sou · GOB325d1 · 2001-01-01 00:00:00 — I polisutbildningsförordningen anges att med funktionsinriktad utbild- ning avses sådan fortbildning som syftar till att öka personalens för- måga att utföra arbetsuppgifter som normalt fordrar särskilda kunskap- er eller särskild kompetens utöver den grundläggande utbildningen. Den funktionsinriktade utbildningen genomförs i form av specialkurser och konferenser. har bl.a. bedrivit utbildning för högre chefer och utbildning rörande bekämpning av ekobrott. har också genomfört instruktörsutbildning med anledning av Schengen- samarbetet. Kvalificerad vidareutbildning har genomförts för civilan- ställd personal. Vidareutbildning sker också inom de skilda enheterna inom Riks- polisstyrelsen. Arbetsenheterna inom skall genom utvecklingssamtal utarbeta en kompetensutvecklingsplan för enheten och för varje anställd vid enheten. Inom samordnar sekretariatet kompetensut- vecklingen, men det är huvudenheterna som har ansvaret för utbild- ningen av personalen. uppmuntrar personalen till självstudier som gagnar verksamhetens mål och den personliga utveck- lingen, t.ex. genom att bekosta studieavgifter. Kompetensutveckling sker också inom genom deltagande i inter- nationella konferenser, genom studieresor och genom kurser i språk, datorkunskap, ekobrott m.m. startade Ledarskapscentrum vid . Avsikten var att Ledarskapscentrum skall initiera och medverka till att olika kompetenshöjande åtgärder genomförs för chefer inom polisväsendet. Den av regeringen tillsatta arbetsgruppen slutförde sitt arbete genom promemorian Vidareutbildning av poliser (Ds 1997:5). I promemorian lämnade arbetsgruppen bl.a. förslag till en ny chefsrekrytering och en ny chefsutbildning. Regeringen lämnade i uppdrag åt Riks- polisstyrelsen att lämna förslag till utformning av en ny chefsutbildning och ett nytt system för rekrytering till denna utbildning. Rikspolis- styrelsen fick också i uppdrag att överväga ändringar i tjänste- titulaturen. överlämnade rapporten inom Polisen. Förut krävdes juridisk examen för tillträde till polischefsutbild- ningen och till polischefskarriären. Detta krav togs bort genom beslut av (prop. 1998/99:47, bet. JuU18, rskr. Regeringen framhöll att det förhållandet att nästan alla högre chefs- tjänster var förbehållna dem som hade polischefsutbildning gjorde det svårt att tillgodose kravet på tillräcklig kompetensbredd i lednings- gruppen och i chefskollektivet i övrigt. Regeringen angav också att det var en olägenhet att en tjänst i vissa fall inte kunde besättas med den mest lämpade personen. I stort sett alla som är högre polischefer har juridisk examen och har genomgått den tidigare gällande polischefsutbildningen. Tjänsterna som länspolismästare i de tre största länen har dock varit undantagna från kravet på juridisk examen och polischefsutbildning . För att befordras till inspektör och kommissarie har inte krävts juridisk examen eller polischefsutbildning. Befordran till sådana tjänster har baserats på erfarenhet, kunskap och personlig lämplighet. Vid antagningen till polischefsutbildningen tillmättes faktorer som arbetslivserfarenhet, erfarenhet av arbetsledning eller personalledning och förmåga att fatta snabba beslut betydelse. Även stresstålighet, sam- arbetsförmåga och gott personligt uppträdande beaktades. Den tidigare polischefsutbildningen omfattade 32 månader. I utbildningen ingick en sex månaders polischefskurs och praktiktjänstgöring vid olika myndig- heter. Den senaste antagningen till polischefsutbildningen var . har initierat försöksverksamheter på olika håll i landet och utformat ett underlag för en principdiskussion om den framtida rekryteringen och utvecklingen av chefer inom polisen. Riks- polisstyrelsen föreslår ett system där chefer kan rekryteras såväl internt som externt. Styrelsen slår fast att det inte är möjligt att i detalj ange de krav på kompetens som skall ställas på alla chefsfunktioner eller hur rekryteringen skall gå till och att polismyndigheterna därför