sou · GOB325d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Meningen är att efterspanade brottslingar som försöker lämna området skall stoppas vid en sådan kontroll. Kontrollen skall omfatta inte bara kontroll av identiteten genom pass och andra resehandlingar utan också sökning i SIS. Icke EU-medborgare skall kontrolleras noggrannare än medborgare i EU-länder. Gränspassage får bara ske vid särskilda i förväg bestämda gräns- övergångsställen, och gränsavsnitten däremellan skall bevakas med rörliga patruller. Bevakningen skall utföras så att ingen uppmuntras att försöka ta sig in på andra ställen än de tillåtna. Regeringen anförde i propositionen (prop. 1997/98:42) att, när går in i det operativa samarbetet, vår del av yttre gräns kommer att bestå av hela den svenska sjögränsen samt flygplatser och färjeterminaler, när det sker trafik till och från icke Schengenländer. Ett antal orter kommer att pekas ut som gränsövergångsställen där all persontrafik med icke Schengenländer skall kontrolleras. Gränsens sträckning mellan dessa övergångsställen skall bevakas med rörliga patruller såväl till lands som till sjöss. 5.4.4Polisiärt och rättsligt samarbete bestämmelser om polissamarbetet är inriktat på att förebygga och utreda brott. Det avser såväl informationsutbyte som operativ samverkan. I förbinder sig staterna att låta sina polis- myndigheter bistå varandra i syfte att förhindra och upptäcka brott. Informationsutbytet skall som huvudregel ske mellan centrala organ men i brådskande fall finns möjlighet till direktkontakt mellan myndig- heter. Det internationella polisiära samarbetet 123 Skriftlig information som efter en framställning lämnats från ett land till ett annat får inte användas som bevismaterial om inte det land som lämnat uppgiften har lämnat sitt samtycke. Vad härefter gäller det operativa polissamarbetet finns regler om fortsatt övervakning och fortsatt efterföljande över landgräns. Fortsatt övervakning innebär att polisen i en Schengenstat som ett led i en pågående polisundersökning skuggar en person som är misstänkt för ett brott, när den personen ger sig in på en annan Schengenstats territorium. I konventionen regleras under vilka förutsättningar de polismän som utför övervakningen får fortsätta med det på den andra statens område. I huvudsak går reglerna ut på att samtycke skall in- hämtas i förväg. Vidare skall all övervakning på annan stats territorium ske med iakttagande av den statens lagar och de övriga villkor som den staten ställt upp. De övervakande polismännen får inte gripa eller omhänderta den övervakade på den mottagande statens område. De får medföra sina tjänstevapen om inte den mottagande staten har förbjudit det, men vapen får bara användas i nödvärn. Fortsatt övervakning kan ske med överskridande av såväl land- som sjögräns. Varje Schengenstat skall anmäla vilka slags tjänstemän som har behörighet att genomföra fortsatt övervakning. För svensk del har anmälts polismän, tull- tjänstemän när de har polisiära befogenheter samt tjänstemän vid i samband med övervakning till sjöss. Fortsatt efterföljande är ett mer ingripande förfarande än övervak- ning. En Schengenstats polismän får sålunda enligt konventionen efter- följa en flyende gärningsman över gränsen in till en grannstat som är ansluten till . Det huvudsakliga syftet skall vara att säkerställa ett utlämningsförfarande. Fortsatt efterföljande förutsätter att den flyende tagits på bar gärning för något av vissa brott eller för medhjälp till sådant brott, eller att han eller hon rymt från häkte eller fängelse. Även när det gäller efterföljande är huvudregeln att samtycke först skall inhämtas från den andra staten. Fortsatt efterföljande får bara ske över landgräns. När det gäller fortsatt efterföljande har en Schengenstat valmöjlig- heter i tre avseenden. Regeringen har därför i en särskild förklaring tagit ställning till att tillåta förföljande för brott som kan föranleda ut- lämning, att inte ställa upp några begränsningar och rum för för- följandet samt att förföljande tjänstemän skall få gripa den flyende. och har avgivit förklaringar med samma innebörd som den svenska. I sammanhanget bör också nämnas att konventionen innehåller regler om rättslig ställning för de tjänstemän som i tjänsten befinner sig på en annan Schengenstats