sou · GOB334d2 · 2001-01-01 00:00:00 — För kommittén skall gälla regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare om att redovisa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), redovisa jämställdhetsaspekter (dir. 1994:124) och redovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir. 1996:49). Utredningsuppdraget skall vara avslutat före utgången av . Fastighetsbeskattning i andra länder Fastighetsbeskattning i andra länder Följande översiktliga genomgång av fastighetsbeskattningen i några andra stater har som främsta syfte att ge läsaren ett visst jämförelse- material i förhållande till de regler som gäller för beskattning av fastigheter i . Genomgången gör därför inte anspråk på att ge en fullständig bild av regelverken eller deras funktion som en del i de utländska skattesystemen. Läsaren ges dock en provkarta över olika system som används utomlands. Det danska fastighetsskattesystemet har flera beröringspunkter gemen- samt med det svenska. Det svenska omräkningssystemet för taxerings- värden har exempelvis till viss del haft ett danskt omräkningssystem som förebild. I finns det flera former av löpande beskattning av privatbostäder. Grundskylden är en skatt som utgår till kommuner och amts- kommuner (län). Skatten tas endast ut på markvärdet. Amtskommun- ernas skattesats för grundskylden skall alltid uppgå till . Fastighetsskatten som tas ut av kommunerna tillåts variera inom inter- vallet 0,6–2,av det taxerade markvärdet. Den får tas ut på alla fastigheter men undantag kan göras för byggnader med allmännyttiga ändamål. Storleken av skatten fastställs av respektive kommun. Skattesatsen ska var densamma inom hela kommunen. Av 275 kommuner har ungefär hälften av dessa en fastighetsskatt som understiger . av kommunerna låg över i uttag . Den genomsnittliga sammanlagda skatten är . Skatten är inte avdragsgill vid inkomsttaxeringen. gäller en och landstingskommunal egendomsvärdeskatt (Ejendomsvaerdiskat). Skattesatsen uppgår till av taxeringsvärdet. För hus med mycket höga taxerings- värden gäller en högre skattesats. Skatten har ersatt den statliga Lejevaerdi-beskattningen (förmånsbeskattning av egen bostad). Småhus och lägenheter som innehas med äganderätt har tidigare belastats med en denna statliga schablonintäktsbeskattning. Alla fastigheter åsätts ett egendomsvärde . Vid värderingen fastställs byggnadsvärdet och markvärdet för fastigheten. Värderingen har betydelse för den löpande beskattningen av fastigheter som beskrivits ovan. Vid värderingen beräknas ett värde utifrån egen- domens belägenhet, ålder, storlek och installationer m.m. Beräkningen görs på grundval av officiell statistik över överlåtelsepriser för fastig- heter. Värdet kan därefter korrigeras på grund av särskilda förhåll- anden, t.ex. beroende på fastighetens skick. Markvärdet ska motsvara värdet för obebyggd mark. För villor etc. består markvärdet normalt av ett värde beräknat på storleken av marken och värdet av byggrätten. Markvärdet ökar om läget bedöms som särskilt bra. Byggnadsvärdet erhålls genom att man multiplicerar den sammanlagda ytan med ett kvadratmeterpris. Priset bestäms utifrån vilken prisnivå fastigheter köps för i det aktuella området enligt den officiella försäljningsstatistiken. Därutöver tas hänsyn till byggnadens ålder, material, storlek och installationer m.m. Fastighetsvärdet bestäms med utgångspunkt av ett beräknat värde som består av markvärdet och byggnadsvärdet. I infördes från och med /1966 en möjlighet för vissa grupper att låna till de kommunala egendomskatterna. Avsikten var att ekonomiskt svaga grupper, pensionärer i huvudsak, skulle kunna belåna sina fastigheter för att betala egendomsskatter. Möjligheten till lån gäller endast permanentbostäder. Till säkerhet för lånet ska ägaren överlämna ett pantbrev avseende egendomen. Avdragsrätten för ränteutgifter är begränsad och skatte- effekten uppgår till . kommer skatte- effekten att uppgå till . För ägarbostäder beskattas inte