sou · GOB325d1 · 2001-01-01 00:00:00 — En stor del av lagen om belastningsregister upptas av regler om utlämnande. Domstolarna och de övriga rättsvårdande myndigheterna har rätt att få ut de uppgifter som är nödvändiga för att de skall kunna bedriva sin verksamhet. Vidare har den registrerade alltid rätt att få ut de uppgifter som finns registrerade om honom eller henne. Även enskilda har rätt att i den utsträckning regeringen föreskriver få ut uppgifter om andra enskilda från registret om det behövs för att pröva fråga om en anställning eller ett uppdrag i en verksamhet som avser vård eller som är av betydelse för att förebygga eller beivra brott. Vidare får uppgifter i vissa fall lämnas till utländska myndigheter och till myndigheter som för statistik. En begäran om att uppgifter skall lämnas ut prövas av eller under vissa förutsättningar av polismyndighet. Uppgifter i belastningsregistret skall gallras när förutsättningarna för registrering inte längre föreligger, t.ex. om den registrerade frikänns efter överklagande eller ordningsbot undanröjs. Vid frikännande dom skall den tidigare domen plockas bort direkt. Uppgifter ur belastnings- registret skall vidare gallras när förflutit, i regel . är personuppgiftsansvarig för de uppgifter som behandlas i belastningsregistret. Personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse av felaktiga uppgifter och om skadestånd gäller för be- handling av uppgifter i belastningsregistret. övergripande syfte är att underlätta tillgången till sådana uppgifter om skälig misstanke om brott som behövs för verksamheten hos polis-, åklagar- och tullmyndigheter. Misstanke- registret skall enligt lagen föras för att underlätta tillgången till sådana uppgifter om brott som behövs för att samordna förundersökningar mot en misstänkt person och för att förebygga, upptäcka och utreda brott. Registret får även användas av andra myndigheter vid sådan lämplighetsprövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i författning samt – i den utsträckning regeringen föreskriver – för att till enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i dennes verksamhet. skall innehålla uppgifter om den som har fyllt och som är skäligen misstänkt antingen för något brott mot eller för något annat brott för vilket svårare straff än böter är föreskrivet. Uppgifter skall också föras in om den som är skäligen misstänkt för ett motsvarande brott utomlands, om frågan om lagföring för brottet skall avgöras i . Registret skall vidare innehålla uppgifter om den mot vilken det har inletts talan om förvandling av böter och om den som begärts utlämnad för brott. De myndigheter för vars räkning registret förs skall oavsett sekretess ha rätt till uppgifter ur registret. Uppgifter ur registret skall vidare i viss utsträckning kunna lämnas till myndigheter och organisa- tioner utomlands. Behovs- och proportionalitetsprincipen gäller när en myndighet begär uppgifter ur registret. Uppgifter i misstankeregistret skall gallras om en förundersökning har avslutats utan att åtal har väckts med anledning av misstanken, om åtal har lagts ned eller om dom eller beslut har vunnit laga kraft. Personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse och skadestånd gäller för behandling av uppgifter i misstankeregistret. Rikspolis- styrelsen är personuppgiftsansvarig för registret. I det följande behandlas de olika centrala register som förs inom polisen jämte vissa av de lokala registren. Europol- och Schengen- registren behandlas dock i kapitel 5 om det internationella polis- samarbetet. Med undantag för systemet DUR-TVÅ och vapenregistret pågår behandlingen av personuppgifter i registren med Datain- spektionens tillstånd enligt datalagen. Övergångsbestämmelserna till personuppgiftslagen och polisdatalagen innebär att registren kan föras enligt nuvarande principer till och med . Därefter måste registren vara anpassade till reglerna i personupp- giftslagen och polisdatalagen. Enligt kungörelsen (1970:517) om rättsväsendets