territorium för att genomföra övervakning eller förföljande. Dessa skall likställas med mottagande stats tjänste- 124 Det internationella polisiära samarbetet män om de begår brott eller utsätts för brott. Det finns vidare regler som innebär att den stat vars polismän opererar på den mottagande statens territorium är ansvarig för de skador dessa vållar där, och att den stat på vars område skadorna uppstår skall ersätta den skadelidande enligt samma villkor som gäller för skador som orsakats av den egna statens tjänstemän. Artikeln innehåller också regler om regressrätt staterna emellan. Det operativa polissamarbetet berör även kommunikationsfrågor. Schengenstaterna skall sålunda, särskilt i gränstrakterna, upprätta direkta tele- och radioförbindelser för att underlätta polis- och tull- samarbetet. Avsikten med detta är bl.a. att i rätt tid kunna vidarebe- fordra information när det gäller övervakning och förföljande över gränserna. Till konventionens regler om polissamarbete hör även reglerna om hotellkontroll. Sådan kontroll innebär att hotellinnehavare, pensionatsinnehavare och innehavare av campingplatser skall se till att alla utländska gäster – även EU-medborgare – fyller i ett registrerings- kort och styrker sin identitet. Registreringskorten skall bevaras på hotellet och kunna överlämnas till behöriga myndigheter när det behövs för bl.a. brottsutredningar eller för att spåra efterlysta eller försvunna personer. 5.4.5Sveriges förberedelser för deltagande Bland de förberedelser som krävs för att skall kunna delta fullt ut i kan nämnas lagstiftningsåtgärder, ombyggnad av flygplatser och åtgärder med avseende på gränskontrollen. Av Polisens årsredovisning för framgår att Rikspolisstyrel- sen bedriver förberedelserna för medlemskap i samarbetet i projektform. Det är bl.a. inriktat på IT och på den yttre gränskontrollen. Vid ett toppmöte i beslutade regeringscheferna för staterna i att tillsätta en särskild aktionsgrupp mot organiserad brottslighet, bestående av personliga representanter för regeringscheferna i . Gruppen fick i uppdrag att utarbeta åtgärder och påbörja genomförandet av dessa och andra konkreta förslag för att förstärka det regionala samarbetet på området. Aktionsgruppen överlämnade sin rapport till regerings- cheferna . Det internationella polisiära samarbetet 125 Aktionsgruppen har därefter fortsatt med konkreta samverkans- projekt med praktiskt samarbete mellan ländernas polis-, tull- och gränskontrollmyndigheter. Gemensamma aktioner har ägt rum till exempel för att spåra stulna fordon samt för att motverka narkotika- smuggling och människosmuggling. Liknande operationer är även planerade . Förhållandena i de länder som ingår i Östersjösamarbetet skiljer sig kraftigt åt och med tanke på detta kan det ses som ett framsteg att ett samarbete överhuvudtaget kunnat etableras. De operativa resultaten av samarbetet har varit goda när det gäller aktionerna mot narkotikasmuggling. I fråga om åtgärderna för att spåra stulna fordon har man dock lyckats sämre. Arbetet har delats in i fyra huvudområden, nämligen, –ökat och förbättrat informationsutbyte, –gemensamma operationer och andra operativa åtgärder, –rättsligt samarbete samt –utredningar, utbildningar och annat samarbete. I regeringens skrivelse Lägesrapport i fråga om den ekonomiska brottsligheten (skr. 1998/99:25) anfördes att det är en angelägen uppgift att utveckla aktionsgruppens verksamhetsfält såvitt avser ekonomisk brottslighet. Det angavs i skrivelsen också att gruppen avser att fortsättningsvis ägna sådan kriminalitet särskild uppmärksamhet. Vid ett möte med generaldirektörerna för skatteför- valtningarna i träffades överenskommelse om att genomföra samordnade kontrollaktioner för att upptäcka och förebygga skattefusk i berörda stater. Efter beslut av regeringscheferna har en operativ kommitté inrättats. Kommittén, som lyder under aktionsgruppen, består av företrädare från främst polis-, tull-, gränsbevaknings- och åklagarväsendena i Östersjö- länderna. Kommittén har till uppgift att föreslå gemensamma operativa åtgärder, ansvara för genomförandet av pågående och framtida åtgärder samt fungera som en sektorsövergripande expertgrupp i operativa frågor. Efter förslag av regeringschefernas personliga representanter beslutade regeringscheferna att aktionsgruppen skall fortsätta sitt arbete i vart fall till utgången av . Nästa toppmöte skall hållas då regeringscheferna kommer att besluta om, och i så fall i vilka former, samarbetet skall fortsätta . 