sou · GOB319 · 2001-01-01 00:00:00 — Det är svårt att få grepp om huruvida denna doku- mentation sedan används för några djupare analyser eller leder till att man försöker återkoppla det man kan se i enskilda ärenden till skolans verksamhet i stort eller till skolan som system. Diskussioner i samband med våra skolbesök tyder snarare på att någon mer systematisk åter- koppling är ovanlig. Det finns också ett stort antal kommuner som i varje fall inte ännu har några gemensamma riktlinjer eller strukturerad ordning för doku- mentation av elevvårdsarbetet. Något mer än hälften av de tillfrågade kommunerna uppger att man gör uppföljningar och utvärderingar av elevvården inom kommunen. 18 kommuner säger sig inte göra någon uppföljning alls och några gör det när det gäller delar av verksamheten eller har gjort det vid något speciellt tillfälle. När vi i våra intervjuer ställde samma frågor fick vi varierande svar, men det är uppenbart att elevvården inte är ett område som är föremål för någon omfattande målsättning, planering eller utvärdering. Många av de elevvårdare vi i olika sammanhang har talat med uppger att den dagliga verksamheten har en tendens att ta över. Det finns alltid mycket att göra och många akuta anspråk på insatser både från lärares och ele - vers sida. Därigenom blir det få möjligheter och alldeles för lite tid för att diskutera och reflektera över vilka insatser man egentligen gör, vad man borde prioritera, vilka effekter och resultat man uppnår, osv. Utan utvärdering och återkoppling av resultat finns inte heller någon grund för ett utvecklingsarbete. Både kommunintervjuerna och annat utredningsmaterial ger vid handen att när det förekommer en mer systematiserad och regelbunden uppföljning av elevvårdsverksamheten, är det i allmänhet i de kommuner där man har centrala resursenheter. Där arbetar man ofta mer målstyrt och skriver också ofta rapporter och sammanställningar över den egna verksamheten. Elevvårdsteam eller enskilda elevvårdare skriver ofta årsberättelser eller verksamhetsberättelser, men dessa verkar inte läsas eller efterfrågas i någon större utsträckning och ligger mera sällan till grund för reflektion, utvecklingsarbete och prioriteringar. Så gott som ingen av de besökta kommunerna gör några systematiska uppföljningar av hela ele vvårdens verksamhet på kommunnivå. och har fastställda rutiner för uppföljning eller utvärdering av skolhälsovården. uppger att man upp- handlar läkartjänster privat och att man i samband med upphandlingen fastställer uppgifter och omfattning som sedan följs upp. I stäms rektorers och organisationschefers verksamhetsberättelser av mot skolplanen och man håller på att utveckla arbetet med att följa upp åtgärdsprogram. I gör skolorna och elevvårdspersonalen i viss utsträckning egna utvärderingar av sin verksamhet. Den befintliga stödsektionen följer upp resultaten av de insatser den gjort. I har kommunen en central plan för uppföljning och utvärdering av skolans verksamhet som bl.a. innehåller en regelbunden enkät till elever och föräldrar som bl.a. tar upp trivsel- och trygghets- aspekter. Särskilt elevenkäten har man utvecklat och den fångar nu upp mycket av elevernas syn på hälsa, miljö, trygghet, inflytande och trivsel i skolan. I övrigt finns ingen systematisk uppföljning av elevvården eller dess verksamhet. Man dokumenterar genom protokoll från elev- vårdskonferenserna, genom test- och provresultat etc. När det gäller kvalitetssäkring och kvalitetsutveckling omfattas skol- hälsovården av det kvalitetssystem som vårdgivare och verksamhets- chefer ansvarar för inom hälso- och sjukvårdssektorn. Föreskriften om kvalitetssystem omfattar bl.a. skolhälsovårdens resurser, rutiner och metoder och har därtill vittgående konsekvenser för hela verksamhetens organisation och ledning. Utifrån kvalitetssystemet ska skolläkare och skolsköterskor medverka i systematiskt, fortlöpande och dokumenterat kvalitetsutvecklingsarbete. konstaterar att detta för skolhälsovårdens