åläggas att utarbeta personal- och kompetensutvecklingsprogram med planer för chefsrekrytering, chefsutveckling och karriärväxling. Regeringen uttalade i Budgetpropositionen att förutsätt- ningar skapas för ett objektivt anställningsförfarande där kraven kan bedömas lika och på en jämn nivå genom att många av de högre chefsbefattningarna tillsätts av (prop. 1999/2000:1). Regeringen angav också att samlad kunskap om chefssituationen inom polisen kommer att finnas hos Ledarskapscentrum. Av bl.a. säkerhetsskäl bedrivs säkerhetspolisens personalutbildning i stor utsträckning avskilt. Säkerhetspolisen har en särskild rotel för kompetensförsörjning. Roteln arbetar med rekrytering och utveckling av personal men också med avveckling av personal. Säkerhetspolisen har ett särskilt chefsutvecklingsprogram, som är avsett för personer som eventuellt kommer att bli chefer. Utbildningen är individuellt anpassad och består av t.ex. universitetsstudier, ledar- skapsutbildning, och språkträning. Säkerhetspolisen har också en två- årig utbildning för redan etablerade chefer. Utbildningen innehåller föreläsningar, seminarier, träningstillfällen, erfarenhetsutbyte, rollspel och litteraturstudier. Säkerhetspolisen håller temaföreläsningar som är avsedda för alla anställda. Föreläsningarna kan röra säkerhetspolitik, ekonomi eller psykologi. Säkerhetspolisen bedriver också handläggarutbildning. För nyan- ställda är utbildningen obligatorisk. I grundutbildningen ingår kurser i svenska, säkerhetstjänst och polisrätt. I den kvalificerade handläggar- utbildningen ingår kriminalpolisiär utbildning, utredningsmetodik, språkutbildning, och analysutbildning. Kurser genomförs också bl.a. i försvarsutbildning, vapenhantering och självskydd. I viss utsträckning deltar personal vid också i ut- bildning som anordnas på annat håll, t.ex. av . Säkerhetspolisen kan helt eller delvis bekosta studier som anställda bedriver på egen hand t.ex. om studierna är angelägna från verksam- hetssynpunkt. Investeringsnivån inom polisen har varit låg . Satsningar har dock gjorts på informationsteknikens område. I det följande beskrivs kort utvecklingsinsatser som gjorts. Det pågår en uppbyggnad av en gemensam datainfrastruktur för polisväsendets skilda system. Alla arbetsplatser med datorer inom polisväsendet skall vara lika. Spridningen av nya system skall därmed förenklas. Den första etappen avslutades . En ny kommunikationslösning för mobil verksamhet, DART, skall skapa bättre förutsättningar för en effektiv kommunikation och rationell drift. Det datoriserade fingeravtryckssystem byttes till ett modernare system. Detta system används också av Statens invandrar- verk. De nya misstanke- och belastningsregistren har fordrat föränd- ringar av systemen. Inom pågår ett arbete med att utveckla ett nationellt kriminalunderrättelseregister – KUR. Ett färdigt system beräknas föreligga . Ett system för att administrera och dokumentera brottsutredningar har satts i drift. Systemet kallas DurTvå (Datoriserad Utredningsrutin- Tvångsmedel) och är ett elektroniskt förundersökningsprotokoll med dokumentering av beslut om tvångsmedel. Avsikten är att uppgifter skall kunna överföras till åklagarväsendet. Systemet utvecklas i etapper. Rutiner har också utvecklats för elektronisk överföring av upp- gifter från polisens anmälningsregister RAR till åklagarnas ärende- hanteringssystem Brådis. Ett intranät, IntraPolis, har också införts. Ett nytt hittegodsregister, ett vapenhanteringssystem och ett delgivnings- system har tagits fram. Det pågår också en uppbyggnad av en nationell databas för Europol- och . Kommittén tar upp dessa frågor under avsnitt 3 om polisens register och under avsnitt 5 om det internationella sam- arbetet. Det finns bl.a. en arbetsgrupp där generella datafrågor behandlas och en arbetsgrupp där radio- och telekommunikationsfrågor be- handlas. En modernisering skedde av Säkerhetspolisens IT- stöd bl.a. för att göra systemet lättare att använda (projektet 2000). Säkerhetspolisen moderniserade också telefonavlyssningssystemet (projektet ). Systemet skall användas av hela polisväsendet. En gemensam telefonväxelstruktur för polisen är under uppbyggnad. En utredning har lagt fram ett förslag om ett gemensamt radionät för myndigheter, företag och organisationer med samhällsviktig verksam- Förslaget bereds inom . Nya helikoptrar kommer att köpas in på grund av nya regler som kommer att gälla från . 