sou · GOB37d10 · 2001-01-01 00:00:00 — Resultaten från har bekräftats i en annan publicerad amerikansk studie, som använder data från Survey of Income and Programme Participation (SIPP) (och , 1998) med sammanlagt 13 000 individer . I har bland annat mätts förekomsten av olika funktionshinder, oförmåga att gå upp för trappor, lyfta och bära matkassar etc. Resultaten visar en årlig minskning i förekomsten av funktionsnedsättning per åldersgrupp räknat med 0,9–2,. Ytterligare en amerikansk studie med liknande resultat har rapporte- rats av Crimmins och medarbetare (1997). Denna är baserad på Natio- nal Health Interview Survey (NHIS) –1993 och de undersökta personerna har tillfrågats om arbetsförmåga och orsaker till begränsningar i denna. Resultaten är i detta fall något mindre entydiga, vilket kan förklaras med vissa brister i undersökningsmetodiken. Den svenska ULF-undersökningen visar att andelen äldre med svår ohälsa har minskat avsevärt – men inte så mycket att det motiverar nedskärningarna inom äldreomsorgen I de intervjuundersökningar, som SCB gör av levnadsförhållanden (), ingår även frågor om hälsan. Dessa avser dels individens egen bedömning av det allmänna hälsotillståndet, dels förekomst av långvariga sjukdomar, besvär och annan svaghet samt olika former av funktionsnedsättning, bl.a. rörelseförmåga, syn, hörsel, behov av hjälp och tillsyn. Undersökningen omfattar omkring 8000 personer i åldrarna 16–(–). Svaren på de hälsofrågor, som berör allmänt hälsotillstånd, rörelseförmåga och långvarig sjukdom, har använts för att konstruera ett hälsoindex med fyra nivåer: svår ohälsa, måttligt svår ohälsa, lätt ohälsa samt full hälsa. Diagram 5.1 nedan visar hur enligt ULF-undersökningen andelen med svår ohälsa föränd rats . För att ge stabilare urval har undersökningarna lagts samman i femårsintervall (utom ). 60 Utvecklingen av de äldres vårdbehov ... Bilaga 8 till LU 1999/2000 Diagram 5.1 Utvecklingen av andelen äldre med svår ohälsa enligt SCB:s ULF- undersökningar 1975–1997 65 - 69 år 70 - 74 år 75 - 79 år 80 - 84 år 65 - 69 år 70 - 74 år 75 - 79 år 80 - 84 år Anm. Uppgifter om personer i åldersgrupperna 75–och 80–saknas för perioden –1980 på grund av att övre åldersgräns i ULF-undersökningarna var . Tendensen är som man ser mycket tydlig. Andelen äldre med svår ohälsa har stadigt sjunkit i samtliga undersökta åldersgrupper och för både kvinnor och män. Samma tendenser gäller beträffande måttligt svår ohälsa. När det gäller lätt ohälsa däremot är tendensen den motsatta. Denna andel har ökat i samtliga åldersgrupper. Det är vansk- ligt att uttala sig om orsaken härtill. En möjlig förklaring kan vara ökad diagnosticering och uppmärksamhet på någon långvarig sjukdom, som Bilaga 8 till LU 1999/2000 Utvecklingen av de äldres vårdbehov ... inte är förenad med funktionsnedsättning eller försämring av den upp- levda hälsan (förekomsten av långvarig sjukdom placerar automatiskt personen i någon av de tre högre ohälsogrupperna). Fenomenet saknar betydelse i detta sammanhang, eftersom, som framkom i tabell 3.2, kostnaderna för omsorg om personer med lätt ohälsa är mycket låga i åldrarna . Andelen äldre som får service och omsorg genom kommunernas försorg har minskat avsevärt ( . 1997/98:113). Det kan vara intressant att jämföra denna minskning med den av SCB uppmätta reduktionen av andelen personer med svår ohälsa, eftersom man på det sättet får en indikation på om den kommu nala servicenivån är en reell åtstramning eller bara ett uttryck för mins kade behov. Tabell 5.1 visar – uppdelat på yngre och äldre äldre – hur dels andelen med svår ohälsa, dels andelen som får hjälp förändrats –1995. Tabell 5.1 Andel äldre som får hjälp i förhållande till andelen med svår ohälsa 1980 –1995 Andel med svår ohälsa i procent Andel äldre som får hjälp i procent Andel som får hjälp i relation till andelen med svår ohälsa 62 Utvecklingen av de äldres