sou · GOB3106d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Den sökande får vidare i skrift förbinda sig att betala ev. ytterligare kostnader som kan uppkomma i delgivningsärendet. Om den sökande inte betalar föreskriven avgift eller andra i ärendet uppkomna kostnader lämnar UD ärendet till indrivning hos kronofogdemyndigheten. 7.9Ledamöter i allmänningsstyrelse m.m. Med häradsallmänning förstås enligt lagen (1952:166) om härads- allmänningar av ålder bestående häradsallmänning. Ledamöterna i en allmänningsstyrelse skall enligt 23 § denna lag vara här i landet bosatta svenska medborgare, om inte för ett särskilt fall medger något annat. Ledamöterna får inte vara underåriga eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Kravet på svenskt medborgarskap för ledamöter i en allmännings- styrelse har funnits sedan lagens tillkomst . Något motiv för detta krav har vi inte kunnat finna (jfr rskr. Med allmänningsskog förstås enligt lagen (1952:167) om allmänningsskogar i och område som avsatts till besparingsskog vid storskifte i och eller till allmänning vid avvittring i och . Ledamöterna i en allmänningsstyrelse eller ekonominämnd skall vara här i landet bosatta svenska medborgare, om inte för 10Genom en ändring som trädde i kraft ändrades ansvarigt departement från till . 11Se föregående not. 276 Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen ett särskilt fall medger något annat. Ledamöterna får inte vara underåriga eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § (22 §). Kravet på svenskt medborgarskap för ledamöter i allmännings- styrelse eller ekonominämnd har funnits sedan lagens tillkomst . Något motiv för detta krav har vi inte kunnat finna (jfr rskr. erbjöd för ungefär bl.a. den pengar för att bilda hjältefonder; till förmån för personer, som, frivilligt eller eljest utöver vad plikten kan anses ha bjudit, genom fredlig bedrift vågat livet för att inom eller dess område rädda medmänniskors liv, ävensom hustru och barn eller vissa andra anhöriga till sådana civilisationens hjältar, här nedan benämnda räddare (2 § stadgar [1911:104] för ). Enligt stadgarna skall stiftelsen företrädas av en styrelse. skall bestå av åtta svenska medborgare, varjämte här ackrediterade sändebudet för äger säte och stämma i styrelsen. Ordförande och vice ordförande i styrelsen utses av Konungen (dvs. regeringen) för av i sänder. Övriga svenska ledamöter utses första gången av Konungen, två av dem , två och två , men för tiden efter de sålunda bestämda tjänstgöringsåren ävensom vid uppstående ledigheter utser styrelsen genom val ledamöter för de avgående. Enligt har stadgarna ändrats vid ett flertal tillfällen - bl.a. åren 1924, 1926, 1940, 1944 och 1963 - utan att motsvarande förändring av författningen . skedde en genomgripande ändring av stadgarna vilken fastställdes av Kammarkollegiet.12 De nu gällande stadgarna har således en annan lydelse än vad som framgår av stadgar (1911:104) för . Medborgarskapskravet är dock oförändrat både i författ- ningen och i de gällande stadgarna. I lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled föreskrivs att i allmänna flottleder har var och en rätt att flotta. Lagen innehåller bestämmelser om sådan flottning. 12 Beslut , dnr. Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen 277 Flottningsföreningar skall ombesörja den allmänna flottningen, handhava och vidmakthålla flottleden jämte dess tillhörigheter samt uppbära och redovisa de för flottleden nyttjande stadgade flottleds- avgifter (23 §). För flottningsförening skall finnas en styrelse (flottningsstyrelse). Styrelsen skall förvalta föreningens angelägenheter enligt nämnda lag (38 §). Styrelsen väljs normalt på flottningsstämman. Till styrelseledamot får utses annan person än flottande. Ledamot av styrelsen skall vara här i riket bosatt svensk medborgare, om inte regeringen för särskilt fall medger undantag (39 §). Kravet på svenskt medborgarskap för ledamot av styrelse för flottningsförening fanns intaget i 39 § när