sou · GOB372 · 2001-01-01 00:00:00 — Flödena ö3 och ö4 uppgår till 30 000 fall (ca 33 000, ca 27 000 samt åter över 30 000 en siffra som av allt att döma kommer att vara högre och ytterligare nå- got eller ). Cirka en tredjedel av dessa är ö3. Grovt räknat upp- går ö6 till ö9 sammanlagt till ca 10 000 . Det är i sammanhanget viktigt att poängtera att den ökning av förtidspensioneringen som förväntas ske tillfälligt inte innebär en ökning av dessa flöden. Inte heller antas flödet ö10 påverkas, tvärtom är detta flöde relativt mellan 500 och 1000 personer . Flödet ö11 har vi av naturliga skäl inga möjligheter att storleksbedö- ma. Flödet ö12 och det outtalade flödet mellan kolumn 2 och 4 kan inte mätas i någon befintlig statistik. Att döma av skillnaden mellan antalet fall före införandet av sjuklöneperioden och efter torde i storleks- ordningen tio gånger så många fall flöda in i sjuklönen som kommer in i sjukpenningen. Den absoluta majoriteten av dessa flödar tillbaka i ö13 och mellan kolumn 4 och 2. På motsvarande sätt som ovan kan flera flöden hämtas från Tablå 1 som representerar sådan överflyttningar av individer mellan olika kate- gorier, eller kolumner, som får effekt i form av minskande kostnader för statens sjukförsäkring och förtidspension. Har ej arbetsförmåga p.g.a. sjukdom och arbetar (vitt) arbetar ej (vitt) p.g.a. (mht bl.a.) tre bra: ß---------------------------------------- två halvbra: --------------------------- två misslyckade: -------------------------------------- fyra mycket små: ---------- tre övriga: ---------------------------------------------------- indirekta: ß----------------------- Flödena m1, m2 och m3 torde representera önskedrömmen för försäk- ringen. Flödet m1 handlar i första hand om spontana tillfrisknanden. Emellertid utgör den intressanta delen av detta flöde den som åstad- koms genom rehabilitering i vid mening, dvs. alla aktiva insatser som vidtas för att återge en person förmågan att försörja sig. och m3 är i princip de samma som m1, om än väsentligt mindre, men är i någon mening av större betydelse. Flödena m4 och m5 är tyvärr sannolikt alltför vanliga och torde ha höga risker för återfall in i systemet. Det är också sannolikt i detta flö- de som många av de personer som upplever sig misshandlade av syste- met återfinns. Det bedöms i stor utsträckning handla om personer som kommit in i systemet från kolumn 3. I viss utsträckning är det också tänkbart att systemet skapar personer till kolumn 3. Men sannolikt är det svårt att mäta dessa flöden, vilket gör det svårt att effektivt disku- tera vad som kan och bör göras för att åtgärda problemet. Flödena m6 och m7 är misslyckande ur systemets synvinkel, efter- som de medför bortfall av finansiellt inflöde. För individen kan de tänkas uppfattas som bra eller dåliga, beroende på många komplicerade förhållanden och attityder. Det är inte heller säkert att de uppfattas (eller ska uppfattas) som misslyckade ur socialförsäkringssystemets synvinkel. Det uttalade målet är att återge arbetsförmåga inte skaffa arbete. Det är oklart hur stor del av dessa flöden som är beroende av andra ersättningssystem och i vad mån flödena skulle påverkas av före- komst av alternativ mellan t.ex. och den normala arbetet. Flödet m11 torde var ytterst ovanligt: en person som fått förtidspen- sion och inte är intresserad av sitt arbete (eller att ha ett annat arbete), torde vara svår att få medverkan från till en arbetslivsinriktad utveck- ling. Det är oklart hur litet flödet är och om det är praktiskt möjligt att öka det. Flödena m12 till m14 är endast intressanta ur ett prognosperspektiv. I princip är de opåverkbara. Flödena m15 och m16 ligger utanför syste- met men påverkar sannolikt indirekt systemets kostnader påtagligt. Se motsvarande kostnadsökande flöde ö11 ovan. Flödena m1, m4 och m6 (möjligen också en mindre del m12) upp- gick till sammanlagt ca 570 000 individer. Flödena m2, m3, m5 och m7 uppgår sammanlagt till ca 3 000 individer , en siffra som kan höjas