vårdbehov ... Bilaga 8 till LU 1999/2000 Resultatet visar klart att nedskärningarna inom äldreomsorgen gått be- tydligt längre än som varit motiverat av hälsoförbättringen hos de äldre. Knappt hälften av nedskärningarna skulle kunna motiveras med en minskande andel äldre i behov av hjälp. Å andra sidan kan det vara motiverat att ifrågasätta om alla de äldre som fick offentlig hjälp verkligen behövde den. Så menar till exempel (1991) att den svenska äldreomsorgen var överdimensionerad i för- hållande till behoven. Nedskärningarna kan också i viss mån re lateras till andra förklaringar (se vidare kapitel 7). Det bör vidare noteras att många av hjälptagarna endast fick hem tjänst . får de som får hjälp i genomsnitt betydligt större insatser. Hälsoförbättring hos de äldre har observerats i longitudinella studier i flera andra länder I en nyligen publicerad översikt över den internationella utvecklingen avseende de äldres funktionsförmåga kommer två amerikanska forskare till slutsatsen att andelen funktionshindrade äldre sjunker i de flesta in- dustriländer (Waidman och , 1998). Även konstaterar i en underlagsrapport möte med Working Party on Social Policy (,1998c) efter en genomgång av ett antal publicerade studier i olika länder att det mesta talar för en trend mot förbättrad hälsa hos de äldre i . Hälso- förbättringarna är mest uttalade i åldersgruppen 65–och tydligare för män än för kvinnor. De gäller i första hand personer i eget boende. För de som vårdas på institution är tendensen delvis den motsatta, vilket förklaras genom den selektionsprocess som råder till följd av avinstitutionaliseringen. Takten i den uppmätta hälsoförbättringen varierar mellan länderna. I enstaka länder föreligger till och med en motsatt trend i vissa grupper, t.ex. äldre kvinnor. Denna variation är naturlig med hänsyn till att de flesta av de rapporterade studierna har en ganska kort tidsbas - fem till - och att det är förenat med stora metodologiska problem att analysera resultaten av studierna. De studier som förtjänar mest tilltro förefaller vara de amerikanska med hänsyn till det stora antalet under- sökta individer och den noggranna studieuppläggningen samt den svenska med hänsyn till den långa tidsbasen. För de övriga länderna har vi gjort en sammanvägning med antalet observationsår som vikt. Resultatet redovisas i tabell 5.2 nedan. Bilaga 8 till LU 1999/2000 Utvecklingen av de äldres vårdbehov ... Den årliga utvecklingen av andelen äldre personer med svår ohälsa i ett antal , procent. 65– 74 år –2,63 –0,53 –3,19 –1,84 –5,22 –1,21 –3,02 –2,47 –1,96 –10,47 –2,03 –2,68 –1,41 –2,37 –2,00 –1,34 –2,31 –8,82 –2,602 –1,40 –1,41 –1,17 –2,28 –1,00 65– 74 år –6,59 –3,57 –3,24 –5,2 –1,73 –0,60 –1,93 –2,72 –0,75 –3,25 –0,74 –1,06 –0,34 –0,72 –1,10 –1,1 –0,74 –0,95 –2,05 –1,33 –0,21 –1,10 De resultat som visas i tabell 5.2 bekräftar i hög grad resultaten från de svenska ULF-undersökningarna. Det är, som man ser, fråga om betydande årliga minskningar när det gäller andelen äldre med svår ohälsa i olika åldersgrupper. I ett senare kapitel kommer vi att visa, vilka stora effekter minskningarna skulle få på det framtida behovet av vård och omsorg, om utvecklingen fortsätter. De resultat avseende hälsoutveck lingen, som kommit fram, är givetvis fortfarande behäftade med osäkerhet även om bilden är avsevärt klarare än . Allteftersom nya data redovisas kommer också resultatet att bli tydligare. Så mycket kan dock sägas redan nu att en bedömning av de framtida vårdbehoven hos de äldre som inte tar hänsyn till hälsoutvecklingen med stor sannolikhet kommer att vara mycket missvisande. Kommer hälsoförbättringen hos de äldre att fortsätta ? En viktig förutsättning för en fortsatt förbättring av hälsa och överlev nad hos de äldre är utvecklingen av levnadsvanor och livsmiljö i hela befolkningen. De äldres hälsa avspeglar de förhållanden de levt under och de levnadsvanor