del, särskilt i ett inledningsskede, innebär ett omfattande och kvalificerat utvecklingsarbete. beskriver hur skolhälsovården i fem kommuner i arbetar med kvalitetsarbete.23 Det finns inga kvali- tetsplaner eller krav på sådana i någon kommun. Samtliga kommuner hade dock initierat arbete kring kvalitetsarbete t.ex. erbjudit utbildning i kvalitetssystem. I en tillsynsrapport från regionala tillsynsenhet i framkommer att av 26 intervjuade (skolsköterskor, skolläkare, verksamhetschefer) uppgav 14 att det förekom kvalitetssäk- ringsaktiviteter. Det handlade oftast om arbete av registrerande eller kartläggande karaktär som inte avsåg att säkra eller kontrollera att beslutade mål uppfyllts.24 Vi har i vår kartläggning och våra intervjuer inte något intryck av att detta arbete har kommit särskilt långt. Vid våra kommunintervjuer och skolbesök har vi också ställt frågor kring elevvårdspersonalens möjligheter till fortbildning, handledning och vidareutbildning. Det förefaller vanligt att elevvårdspersonalen omfattas av den fortbildning som normalt förekommer vid den skola de arbetar i, vilket kan innebära att de deltar i studiedagar och konferenser som anordnas för skolpersonalen. Därutöver kan de själva ta initiativ till att delta i olika typer av fortbildning genom konferenser och kurser. Någon mer planlagd fortbildning som ett led i en strategi för utveckling av elevvården har vi bara sett något enstaka exempel på. I erbjuds yrkesgrupperna inom elevvården en timmes handledning . Varje yrkesgrupp har härutöver en avsatt resurs för egen vald fortbildning. Kuratorerna har gått en tiopoängskurs i handledning , specialpedagogerna en högskoleutbildning på tio poäng i talsvårigheter 1997. I flera kommuner uppger man att resurs- teamen har tillgång till fortbildning och att den egna personalen fungerar som handledare för elevassistenter. I har man gjort speciella satsningar på att utbilda alla arbetslag, i vilka elevvårdare ingår, genom en tiopoängskurs på temat En modern grundskola. Arbetslagen får också regelbunden handledning av centralt placerade psykologer. För att råda bot på bristen på specialpedagoger har man tagit initiativ till en specialpedagogutbildning för tio av den egna personalen, i första hand förskollärare. I får både kurator och psykolog regelbunden handledning men fortbildning sker endast i form av kurser som omfattar . 23Socialstyrelsen, 1999. Aktiv uppföljning, tema barn och ungdomar. 24Socialstyrelsen, 1998. Skolhälsovården vid nio skolor i . har skolsköterskorna egna medel för kompetensutveckling, ca 6000:-/år som kan användas för handledning och/ eller fortbildning. Kartläggningens resultat avseende elevvårdens ansvar och sätt att arbeta I skolförfattningarna finns rätten till stöd för elever i behov av särskilt stöd reglerad, liksom rektors ansvar för att detta stöd ges och att det fattas beslut om stöd. I läroplanerna står att rektorn har ett särskilt ansvar för att undervisningen och elevvårdsverksamheten (och studie - och yrkesvägledning) utformas så att eleverna får det särskilda stöd och den hjälp de behöver. Det finns ett fåtal regleringar om hur man ska arbeta och vad elev- vården ska göra. Det som regleras är elevvårdskonferensens form och innehåll, att åtgärdsprogram skall upprättas för elever i behov av sär- skilda stödåtgärder samt vad skolhälsovården ansvarar för och ska erbjuda eleverna. Regleras för del i Grundskoleförordningens 3 kapitel enligt nedan. Liknande skrivningar står för gymnasieskolans del i Gymnasieförordningens 4 kapitel. Den finns också reglerad i särskole - förordningen och specialskoleförordningen. 3 § För behandling av elevvårdsfrågor skall det finnas en elevvårdskonferens för rektors arbetsområde. 4 § I elevvårdskonferensen skall som ledamöter ingå 2.företrädare för elevvården, 3.berörd klassföreståndare eller motsvarande och annan berörd personal. Rektor beslutar om den närmare sammansättningen av elevvårdskonferensen. Rektor eller den arbetstagare som rektor utser är ordförande. får tillåta att även andra än ledamöter är närvarande och yttrar sig vid sammanträdena. 