genom de nya reglerna med vilande förtidspension. Flödena m8 till m11 är troligen helt försumbara. Flödena m13 och m14 uppgår sammanlagt till ca 30 000 , men varierar mycket bero- ende främst på demografiska faktorer. Flödet m15 kan i likhet med ö11 ovan inte bedömas. Flödet m16 kommenteras ovan i samband med ö12 och ö13. Slutligen kan ur Tablå 1 hämtas ett antal flöden som inte påverkar kost- naderna i systemen, men däremot intäkterna. och arbetar (vitt) arbetar ej (vitt) p.g.a. (mht bl.a.) Att få människor i arbete är inte socialförsäkringens uppgift. Om en person har arbete eller inte är emellertid tillsammans med personens motivation för att arbeta ofta avgörande för huruvida försäkringens administration kan vidta effektiva åtgärder. Det synes därför angeläget att så långt praktiskt möjligt (och systemtekniskt lönsamt) söka vägar att öka flödena I3 - I7, att minska flödena i1 - i4 samt i7. 6 Den framtida utvecklingen I en PM till (Framtidens långa sjuk- frånvaro) redovisade Statskontoret resultatet av ett uppdrag att analy- sera den framtida utvecklingen av den långa sjukfrånvaron. Fokus i redovisningen var utvecklingen av förtidspensioneringen. Upplägg- ningen var att försöka beskriva vad ett antal faktorer skulle kunna ha för betydelse för sjukfrånvaron. I det följande ges en mycket kortfattad beskrivning av vad som redovisades där. Avsikten är främst att här komplettera med en bedömning av vad motsvarande faktorer får för betydelse för också den kortare sjukfrånvaron och fördelningen mellan kort och lång frånvaro. Tanken är att tillämpa den ovan beskrivna flödesmodellen. De områden som behandlas i den tidigare PM:n, och som behandlats tidigare i denna PM tas inte upp här. I promemorian Framtidens långa sjukfrånvaro gjordes bedömningen att folkhälsan kommer att fortsätta förbättras långsamt. Den långsiktiga utvecklingen fram till har emellertid lärt oss att sjukfrånvaro och folkhälsa inte utvecklas parallellt. En förbättrad folkhälsa behöver inte innebära att alla typer av sjukdomar minskar för alla i befolkningen. Den förbättrade folkhälsan förväntas främst få effekt på de äldres sjuk- frånvaro. Psykisk ohälsa kan öka som andel av den totala ohälsan, antingen genom att det visar sig att den uppgång som varit inte är övergående (som har varit fallet tidigare för dessa diagnoser) utan är en ny trend, eller för att alla andra diagnoser fortsätter att minska och den psykiska ohälsan håller sig . Detta borde leda till en annor- lunda fördelning av sjukfrånvaron mellan främst sjukpenning och för- tidspension. Psykisk ohälsa är i många fall svår att bedöma varaktig- heten för, vilket innebär att sjukpenningfallen borde öka i andel. Främst berörs dock de flöden som i ovan beskrivna modell utgörs av kostnadsökande inflöden till sjukpenning eller sjukbidrag och förtids- pension (främst ö1, ö2 och ö6-ö10) av folkhälsans utveckling. Det kan inte antas vara främst inom socialförsäkringen som instrumenten för att påverka en sådan utveckling finns. Arbetsmiljöfrågor, och deras betydelse för individens hälsa i olika avseenden, har intresserat många . Arbetsmarknaden har också under haft en sådan utveckling att åtmins- tone fysiska arbetsmiljöproblem borde ha minskat betydligt i omfatt- ning (betydligt minskad sysselsättning inom jord- och skogsbruk och tung industri). Trots detta visar undersökningar snarare på en ökad arbetsmiljöbelastning, också fysisk, i många avseenden. kan man också uppmärksamma en påtaglig ökning av arbetsskador. Trots detta får antas att det främst är den psykosociala arbetsmiljön snarare än den fysiska som kommer att ha betydelse för den framtida sjukfrånvaron. Om en dålig fysisk arbetsmiljö i första hand på ett relativt okompli- cerat sätt påverkade de kostnadsökande inflödena till sjukpenning och sjukbidrag eller förtidspension så är den psykosociala arbetsmiljöns på- verkan mer komplicerad. Det är mycket med denna del av arbetsmiljön i åtanke som tankarna på främst kolumn 3 och även kolumn 8 i model- len