informationssystem (RI-förordningen) skall det finnas ett informationssystem grundat på automatisk databehandling (rättsväsendets informationssystem) för att insamla, lagra, bearbeta och lämna uppgifter som har samband med verksamheten inom polis-, åklagar- och domstolsväsendet samt utgör ett delsystem inom RI- systemet. består av två delregister, nämligen brottsregistret och centrala brottsspaningsregistret (CBS). Ändamålet med brottsregistret är enligt ändamålsbeskrivning att skapa ett brottsregister som omfattar flertalet till polisen anmälda brott och som utgör underlag för intern brotts- och verksamhetsstatistik för spanings- och övervakningsändamål, för planeringen av den polisiära verksamheten samt för rättsstatistiken. För CBS är ändamålet att skapa ett särskilt brottsregister över anmälda allvarligare brott vilket utnyttjas i brottsspanings- och brottsutredningsverksamhet samt i annan därmed jämförlig polisiär verksamhet (registret kallades tidigare Modus ). Polismyndigheterna har skyldighet att lämna uppgifter till om anmälda brott. har lämnat närmare föreskrifter om vilka brott och händelser som skall rapporteras. Rapporteringsskyldigheten omfattar de flesta brott som beskrivs i . CBS innehåller uppgifter om anmälda brott, tillvägagångssätt, signalement beträffande personer som setts på brottsplatsen, motsva- rande uppgifter om fordon, spår från brottsplats m.m. Uppgifter till registret kommer från brottsanmälningar, brottsplatsundersöknings- protokoll och annan brottsinformation. har föreskri- vit vilka brott som skall antecknas i CBS. Uppgifterna i brottsanmälningsregistret används inom polisen samt av för framställning av statistik. Uppgifter om namn på misstänkta personer lämnas inte, men väl personnummer. CBS används internt inom polisen för att t.ex. söka identiska eller liknande brott eller brott som har förövats av samma person. Allmänna spaningsregistret () förs av med tillstånd av Datainspektionen enligt beslut . Registret skall enligt sin ändamålsbeskrivning lagra och systematisera uppgifter med anknytning till misstänkt eller konstaterad brottslighet för att användas i polisens spanande och brottsutredande verksamhet. Uppdatering av registren skall ske dels av , dels av den lokala polisorganisationen. Innehållet i registret delas upp i sex huvudgrupper, i vilka sådana uppgifter sammanförs som på ett eller annat sätt anses höra ihop. De sex huvudgrupperna är uppgifter om person, om modus operandi, om vård, om fordon och om farkoster samt slutligen s.k. notiser. Huvud- gruppen uppgifter om personer får innehålla uppgift om bl.a. person- nummer, namn, kön, medborgarskap, kännetecken, brottsspecialitet och s.k. A-markering, vilket indikerar att det är fråga om en svårt brottsbelastad person. I huvudgruppen modus operandi får det föras in uppgifter om tillvägagångssätt, angreppsobjekt, medel, vinningsobjekt och lokalitet. Huvudgruppen uppgift om vård får innehålla uppgift om kriminalvård eller annan brottspåföljd. Huvudgrupperna fordon och farkoster är avsedda att innehålla uppgifter om båtar och flygplan. I huvudgruppen notiser får vissa angivna notistyper förekomma. För det första får en samlingsrubrik för viss typ av brottslighet anges, t.ex. våld, väpnat rån eller narkotika, och därunder antecknas misstankar om planerad, förberedd, pågående eller fullbordad brottslighet eller om redan konstaterat brott. Notistypen span får innehålla spaningsinformation som har samband med misstankar om planerad, förberedd, pågående eller fullbordad brottslighet, där specifikation av brottet inte kan ske. Notistypen tillhåll får innefatta uppgifter om tillhåll, exempelvis hotell, klubbar, lägenheter etc. dit planerad, för- beredd, pågående eller fullbordad brottslighet kan misstänkas vara knuten. Förutom de nu nämnda notistyperna finns det ytterligare tre vilka får innehålla uppgift om en registrerad persons bostadsadress, uppgift om att han eller hon har anhållits eller häktats samt uppgift om att han eller hon har avlidit. Under