5Det internationella polisiära samarbetet Detta avsnitt innehåller en beskrivning av formerna för det inter- nationella polisiära samarbetet. En grundläggande förutsättning för en framgångsrik kamp mot den organiserade och gränsöverskridande brottsligheten är en effektiv samverkan med polisen i andra länder och med internationella polisorganisationer. Samarbetet är nödvändigt för framgång i ärenden. Det kan även ge en ökad allmän kunskap till gagn för brotts- bekämpningen. På många håll i världen sker en teknik- och metod- utveckling som måste följas och tas till vara i polisens arbete. Detta gäller även forskningsrön inom vissa vetenskaper som t.ex. medicin. Internationellt uppställs allt mer gemensamma normer för olika typer av polisarbete. Vidare harmoniseras ländernas lagstiftning allt mer, t.ex. genom FN:s och EU:s verksamhet. Det internationella polissamarbetet har ökat kraftigt i omfattning. Samverkansformerna har blivit fler och mängden in- formation som utväxlas har också ökat avsevärt. Någon samlad redovisning av det internationella polissamarbetet som mer ingående belyser dess kvalitet och värde finns dock inte. Den svenska polisens internationella arbete sker – förutom bilateralt – främst genom medverkan i , Europol (som verkar inom ramen för det mellanstatliga samarbetet inom EU), , Östersjösamarbetet samt i det nordiska polis- och tullsamarbetet (PTN), men även på en rad andra vis. I sammanfördes det nationella kommunika- tionsarbetet i Nationella sambandskontoret vid . Sambandskontoret har till uppgift att samordna den internationella operativa verksamhet som ankommer på i dess 106 Det internationella polisiära samarbetet egenskap av svensk huvudman för , Europol, Schengens datasystem SIS/, svenska och nordiska sambandsmän, samt andra framtida internationella samarbets- former. Sambandskontorets roll utvecklas successivt genom ökad internationell samverkan. Nationella sambandskontoret hanterar en mycket stor mängd meddelanden som en följd av sin medverkan i det internationella polissamarbetet. Enligt har meddelandeströmmen ökat mycket kraftigt . Mot denna bakgrund och med hänsyn till erfarenheterna från de länder som redan är medlemmar i bedömer att anslutning till Schengen- samarbetet kräver omfattande resurstillskott till Nationella Sambands- kontoret för att skall klara sina konventionsåtaganden. I det följande beskrivs det internationella polisiära samarbetet genom de olika samverkansformerna. ursprung går tillbaka då den första internationella kriminalpoliskongressen hölls. Detta försök att skapa en organisation för att underlätta internationellt polissamarbete omintetgjordes genom utbrott men ett nytt försök gjordes . Ett nytt världskrig kom emellertid att störa relationerna varför organisationen återupprättades efter krigsslutet under benämningen . ändrades namnet till den internationella kriminal- polisorganisationen eller på engelska – , vanligen förkortat till eller bara . erkände FN som mellanstatlig organisation och har organisationen status som permanent observatör i . finns högkvarter eller i , . syfte är att garantera och främja polisiärt bistånd mellan de 178 medlemsländernas polisorganisationer. Målsättningen och ramarna för verksamhet framgår av konstitution. I en artikel sägs att Inom ramen för existerande nationell lagstiftning och i deklarationen om de mänskliga rättigheternas anda, garantera och Det internationella polisiära samarbetet 107 uppmuntra bredast möjliga samarbete mellan all kriminalpolis samt skapa och utveckla alla inrättningar vilka kan bidra till