tillkommit, dvs. att det är viktigt att identifiera inställningen till ar- bete. En dålig psykosocial arbetsmiljö får högst sannolikt som första konsekvens att viljan att arbeta minskar (vilket naturligtvis också en dålig fysisk arbetsmiljö kan innebära om t.ex. arbetet innebär påtagliga hälsorisker). Som en konsekvens av att det i första hand är ur social- försäkringssynpunkt externa flöden som påverkas av de nya arbets- miljöproblemen har administrationens möjligheter att påverka med gamla metoder minskat. Man kan över huvud taget ifrågasätta om socialförsäkringsadministrationen ska försöka påverka dessa flöden, men även om man är av den uppfattningen är det lätt att inse att påverkan endast kan ske genom samverkan med andra aktörer. En annan viktig aspekt av arbetsmarknadens utveckling rör syssel- sättning och arbetslöshet. Mycket talar för en ökad efterfrågan på arbetskraft det närmaste decenniet vilket skulle innebära generellt sett ökad sysselsättning. Om efterfrågan ökar väsentligt på arbetskraft, vil- ket förefaller troligt, kommer efterfrågan också på arbetskraft som inte har fullgod hälsa att öka. Mycket talar för att efterfrågan till och med kommer att öka så fort och i sådan utsträckning att dagens förtidspen- sionärer i viss utsträckning skulle behöva återkomma till arbetsmark- naden för att tillgodose behovet. 6.3Förebyggande hälsovård, sjukvård och rehabilitering Drivkrafterna att utveckla hälso- och sjukvård och rehabilitering är många och starka. Så har i princip alltid varit fallet. Det finns ändå vis- sa områden som ännu inte är särskilt välutvecklade. Det finns således fortfarande mycket att göra och detta områdes potential i termer av att i positiv riktning påverka i stort sett alla de flöden som den beskrivna modellen innehåller är stort. Ett ökat fokus på inte minst sjukvårdens konsekvenser för sjukförsäkring och förtidspension samt över huvud taget mer tvärsektoriellt tänkande och samarbete på alla nivåer kan för- stärka en positiv utveckling. Hur tillämpas reglerna om bedömning av sjukfall enligt 3 kap. 8 a § AFL och hur effektiva är reglerna? Genomförande av undersökningen: Avsikten med reglerna om bedömning av sjukfall enligt 3 kap. 8a § AFL (fördjupad bedömning), som trädde i kraft är: –Att det i sjukfallet skall kunna konstateras i vilken mån arbetsförmå- gan är nedsatt på grund av sjukdom och därmed rätt till sjukpenning (grindvakt). –Att det tidigt i sjukfallet skall kunna konstateras om det föreligger behov av rehabilitering eller om ytterligare utredningsåtgärder är erforderliga. Därmed skall adekvata rehabiliteringsåtgärder kunna sättas in tidigt, vilket i sin tur skall kunna leda till att sjukfallen blir kortare. För att skall kunna ta ställning till rätten till sjukpen- ning och behovet av rehabilitering, krävs ett beslutsunderlag i form av ett särskilt läkarutlåtande, en särskild försäkran från den sjukskrivne och att försäkringsläkaren har hörts. Syftet med undersökningen är därför att undersöka om lagen om fördjupad bedömning leder till, att endast de som har rätt till sjukpen- ning får det, och att tidigt tar ställning till behovet av rehabilitering eller annan utredning, så att rehabilitering sätts in ti- digt i sjukfallen, så att sjukfallen avkortas. Undersökningen omfattar ett slumpmässigt urval i riket av 1000 sjukfall, som hade påbörjats 1–och som var minst långa. Uppgifterna om sjukfallen hämtades från för- säkringskassans sjukfallsakter, och överfördes till en enkät av personal, som hade lånats in av från försäkringskassor i olika län. Av de 1000 sjukfallen i urvalet utgick 12 sjukfall, för att de inte motsvarade urvalskriterierna. Av de övriga föll 19 bort för att inte kunde hitta sjukfallsakterna, och ytterligare tre för att sjukfallsakterna inte skickades in från , trots påstötningar. Det egentliga bortfallet var således 22 sjukfall, motsva- rande av urvalet. Analysen omfattade därmed totalt 966 sjukfall. Undersökningen genomfördes efter det att sjukfallen ha- de påbörjats, –. Följde