en notistyp får slutligen också anges vissa typer av brott under förutsättning att de är av intresse ur spaningssynpunkt. De uppgifter som får föras in i registret får endast kombineras på vissa bestämda sätt. Polisdatalagen innehåller inga särskilda bestämmelser om . Däremot finns i polisdatalagen särskilda regler om automatiserad behandling av personuppgifter i kriminalunderrättelseregister. Under i stort sett hela den period varit i drift i hela landet har synpunkter och invändningar i fråga om registerföringen framförts från i första hand Datainspektionen. Inspektionen har haft uppfattningen att innehåller uppgifter av förspanings/underrättelsekaraktär. Vid en granskning konstaterade Datainspektionen t.ex. att kontinuerligt tillfördes uppgifter om svårt brottsbelastade personer även om det inte fanns misstankar mot dessa personer om ny brottslighet. Syftet bedömdes vara att göra det möjligt för polisen att bevaka personer som begått grova våldsbrott och som kunde vara farliga för annans säkerhet. I och med polisdatalagens bestämmelser om automatiserad be- handling av personuppgifter i kriminalunderrättelseverksamhet har gränserna satts för registrering av förspanings/underrättelseuppgifter. En del av den information som registreras i upp- fyller enligt polisdatalagens krav för registrering i kriminalunderrättelseregister medan andra uppgifter faller utanför regleringen. har också påpekat att behandlingen av uppgifter i kriminalunderrättelseregistren är avsedd för verksamheten i myndigheternas kriminalunderrättelserotlar. ASP-informationen hand- lar ofta om vardagsbrottslighet och behovet av uppgifterna finns i t.ex. närpolisområdena. anser att det inte finns stöd för att föra efter . Enligt har det från många håll framförts oro över att skulle upphöra, varvid det framhållits att kriminalunderrättelseregistreringen inte kan ersätta ASP-registre- ringen och att registren har helt olika användargrupper. Med anledning av det från polisen påtalade framtida behovet av har det tillsatts en arbetsgrupp med uppgift att utreda olika frågor angående detta register. Gruppen består av företrädare för Justitie- departementet och . Registren förs av , () samt polismyndigheterna med tillstånd meddelat av Datainspektionen . Ändamålet med registren skall enligt tillståndet vara –dels underlag för undersökning av modus operandi och profiler av taktisk och strategisk betydelse för den nationella och internationella narkotikabekämpningen samt –dels rapportering av analysresultat avseende beslagtagen narkotika samt framställning av statistik. Syftet med systemet är att analysresultat snabbt skall kunna bli tillgängligt för och respektive narkotikarotel via bildskärm. skall ha tillgång till hela registret medan narkotikarotlarna vid övriga polismyndigheter endast skall ha tillgång till uppgifter om sina egna ärenden. SKL skall endast ha åtkomst till analysdelen av registren för att kunna ansvara för in- och utdata vad avser narkotikaanalyser, protokoll och förhandsbesked av analyser. Analysdelen av registren skall innehålla uppgift om det misstänkta preparatet och motsvarande beslagsnummer. Finanspolisens analys- och spaningsregister Registret förs av Finanspolisen med tillstånd av regeringen . Datainspektionen har meddelat föreskrifter för registret. Regeringen har efter överklagande ändrat Datainspektionens beslut i vissa delar. Registret består av två delregister, Finanspolisens analys- och förspaningsregister samt Finanspolisens diarium. Av ändamålsföreskriften framgår att Finanspolisens analys- och spaningsregister skall utgöra hjälpmedel i spanings- och analysverksamhet i ärenden hos som avser sådana förfaranden som anges i lagen (1993:768) om åtgärder mot penning- tvätt. Registret får även användas för statistik. Ändamålet med finans- polisens diarium skall vara att utgöra ett diarium enligt 15 kap. sekretesslagen vid . Nämnda kapitel innehåller be- stämmelser om registrering och utlämnande av allmänna handlingar m.m. Registret får enligt