förebyggandet och bekämpandet av brott som faller under allmän strafflag. Vidare lämnar hjälp i olika situationer, t.ex. vid efterspaning av försvunna personer och vid informationsutbyte vid stora katastrofer. I en annan artikel i konventionen sägs att det är strängt förbjudet att utföra någon åtgärd eller verksamhet av politisk, militär, religiös eller rasmässig karaktär. Trots nämnda begränsningar arbetar i ärenden med anknytning till flygplanskapningar och gärningar med politisk anknytning, t.ex. lämnar biträde åt i . Samarbetet inom bedrivs enligt följande principer: –respekt för den nationella suveräniteten –bekämpandet av brott som faller under allmän strafflag –varje medlemsland kan samarbeta med vilket annat medlemsland som helst –jämlikhet för alla medlemsländer vad gäller rättigheter och tjänster –samarbete med andra organisationer och myndigheter –flexibla arbetsmetoder i enlighet med nationella förhållanden. har inte några överstatliga befogenheter. Internationellt rättsligt samarbete genom grundas i stället på att åtgärder företas av varje lands brottsbekämpande myndigheter inom ramen för sina resurser och sin lagstiftning. Generalförsamlingen är högsta styrande organ och fattar alla viktiga beslut som påverkar organisationens verksamhet, finanser och arbetsmetoder. Det finns en exekutivkommitté, som består av tretton medlemmar valda av Generalförsamlingen. kontrollerar bl.a. att Generalförsamlingens beslut genomförs. är det centrala permanenta organ genom vilket opererar. Det verkställer beslut som fattats av och , leder och samordnar åtgärder för att bekämpa internationell brottslighet, centraliserar information om brott och brottslingar, organiserar konferenser och arbetsmöten samt upprätthåller kontakter med andra internationella organ och nationella 108 Det internationella polisiära samarbetet SOU 2000:25 Ledningen av övervakas av . Vid arbetar omkring 300 polismän, administra- tiva befattningshavare och tekniker från 35 olika länder. Organisa- toriskt består sekretariatet av fyra avdelningar för administration, juridiska frågor, sambands- och kriminalunderrättelsetjänst samt teknik. I avdelningen för sambands- och kriminalunderrättelsetjänst arbetar huvuddelen av de polismän, däribland en svensk, som är anställda vid . Avdelningen består dels av grupper specialiserade på vissa brottstyper som t.ex. organiserad brottslighet och ekonomiska brott, dels av enheter för brottsanalys och kommunikation. Specialistgrupper bearbetar den information som flyter in men framför allt arbetar de projektinriktat inom respektive specialområde i syfte att identifiera eller belysa ett aktuellt internationellt brottsproblem och föreslå åtgärder mot detta. Exempel på sådana områden är motor- fordonsstölder, brott mot barn, IT-brottslighet, motorcykelklubbar med brottslig verksamhet, organiserad öststatsbrottslighet och penningtvätt. På flera av dessa områden, t.ex. i fråga om brottslighet med anknytning till motorcykelklubbar och om brott mot barn, har tidigt informerat och gjort medlemsländerna uppmärksamma på dessa brottstyper och tagit initiativ till konkreta åtgärder och handlingsplaner. En särskild analysenhet utför ingående analyser av organisationer eller grupper involverade i narkotikahandel eller andra former av inter- nationell brottslighet. Denna enhet, som består av särskilt utbildade analytiker, använder de mest moderna hjälpmedlen och metoderna för brottsanalys och är den första i sitt slag som arbetar i en internationell miljö. Narkotikaärenden handläggs av en narkotikaenhet som är indelad i en specialistgrupp och en sambandsmannagrupp. Specialistgruppen utarbetar rapporter och översikter beträffande de olika narkotika- preparaten, publicerar information om narkotikabeslag, information om nya trender, smugglingsvägar och aktuella profiler på narkotikakuri- rer. Sambandsmannagruppens huvudsakliga uppgift är att upprätthålla kontakter med den nationella polisen och andra narkotikabekämpande organ inom ett givet