som de skaffat sig . Mycket talar för att den goda utveckling, som observerats i dessa avseenden, kom mer att fortsätta. Exempelvis är rökningen på tillbakagång i de flesta grupper 2 över 80 år 64 Utvecklingen av de äldres vårdbehov ... Bilaga 8 till LU 1999/2000 och det finns ett starkt intresse för hälsosam kost, motion och kulturaktiviteter. Övervakningen av arbetsmiljön har också i hög grad förbättrats och antalet arbetsrelaterade sjukdomar minskar. Framtidens äldre kommer härigenom ha bättre möjligheter till hälsa än dagens och gårdagens. I motsats till dessa positiva faktorer står dock att andelen över- viktiga i befolkningen ökar och att hälsoskillnaderna mellan olika social- grupper tenderar att växa (1997b). Som påpekats ovan består sådana skillnader också vid hög ålder. Att reducera hälso- skillnaderna i befolkningen blir därmed en uppgift av betydelse även för äldrepolitiken. Utgår man ifrån den grundläggande observationen att hälsan som äldre i hög grad beror av de levnadsvillkor man levat under – som barn och som yngre vuxen – synes dock den mest rimliga slutsatsen vara att de äldres hälsa kommer att fortsätta att successivt förbättras. Denna slutsats bestyrks av den betydande samstämmighet som en jämförelse mellan utvecklingen av dödligheten (se kapitel 2) och häl- sotillståndet hos de äldre visar. I båda fallen handlar det om en stadig, långvarig minskning . Dödligheten tycks härvid minska något snabbare än förekomsten av svår ohälsa. Kopplingen kan knappast vara en tillfällighet. Slutsatsen bör därför vara att så länge vi tror på en minskande dödlighet och längre livslängd så länge bör vi också räkna med ett förbättrat hälsotillstånd vid given ålder. Men skulle dödligheten fortsätta att falla något snabbare än sjukligheten ökar givetvis antalet vårdkrävande äldre totalt sett. Hur mycket kommer vi att visa beräkningar på i kapitel 6 nedan. Bilaga 8 till LU 1999/2000 6Enkel eller reviderad framskrivning av volymutvecklingen? Att beräkna framtida kostnader för en sektor som hälso- och sjukvård är en vansklig uppgift av flera skäl. Hälso- och sjukvården är en dyna misk sektor, som är mycket beroende av samhällsutvecklingen och i särskild hög grad samhällsekonomin. Efterfrågan på hälso- och sjuk vård påverkas i hög grad av utbudet och mycket talar för att det som i första hand bestämmer kostnaderna är tillgången till ekonomiska resurser. Men även den inre dynamiken i hälso- och sjukvården har stor betydelse, i första hand beroende på den intensiva forskningen. Många medi cinska behandlingsmetoder, som tillämpas rutinmässigt, var helt okända för bara ett tiotal år sedan. Samspelet mellan den medicinsk-tekniska utvecklingen och kostnaderna är dock komplicerat. verkar nya behandlingsmetoder kostnadsdrivande, ibland kan de med föra betydande besparingar. En allmängiltig observation torde dock vara att kostnaderna vid givna ekonomiska resurser ökar med en högre teknisk utvecklingsnivå. Detta talar för att de framtida kostnaderna, som andel av BNP, kommer att bli högre än vad som motiveras av det framtida sjukdoms panoramat i sig. Det har gjorts många olika försök att uppskatta de framtida kostna- derna för hälso- och sjukvården. Den enklaste - och utan konkurrens vanligaste! - ansatsen består i att beräkna kostnaderna per person givet åldersgrupp och kön vid prognosperiodens början, att anta att dessa kostnader förblir oförändrade samt att beräkna den framtida totalkost- naden med hjälp av data från en befolkningsprognos. Problemet med denna enkla framskrivningsmetod är att det finns ingenting som säger att kostnaden per capita givet ålder och kön kommer att vara oföränd rad. Analys av historiska data visar genomgående stora förändringar i dessa kostnader. Ännu större blir problemet om man, som vanligen är fallet, saknar kostnadsdata på individnivå och i stället är hänvisad till vårdkonsumtionsdata. Att metoden trots detta