realisationsvinster. Beskattningen av realisationsvinst sker endast beträffande privata hyresfastigheter. Vid fastighetsöverlåtelser tas ut en stämpelavgift på av köpesumman. Dessutom tillkommer en stämpelavgift om på lånesummor. Den finländska fastighetsskattelagen tillämpas . Genom den lagen upphörde de tidigare formerna av löpande beskattning av fastigheter i att gälla. Den nya skatten är och kommunen fastställer skattesatsens storlek inom vissa ramar. Fr.o.m. gäller att den allmänna fastighetsskatten skall bestämmas till minst 0,2 och högst . används som stadigvarande bostad finns möjlighet att tillämpa en annan skattesats än den som tillämpas för andra objekt. Den får uppgå till minst 0,10 och högst 0,40 av byggnadens värde. För andra bostadsbyggnader, däribland fritidshus finns möjlighet för kommunen att ta ut en skatt som är högre än vad som gäller för permanentbostäder, dvs. Underlaget för fastighetsskatten utgörs av det s.k. återanskaffnings- värdet för fastigheten som alltså utgör taxeringsvärdet. Detta värde grundas i allt väsentligt på schabloner som avser byggnadens använd- ning, storlek, byggnadsmaterial med justering för faktorer som avviker från den genomsnittliga byggnadsstandarden för fastighetstypen. Kapitalinkomster beskattas med en proportionell statlig skatt om (). Innehavet av ägarbostäder är inte föremål för statlig beskattning. Däremot är ränteutgifter för förvärv eller grundlig reparation av bostaden avdragsgilla från kapitalinkomster. Om underskott uppstår får maximalt 20 000 mark (8 000 per make och 2 000 per barn, dock högst två barn) dras av från förvärvsinkomsterna. Den överskjutande delen av underskottet fastställs som det ifråga- varande kapitalinkomstslagets förlust och får dras av från kapital- inkomster . Försäljningsvinster av egen bostad är skattefria förutsatt att ägaren ägt och bott i bostaden . Eftersom vinsten inte är skattepliktig är försäljningsförluster av egen bostad är inte avdragsgilla En stämpelskatt tas ut vid omsättning av fastigheter av köparen. Skatten uppgår till av försäljningspriset. Den som bor i egen bolig beskattas inte för detta vid den allmänna inkomstbeskattningen. I gengäld får avdrag inte göras för utgifter hänförliga till bostaden. Ränteavdrag för personer som inte bedriver näring avskaffades på 1979. Räntebidrag utgår dock för lån till köp av egen bostad. Realisationsvinst av försäljning av egen bolig är, inom fastställda beloppsgränser, inte skattepliktig om egendomen innehafts . Om egendomen säljs är realisationsvinsten skattepliktig och beskattas . Det finns dock viss möjlighet till uppskov med beskattningen. På finns det dessutom en löpande beskattning i form av fastighetsskatt (fasteignagjöld). Denna skatt är en av de största inkomstkällorna för kommunerna och administreras av dem. Samtliga fastigheter är objekt för fastighetsskatten. beskattningen är det framräknade marknadsvärdet för egendomen. Skattesatsen för ägarlägenheter, småhus, lantgårdar och fritidsbostäder är . För övriga fastigheter är skattesatsen . Det finns dock möjligheter for kommunerna att höja de nämnda skattesatserna . Fastighetsskatten betalas som regel av egendomens ägare. Kommunen kan medge nedsättning eller eftergift av fastighetsskatten för pensionärer och handikappade med låga inkomster. I beskattas småhus och andelslägenheter (boliger) efter en schablon om minst hälften används för eget boende. Detta gäller även ett tvåfamiljshus om den andra lägenheten används för bostadsändamål. Om villkoren för schablonbeskattning är uppfyllda beskattas inte eventuella hyresintäkter särskilt. Dessa intäkter anses ingå i schablon- intäkten. Schablonbeskattningen är en del av kapitalbeskattningen och schablonintäkten utgår av taxeringsvärdet. Från det fastställda värdet görs ett grundavdrag med per bostad. Överstiger taxeringsvärdet medges inte grund- avdraget. För dessa fastigheter uppgår schabloninkomsten till av taxeringsvärdet. Ränteutgifter är fullt avdragsgilla vid