126 Det internationella polisiära samarbetet 5.6.1Polis- och tullsamarbete i (PTN) Polis- och tullsamarbete för bekämpande av narkotikakriminalitet i (PTN) bildades efter beslut av de nordiska justitieministrarna. Härmed skapades en ny möjlighet för polis och tull att vidareutveckla det operativa samarbetet, som myndig- heterna fick ett eget organ för strategiska diskussioner. Det övergripande ansvaret för PTN-gruppens arbete har respektive länders justitieministerier, som bl.a. verkar för att tillgodose myndig- heternas behov av resurstilldelning, likriktning av lagstiftning och politiska ställningstaganden till hjälp vid narkotikabekämpningen. PTN har därför kommit att bli ett viktigt organ för samordningen av narkotikabekämpningen i . PTN var i första hand inriktat mot bekämpning av narkotika- brottslighet, men har tillbaka förändrats till att samarbeta mot all slags gränsöverskridande brottslighet. Projektverksamheten innebär att ett nordiskt land åtar sig att in- samla, bearbeta och delge information om ett förutbestämt brotts- område. har projekten rört narkotikaproblematik. Placering av sambandsmän utanför Den nordiska sambandsmannaordningen innebär att ett nordiskt land placerar polis- eller tulltjänstemän i ett utomnordiskt land för sam- verkan mellan aktuellt land eller region och övriga nordiska länder. Inom ramen för samarbetet har de nordiska länderna sammanlagt 34 poliser och tullanställda placerade som sambandsmän i drygt 20 länder. Svenska poliser finns stationerade i , , , , , , och , och . Det som är unikt i internationella sammanhang är att sambands- männen ansvarar för samtliga nordiska länder. Sambandsmännens upp- gift är huvudsakligen att inhämta och förmedla information om narko- tikabrottslighet och även annan brottslighet som direkt eller indirekt påverkar de nordiska länderna. har informa- tionsutbytet genererat ett stort antal ärenden där narkotikans spridning till kunnat förhindras genom gemensamma insatser. Det internationella polisiära samarbetet 127 ansvarar administrativt och operativt för sam- bandsmannaverksamheten. Det innebär att rekry- terar, utbildar och sänder ut sambandsmännen. följer upp verksamheten under utstationeringen genom bl.a. besök vid stationeringarna. Sambandsmännen tas hem en gång för utbildning och uppdatering av nyinkomna författningar m.m. Vid stationeringstidens slut genomförs s.k. hemkomstsamtal med sambandsmannen och dennes medföljande. med- verkar även när det gäller placeringen vid hemmamyndigheten. Motorcykelklubbar med brottslig verksamhet De nordiska länderna samarbetar för att motverka brottslighet som har anknytning till vissa motorcykelklubbar. I propositionen Ökade möjligheter att ingripa mot vissa mc-klubbar, m.m. (prop. 1997/98:181) redovisas följande. I syfte att bekämpa sådan kriminalitet som är förknippad med vissa motorcykelklubbar sker ett nära operativt samarbete mellan de nordiska länderna. Kriminalunder- rättelseverksamheten har byggts ut och information utväxlas . Polismän som arbetar med dessa frågor i de olika nordiska länderna träffas regelbundet. Dessutom hålls återkommande seminarier. Vid större mc-evenemang finns polismän från övriga nordiska länder på plats som observatörer. Mellan de nordiska länderna sker ett fortlöpande informationsutbyte om stulna fordon. Syftet är bl.a. att tidigt upptäcka stulna fordon som förs mellan länderna. Det förekommer också ett fortlöpande informationsutbyte om den brottslighet som härrör från tidigare och som har eller kan ha betydelse för de nordiska ländernas bekämpning av brotts- ligheten. Förordningen (1988:530) om expertgruppen för identifiering vid katastroffall utomlands föreskriver att en särskild expertgrupp, ID- kommissionen, vid behov skall biträda vid identifiering av omkomna svenska medborgare och andra personer med nära anknytning till . Det förekommer årliga informationsutbyten framför allt med de nordiska länderna, men även med . 