lagen infördes . Kravet har inte motiverats särskilt. Från har upplysts att lagen aktualiserades i samband med arbetet med . I lagrådet väcktes frågan om det fanns någon anledning att ha kvar lagen. Det fanns emellertid ingen utredning huruvida lagen var relevant, varför den fick stå kvar. Flottlederna utnyttjades tidigare för vattentransport av timmer. Det kan inte uteslutas att det finns någon lokal flottningsförening kvar . Partnerskapslagen tar sikte på att ge två personer som lever i ett homosexuellt förhållande en rättslig reglering som i princip motsvarar äktenskapets. Lagen uppställer dock inte något krav på att partnerna skall ha viss sexuell läggning. Istället krävs att det är fråga om två personer av samma kön (1 kap. 1 § lagen [1994:1117] om registrerat partnerskap). Registrering av partnerskap kräver viss anknytning till . Registrering får ske antingen om en av partnerna har hemvist här i landet , eller om en av partnerna är svensk medborgare med hemvist här i landet. Med svensk medborgare jämställs medborgare i , , och (1 kap. 2 §). De nuvarande anknytningsvillkoren i partnerskapslagen gäller . I lagstiftningsärendet gjordes följande överväganden (prop. 1999/2000:77 s. 6 ff). Eftersom ett svenskt partnerskap som regel inte medför några rättsverkningar eller endast begränsade rättsverkningar i stater som saknar partnerskap, bör det [...] krävas en starkare anknytning till för att registrering skall kunna ske här. Som bl.a. HomO påpekar kan i och för sig haltande rättsförhållanden och rättsosäkerhet uppkomma redan genom de nuvarande reglerna, men risken för detta skulle öka betänkligt om 278 Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen SOU 2000:106 anknytningskravet helt slopades eller sattes alltför lågt. Vid de nordiska departementsöverläggningarna har det också framhållits att man inte heller bör bortse från att andra stater kan vara tveksamma till att deras medborgare kan registrera partnerskap här trots att de inte har tillräcklig anknytning till landet. Liksom bör det alltså finnas ett anknytningskrav i partnerskapslagen som skiljer ut dem som typiskt sett inte har sin framtid i . Kravet bör utformas så att det omfattar de fall där partnerna har tillräcklig anknytning till för att motivera svensk behörighet och tillämpning av svensk lag. Det nu gällande anknytningskravet är dock så snävt att det onödigt begränsar möjligheten att registrera partnerskap. Det finns en stor grupp människor som lever här men som inte är medborgare i eller i en stat med motsvarande partnerskapslagstiftning. En del har invandrat hit och bott här , andra är födda och har levt hela sitt liv här. Att partner som har en så stark anknytning till inte skall ha möjlighet att registrera sitt partnerskap framstår inte som skäligt. Under remissbehandlingen har [...] ifrågasatts om inte kravet att båda partnerna skall ha haft hemvist i är för strängt och i onödan begränsar möjligheterna att registrera partnerskap här. Regeringen instämmer i den bedömningen. föreslår bör det vara tillräckligt med att en av partnerna uppfyller detta krav. En sådan utformning av anknytningsvillkoren kan inte anses komma i konflikt med intresset av nordisk rättslikhet. Om en av partnerna har hemvist i , bör partnerskapet alltså kunna registreras här. I namnlagen (1982:670) finns alla bestämmelser om personnamn samlade. Lagen innehåller fem huvudavdelningar, den första om efternamn, den andra om mellannamn, den tredje om förnamn, den fjärde om förfarandet i mål och ärenden enligt lagen samt den femte om internationella förhållanden. Vår internationellrättsliga lagstiftning vilar på nationalitetsprincipens grund men ger också stort utrymme åt domicilprincipen. 13 Uppgifterna i detta avsnitt har hämtats från , , Namnlagen - en kommentar, 1998 samt prop. 1982/83:38. Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen 279 nalitetsprincipens upprätthållande medför i fråga om svenska medborgare, att svensk lag tillämpas på dem oavsett var de har sitt hemvist. I namnlagen har inte upptagits någon uttrycklig regel därom. Såsom framgår av det följande har mellan de nordiska länderna träffats överenskommelse om att domicilprincipen skall tillämpas på namnrättens område de nordiska länderna emellan. Det betyder att svensk lag inte skall tillämpas på svensk medborgare, som har hemvist i något av de övriga nordiska länderna frånsett (50 §). På sådana svenska medborgare skall i stället tillämpas hemvistlandets lag. Anmälan eller ansökan i namnfrågor skall också i sådant fall göras hos vederbörande myndighet i hemvistlandet. Danska, finska och norska medborgare De nordiska länderna har såsom framgått av det föregående träffat en överenskommelse om att domicilprincipen skall tillämpas på namn- rättens område de nordiska länderna emellan.14 Av 51 § första stycket namnlagen framgår således att lagen tillämpas på danska, finska och norska medborgare som har hemvist i . Det betyder att domicilprincipen gäller fullt ut för de nordiska länderna emellan med undantag för . Det innebär att svensk lag skall tillämpas på danska, finska och norska medborgare som har hemvist i . Innebörden av bestämmelsen är att lagens samtliga regler, alltså även de om automatiska namnförvärv, är tillämpliga på nordiska medborgare utom de isländska med hemvist i . För isländska medborgare gäller detsamma som för utomnordiska medborgare, dvs. att de har valrätt mellan sitt hemlands rätt och svensk rätt (se nedan). Även på andra utländska medborgare än nordiska skall svensk lag kunna tillämpas, om de har hemvist i (51 § andra stycket). En viss skillnad föreligger dock i förhållande till nordiska medborgare, i det att den svenska lagen inte är tillämplig helt och hållet. De automatiska namnförvärven har lämnats utanför. Enbart namnförvärv genom anmälan eller efter ansökan skall alltså kunna ske enligt svensk lag för andra utländska medborgare än nordiska. En annan skillnad är att utomnordiska medborgare har valrätt i fråga om tillämplig lag, i det att de får välja mellan hemlandets lag och svensk lag. 14 Någon särskild konventionsreglering ansågs inte behövlig. 280 Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen Enligt 51 § andra stycket namnlagen får andra utländska med- borgare – än danska, finska och norska – som har hemvist i med tillämpning av lagen förvärva, ändra eller behålla namn genom anmälan till skattemyndigheten eller efter ansökan hos . Regeln innebär bl.a. att vid ett barns födelse barnets efternamn inte skall antecknas enligt den svenska namnlagens bestämmelser om automatiskt förvärv av efternamn (enligt 1 § första eller andra styckena eller tredje stycket sista meningen eller fjärde stycket). Det måste i stället undersökas vilket namn barnet förvärvar enligt sitt hemlands lag, såvida inte föräldrarna anmäler efternamn enligt 1 § tredje stycket. De kan också senare anmäla byte enligt 5 § och detta oavsett efter vilket lands lag barnet förvärvat efternamn vid födelsen. I fråga om dessa andra utländska medborgare gäller emellertid även nationalitetsprincipen sålunda att de får förvärva eller ändra namn enligt hemlandets lag. Om den utländska medborgaren inte vill att svenska namnregler skall tillämpas utan föredrar att rätten att förvärva eller ändra namn prövas enligt reglerna i hemlandet, får han eller hon vända sig till myndigheterna i det landet med sin begäran. 7.14Tillstånd för bedrivande av militärt inriktad utbildning av personer som inte är svenska medborgare, m.m. Lagen (1992:1300) om krigsmateriel har avseende på vapen, ammunition och annan för militärt bruk utformad materiel som enligt regeringens föreskrifter utgör krigsmateriel. Tillstånd enligt lagen får lämnas endast om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot utrikespolitik. Tillverkning av krigsmateriel samt verksamhet som avser tillhandahållande av krigsmateriel m.m. Krigsmateriel får inte tillverkas i landet utan tillstånd (3 §). Verksamhet som avser tillhandahållande av krigsmateriel, uppfinningar rörande krigsmateriel