geografiskt ansvarsområde samt att hålla sig underrättad om narkotikasituationen inom gruppens ansvarsområde. En teknikavdelning ansvarar för uppbyggnad och utveckling av telekommunikationer och datasystem. Detta är en hörnsten i verksamheten – internationellt polissamarbete bygger på att det finns tillgång till korrekt och relevant information och på att denna informa- tion kan kommuniceras snabbt och säkert. Här ligger långt framme. Kommunikationerna, mer än en miljon meddelanden, Det internationella polisiära samarbetet 109 mellan de nationella Interpolkontoren inbördes och mellan dessa och sker genom elektronisk post. Med denna kan såväl text, även krypterad, som bilder överföras. Bilderna är av så hög kvalitet att fingeravtryck som överförs på detta sätt medger sökning i automatiska fingeravtryckssystem. Vid finns kraftfulla databaser för lagring och bearbetning av information om ärenden, personer misstänkta eller dömda för brott, narkotikabrott, stulna bilar, stulen konst och förfalskade pengar. I en särskild databas finns utvald information om internationellt efterlysta personer och personer dömda eller misstänkta för grov brottslighet. Denna databas är direkt tillgänglig för de nationella Interpolbyråerna via den elektroniska posten eller via särskild förbindelse. Inom har antagit ett kvalitetssäkringsprogram där viktiga punkter är krav på 24-timmarstäckning, krav på längsta godtag- bara svarstider samt krav på uppföljning och kvalitetskontroll. arbetar med fyra officiella arbetsspråk, nämligen engelska, franska, spanska och arabiska. verksamhet finansieras genom fastställda avgifter från medlemsländerna. Huvuddelen av budgeten går åt till att driva verk- samheten vid och till teknisk utveckling. Varje medlemsland svarar däremot för verksamheten vid sin nationella Interpolbyrå. är nationell Interpolbyrå för . Det dagliga arbetet utförs vid Nationella sambandskontoret. Handläggningen utförs i fyra grupper nämligen –brott mot person och egendom samt utlänningsärenden, –ekobrott, databrott och miljöbrott, –internationella efterlysningar. Nationella sambandskontorets viktigaste uppgifter är att –förmedla framställningar om åtgärder eller undersökningar mellan svenska och utländska rättsvårdande myndigheter, –förmedla annan information av polisiärt intresse, –biträda svenska och utländska rättsvårdande myndigheter med råd och anvisningar om handläggning av ärenden med internationell anknytning, –samverka med rättshjälp, 110 Det internationella polisiära samarbetet –samverka med andra svenska och utländska myndigheter i vars uppgifter det ingår att bekämpa brott, –tillhandahålla information och –tillhandahålla språklig kompetens i engelska, franska, tyska och spanska. Det finns administrativ personal för kommunikation, översättnings- arbete samt andra administrativa arbetsuppgifter, sammanlagt omkring trettio befattningshavare. Av dessa är omkring hälften handläggare med lång kriminalpoliserfarenhet och goda språkkunskaper samt med god kännedom om regelverken som reglerar det internationella samarbetet. I genomsnitt utväxlar Nationella sambandskontoret omkring 150 meddelanden i form av e-post, telefaxmeddelanden eller brev på engelska, tyska, franska, spanska samt de nordiska språken (ej finska). har meddelandeinströmningen ökat . Varje kommunikation blir föremål för bedömning, registre- ring, bearbetning, översättning, uppdatering i nationella register eller överlämnade till polis-, åklagar- eller andra myndigheter för åtgärd. Genomförandet av de åtgärder som initierats genom – t.ex. förhör, efterspaning eller gripande – utförs av polis på lokal eller nationell nivå. Vid framställningar om förhör biträder i vissa fall utredningsenheten vid med sina resurser. Inom EU tillhör samarbetet på polisområdet den s.k. tredje pelaren, dvs. samarbetet är mellanstatligt utan att några egentliga beslutsbe- fogenheter har tilldelats EU-organen. Inom ramen för samarbetet på polisens område har en europeisk