sou · GOB371 · 2001-01-01 00:00:00 — Aktieinnehavet är dessutom så utformat att det inte inrymmer något inflytande över den löpande verksamheten vilket enligt arrendeavtalen är överlämnat till den andra parten i lånekonstruktionen. Enligt min mening bör därför en överföring av de partnerfinansieringar som finns på kraftområdet kunna ske till Första AP-fondens avvecklingsfond oaktat att denna då kommer att innehålla aktier. En förutsättning härför är att någon omförhandling av grundkonstruktion och förfallostruktur inte sker. En förtida inlösen ligger dock i linje med riksdagsbeslutets intentioner. Situationen är mera komplicerad när det gäller Svenskt Fastighetskapital. Detta är ett rörelsedrivande bolag där Första AP- fonden numera är ensam ägare. Visserligen är bolagets affärsidé att erbjuda finansieringslösningar till den offentliga sektorn där Avvecklingsfonden för vissa fordringsrätter. AP-fonden står för finansieringen av lånen. Men enligt min mening kan det emellertid ifrågasättas om Första AP-fondens aktieägande i företaget kan inrymmas inom ramen för de nya placeringsbestämmelserna eftersom det bl.a. via styrelserepresentation innebär ett aktivt engagemang i rörelsen. Även om sale leaseback-kontrakten i och för sig är tidsbegränsade har själva rörelsen ingen sådan begränsning, vilket däremot är fallet när det gäller partnerfinansieringarna. En ytterligare komplikation är att bolaget är komplementär i ett 50-tal kommanditbolag som i sin tur är lagfarna ägare till underliggande fastigheter. En likvidation skulle då kräva att en annan komplementär sätts in i dessa kommanditbolag. Detta kan emellertid inte vara någon AP-fond som enligt den nya lagstiftningen inte får ingå i någon sådan relation. Det är beklagligt att Svenskt Fastighetskapitals speciella situation inte kommit att uppmärksammas tidigare. Det är viktigt att Första AP-fonden, som fortsatt har det operativa ansvaret för företaget, till utredningen redovisar hur situationen skall kunna hanteras. Därefter får detta behandlas i utredningens slutbetänkande. I övrigt kan Första AP-fonden fortsätta förberedelserna för etableringen av sin avvecklingsfond som skall förvaltas av denna fond. Vid inventeringen av Fjärde AP-fondens tillgångar har uppmärksammats några tillgångar som avviker från sedvanliga placeringstillgångar. Tillgångarna kan beskrivas som olika slag av kontraktsrättigheter, t.ex. som endast utfaller om särskilda villkor som fonden inte rår över uppfylls. Liknande tillgångar kan finnas i de andra AP-fonderna. Det torde, innan förutsättningar för att erhålla betalning uppkommit, vara svårt att åsätta dessa tillgångar ett rättvisande värde. De framtida förvaltningsåtgärder som kan bli aktuella torde i allmänhet bestå i att bevaka om förutsättningarna för att erhålla betalning är uppfyllda. Praktiska skäl talar därför för att detta slag av tillgångar fördelas så att Första–Fjärde AP-fonderna erhåller en fjärdedel vardera i var och en av dessa tillgångar, varefter den AP-fond som förvaltar tillgången, t.ex. , ges uppdrag att bevaka fondernas intressen och att fördela eventuellt influtna medel (jfr. 9 § införandelagen). Denna lösning ligger väl inom ramen för ordalydelsen av 8 § införandelagen som inte hindrar att en viss tillgång fördelas mellan Första–Fjärde AP-fonderna med en fjärdedel vardera. Med hänsyn till de begränsade förvaltningsåtgärder det här kan bli fråga om bör lösningen inte heller komma i konflikt med förbudet mot samförvaltning (jfr 1 kap. 1 § lagen om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) och 12 § införandelagen). Den omständigheten att utförliga regler införts för Första AP-fondens förvaltning av de fordringsrätter som inte är utgivna för allmän omsättning bör inte heller föranleda någon annan bedömning. I sistnämnda fall är det fråga om betydande tillgångar vilka AP-fonderna fortsättningsvis inte skall placera i och där övergångstiden sträcker sig . Bilagorna finns endast i den tryckta versionen.