och metoder för framställning av sådan materiel får inte bedrivas här i landet utan tillstånd (4 §). Tillstånd enligt nu nämnda lagrum meddelas av (1 a §). meddelades sådant tillstånd av regeringen (enligt den Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen 281 numera upphävda lagen [1983:1034] om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel m.m.) Tillstånd enligt 3 och 4 §§ lagen om krigsmateriel för ett svenskt aktiebolag får förenas med villkor avseende ägandet. I 13 § föreskrivs sålunda, att endast en viss andel av aktierna, direkt eller indirekt, får ägas av utländska rättssubjekt. Ett tillstånd får också förenas med villkor om att styrelseledamöter och suppleanter för dem samt verkställande direktör i bolaget skall vara svenska medborgare och bosatta i . Ett sådant tillstånd får förenas med villkor avseende ägandet även för handelsbolag. Alltsedan de första bestämmelserna om tillverkningstillstånd infördes , har det ansetts vara betydelsefullt att utländska intressen inte får ett avgörande inflytande över den svenska krigsmaterieltillverkningen. förordning om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel m.m. innehöll därför begränsningar av möjligheterna för företag med ett utländskt inflytande att få tillverkningstillstånd. Motiven bakom bestämmelserna om tillverk- ningstillstånd är sålunda svenska nationella säkerhetspolitiska intressen (prop. 1991/92:174). I nu nämnda prop. (s. 63) erinrades om att artikel 296 i Romfördraget15 tillåter att en medlemsstat vidtar åtgärder som den anser nödvändiga för att skydda egna väsentliga säkerhetsintressen i fråga om tillverkning av eller handel med vapen, ammunition och krigsmateriel. Enligt övergångsbestämmelse till lagen om krigsmateriel gäller beträffande tillstånd att tillverka krigsmateriel som har meddelats svenskt aktiebolag eller handelsbolag före , att får bestämma att tidigare meddelade villkor avseende ägandet ändras. Beträffande tillstånd som har meddelats svenskt aktiebolag före nämnda datum får inspektionen enligt samma övergångsbestämmelse vidare bestämma att tillståndet skall förenas med villkor om att nya styrelseledamöter och suppleanter för dem samt verkställande direktör i bolaget skall vara svenska medborgare och bosatta i . Militärt inriktad utbildning av personer som inte är svenska medborgare får inte bedrivas här i landet utan tillstånd (10 § första stycket lagen om krigsmateriel). 15 artikel 223. 282 Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen Tillstånd för militärt inriktad utbildning av personer som inte är svenska medborgare meddelas av (1 a §). Med militärt inriktad utbildning avses utbildning i handhavande av krigsmateriel som har samband med en möjlig stridsinsats eller som syftar till att möjliggöra utveckling eller tillverkning av krigsmateriel (prop. 1981/82:196 s. 21 samt 1991/92:174 s. 79). Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller stadigvarande vistas här får inte heller utom landet yrkesmässigt bedriva sådan utbildning utan tillstånd (10 § andra stycket). Tillstånd behövs inte för utbildning som anordnas av statliga myndigheter som inte är affärsverk eller som anordnas i samband med försäljning av krigsmateriel eller för de anställda i sådana företag som har tillstånd att tillverka krigsmateriel (10 § tredje stycket). Vid prövningen av ansökan om tillstånd att bedriva sådan utbildning som det här är fråga om hämtas stöd i de riktlinjer som gäller för export av krigsmateriel. Huvudprincipen är att tillstånd till militärt inriktad undervisning inte bör meddelas om undervisningen riktar sig till medborgare i land med vilket annan utlandssamverkan ej skulle komma i fråga. I de fall undervisningen riktar sig till medborgare i olika länder måste en sammantagen bedömning göras av lämpligheten av att undervisningen tillåts (prop. 1991/92:174 s. 104). En av de grundläggande principerna bakom regleringen av utlands- samverkan på krigsmaterielområdet är att skall stå utanför andra länders konflikter (prop. 1991/92:174 s. 79). Detta är skälet till att man i detta sammanhang också reglerat militärt inriktad utbildning som bedrivs yrkesmässigt i utlandet (a.a. s. 79). 