösning innebär dock problem när det uppstår behov av ändrade regler. Ytterligare en lösning är att tillskapa en ny förfarandelag med förebild i LPP. En sådan skulle dock bli mycket omfattande, särskilt i förhållande till att den endast skulle gälla en annan lag. Enligt vår uppfattning är den bästa lösningen att i lagen föra in de förfaranderegler som behövs. Genom att de regler som finns i LPP till övervägande del återfinns i skattebetalningslagen anser vi också att det är lämpligt att i så stor utsträckning som möjligt hänvisa till skatte- betalningslagen. De som har att betala miljöavgiften bör regelmässigt vara sådana som har att redovisa skatter och avgifter enligt skattebetalningslagen. De bör således vara bekanta med reglerna. Vi anser också att de nuvarande reglerna om dröjsmålsavgift och ränta i LPP även beträffande miljöavgiften bör ersättas med skattebe- talningslagens mer enhetliga ränteregler. Rent allmänt kan sägas att dessa ränteregler är något gynnsammare för den enskilde än . I avsnitt 12.7 finns en mer detaljerad beskrivning av hur förfarande- reglerna för miljöavgiften ser ut enligt vårt förslag. I detta avsnitt tar vi upp frågor som inte är direkt utpekade i våra direk- tiv men som vi av olika anledningar anser bör belysas. Andra, smärre justeringar kommenteras endast i författningskommentaren, avsnitt 12. 9.2Import av produkter som innehåller alkohol Förslag: Undantag från skatteplikt skall gälla för alkoholinnehållet i vissa i gemenskapsrätten angivna produkter. För alkohol i halvfabrikat görs vissa justeringar för att skattefri- heten bättre skall stämma överens med vad som anges i gemen- skapsrätten. I 20 § första stycket e–i LAS anges ett antal produkter som innehåller alkohol och som upplagshavaren kan framställa utan att skattskyldighet inträder för alkoholen. Produkterna är sådana som antingen skall eller får vara skattebefriade enligt artikel 27 i rådets direktiv EEG nr 83/92 av om harmonisering av strukturerna för punktskatter på alkohol och alkoholdrycker. Skattskyldighet inträder således inte för upplagshavaren för den al- kohol som: ·används för framställning av vinäger som hänförs till KN-nr 2209, ·används för framställning av läkemedel, ·används för att framställa smakämnen för tillverkning av livsmedel och drycker med en alkoholhalt som inte överstiger 1,2 volympro- cent, ·direkt eller som ingrediens används i halvfabrikat för framställning av livsmedel, eller som fyllning, förutsatt att alkoholinnehållet inte överstiger ren alkohol per chokla d- produkter, och ren alkohol per av andra produk- ter, ·används vid tillverkning av en vara som inte är avsedd för konsum- tion, under förutsättning att ingående alkohol är denaturerad i enlighet med någon EG-medlemsstats krav. Om någon, som inte är upplagshavare, har använt alkohol för att fram- ställa produkterna, har han rätt till återbetalning av skatten enligt regle r- na i 30 § LAS. Däremot finns inga regler som gör det möjligt för den som för in dessa produkter till att komma ifrån skatten på den del av produkten som består av alkohol. Beträffande produkter som kommer från ett annat medlemsland lär frågan aldrig ha aktualiserats. Vid import från tredje land, av t.ex. parfymer, har dock ansett att skatt måste tas ut på alkoholinnehållet eftersom det saknas undantag för sådana fall i LAS.