5 § är beslutsför när mer än hälften av leda- möterna är närvarande. Vid sammanträde med elevvårdkonferensen skall föras protokoll. Elevvårdsfrågor ska alltså behandlas på elevvårdskonferensen. Rektor ska kunna diskutera och ta beslut om ändringar i enskilda elevers skolgång, t.ex. erbjuda stödundervisning, studiehandledning på modersmålet, specialpedagogiskt stöd till grupp, eller placering i särskild undervisningsgrupp och ansökan till annan skolform samt anpassad studiegång.25,26 Även andra former av elevvård som stödsamtal hos kurator, utredning hos psykolog kan betraktas som elevvårdsfrågor. skolförfattningar har beskrivit en arbetsgång där läraren först talar med elev och föräldrar om elevens svårigheter. Svårigheterna försöker man vanligen lösa i arbetslaget. Om det inte går bra, ber man någon av elevvårdarna om stöd, handledning eller utredning. Först när samtal om elevens svårigheter förs med elevvårdarna eller när de bedömer att en viss insats eller åtgärd behövs blir det en fråga för en elevvårdskonferens. Många insatser t.ex. stödsamtal mellan elev och kurator sker utan beslut på någon konferens. Samtalen genomförs därför att en elev själv sökt kontakt eller att läraren hänvisat elev och förälder till kuratorn. Vid våra intervjuer framkom att skolorna arbetar mycket olika med elevvårdskonferensen. Vissa har en elevvårdskonferens på det sätt som regleras i författningen och bara vid behov. Andra har regelbundna konferenser exempelvis var eller . Vissa benämner den tid elevvårdsteamet möts för evk (elevvårdskonferens) medan andra delar upp dessa på två konferenser med olika syften och markerar detta genom att ha olika namn och tidpunkter för dem. På vissa skolor deltar bara de berörda, dvs. de som arbetar med den elev som är aktuell. På andra skolor deltar hela elevvårdsteamet i varje elevvårdskonferens. Det är ovanligt att skolläkare deltar i elevvårds- konferens. På vissa skolor gör han/hon det när det rör vissa barn. Vem som ansvarar för vad som tas upp på mötet är olika på olika skolor. I är det läraren till den elev som har svårigheter som kallar 25I Grundskoleförordningens 5 kap står det om särskilda stödinsatser, studie - handledning på modersmålet, stödundervisning, särskild undervisning (sjukhus och institution) samt anpassad studiegång. 26I Grundskoleförordningens 5 kap 1 § 2st står Beslut om särskilt stöd enligt detta kapitel fattas av rektor, om inte något annat följer av 5 och 10 §§. §5 handlar om specialpedagogiskt stöd och placering i särskild undervisnings- grupp. § 10 om anpassad studiegång. Styrelsen (kommunen) skall ta beslut i dessa frågor. I praktiken är detta ansvar oftast delegerat till rektorn och sty- relsen blir informerad. berörda till elevvårdskonferens och ansvarar för att skriva protokoll från mötet. I har skolsköterskan ansvaret. Konferensen behöver förändras enligt flera av dem vi intervjuat. Samma sak säger också personer i vår referensgrupp och de experter och sakkunniga som deltagit i vår utredning. Formen är stel och formell. Elev och föräldrar kan uppleva det som om de ställs till svars för elevens svårigheter. Elev och föräldrar ses ofta som problembärare. Samtal om skolans roll i elevens svårigheter förs sällan. I sin sämsta version är elevvårdskonferensen en straffande åtgärd från skolans sida när en elev är besvärlig för lärarna. De flesta elevvårdare ingår i andra regelbundna konferenser och möten. Samtliga elevvårdsteam som vi intervjuade har elevvårdsgruppsmöten (evg), oftast med rektor, skolsköterska, specialpedagog, kurator, studie - och yrkesvägledare och psykolog i den utsträckning de finns på skolan. Vissa skolor har också förberedande möten, där skol- sköterska och kurator möts och planerar dagordningen. Syftet med elevvårdsgruppsmöten är att ge varandra en bild av det pågående elevvårdsarbetet på skolan, att diskutera generella iakttagelser samt ge varandra