föreskrifterna innehålla uppgifter som rapporteras till enligt penningtvättslagens be- stämmelser eller från andra polismyndigheter eller motsvarande utländska samarbetspartners eller som framkommit i Finanspolisens spanings- och analysverksamhet, under förutsättning att det finns skäl att anta att transaktionen avser medel som härrör från ett brottsligt förvärv av allvarligare slag. får även innehålla uppgifter som rapporteras till från tullmyndigheter eller tullmyndigheternas utländska samarbetspartners i deras polisiära verksamhet under förutsättning att det finns skäl att anta att transak- tionen avser medel som härrör från ett brottsligt förvärv av allvarligare slag. Vidare får registret innehålla uppgifter som härrör från andra källor än vad som sägs ovan om de bedöms vara av betydelse för utredningen av det aktuella ärendet. Genom ändringar i vapenlagen har skett en lagreglering av vapen- registren (prop. 1998/99:36, bet. JuU14, rskr. Bestämmelserna innebär att varje polismyndighet skall föra ett lokalt vapenregister över tillståndspliktiga vapeninnehav och beslut enligt vapenlagen (1996:67). Vidare skall föra tre separata centrala register över vapeninnehavare, registrerade skjutvapen och vapenhandlare. Vapen- registren skall ha till ändamål dels att ge information om sådana uppgifter som behövs för att förebygga, upptäcka och utreda brott med anknytning till skjutvapen, dels att underlätta handläggningen av frågor om tillstånd enligt vapenlagen. DUR-TVÅ (Datoriserad Utredningsrutin-Tvångsmedel) är ett projekt som syftar till att effektivisera polisens och åklagarnas arbete med förundersökningar i brottmål. Projektet skall resultera i att upprättandet av förundersökningsprotokoll sker på elektronisk väg och i att registreringen av tvångsmedelsbeslut sker datoriserat. Systemet är tänkt att effektivisera arbetet genom kortare handläggningstider och minskad pappershantering. När systemet är utbyggt skall förundersökningar kunna skickas på elektronisk väg mellan polis och åklagare. Behandlingen av personuppgifter i DUR-TVÅ styrs av de allmänna bestämmelserna i personuppgiftslagen och i polisdatalagen. Utöver de ovan nämnda finns en rad andra centrala polisregister som här bara kortfattat omnämns. och utgör delar av EPU-systemet (Efterlysta personer och ) och innehåller efterlysningar och uppgifter om avlägsnanden ur riket. Uppgifterna syftar bl.a. till att tjäna som underlag för passkontroll m.m. Det finns ett interpolregister som enligt sitt tillstånd har till ändamål att återfinna ärenden i en aktsamling inom . Polisen förfogar vidare över ett godsregister, ett passregister, ett efterlysningssystem för fordon och ett register för identifiering av försvunna personer. Sistnämnda register innehåller uppgifter bl.a. om den försvunnes namn, adress, nationalitet, utseende, blodgrupp och tandstatus. För dokumentering av katastrofer och andra särskilda händelser finns ett katastrofregister. I anslutning härtill kan nämnas ett register som innehåller uppgifter om vid katastrofer försvunna personer, nämligen Disaster Victim Information, . Centrala register av mer administrativ karaktär är Polisens adressdatabas, fastighetsfråga, Polisens historikdatabas och Polisens folkbokföringsdatabas. Rationell anmälningsrutin (RAR) Registren förs av de lokala polismyndigheterna med tillstånd meddelat av Datainspektionen . Ändamålet med registren skall enligt tillståndet vara –att tillhandahålla uppgifter rörande brottsanmälningar som behövs i den registeransvariges verksamhet, för service åt allmänheten och för att i enlighet med lag eller förordning lämna uppgifter till annan myndighet –att tillhandahålla uppgifter för polismyndighetsärenden, lämna underlag för samordning, bevakning, planering och uppföljning av verksamheten, utgöra underlag för produktion av statistik samt tillika utgöra myndighetens kriminaldiarium. I registren skall antecknas uppgifter om anmälda brott, bl.a. narkotikabrott och de allra flesta brottsbalksbrott. Dessutom