försäkringskassorna lagen om fördjupad bedömning: –I vilken utsträckning följde reglerna om fördjupad bedömning och bedömde rätten till sjukpenning och behov av rehabilitering? Ställningstagande till behov av rehabilitering: –Vilken betydelse hade den fördjupade bedömningen för att försäk- ringskassan skulle ta ställning till behovet avrehabilitering, och för när i sjukfallet det skedde? Påbörjade arbetslivsinriktade rehabiliteringsåtgärder: –Vilken betydelse hade den fördjupade bedömningen för att försäk- ringskassan skulle påbörja arbetslivsinriktade rehabiliteringsåtgär- der, och för när i sjukfallet det skedde? Avslutning av sjukfallen: –Vilken betydelse hade den fördjupade bedömningen för att de sjuk- skrivna skulle blir arbetsföra och för hur långa sjukfallen blev? Mot en samlad bild av den fördjupade bedömningens betydelse: –Är försäkringskassor som genomför fördjupade bedömningar i en stor andel av sjukfallen mer framgångsrika i sin rehabilitering än andra kassor? Följde lagen om fördjupad bedömning? samlade in beslutsunderlaget – särskilt läkar- utlåtande, särskild försäkran från den sjukskrivne och hörde försäk- ringsläkaren i sjukfallet – i nästan Likaså tog man ställning till Ställningstagandet ledde i princip alltid till bedömningen att sjukpenning skulle beviljas. Det sista villkoret – att ta ställning till om det fanns behov av rehabilitering eller annan utredning i sjukfallet – genomfördes endast i hälften, , av sjukfallen. Lite tillspetsat kan man säga att sam- lade in underlag för att kunna fatta beslut om behovet av rehabili- tering, men underlät sedan i stor utsträckning att fatta själva be- slutet. Det fanns en stor variation mellan försäkringskassorna, när det gällde i vilken utsträckning de genomförde fördjupad bedömning. Andelarna varierade från . Tiden som förflöt mel- lan sjukfallets början fram till den fördjupade bedömningen varie- rade likaledes mellan försäkringskassorna, från 42 . Det som hade betydelse, både för vilka sjukfall som skulle bli föremål för fördjupad bedömning och när i fallet det skedde, var försäkringskassetillhörigheten. Däremot valde inte försäkringskas- sorna ut sjukfallen efter bakgrundsfaktorer som exempelvis ålder, kön eller diagnos. Hur genomfördes den fördjupade bedömningen? Med fördjupad bedömning menas, att tidigt ska granska alla sjukfall, för att ta ställning till rätten till sjukpenning och om det finns behov av rehabilitering resp rätten till sjukbidrag/förtids- pension skall utredas, eller om den sjukskrivne förväntas bli arbetsför utan åtgärder från . För den fördjupade bedömningen krävdes således dels att samlade in ett beslutsunder- lag, dels tog ställning till om den sjukskrivne hade rätt till sjukpenning och om det fanns behov av rehabilitering i sjukfallen. Beslutsunderla- get utgjordes av ett särskilt läkarutlåtande, en särskild försäkran från den sjukskrivne, och att försäkringsläkaren skulle höras i sjukfallet. Utifrån detta beslutsunderlag skulle ta ställning till om den sjukskrivne hade rätt till sjukpenning och till om det fanns be- hov av rehabilitering i sjukfallet. Det finns sålunda två kriterier, med sammanlagt fem villkor, för att man ska kunna anse att en fördjupad bedömning har genomförts: –beslutsunderlag (med de tre villkoren: särskilt läkarutlåtande, sär- skild försäkran från den sjukskrivne och att försäkringsläkaren är hörd) –ställningstagande i sjukfallet (med de två villkoren: rätt till sjukpen- ning respektive behov av rehabilitering) Som framgår av tabell 1, uppfylldes det första kriteriet, ett fullständigt beslutsunderlag, i praktiskt taget samtliga sjukfall. Ett särskilt läkar- utlåtande fanns i av samtliga fall, särskild försäkran från den sjukskrivne i av sjukfallen och försäkringsläkaren hade hörts i av sjukfallen. Underlaget samlades också in relativt tidigt i sjukfallen. Det särskilda läkarutlåtandet samlades in efter sjukfallets början, särskild försäkran och försäkringsläkaren hördes , oavsett om det gällde sjukfall