inkomst- taxeringen. För beskattningen av andelslägenheter gäller att bostadsföretaget inte är skattesubjekt. Beskattningen sker i stället hos andelsägarna. Syftet med denna konstruktion är att uppnå skattemässig likabehandling av andelsägare och egnahemsägare. Reglerna gäller inte bostadsföretag vars ändamål är att skaffa andelsägarna fritidsbostäder. Det uppställs vissa krav på bostadsföretaget för att andelsägarna skall bli schablon- beskattade. Kraven avser fördelningen av olika intäkter och fördel- ningen av ägandet av andelarna i bostadsföretaget. Om förutsätt- ningarna inte är uppfyllda beskattas bostadsföretaget enligt reglerna för bolagsbeskattning. Det finns dock möjlighet till dispens från intäkts- kravet för att beskattningsformen inte skall behöva ändras år . Andelsägaren beskattas dels för sin andel av bostadsföretagets netto- förmögenhet, dels med en schablonintäkt samt för sin andel av vissa intäkter. Som huvudregel gäller att egendomen skall värderas till marknads- värdet. Ett viktigt undantag från regeln innebär emellertid att fritids- egendomar kan åsättas ett lägre taxeringsvärde än marknadsvärdet. Regeln har i praxis medfört att taxeringsvärdet bestäms till betydligt lägre värden än marknadsvärdet även för andra fastigheter än fritidshus. Den generella taxeringsvärdenivån är således allmänt låg i förhållande till marknadsvärdet. Taxeringen ligger till grund för den kommunala fastighetsskatten (se nedan). Kommunen har möjlighet att justera taxeringsvärdet upp eller ned . Den norska regeringen har föreslagit ett nytt taxeringssystem (jfr. St Meld 1995–1996 nr 45 – Boligtaksering och prinsipper for bolig- beskattning). I förslaget konstateras inledningsvis att förhållandet mellan en egendoms verkliga värde och taxeringsvärdet varierar betydligt. Taxeringen av byggnaden tar utgångspunkt i produktion av boendeyta, kvadratmeterpris och en åldersfaktor. Kvadratmeterpriset kommer att variera efter distrikt och byggnadstyp. Taxeringen av tomt tar utgångspunkt i indelning av landet i priszoner. I varje priszon skall det bestämmas ett pris för normaltomten. Realisationsvinster beskattas och realisationsförluster är avdragsgilla. Förluster kan rullas framåt. Vidare finns det möjlighet att ta ut en särskild eien- domsskatt med 0,2–0,av taxeringsvärdet för fastigheter i tätorter. Vissa kommuner tar ut skatten medan andra kommuner valt att avstå. lade en utredning fram ett förslag till en ny lag om egendomsskatt (NOU 1996:20). Förslaget utgick från en frivillig fastighetsskatt som skulle kunna tas ut med som mest av taxeringsvärdet. Skattesatsen sattes med hänsyn till osäkerheten av utfallet vid kommande fastighetstaxeringar. Någon minimigräns i beskattningen föreslogs inte. Förslaget bereds i det norska . En särskild stämpelskatt på av överlåtelsepriset tas ut vid omsättning av fastigheter. har en årlig schablonbeskattning som består av tre delar. En del tillfaller den federala regeringen, en del regionen och huvuddelen till kommunen. I allt väsentligt är det alltså en skatt. Regionen och kommunen kan inom vissa gränser bestämma uttaget och skatten varierar kraftigt mellan olika regioner och kommuner. Det statliga skatteuttaget varierar beroende på var i landet fastigheten är belägen (, och Valloniet). Skatten grundar sig på en beräkning av vilken hyresintäkt fastigheten skulle ha om den hyrdes ut. Beräkningen – som är en slags fastig- hetstaxering – skedde 1975. Några nya värden har inte fastställts även om en justering för inflation gjordes 1980. sker en årlig indexuppräkning av värdena. Vid taxeringen får egnahemsägare göra ett schablonavdrag från schablonintäkten vilket medför att många fastighetsägare i praktiken inte betalar skatt för sin fastighet. ut beräknas en schablonintäkt på ca av den fastställda schablonintäkten. med vanlig inkomstskatt, vilken kan uppgå till . däremot mer omdiskuterad och anses av många vara för hög. Bolåneräntor är som huvudregel avdragsgilla endast från inkomster hänförliga