7.15Tillstånd till luftfart m.m. Enligt 2 kap. 2 § luftfartslagen (1957:297) får luftfartyg registreras i bara om det ägs av svenska staten, svensk kommun eller landstingskommun, medborgare i ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller av dödsbo efter en sådan person, eller av bolag, förening, samfällighet eller stiftelse som har svensk nationalitet eller har sitt säte i ett land som omfattas av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (första stycket). får medge att ett luftfartyg får registreras i även om nämnda krav inte är uppfyllda. Sådant medgivande får bara lämnas om luftfartyget i regel används med utgångspunkt i (andra stycket). Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen 283 Enligt uppgift som inhämtats från tillämpas 2 kap. 2 § andra stycket luftfartslagen i praktiken i de fall som ett luftfartyg ägs av utländska investorer som leasar ut det till ett flygbolag med verksamhet i . Förutsättningen för dispens är att luftfartyget som regel används med utgångspunkt i . Av drygt 3 000 registrerade luftfartyg är, enligt uppgift från luftfartsregistret, uppskattningsvis 10 till 20 registrerade med tillämp- ning av dispensmöjligheten. Det rör sig normalt om stora flygplan för kommersiell verksamhet, vilka ägs av amerikanska investorer. Tillstånd till luftfart i inrikes trafik Tillstånd till luftfart i inrikes trafik får enligt 7 kap. 3 § luftfartslagen ges endast till svenska staten, svenska kommuner och landstings- kommuner, svenska medborgare eller dödsbon, svenska handelsbolag, som inte har någon utländsk bolagsman, svenska föreningar, samfund eller stiftelser, som inte har någon utländsk medborgare i styrelsen, svenska aktiebolag, om aktierna i bolaget är ställda till viss man och till ett kapitalvärde och ett röstvärde av minst två tredjedelar ägs av någon som kan få tillstånd enligt denna bestämmelse. Med svensk medborgare likställs i lagen medborgare i ett land inom EES. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får medge undantag från kraven på svenskt inflytande, om det finns särskilda skäl. har lämnat följande uppgifter. har rätt att medge undantag för annan luftfart än linjefart. Synnerliga skäl skall då föreligga och anmälan skall göras till regeringen (83 § Luftfartsförordningen [1986:171]). Enligt uppgift från föreligger synnerliga skäl när det inte finns någon lämplig kapacitet inom (numera EES-området) som kan utföra tjänsten, t.ex. tunga lyft med helikopter. När det gäller motiven till att utländska medborgare som är bosatta i inte finns med i uppräkningen av de subjekt som kan erhålla tillstånd till luftfart i inrikes trafik har bl.a. meddelat följande. Luftfarten blev en reglerad företeelse. Orsakerna är flera; givetvis flygsäkerhetsmässiga, men även ekonomiska, näringspolitiska, försvarspolitiska samt kravet på internationell harmonisering. Inrikes luftfart är en marknad som staterna normalt förbehåller nationellt ägande och nationellt kontrolle- rade lufttrafikföretag. Denna ordning återspeglas och befästs i nationell lagstiftning samt multilaterala och bilaterala avtal på luftfartsområdet. Regelverket för EG:s inre luftfartsmarknad bygger också på denna princip, dock med den skillnaden att med nationellt ägande likställs medborgare inom EU/EES-området. 