128 Det internationella polisiära samarbetet Härutöver sker ett operativt samarbete mellan de nordiska länderna på ad hoc basis samt inom ramen för , Europol (förutom och ), och . De nordiska länderna bedriver även ett metodutvecklingsarbete. har huvudansvaret för metodutveckling och utbild- ning om framtagande av gärningsmannaprofiler och av kartläggning av organiserad brottslighet i . Det förekommer särskilt nordiskt samarbete mot IT-brott. , , , och de baltiska staterna deltar i ett samordningsprojekt avseende utbildning. Projektet startades för att samordna biståndet inom utbildningsområdet. De nordiska länderna ansvarar för olika områden inom vilka utbildning sker. De nordiska länderna tillhandahåller lärare för utbildning i respektive baltiskt land. Inom ramen för samarbetar de nordiska länderna för att överföra kunskap till de baltiska staterna bl.a. beträffande metoder för narkotikabekämpning. Av hänsyn till bl.a. utrikespolitiska förhållanden omfattas det interna- samarbetet på Säkerhetspolisens område av en sträng sekretess. Motsvarande sekretess i fråga om internationellt samarbete tillämpas också utomlands. På grund av dessa förhållanden kan Säkerhets- polisens internationella samarbete här endast behandlas mycket översiktligt. Liksom polisen i övrigt har Säkerhetspolisen ett omfattande inter- nationellt samarbete. Samarbetet sker dock i delvis andra strukturer än beträffande den öppna polisen. För säkerhetspolisen är den viktigaste samarbetsstrukturen det internationella samarbetet mellan icke militära säkerhets- och underrättelsetjänster. I det samarbetet kan Säkerhets- polisen få tillgång till information som polisorganisationer utan mot- svarande uppgifter inte förfogar över. Samarbetet bygger i vissa avseenden på särskilda överenskommel- ser. I de flesta fall har dock samarbetet växt fram i praxis utan formella avtal. Det internationella polisiära samarbetet 129 upprättades på den första civila polisstyrkan på begäran av FN. har kontinuerligt deltagit med poliser i olika sammanhang. Polisinsatserna har ökat och uppdragsgivare för de fredsbevarande uppdragen är inte enbart FN utan också () och Västeuropeiska unionen (VEU). En svensk polisrådgivare är placerad vid ständiga representation i . En svensk polis är stationerad på i och en vid i . ställer poliser till förfogande för tjänstgöring i bl.a. Bosnien, Kosovo, , och . Totalt rör det sig om 142 poliser, varav 55 tjänstgör i Bosnien. har vissa operativa kontakter med Internatio- nella krigsförbrytartribunalen i . Svensk polis medverkar även i arbete med kriminaltekniska och rättsmedicinska undersökningar i Kosovo. bedriver i samarbete med Försvarsmakten ut- bildning för de olika internationella insatserna. United Nations Officers Course (UNPOC) har utgjort en basutbildning för alla svenska poliser i FN-tjänstgöring. Kursen är öppen för inter- nationellt deltagande och såväl kurschef, samtliga lärare som instruk- törer är poliser med omfattande erfarenhet av internationell tjänst- . Denna kurs har rönt stor uppmärksamhet och bidragit till att svensk polis deltagit i civilpolisutbildning i och medverkat i FN:s globala utbildning av civilpoliser för central- och östeuropeiska och asiatiska deltagare. Svensk polis anordnar också en chefsutbildning – United Nations Commander Course (UNPCC) som också är öppen för deltagare från andra länder. Utredningen om civilpoliser i internationell verksamhet över- lämnade betänkandet Polis i fredens tjänst (SOU 1997:104). Det påpekades i betänkandet att det saknas ett samlat ansvar för den internationella polisiära verksamheten, eftersom varken Rikspolis- styrelsen eller Försvarsmakten har tilldelats en sådan uppgift. Utred- ningen föreslog att bör ges ett samlat nationellt ansvar för all internationell polisiär verksamhet som utbildning, arbets- givaransvar under utlandstjänstgöring, metod- och doktrinutveckling samt personalvård efter hemkomsten. Enligt utredningen bör detta ske genom att det skapas en Polisväsendets utlandsstyrka som så långt det är möjligt och lämpligt skall verka under samma villkor som utlands- 130 Det internationella polisiära samarbetet styrkan inom Försvarsmakten. övertog huvudansvaret för polispersonal i FN-tjänst och det inrättades en Polisens utlandsstyrka (se prop. 1999/2000:1, SFS 1999:1155). administrerar och genomför en rad insatser i det svenska utvecklingssamarbetet i . Dessa finansieras så gott som uteslutande genom SIDA. Utvecklings- samarbetet ingår som ett