skall antecknas uppgifter om försvunna personer samt om dödsfall (dock ej i samband med trafikolycka) och bränder beträffande vilka brottsligt förfarande visserligen inte misstänks, men vilka ändå har föranlett polisundersökning. Samtliga uppgifter som antecknas i en anmälan skall ingå i registret, t.ex. uppgift om brottsplats, stulna fordon eller annat stulet gods. Uppgifter om handlingar som har använts vid bedrägeribrott kan också antecknas. Vidare antecknas beslut i ärendet. Personuppgifter får registreras beträffande försvunna eller avlidna personer samt beträffande målsägande och misstänkta. Såvitt gäller misstänkta får även redovisas uppgifter om frihetsberövande. Eftersom RAR är ett lokalt system har polismyndigheterna bara tillgång till uppgifter ur sitt eget polisdistrikts RAR. Från polisen har ibland framförts att det föreligger behov av ett rikstäckande RAR, som alltså skulle vara tillgängligt för polismyndigheter i hela riket. Reglerna i personuppgiftslagen och polisdatalagen hindrar i och för sig inte att ett sådant register inrättas, men däremot skulle inrättandet av ett nationellt RAR enligt polisens mening kunna komma i konflikt med den av regering och riksdag uttalade målsättningen att register med ett stort antal registrerade och ett särskilt känsligt innehåll bör lagregleras särskilt. Även på lokal nivå förs flera olika register. Det gäller bl.a. lokala spaningsregister av typen tillhållsregister samt register för intern samordning av pågående utredningar. Dessutom finns det förunder- sökningsregister, dvs. register som gäller en viss förundersökning. Förundersökningsregistren kan dock i stor utsträckning väntas bli ersatta av det nya systemet DUR-TVÅ. 3.6Reformarbete med anledning av den nya polisregisterlagstiftningen Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare för att följa genomförandet av den nya polisregister- lagstiftningen (dir. 1999:99). I direktiven konstateras att den nya lagstiftningen om polisens rätt att behandla personuppgifter totalt sett är omfattande och att det krävs en omfattande teknisk uppbyggnad för att de nya lagarna skall komma i praktisk tillämpning. Mot denna bakgrund anför regeringen att det finns ett behov av att noga följa införandet av den nya registerstrukturen och på så sätt snabbt kunna uppmärksamma eventuella behov av justeringar. Från integritets- synpunkt är det även viktigt att på ett övergripande sätt följa såväl den praktiska tillämpningen av lagstiftningen i sin helhet som den tekniska utvecklingen. I direktiven ges utredaren i uppgift att analysera konsekvenserna av den nya regleringen om polisens rätt att behandla personuppgifter automatiserat. En särskild analys skall därvid göras av de samlade konsekvenserna från integritetssynpunkt av lagstiftningen på området. Utredaren skall överväga om fler register än bör regleras särskilt i lagstiftningen och i så fall lägga fram förslag till sådana regleringar. I övrigt skall utredaren peka på eventuella reformbehov. Uppdraget skall redovisas senast vid utgången av . Som nämnts ovan pågår även ett särskilt reformarbete beträffande Allmänna spaningsregistret. I detta avsnitt beskriver kommittén vilka resurser polisen har till sitt förfogande. Kommittén redovisar uppgifter som rör budget, personalfrågor och den tekniska utvecklingen. Budgetprocessen inom hela den statliga förvaltningen har förändrats i och med att ett nytt budgetsystem infördes från och med /93. Systemet bygger på resultatstyrning och på att medel för verk- samheten anvisas över ramanslag. Resultatstyrning innebär att mål och resultatkrav formuleras för myndighetens verksamhet, att man löpande tar fram information om verksamhetens resultat, att resultatet bedöms regelbundet med ledning av målen för verksamheten samt att resultat- bedömningen läggs till grund för beslut om den fortsatta verksamheten. Verksamhetsansvar och ekonomiansvar följs således i princip åt. I den ekonomiska vårpropositionen lämnar regeringen förslag till treåriga utgiftstak och