till fastigheter. För egnahemsägare finns dock undantag som innebär att räntor är avdragsgilla mot den totala nettoinkomsten. Avdragsmöjligheten är begränsad till att avse en viss högsta lånesumma (1998 maximalt lån om för förvärv av fastighet och 1 miljon franc för reparation. Summorna ökas beroende på grad av Realisationsvinster för privatbostäder är normalt inte skattepliktiga. Som huvudregel är realisationsförluster endast avdragsgilla från inkomster av samma slag. I är privatbostäder inte föremål för någon beskattning på nationell nivå. Räntor som är hänförliga till permanentbostäder är delvis avdragsgilla. Reglerna är mycket detaljerade och avdragsrätten beror bl.a. på tidpunkten för lånet, hushållets samlade inkomster och hushållets storlek. Särskilda regler gäller för lån hänförliga till reparationer etc. För bebyggda fastigheter finns två lokala fastighetsskatter. Den ena är en skatt på innehav av mark och byggnad som utgår på av ett beräknad hyresvärde (taxe foncière sur les propriétés baties). Kommunerna bestämmer skattesatsen utifrån en föreskriven begränsning. Behovet av kommunala intäkter styr det årliga skatte- uttaget. Skatt utgår inte efter byggnationen. Nybyggda hus kan undantas från skatt om huset förvärvats genom subventionerade räntefria lån. Ingår huset i ett socialt bygg- nadsprogram kan huset undantas från skatt i mellan i 10–. Den andra lokala skatten utgörs av en bostadsskatt (taxe d'habitation) som varje innehavare av en bostad (ägare eller hyresgäst) betalar. Skatten utgår på ett uppskattat hyresvärde. Kommunerna bestämmer skattesatsen. Vid försäljning av privatbostaden utgår ingen skatt på realisations- vinsten. Realisationsförluster är avdragsgilla endast gentemot inkomster i samma inkomstslag. Egna hem beskattas för den del av bostadsytan som överstiger . En statlig schablonintäkt utgår av den del av byggnadens marknadsvärde som avser ytan . Marknadsvärdet återspeglas i ett taxeringsvärde som fastställs med vissa mellanrum. Räntor avseende permanentbostäder är fullt avdragsgilla. Realisationsvinster beskattas och realisationsförluster är avdragsgilla Vid fastighetsöverlåtelser tas ut en stämpelskatt på av överlåtelsevärdet. har inte någon löpande beskattning av fastigheter. Däremot fanns tidigare en fastighetsskatt som i många avseenden liknade den svenska. Den avskaffades emellertid 1997. Skatten var en årlig statlig skatt som utgick av fastighetens marknadsvärde. Inte bara fastighetsägare omfattades. Även vissa långtidshyresgäster och hyresgäster med förmånliga hyresvillkor var skattskyldiga. Skatten togs ut oberoende av fastighetsägarens inkomster om dessa översteg ett lågt tröskelvärde. Marknadsvärdet uppskattades av fastighetsägaren själv med hjälp av försäljningar som skett i området. Värderingen var ofta mycket försiktig. Fastighetsskatten var omdiskuterad och blev en känslig politisk fråga särskilt i Dublinområdet där fastighetspriserna flerdubblades . Skatten avskaffades därför och har ersatts av en stämpelskatt/transfereringsskatt. Räntor på lån för att förvärva eller reparera permanentbostäder är avdragsgilla i begränsad omfattning. Avdragsrätten är bl.a. beroende av på civilstånd. Realisationsvinster beskattas medan realisationsförluster är avdragsgilla från kapitalvinster det år förlusten uppstod. Förluster som inte kan utnyttjas får rullas vidare till kommande år. I beskattas en schablonintäkt som baseras på det uppskattade hyresvärdet för fastigheten. Skatten är statlig. En särskild realisationsvinstskatt tas ut vid försäljning av fastigheter fram . Skattesatsen är progressiv och varierar mellan av vinsten. Skatten beslöts visserligen avskaffad fr.o.m. men fortsätter ändå att tas ut vid alla överlåtelser som sker före . Skatten ersattes av en fastig- hetsskatt. Skatten utgår på ett uppskattat värde för den aktuella fastig- hetstypen. Kommunen bestämmer skattesatsen som får uppgå till och som mest . Det finns dock en möjlighet att ta ut om kommunen har ett