där fördjupad bedömning gjorts eller inte. När det gällde det andra kriteriet, att skulle ta ställning i sjukfallen, var emellertid bilden splittrad. Rätten till sjukpenning. tog ställning till rätten till sjukpenning i av sjukfallen. Emellertid var det endast i av sjukfallen, som bedömde att ingen rätt förelåg. I av sjukfallen ansågs sjukpenningrätt föreligga, men inte enligt yrkande. Det innebär att i praktiken så gott som alltid anser att sjukpenning bör beviljas. Sjukpen- ningrättsbedömningen gjordes, oavsett om fördjupad bedömning hade gjorts eller inte, efter sjukfallets början. I de fall där för- djupad bedömning hade gjorts skedde bedömningen , och i de övriga fallen efter 53 dagar1. Behovet av rehabilitering/rätten till förtidspension skulle utredas. Totalt tog ställning till behovet av rehabilitering/att rätten till förtidspension skulle utredas i av sjukfallen vid den fördjupade bedömningen. Det var dock inte i alla dessa sjukfall, som kunde komma fram till om någon insats från behövdes, och i så fall vilket slag av insats (se tabell 1). I de fall kunde ta ställning till sjukfallet, skedde det efter en mediantid efter sjukfallets början. Ställnings- tagandet innebar att man bedömde om det –kunde finnas behov av rehabilitering –kunde föreligga rätt till förtidspension eller sjukbidrag –varken fanns behov av rehabilitering eller rätt till förtidspension (den sjukskrivne förväntades återfå arbetsförmågan utan åtgärder) I de fall, där ingen fördjupad bedömning gjordes, tog motsvarande ställning i sjukfallen . Tabell 1 De fem villkoren för fördjupad bedömning – beslutsunderlag och ställningstaganden. Andel av samtliga sjukfall, där detta genom- förts, samt antal dagar (median) från sjukfallets början då åtgärden genomfördes med uppdelning på sjukfall, där fördjupad bedömning gjorts resp inte gjorts (Antal dagar, Särskild försäkran från den försäkrade Tagit ställning i sjukfallet: Bedömt rätten till sjukpenning Bedömt om det fanns behov av rehabilitering resp rätt till förtidspension/ sjukbidrag eller inget Det fanns också ett sjätte villkor, för att en fördjupad bedömning skulle anses genomförd, nämligen tidsaspekten. Sedan lagen hade tillkommit utökades emellertid den tid, som arbetsgivaren betalade sjuklön till sina anställda, . Det innebar att det i allmänhet dröj- de innan fick kännedom om sjukfal- let. Detta gjorde att vi valde att bortse från detta villkor, när det gällde att avgöra om fördjupad bedömning hade genomförts eller inte. RFV har tolkat att den fördjupade bedömningen ska ske, innan försäkrings- kassan betalar ut sjukpenning för tiden efter den i sjukfallet. När den fördjupade bedömningen genomfördes före utbetalning vilket skedde i av fallen – så tog det från sjukfallets början, och i övriga fall . I vilken utsträckning, och när genomfördes fördjupad bedömning på de enskilda försäkringskassorna? Det fanns stora variationer mellan försäkringskassorna, både när det gällde i vilken utsträckning man genomförde fördjupade bedömningar och när i sjukfallet det skedde. Andelen fördjupade bedömningar vari- erade mellan och av de sjukfallen. Detta motsva- rade i medeltal i riket. Mediantiden för den tid som förflöt mellan sjukfallets början fram till den fördjupade bedömningen, var för riket som helhet, men varierade mellan mellan försäkringskassorna. Hur valde ut dem som blev föremål för fördjupad bedömning? För att det skulle vara möjligt att bedöma om den fördjupade bedömningen har effekt på sjukfallet, behövde vi först undersöka om det förekom någon form av selektering från sida. Effekterna av den fördjupade bedömningen påverkas av om försäk- ringskassan till exempel skulle ha valt ut särskilt lättrehabiliterade eller svårrehabiliterade grupper. Vi har därför med hjälp av statistiska analysmetoder undersökt om de sjukskrivnas bakgrund har haft betydelse för om har gjort en fördjupad bedömning i deras sjukfall, liksom för hur efter sjukfallets början bedömningen gjordes.2 De faktorer som undersöktes är de som