284 Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen (EEG) nr 2407/9216 kräver att lufttrafikföretag etablerade inom EU skall vara EU/EES-ägda och -kontrollerade. Med den för kommersiell luftfart nödvändiga operativa licensen ger marknadstillträdesförord- ningen (EEG) nr 2408/9217 lufttrafikföretag rätt att bedriva luftfart inom den inre marknaden. Även om inte EG-rätten förbinder oss att i enskilda fall ge lufttrafikföretag utanför EG tillstånd att bedriva inrikestrafik skulle ett generellt öppnande av den svenska inrikes- marknaden för icke-EG lufttrafikföretag leda till konflikter med EU- kommissionen.18 Betänkandet Ny luftfartslag (SOU 1999:42) En översyn av gällande författningar på den civila luftfartens område har gjorts av , som har avgett betänkandet Ny luftfartslag (SOU 1999:42). förslag till bestämmelser om tillstånd till luftfartsverksamhet innehåller två olika slag av tillstånd; dels trafiktillstånd som grundas på trafikpolitiska överväganden, dels flygsäkerhetsmässiga tillstånd. De flygsäkerhetsmässiga tillstånden delas in i drifttillstånd, bruksflygstillstånd och utbildningstillstånd. När det gäller drifttillstånd föreslår utredningen att det nuvarande gränsdragningsbegreppet i förvärvssyfte utmönstras och ersätts med en formulering som innebär krav på drifttillstånd för den som mot betalning utför lufttransporter åt allmänheten. En nyhet är kravet på drifttillstånd för firmaflyg. Liksom i nuvarande lagstiftning får ett drifttillstånd endast ges till bl.a. medborgare i ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet som har sitt hemvist i (se utredningens förslag till 7 kap. 4 §). Regleringen i utredningens förslag tar sin utgångspunkt i att det skall krävas en anknytning till för att erhålla ett svenskt drifttillstånd. En sådan reglering synes vara förenlig med EG-rätten på området (a.a. s. 394). Ett krav på anknytning till framstår - enligt utredningen - som naturligt med tanke på att har ett tillsynsansvar beträffande de företag för vilka drifttillstånd har utfärdats. 16Rådets förordning (EEG) nr 2407/92 av om utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag. 17Rådets förordning (EEG) nr 2408/92 av om EG-lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen. 18Skrivelse från , LFV 1999-5828-069. Övriga medborgarskapskrav i lagstiftningen 285 7.16Tillstånd till marinvetenskaplig forskning Genom lagen (1992:1140) om ekonomiska zon inrättades en ekonomisk zon runt den svenska kusten. En ekonomisk zon är en folkrättslig zon på havet inom vilken en kuststat har suverän rätt över naturresurserna, bl.a. när det gäller deras utnyttjande och skyddet för miljön.19 Den svenska zonen omfattar det havsområde utanför terri- torialgränsen som regeringen föreskriver. Införandet av zonen innebar en förstärkning av möjligheter att i överensstämmelse med folkrätten genom lagstiftning reglera förhållandena i våra omgivande hav utanför den svenska territorialgränsen (prop. 1992/93:54 s. 1). I artikel 56 i havsrättskonventionen (1982 United Nations Convention on the of the Sea) finns också bestämmelser om marinvetenskaplig forskning i den ekonomiska zonen. Det är kuststaten som har ensamrätt att med iakttagande av konventionen bestämma om den marinvetenskapliga forskningen i zonen. Enligt artikel 246 punkt 3 samma konvention skall en kuststat normalt godkänna att andra stater eller behöriga internationella organisationer får bedriva marin- vetenskaplig forskning i vetenskapens tjänst för fredliga syften inom zonen. Det ankommer på kuststaten att lägga fast de regler som skall föregå ett godkännande så att detta inte utan rimlig anledning blir fördröjt eller förvägras. I artikel 247 finns särskilda regler om rätten att bedriva marinvetenskaplig forskning i den ekonomiska zonen. Om kuststaten är medlem i en internationell organisation eller har ett bilateralt avtal med en sådan organisation och organisationen i fråga önskar bedriva marinvetenskaplig forskning inom zonen, skall kuststaten anses ha tillåtit denna forskning, om den har godkänt projektet när det beslöts eller är beredd att delta i projektet. Ett sådant tillåtande gäller dock under förutsättning att kuststaten inte på angivet sätt har rest invändningar mot forskningsprojektet. Rätten att bedriva marinvetenskaplig forskning i den ekonomiska zonen regleras i 9 § lagen om ekonomiska zon. I denna bestämmelse föreskrivs att marinvetenskaplig forskning inte får bedrivas i den ekonomiska zonen av utländska medborgare utan tillstånd av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.