en preliminär fördelning på de olika utgiftsom- rådena. I budgetpropositionen lämnar regeringen förslag till fördelning av medel på anslag för bl.a. polisväsendets verksamhet och finansiering för det kommande budgetåret. Regeringen anger sedan i reglerings- brevet vilka inriktningar, prioriteringar och återrapporteringskrav som skall gälla för polisväsendet under budgetåret och lämnar ett bemyndig- ande för att disponera tilldelade resurser. I föreskrifterna för- delar ramarna för polismyndigheterna. Till grund för fördelningen ligger vissa utgångspunkter. Resurserna fördelas bl.a. med hänsyn till polismyndigheternas arbetsbelastning och medborgarnas behov av polisiär service. Folkmängden i länet beaktas liksom lokal- kostnader, särskilda verksamheter och om det finns en storstad i polis- distriktet. avsätter medel för s.k. gemen- 88 Polisens resurser SOU 2000:25 Det kan t.ex. gälla kostnader för utbildning, vissa investeringar och utvecklingsprojekt. får enligt sin instruktion meddela föreskrifter om användningen av de medel som tilldelas polismyndigheterna för att säkerställa att polisverksamheten inriktas på de mål som statsmakterna angett (13 c § förordningen [1989:773] med instruktion för Rikspolis- styrelsen). får också meddela de föreskrifter som behövs för att uppnå nationell enhetlighet i verksamheten när ett sådant krav är särskilt framträdande. ansvarar för polisväsendets samlade årsredovis- ning, som bl.a. skall ge underlag för statsmakternas planering och budgetering av den framtida verksamheten. har tagit fram en resultatmodell, där redovisningen är uppbyggd för att bl.a. spegla regeringens prioriteringar. Modellen tillämpas , men ändringar har därefter gjorts i den. Polismyndigheterna skall formulera mål för varje resultatområde med utgångspunkt från regeringens riktlinjer och prioriteringar, från ut- veckling och precisering av statsmakternas mål för polisverksamheten samt från en analys av den lokala problembilden. Återrapportering skall ske för varje område. ställdes besparingskrav på polisväsendet. Besparingarna skulle bl.a. genomföras genom rationaliseringar. Rationaliseringar har också genomförts, bl.a. med utgångspunkt i rapporten för ett effektivare resursutnyttjande (RRV 1996:64, del 1), som Riksrevisions- verket lämnade till regeringen . I rapporten lämnade förslag på åtgärder mot de hinder som förelåg för ett effektivt utnyttjande av polisens resurser. I rapporten angav att det borde skapas bättre ru- tiner för planering, budgetering och uppföljning av verksamheten inom polisen. Verket ansåg också att den ekonomiska kompetensen borde byggas upp, inte minst på ledningsnivå. Enligt verket saknade polisen också en övergripande IT-strategi. Verket angav att polisens arbets- givarfunktion på central nivå var alltför svag. Verket uttalade att Riks- polisstyrelsen borde ha en ovillkorlig rätt att utfärda bindande före- skrifter för polismyndigheterna inom vissa frågor. Verket ansåg också att det fanns funktioner som sannolikt skulle vinna på att utföras inom områden som är större än länen och angav som exempel kvalificerad brottsutredningsverksamhet. avgav också rapporten – del av regeringsuppdrag (RRV 1996:64, del 2). Avsikten med rapporten var att ge en lägesbild av hur polisen använder sina resurser. lämnade till regeringen en slutredo- visning av de åtgärder som hade vidtagit med anled- ning av rapporten för ett effektivare resursutnyttjande. Riks- polisstyrelsen angav i redovisningen att åtgärder genomförts eller in- letts på så gott som alla punkter som tog upp i sin rapport. Polisen har anpassat sin förbrukning till anslagen. Vissa polis- myndigheter har dock skulder som skall återbetalas. har angett att det fortfarande finns en betydande rationaliserings- potential inom polisen. Regeringen angav i Budgetpropositionen att polismyndigheterna drivit rationaliseringsarbetet med kraft och engagemang, särskilt med beaktande av de sparbeting och förändringskrav som ställts på polisväsendet (prop. 1999/2000:1).