är tillgängliga i försäkrings- kassans sjukfallsakter – kön, ålder, yrke, sysselsättning, civilstånd, 2 Med hjälp av cox proportional hazard regression undersöktes olika faktorers betydelse för att fördjupad bedömning hade genomförts. Metoden tar också hänsyn till när i sjukfallet den fördjupade bedömningen gjordes. medborgarskap, diagnos, tidigare längre sjukskrivning eller arbetslivs- inriktad rehabilitering som föregick det aktuella sjukfallet, sjukskrivningsgrad och förekomst av sjukbidrag el- ler förtidspension i början av sjukfallet, och om det förekom någon notering om missbruk i sjukfallsakten. Dessutom undersöktes försäk- ringskassetillhörighetens betydelse. Analysen visade att det inte fanns något samband mellan de sjuk- skrivnas bakgrund och om de hade blivit föremål för fördjupad bedöm- ning, och inte heller för om den hade skett sent eller tidigt i sjukfallet. Den enda faktor som hade ett statistiskt säkerställt samband med detta var försäkringskassetillhörigheten. Som redan har framgått var det stora variationer mellan försäkringskassorna, både när det gällde i vilken utsträckning man genomförde fördjupade bedömningar, liksom när i sjukfallet det gjordes. Möjligheten att bli föremål för fördjupad bedömning, och om det skedde i ett tidigt eller sent skede av sjukfallet, berodde således på vilken försäkringskassa den sjukskrivne tillhörde. Man kan självklart inte utesluta att valde ut de sjukfall, som blev föremål för fördjupad bedömning efter andra kri- terier – till exempel efter hur allvarligt man ansåg att sjukfallet var. Vilken betydelse hade den fördjupade bedömningen för ställningstagande till behovet av arbetslivsinriktad rehabilitering? Vid den fördjupade bedömningen kunde bara i ungefär hälften av sjukfallen ta ställning till om det fanns behov av rehabilitering respektive rätt till förtidspension/sjukbidrag skulle ut- redas, eller om den sjukskrivne förväntades bli arbetsför utan åtgär- der från . I de allra flesta fall pågick medicinsk behandling, eller också var sjukfallet fortfarande så oklart att för- säkringskassan inte kunde ta ställning . Endast i av de sjukfall, som blev föremål för fördjupad bedömning, bedömde att det kunde finnas behov av arbetslivsinriktad rehabilitering i sjukfallet. 1.Detta motsvarade 33 sjukfall, eller, omräknat till hela urvalet, av samtliga sjukfall. Bedömningen av rehabilite- ringsbehovet skedde i genomsnitt efter sjukfallets början. 2.Bland dem, där inte kunde ta ställning till be- hovet av rehabilitering i samband med den fördjupade bedöm- ningen, skedde ställningstagande , och omfattade av sjukfallen. 3.I de sjukfall, där ingen fördjupad bedömning genomförts, tog ställning till rehabiliteringsbehovet . Dessa fall utgjorde av sjukfallen. Det innebär, att endast en femtedel av rehabiliteringsfallen identi- fierades i samband med den fördjupade bedömningen. De övriga identifierades . I vilken utsträckning ledde den fördjupade bedömningen till att tog ställning till behovet av rehabilitering? Vid den fördjupade bedömningen kunde ta ställning till den sjukskrivnes behov av åtgärder från sida i mindre än hälften av sjukfallen. Som framgår av tabell 2 pågick i de flesta fall medicinsk behandling fortfarande, och i de övriga sjukfallen behövdes antingen kompletterande uppgifter eller också var sjukfallet så oklart, att ville avvakta den vidare utvecklingen. I sammanlagt av de fall, där fördjupad bedömning genomfördes, kunde ta ställning till att det fanns be- hov av arbetslivsinriktad rehabilitering. Detta motsvarade 33 sjukfall, eller, omräknat till hela urvalet, av samtliga sjukfall. I övrigt innebar att i av sjukfallen skulle rätten till sjukbidrag eller förtidspension utredas. I av sjukfallen innebar ställningstagande helt enkelt att det varken fanns behov av rehabilitering eller rätt till sjukbidrag eller förtidspension. Tabell 2 ställningstagande i sjukfallen i samband med den fördjupade bedömningen. (Omfattar endast sjukfall, där har genomfört fördjupad bedömning)