användes sammanhänger 66 Enkel eller reviderad framskrivning ... Bilaga 8 till LU 1999/2000 med att den ändå ger ett visst stöd för tanken. Om kostnaderna per capita förblir oförändrade, så kommer kostnaderna att öka på det här viset osv. Det kunde synas naturligt att i stället försöka utgå från den för- väntade förekomsten av ohälsa och sjukdom. Svårigheten här är att det inte finns något klart samband mellan sjukdomspanoramat i befolk- ningen och hur mycket hälso- och sjukvård man efterfrågar. Det senare beror, som påpekats ovan, framförallt av förväntningar, tekniska möj- ligheter och ekonomiska resurser. Som exempel motsvaras de avsevärt högre sjukvårdskostnaderna i jämfört med ingalunda av någon radikalt högre sjuklighet. De befolkningsgrupper i , som har svåra ohälsoproblem, har tillgång till väsentligt mindre vård än de med relativt god hälsa, som har råd att betala för sig. Olika utredningar har ändå sökt metoder att på något sätt väga in sjukligheten. Ett sätt är att söka avgränsa olika patientgrupper och pro- gnostisera utvecklingen av dessa var och en för sig. I en rapport från ut- redningen HSU 2000 (Behov och resurser i vården, SOU 1996:163) visas hur en begränsad grupp av befolkningen med allvarliga och kroniska sjukdomar svarar för en stor del av de totala kostnaderna för hälso- och sjukvård. Baserat på data från landsting selekte- rade man med hjälp av diagnosstatistiken ut nio vårdtunga grupper 1, därtill lades de som fått sjukvård under sitt sista levnadsår. Samman- taget svarade dessa grupper för omkring hälften av den totala vårdkon- sumtionen. Den ansats, som togs fram av HSU 2000, har av Kommunala utjäm- ningsutredningen anpassats till de problemställningar, som finns i sys- temet för kostnadsutjämning mellan landstingen. Utredningen fokuse rade framförallt på de vårdtunga grupperna och räknade i en delmodell fram vårdkostnader för personer i dessa grupper. I en annan delmodell beräknades vårdkostnaderna för den övriga befolkningen. Utgångs- punkten för valet av de vårdtunga grupper, som skulle kunna användas i ett nationellt utjämningssystem, var samma kriterier som formulera des i HSU-arbetet. Därtill fogades sedan ett antal kriterier, som primärt syftade till att ge likformighet i avgränsningen i hela landet och en möjlighet att basera denna på löpande nationella register. Utredningen valde åtta registerbaserade grupper för att ingå i modellen för kost- nadsutjämning. Därtill lades gruppen HIV, för vilken helt separata be- räkningar har gjorts. De avlidna personerna hänfördes här inte, som i HSU 2000, till en egen vårdtung grupp. av de avlidna fångades dock upp i någon av de använda vårdtunga grup- 1 Beskrivning av vilka grupper som tagits fram återfinns i SOU1996:163 (HSU 2000) Bilaga 8 till LU 1999/2000 Enkel eller reviderad framskrivning ... Detta visar på ett klart samband mellan vård under det sista lev- nadsåret och tillhörigheten i de vårdtunga grupperna. I denna undersökning har vi valt en annan metod, som är baserad på observationen att hälso- och sjukvårdskostnaderna, per person räknat, ökar mot livets slutskede oavsett vid vilken ålder detta inträffar. I kapitel 4 visade vi hur den genomsnittliga hälso- och sjukvårdskost naden per person beror av antalet återstående levnadsår. Med utnytt jande av detta samband - givet åldersgrupp och kön - är det, som vi där påpekade, möjligt att skriva fram hälso- och sjukvårdskostnaderna under antagan- det om kostnad per capita givet ålder, kön och återstående levnadsår. Fördelen med denna ansats är att den ger ett mått på betydelsen av den minskade dödligheten. Om döden på grund av förbättrad hälsa uppskjuts till högre ålder är det, som vi resonerade i kapitel 5, rimligt att anta att den sjuklighet, som är direkt knuten till dödsfallet, också skjuts fram i tiden. Eftersom kostnaderna sjunker med antalet överlev nadsår blir vårdkostnaden - allt annat lika - lägre, om en större andel av dödsfallen i en viss åldersgrupp inträffar . Allt annat lika är givetvis en avgörande förutsättning. I verkligheten kan kostnadsutvecklingen naturligtvis bli en helt annan beroende på någon av de kostnadspåverkande faktorer som påtalats ovan. Självklart kan också hypotesen om en oförändrad kostnad givet antalet återstående levnadsår vara felaktig. Detta skulle till exempel vara fallet, om or saken till den uppskjutna döden var allt mer intensifierade medicinska insatser. Vår ansats bygger alltså på att det finns ett samband mellan den minskade dödligheten och den förbättrade hälsan. Utgångspunkten för framskrivningen är precis som för den enkla metoden den genomsnittliga kostnaden per capita per åldersgrupp och kön. Skillnaden är den att vid en framskrivning, som tar hänsyn till för- ändringen i antalet återstående levnadsår, så minskar denna kostnad över tiden medan den vid enkel framskrivning antas vara . Som framgick av tabell 4.8 ovan uppgår minskningen i de äldre, vårdtunga grupperna till totalt mellan 6–med en större minskning för män än för kvinnor och för yngre-äldre än för äldre-äldre. Den minskande kostnaden per åldersgrupp och kön får i sin tur en kraftig inverkan på framskrivningen av de totala hälso- och sjukvårds- kostnaderna givet SCB befolkningsprognos (jfr tabell 2.1). Diagram 6.1 jämför resultatet av den enkla och den på ovan beskrivet sätt reviderade framskrivningen uttryckt som volymindex 2, dvs. kostnaderna i fasta priser i förhållande . 2 Kostnaderna i fasta priser kan för enkelhetens skull approximeras av verksamhetsvolymen uttryckt i arbetstimmar. Kostnaderna i löpande priser 68 Enkel eller reviderad framskrivning ... Bilaga 8 till LU 1999/2000 Diagram 6.1 Utveckling av volymindex för hälso- och sjukvården vid enkel resp. reviderad framskrivning Det första man här kan observera är att det i ingendera fallet handlar om någon våldsam ökning. Anledningen härtill är att efter Ädel-reformen huvuddelen av långvariga vården av de äldre förts över till äld- reomsorgen. Det som återstår har, som vi såg i kapitel 3, inte en lika utpräglad åldersprofil. Man kan också se att ökningen är ganska jämnt fördelad över perioden. Att skriva fram med kostnaden given per återstående levnadsår re sulterar i en ganska betydande reduktion av ökningstakten. Denna re duceras från i genomsnitt – eller totalt för perioden från . Metoden att beräkna kostnaden med hänsynstagande till antalet åter- stående levnadsår skulle i princip kunna fungera även för äldreom sorgen. Även där kan man göra observationen att kostnaderna beror av antalet år till dödsfallet och sedan anta att kostnaderna är kon stanta givet antalet återstående år. Undersökningar på material från , som publicerats i HSU 2000, visar som exempel att av kostnaderna för den kommunala äldreomsorgen föll på det sista levnadsåret (SOU1996:163). Tyvärr är denna ansats inte möjlig, eftersom det saknas kommer att bero av bland annat löneutvecklingen och utvecklingen av övriga kostnader utom löner (jfr kapitel 7). Bilaga 8 till LU 1999/2000 Enkel eller reviderad framskrivning ... 69 individrela terade kostnadsdata för äldreomsorgen, som på samma sätt som för hälso- och sjukvården går . Vi är därför hänvisade till att använda en annan metod. Som framgick av redovis- ningen av äldreomsorgskostnaderna för olika delgrupper i kapitel 3 skiljer sig dessa kostnader mycket starkt mellan grupperna. En tänkbar metod skulle då kunna vara att skriva fram kostnaderna baserat på den förväntade förändringen i antalet personer i resp. grupp. Denna fram- skrivning skulle då utgå ifrån antagandet att ohälsan eller vårdbehovet (och kostnaderna för att tillgodose detta behov) inom resp. grupp skulle förbli oförändrad . Emellertid är, som närmare beskrivits i kapitel 5, antagandet om oförändrat hälsa hos de äldre felaktigt. En förfining av metoden skulle då kunna vara att