viktigt led i det bredare upplagda rättsbiståndet. I syfte att få till stånd samordning av arbetet på rättsområdet och mellan rättsväsendets myndigheter i har på rättsområdet bildats. I kommittén ingår före- trädare för , , , Dom- stolsverket, Riksåklagaren, och Kriminalvårds- styrelsen. lämnade till regeringen delbetänkandet (SOU 1998:86) Utvecklingssamarbete på rättsområdet Kommitténs förslag syftar till att underlätta ökningen av insatser genom att den politiska förankringen av insatserna förbättras med hjälp av bilaterala ramavtal med de tre baltiska staterna och . Svensk polis arbetar inte enbart med länder i utan stödjer också en progressiv utveckling i t.ex. , och . I detta arbete, liksom i , spelar genom sina utbildningsinsatser en nyckelroll. Finanspolisen är en enhet inom . Dess uppgifter beskrivs i kapitel 2 av betänkandet. Övervägande delen av Finanspolisens ärenden har internationell an- knytning och Finanspolisen har därför omfattande internationella kontakter. Detta gäller såväl kontakter genom olika fasta samarbets- organ som kontakter i enskilda ärenden. Genom olika internationella arbetsgrupper där Finanspolisen deltar har det utvecklats ett inter- nationellt samarbete och ett nätverk som underlättar utväxling av in- formation. Financial Action Task Force (FATF) bildades av G7- länderna för att understödja och samordna internationella åtgärder mot Det internationella polisiära samarbetet 131 Arbetet innefattar främst att understödja och verka för åtgärder mot penningtvätt på det internationella planet. FATF har möten . leder den svenska delegationen med biträde av och Finanspolisen. , som bildades , består av 28 länder och 8 internationella organisationer. Dess uppgift är att främja internationellt samarbete och lämna hjälp i olika penningtvätts- frågor. Genom uppkoppling mot Secure Web har Finans- polisen möjlighet att ge och få information om ny lagstiftning och nya arbetsmetoder m.m. Finanspolisen samarbetar internationellt med kontokortföretag vid bekämpning av ekonomisk brottslighet. Finanspolisen medverkar i Europolsamarbetet för att motverka kontokortsbedrägerier, förfalskning av euron och penningtvätt. Finanspolisen har också deltagit i internationella konferenser rörande momsbedrägerier inom EU. deltar i den kamp mot grov och gränsöverskridande brottslighet som bedrivs inom FN:s narkotikaprogram och FN:s brottsförebyggande och straffrättsliga kommission. I kommissionen pågår ett arbete med att skapa en global konvention mot organiserad brottslighet. har även internationell samverkan inom den kommersiella flygsäkerheten och inom området fotbollshuliganism. Det förekommer samarbete med de amerikanska FBI och (). Ett nordiskt seminarium rörande kriminalunderrättelseverksamhet arrangerades i sam- verkan med FBI. Vidare har ett antal polischefer genomgått FBI:s ut- bildning vid . har det också förekommit ett intensivt samarbete med FBI rörande IT-brott. Samarbetet med har lett till att många ärenden om narkotikabrott har kunnat avslutas. Det förekommer också ett utbildnings- och teknikutbyte mellan för IT-brott och . har ett brottsbekämpningsavtal på regerings- nivå med . Under detta ramavtal har därefter myndighetsavtal upprättats mellan bl.a. svenska och ryska Inrikes- ministeriet och Federala Säkerhetspolisen. Avtalet har lett till ett ökat informationsutbyte. har en sambandsman vid den svenska ambassaden i och en vid generalkonsulatet i . har även bilaterala kontakter med , , och de baltiska staterna. 132 Det internationella polisiära samarbetet har tagit initiativ till ett internationellt projekt i syfte att utveckla och kartlägga spridningen av barnpornografi. Inom samordnas arbetet med att motverka illegal invandring. Det internationella arbetet och kontaktnätet är viktigt för att nå framgång. är i dessa frågor representerade inom EU- och samt inom FN- och Östersjösamarbetet. Genom ett regeringsbeslut utsågs Rikskriminal- polisen som nationell rapportör och ansvarig i internationella sammanhang för frågor om handel med kvinnor. Uppgiften innebär främst identifiering av problemområdet samt krav på samverkan internationellt. Vidare kommer sambandsmän att utplaceras. deltar även i internationellt samarbete rörande kriminalteknik, däribland avseende teknik för identifiering med hjälp av fingeravtryck.