extraordinärt behov av intäkter. Ränteutgifter ger som huvudregel rätt till en 22 procentig skatte- reduktion. Om ett bostadslån tagits efter får räntan inte överstiga ett visst belopp . Olika regler gäller för räntor avseende lån som avser permanentbostäder och räntor på lån för andra ändamål. För räntor som avser lån för reparationer av bostäder gäller särskilda regler. En transfereringsskatt tas ut vid fastighetsöverlåtelser. Skatten upp- går till på värdet. Fastighetsägaren beskattas för en schablonintäkt som avser ett lågt bestämt hyresvärde som grundar sig på ett taxeringsvärde . Taxeringsvärdet motsvarar endast 1–av marknadsvärdet för fastigheter. Hyresvärdet utgår av taxerings- värdet. Utgiftsräntor är avdragsgilla från schablonintäkten. Avdrag för räntekostnader medges fullt ut fram till dess att byggnaden har färdig- ställts. Därefter begränsas avdragsrätten till ett visst belopp per familje - medlem. Det årliga avdragsbeloppet sjunker i takt med innehavstiden. En fastighetsskatt tas ut. Skatten har två komponenter. En basdel som uppgår till mellan 0,7–av taxeringsvärdet – som alltså är lågt – multiplicerat med ett tal som varierar mellan . Valet av procenttal beror på byggnadens storlek, ålder och användningssätt. Realisationsvinster för permanentbostäder är skattefria under förut- sättning att ägaren innehaft och bott på fastigheten eller om ägaren är tvungen att flytta p.g.a. familje- eller sysselsättningsskäl. Realisationsförluster avseende bostäder är avdragsgilla endast gentemot andra kapitalvinster under det år förlusten uppstod. Två särskilda transfereringskatter tas ut vid fastighetsöverlåtelser. Vid den statliga taxeringen beskattas den som äger en privatbostad löpande för en schablonintäkt. Beskattningen beräknas utifrån fastighetens marknadsvärde. För värde under 25 000 nederländska beräknas ingen intäkt. Däröver beräknas intäkten efter en tariff från till beroende på fastighetens marknadsvärde. Ju högre marknadsvärde desto högre procentsats. Dessutom betalas en lokal fastighetsskatt till den kommun där fastigheten är belägen. Nivån på skatten varierar mellan kommunerna. Dessa är fria att bestämma skattesatsen inom vissa intervaller. Avdrag för räntor som avser bostadslån medges utan begränsningar gentemot inkomster från fastigheten. Realisationsvinster från försäljningar av privatbostäder är skattefria. Köparen av en fastighet skall i normalfallet betala en transfererings- skatt på på köpesumman. Det finns dock en mängd undantag från denna regel. I såväl alla kantoner som på federal nivå förekommer en löpande beskattning av fastigheter i form av en schablonintäkt som utgörs av ett beräknat hyresvärde. Det gäller såväl permanent- som fritidshus. Hyresvärdet skall motsvara ett lokalt marknadsmässigt hyresvärde. I praktiken är det dock ofta lägre. Utgiftsräntor är som huvudregel fullt avdragsgilla. På federal nivå förekommer inte realisationsvinstbeskattning av privatbostäder. Alla kantoner och kommuner tar emellertid ut en lokal realisationsvinstskatt på fastighetsvinster. Många kommuner och kantoner tar ut en fastighetsskatt (Liegenschafts- oder Grundsteuern) som utgår med 0,05–0,av ett taxeringsvärde som bygger på marknadsvärdet. Förekomsten av fastighetsskatt och skatteuttag varierar betydligt mellan olika kommuner och kantoner. Många kantoner tar ut en särskild transfereringsskatt vid fastighets- överlåtelser. Skatten varierar mellan 1–av förvärvspriset. Fastighetsägaren beskattas för en schablonintäkt som tidigare uppgick till av taxeringsvärdet men har som följd av en ny fastig- hetstaxering sänkts till . Avdragsrätten för utgiftsräntor avseende permanentbostäder är begränsad. Avdrag får göras från schablonintäkten med ett visst högsta belopp. Kommunerna tar ut en fastighetsskatt. Underlaget utgörs av ett upp- räknat taxeringsvärde. Skatten kan emellertid höjas till maximalt . Kommuner som räknar upp eller höjer taxeringsvärdena får sänka skatten till . Skatteuttaget görs dock