polisbyrå, Europol, upprättats. Euro- pols främsta uppgift är att vara ett kriminalunderrättelseorgan för de brottsbekämpande myndigheterna i medlemsländerna inom EU. Som sådant är Europol en knutpunkt för utbyte av information och under- rättelser mellan medlemsländerna. Europol fungerar så att medlems- länderna tillhandahåller Europol uppgifter främst ur sina . Dessa uppgifter sammanställs och bearbetas samt kompletteras, i en del fall, med uppgifter från annat håll och analyseras sedan hos Europol. Dessa underrättelser delges sedan medlemsländerna som härigenom får ett bättre underlag för sin operativa verksamhet, vilket kan bidra till fler och bättre samordnade ingripanden mot den typ SOU 2000:25 Det internationella polisiära samarbetet 111 av brottslig verksamhet som ligger inom Europols mandat, dvs. organiserad, internationell kriminalitet av allvarligt slag. Europols verksamhet regleras i Europolkonventionen. beslutade att skulle ansluta sig till konven- tionen (prop. 1996/97:164, bet. 1997/98:JuU2, rskr. trädde Europolkonventionen i kraft. 5.3.2Europols målsättning och behörighet Europol skall förbättra effektiviteten hos de behöriga nationella myndigheterna (dvs. i första hand polismyndigheterna, men även t.ex. tullen och andra myndigheter med polisiära befogenheter samt i vissa avseenden åklagarmyndigheterna) i medlemsländerna och förbättra deras inbördes samarbete i den förebyggande och brottsbekämpande verksamhet som riktar sig mot den allvarliga internationella brottslig- heten. Europol kan tas i anspråk när de faktiska omständigheterna visar att det förekommer en brottslig organisation eller struktur som påverkar två eller flera medlemsländer och som med hänsyn till brottslighetens omfattning, svårighetsgrad och konsekvenser gör det nödvändigt med ett gemensamt handlande från medlemsländernas sida. Europol är under dessa förutsättningar behörigt att ägna sig åt informationsutbyte rörande vissa särskilt allvarliga brott. Dessa brott är narkotikahandel, människohandel, olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen, handel med stulna fordon, penningförfalskning och den brottslighet som är förknippad med illegala immigrationsnätverk samt terrorism. Dessa brott är närmare definierade i konventionen. Listan på brott för vilka Europol har behörighet att verka kan dessutom utökas genom enhälligt beslut av . Förutom mot de på detta sätt definierade brotten kan Europol alltid användas mot den penningtvätt som hänger ihop med dessa brott. Europol kan också användas mot viss annan brottslighet som hänger samman med de brott som ingår i Europols behörighet. Med detta avses sådana brott som begås för att skaffa resurser till den brottslighet som från början ingår i Europols behörighet och sådana brott som begås för att underlätta utförandet eller för att undvika lagföring och straff för sådan brottslighet. 112 Det internationella polisiära samarbetet Inom ramen för den målsättning och den behörighet som har angivits har Europol som förstahandsuppgift att underlätta informa- tionsutbytet mellan medlemsländerna, att inhämta, sammanställa och analysera information och underrättelser, att till medlems- länderna återföra information och underrättelser som berör dem och att genast underrätta dem om upptäckta samband mellan olika brottsliga gärningar samt att underlätta polisutredningar i medlemsländerna genom att överlämna relevant information som finns hos Europol. Härutöver skall Europol för att förbättra samarbetet mellan och öka effektiviteten hos de nationella polismyndigheterna bistå med råd- givning och fördjupade specialkunskaper vid utredningar och tillhanda- hålla strategiska och övergripande underrättelser för att främja effektiva och rationella operationer i medlemsländerna samt utarbeta allmänna lägesrapporter. Slutligen kan Europol bistå medlemsländerna med råd och forskning inom områdena för utbildning, organisation och utrustning, brottsförebyggande arbete och tekniska och vetenskapliga polis- och utredningsmetoder.