kollegialt stöd. Där sker också planering och prio- ritering av förebyggande och övergripande arbete, t.ex. mot mobbning. Inga andra lärare än specialpedagoger deltar och vi har inte träffat på att någon skolläkare deltar. Klasskonferenser eller arbetslagskonferenser hålls på samtliga skolor. På dessa konferenser går personal igenom elevernas skolsitua- tion, deras framsteg, hinder och svårigheter. På i ingår kurator i ett arbetslag där man går igenom alla elever avseende deras närvaro, trivsel och skolresultat. På denna skola har alla elever en , och varje ca 15 elever. Varje träffar rektor och kurator en gång/termin och talar då om sina elever. På liksom Pildammsskolan i hålls klasskonfe- renser som leds av biträdande rektorn en gång/termin. Syftet är att fånga upp elever med begynnande svårigheter och förebygga problem. Även har liknande konferenser som benämns lägeskonferenser. På i har arbetslagen konferenser utifrån den arbetsordning de olika arbetslagen valt att arbeta efter. På i träffas alla i stöd- och utvecklings- gruppen (STUG-gruppen) en gång för övergripande diskus- sioner. Dessutom träffas de i gruppen som arbetar mot de yngre respektive de äldre eleverna. För gäller att åtgärdsprogram ska upprättas för elever i behov av särskilt stöd. Det stadgas i grundskoleförordningens 5 kap 1 § 2 stycket följande: Om en elev behöver särskilda stödåtgärder, skall rektorn se till att ett åtgärdsprogram utarbetas. Vid utarbetandet av programmet bör samråd ske med eleven och elevens vårdnadshavare. uppföljningar av åtgärdsprogram visar att de inte upprättas i den omfattning som är befogat. Även om det skett en ökning av skolor som arbetar med åtgärdsprogram är det fortfarande många skolor som inte alls eller inte i tillräcklig utsträckning gör åtgärdspro- gram. Skolpersonal anger flera skäl till att de inte arbetar med åtgärdspro- gram, bl.a. att de har en planering i huvudet, att stöd ges allteftersom, att det känns fel att tala om åtgärder när elever behöver stöd och hjälp. För gymnasieskolan finns ingen förordning om att åtgärdsprogram ska upprättas. Däremot ska alla elever ha en individuell studieplan och tanken är att denna ska innehålla de åtgärder och stödinsatser som enskilda gymnasieelever är i behov av. De flesta elevvårdsteam vi intervjuat uppger att de upprättar åtgärdsprogram i vissa fall. Andra uppger att de alltid gör det när elever har svårigheter. En skola uppgav att de aldrig arbetar med åtgärds- program. Det är framförallt specialpedagogerna som arbetar med åtgärdsprogram. De menar att det är bra att elevens svårigheter och skolans insatser beskrivs, vilket gör det möjligt att följa upp och utvär- dera insatserna. Många uppger att åtgärdsprogram ger struktur till elev- vårdarnas arbete. De nackdelar som uppges är att de tar mycket tid i anspråk och bara fungerar när elevens svårigheter är tydliga och utan alltför stark känslomässig laddning. Kuratorer och psykologer menar att elever de arbetar med ofta har svårigheter av känslomässig eller blandad art och att det då är svårt att arbeta efter färdiga formulär och med tydliga och konkreta åtgärder. I deras arbete är ofta det första steget att etablera kontakt med elev, förälder och lärare, att samtala om elevens svårigheter och därigenom kunna utröna vad de bottnar i och utifrån det diskutera vad som kan göras. Samtliga skolor vi besökte erbjöd alltid elever och föräldrar att vara med vid upprättandet av åtgärdsprogram. Vi frågade elevvårdarna om de sätter mål och formulerar syften med sina insatser när de inte arbetar med åtgärdsprogram. Det gjorde de inte i någon större utsträckning. har de en muntlig överenskommelse om hur de ska arbeta vidare tillsammans med berörd elev, förälder och lärare. De flesta skolor för dock protokoll eller minnesanteckningar vid möten med elev och föräldrar. Skolor arbetar mycket olika med uppföljning av de insatser som görs för elever i behov av särskilt stöd . Flera uppger att uppföljningar görs när någon är