även beroende av kommunens invånarantal. Kommuner med stort invånar- antal har rätt att ta ut en högre skatt. Provinshuvudstäder har möjlighet att ta ut ytterligare något högre skatt. Skatten är avdragsgill från den statliga schablonintäkten. Realisationsvinster avseende permanentbostäder är skattefria under förutsättning att vinsten återinvesteras i en ny permanentbostad . Vinster från försäljningar av fastigheter som innehafts är också befriade från inkomstskatt. Det finns även möjlighet för kommuner att ta ut slags realisationsvinstskatt där skatteuttaget är beroende av innehavstid och kommunens invånarantal. En stämpelskatt på av överlåtelsevärdet tas ut vid fastighetsöverlåtelser. I var fastighetsskatten fram den huvudsakliga förvärvskällan för lokalförvaltningen. Hushållens fastighetsskatt ersattes 1989 med en avgift – Poll tax – som var lika för alla myndiga kommunmedlemmar. Skatten var mycket impopulär. 1993 ersattes denna skatt med en typ av bostadsskatt, Council Tax. Skatten tas ut i , och . Skatten utgår med en viss procent av bostadens värde. Skattesatsen bestäms av kommunen. Förutom bostadens värde inverkar även hushållets storlek på skatteuttaget. Council Tax omfattar även lägenheter. Skattskyldiga är i princip personer som fyllt och som har sin permanentbostad i det aktuella huset. Om bostaden bebos av endast en vuxen medges ett avdrag . Vissa hushåll kan helt befrias från skatten, t.ex. studenthushåll. Hushåll med låg inkomst får skattereduktion som i vissa fall innebär att de inte betalar någon skatt överhuvudtaget. För ett normalhushåll uppgår Council tax till ca. Avdrag för räntor medges endast för räntor på inteckningslån avse- ende permanentbostaden upp till en viss nivå. Som huvudregel beskattas inte realisationsvinster vid försäljning av privatbostäder. Fram fanns en schablonbeskattning av liknande karaktär som den i års skattereform. skedde stora förändringar i dåvarande av reglerna för beskattning av privatbostaden. Bostaden betraktas numera som ett konsumtionsobjekt som inte blir föremål för någon federal eller delstatlig beskattning. Avkastning och realisationsvinst beskattas således inte och avdrag medges inte heller för räntekostnader. För egnahemsägare med nybyggda hus medges i ett inledningsskede avdrag för räntor. Av bostadspolitiska skäl finns även ett omfattande system för skattereduktion som under vissa villkor tillkommer egnahemsägare. har en allmän fastighetsskatt (Grundsteuer) som tas ut på ett taxeringsvärde som härrör från en taxering 1964. har ingen beslutanderätt i fråga om skattebasen, men skatteprocenten bestäms lokalt inom ramen för de föreskrifter som meddelats på delstatsnivå. I de delar som utgjorde det forna DDR grundar sig värdena på en fastighetstaxering som skedde 1935. I botten finns en grundläggande federal basskattesats om av taxeringsvärdet. Kommunen kan därefter själv bestämma nivån genom att fastställa ett tal som den grundläggande skattesatsen skall multipliceras med. För bostadshus är detta tal i genomsnitt . Skatten debiteras ofta av kommunen tillsammans med avgifter för vatten, sophämtning etc. I förekommer inte någon federal eller delstatlig löpande beskattning av bostadshus. Detta gäller oavsett om det rör sig om enfamiljshus eller annan typ av bostadshus som bebos av ägaren. har en fastighetsskatt som liknar den i Tysk- land. Underlaget för beskattningen utgörs av taxeringsvärden som är ca. Endast räntor avseende nybyggnation och renovering av hus är avdragsgilla som särskilda utgifter och då endast i mycket begränsad omfattning. Realisationsvinster beskattas inte. En transfereringsskatt tas ut vid fastighetsöverlåtelser. Skatten uppgår till av försäljningspriset. Fastighetsskatten är den mest betydelsefulla inkomstkällan för de lokala myndigheterna. Beskattningsrätten regleras i delstaternas lagstiftning. Den federala regeringen har i princip ingenting med beskattningen att göra. Grunderna för fastighetstaxering varierar mellan delstaterna.