uttalat ansvarig för uppföljning och när det finns skrivna avtal, annars görs det inte. Enligt skolförfattningarna ska skolans arbetssätt granskas när elever får svårigheter i skolarbete. Enligt de intervjuade görs det bara delvis. De flesta uppger att de borde bli bättre på det. Att diskutera och reflektera över arbetssätten i den egna skolan och vad t.ex. mentorskap eller klassföreståndarskap innebär görs sällan och om det görs är det i arbetslagen. En skola säger att de har olämpliga lärare som ger elever svårigheter men att det är svåra saker att tala om och förändra. De intervjuade betonade här rektors ansvar för personalen. Samtliga resursenheter som intervjuades arbetar på uppdrag från enskilda lärare, lärarlag elle r skolor. I och med det är deras arbetsupp- gifter redan från början avgränsade och de formulerar mål och syfte med insatsen tillsammans med uppdragsgivaren. Klassföreståndares och mentorers arbete och ansvar Klassföreståndare och mentorer ansvarar för att ha överblick över sina elevers lärande, trivsel och närvaro. På de grundskolor vi besökte hade samtliga klassföreståndare ansvar för att uppmärksamma elever som får svårigheter. De ska tala med elev, föräldrar, arbetslag och andra berörda för att undanröja svårigheterna. Vid flera av de gymnasieskolor vi besökte hade eleverna mentorer istället för klassföreståndare. Mentorerna har samma ansvar för ele - verna som klassföreståndarna i men ska också vara studie - handledare för dem. I praktiken fungerar det inte alltid så eftersom mentorerna är olika och agerar olika. Det kan innebära att vissa elever träffar sin och får individuell handledning vid sidan av dessa möten. Andra elever på samma skola träffade aldrig sin om de inte själva gick och sa till att de ville ha ett möte. Elev- vårdarna på dessa skolor efterfrågade fortbildningar där lärarna ges fördjupad förståelse för och stöd i sitt mentorskap. Vid andra gymnasieskolor ligger ansvaret för elevernas skolsituation på arbetslaget. På Katedralsskolan i är det så för eleverna i årskurs 1 och eleverna i övriga årskurser har klassföreståndare. Att tydligt och avgränsat beskriva elevvårdarnas olika ansvar på skolorna är inte lätt. Samtliga yrkeskategorier inom elevvården utreder elever som har svårigheter i skolan genom samtal med elever, föräldrar och lärare. De flesta arbetar utifrån en indelning som följer på deras olika yrkeskompetens. Skolsköterskan utreder somatiska och psykosomatiska svårigheter och ansvarar för remitteringar till medicinska utredningar och kontakter med skolläkaren. Skolläkaren gör medicinska undersökningar och utredningar och ordinerar medicinsk eller annan behandling. Skolkuratorn utreder och hjälper elever med sociala och känslo- mässiga problem. De har ofta ansvar för arbete med konflikter bland elever eller elevgrupper. Skolpsykologen utreder elever med psykologiska problem av olika art. De utför även olika tester, t.ex. begåvningstestningar av barn och ungdomar. Specialpedagogen utreder elever som har pedagogiska svårigheter och genomför ett flertal testningar och bedömningar av pedagogisk karaktär. Studie- och yrkesvägledare vägleder elever i studiefrågor och stu- dieekonomi. Samtliga elevvårdare arbetar med stöd till lärare och skolledning. Flera av elevvårdarna, framförallt kuratorer, psykologer och special- pedagoger, arbetar med handledning och konsultation till enskilda lärare eller lärarlag. Elevvårdarna arbetar också med generella insatser som syftar till att skapa en bra miljö för lärande liksom direkt hälsofrämjande insatser. Exempelvis deltar eller leder dessa yrkeskategorier ofta utveck- lingsarbete inom skolan och i arbetslagen, ANT-undervisning, arbete mot mobbning, kris- och katastrofberedskapsarbete och utformning av sex- och samlevnadsundervisning. Även mer organisatoriskt arbete, som sammansättning av klasser eller grupper är vanliga insatser från elevvårdarna. Elevers svårigheter är ofta komplexa vilket innebär att flera elev- vårdare arbetar med samma elev. De elevvårdare vi träffat deltar så gott som samtliga i arbetsgrupper för arbete mot mobbning och med kris- beredskap. Kuratorer och psykologer uppger att en betydande del av deras arbete utgörs av att de handleder eller ger konsultation till lärare, arbetslag och skolledning. Skolsköterska, kurator och studie - och yrkesvägledare, är de yrkeskategorier som uppger att de har elever i enskilda samtal. Flera skolor och samtliga resursteam som vi intervjuade har tryckta arbetsbeskrivningar för de olika yrkeskategorierna. Dessa finns ofta i en folder där elevvårdarna/resursteamen presenteras. I skollagens kap.14 regleras skolhälsovården. I lagen står att skolhälso- vård med sjuksköterska och läkare skall anordnas för alla elever. Den ska främst vara förebyggande och omfatta minst tre allmänna hälso- kontroller, där den första skall erbjudas under elevens första skolår. 2 § stadgar att skolhälsovården har till ändamål att följa elevernas utveckling, bevara och förbättra deras själsliga och kroppsliga hälsa och verka för sunda levnadsvanor hos dem. Skolhälsovården kan genomföra enklare sjukvårdsinsatser men tyngdpunkten ska ligga på förebyggande och hälsofrämjande arbete. utredningar om skolhälsovården visar att hälso- och sjuk- vårdsuppgifter genomgående tycks dominera verksamheten, åtminstone på grundskolenivå. Men utredningarna visar också att skolsköterskor och skolläkare inom ramen för hälso- och sjukvårdsuppgifterna genomför ett omfattande socialt arbete. Tyngden i dessa uppgifter anses öka att döma av skolhälsovårdens årsrapporter och andra studier, konstaterar Skolverket.27 ger i två nya rapporter en bild av skolhälsovården som stämmer med den jag fått fram i mina undersökningar. Deras regionala tillsynsenhet i har genomfört en kartläggning av nio grundskolors skolhälsovård.28 Man fann stora variationer i arbetssätt hos olika skolsköterskor och skolläkare och ger förklaringen att detta är effekten av bristen på detaljerade mål för verksamheten och bristen på uppföljning och rapportering i relation till målen. På fem skolor hade skolsköterskorna särskilda mottagningstider och där arbetade de i genomsnitt av sin arbetstid med enskilda elevkontakter. De fyra skolsköterskor, som inte hade särskilda mottagningstider, arbetade i genomsnitt av sin arbetstid med enskilda elevkontakter. Av tiden för enskilda elevkontakter ägnade åtta skolsköterskor 50–åt styrd verksamhet. En skolsköterska använde till styrd verksam- het. Rapporten lyfter fram att vissa skolsköterskor hade fått ett utvidgat ansvarsområde då kurators- och psykologtjänster dragits in. 27Skolverket 1994, rapport nr 53. Nära och gratis. Skolhälsovård vid nio grundskolor i . Av läkarnas arbetstid utgjordes 75–av enskilda elevkontakter. Samtliga läkare uppgav att dessa kontakter med elever huvudsakligen initierades av skolsköterskan. Tre skolor hade skolläkare som arbetade heltid som skolläkare i kommunen/verksamhetsområdet. Övriga sex hade läkare på deltid 1–. Av dessa läkare kom tre från primärvården, två från en närliggande barnklinik och en från BVC. Den andra rapporten, utarbetad av den regionala tillsynsenheten i , har undersökt skolhälsovården i fem kommuner i . Syftet var att ge en översiktlig bild av hur skolhälsovården fungerar.29 Flertalet av skolsköterskorna uppgav att hälsokontroller och vaccinationer tog den största delen av deras tid. Två skolsköterskor uppgav att hälso- upplysning upptog en stor del av deras tid, medan övriga upplevde att det fanns mycket lite tid eller ingen tid alls för den typen av insatser i deras arbete. Skolsköterskorna tyckte att deras viktigaste funktion var det förebyggande arbetet liksom kuratorsfunktionen, att kunna lyssna och finnas till för de små samtalen. Skolläkarna använde även här i stort sett all sin tid till kontroller eller mottagning. Flera läkare uppgav att de saknade kontakt med lärarna. Flera skolläkare i tyckte att det behövs diskussioner om vad man ska prioritera i skolhälsovårdens arbete.