anta en hälsoutveckling per delgrupp. Vi har här valt att, på samma sätt som , beräkna det framtida vårdbehovet ut gående från andelen personer i resp. åldersgrupp och kön med hög gradigt nedsatt funktionsförmåga 3. Som redovisats i kapitel 5 ovan finns ett flertal studier i olika länder, som visat nedgång i dessa an delar. En svårighet i sammanhanget är att definitionerna på höggradigt nedsatt funktionsförmåga kan ha varierat mellan dessa studier. Det finns också skiljaktigheter när det gäller avgränsningen av ålders grupper mm. När det gäller svenska data är de hämtade från den s.k. ULF- undersökningen och avser åldersgrupperna 65–uppdelat på femårsgrupper (65–69, 70–74 ....). En del av de utländska studierna är på samma sätt avgränsade till en övre åldersgräns, andra inte. Huvud- delen av de med en öppen övre åldersgräns redovisar hälsoförbättringar även i den högsta åldersgruppen. Mycket talar ändå för att takten i hälsoförbättringarna minskar med ökande ålder. För att inte överskatta effekten av hälsoutvecklingen har vi antagit att förbättringen i ålders- gruppen 85–är hälften av den i gruppen 80–samt att ohälsan - uttryckt som andelen med svår ohälsa - i gruppen är . I tabell 6.2 nedan visas andelen med svår ohälsa , 2015 samt 2030 i åldersgruppen för män resp. kvinnor med ut- gångspunkt från ULF-undersökningen 1996/97 samt framräknat dels med svenska ULF-data, med data från amerikanska undersökningar samt 3 En beräkning, där vi i stället utgått från utvecklingen per åldersgrupp, kön, sam/ensamboende samt fördelat på samtliga ohälsogrupper (med full hälsa och lätt ohälsa sammanslagna), visar sig ge så gott som samma resultat. Vi har här valt den enklare metoden att enbart räkna på de med svår ohälsa, eftersom resultatet annars inte skulle kunna jämföras med de man erhåller, om man använder de utländska källorna, där en sådan uppdelning saknas. 70 Enkel eller reviderad framskrivning ... Bilaga 8 till LU 1999/2000 med data, som erhållits genom att lägga samman ( poola) data från samtliga de övriga studier som rapporterats av (jfr tabell 5.1). Andelen i procent med svår ohälsa i åldrarna 65–enligt /97 samt efter framskrivning enligt olika undersökningar. 65/74 år 75/79 år 80/84 år 65/74 år 75/79 år 80/84 år Det framgår att resultaten är relativt samstämmiga. Om nuvarande trender fortsätter handlar det om en klar reduktion av andelen gamla med svåra hälsoproblem. man att behovet av arbetstimmar inom äldreomsorgen utvecklas proportionellt mot antalet personer med svåra ohälsoproblem kan de beräknade andelarna räknas om till verksam- hetsvolym med stöd av befolkningsprognosen. Utvecklingen för de antas då följa ovan redovisade antaganden. Resultatet av denna beräkning visas i diagram 6.2 nedan. Som jämförelse visas även den motsvarande volymtillväxt, som erhålls vid en enkel framskrivning, dvs. en framskrivning, där man antar att vårdinsatsen per person, givet åldersgrupp och kön, är oförändrad. Vi har också gjort överslagsmässiga beräkningar med utgångspunkt från den alternativa befolkningsprognosen. Detta ger ungefär 10- procentenheter högre värden, när det gäller volym utvecklingen, än de ovan redovisade. Som påpekats i tidigare kapitel är det dock rimligt att anta att en sådan befolkningsutveckling är kopplad till en bättre hälsa, vilket alltså skulle resultera i en långsam mare efterfrågeutveckling än den vi här räknat fram. Bilaga 8 till LU 1999/2000 Enkel eller reviderad framskrivning ... Diagram 6.2 Utveckling av volymindex för äldreomsorgen vid enkel resp. reviderad framskrivning enligt data från olika undersökningar, 2000–2030 Framskrivning mht hälsoutv. Framskrivning mht hälsoutv. Framskrivning mht hälsoutv. Inverkan av förväntade hälsoförbättringar på den erforderliga framtida verksamhetsvolymen i äldreomsorgen är som man kan se mycket stark. Mellan hälften och tvåtredjedelar av den förväntade ökningen försvin ner. I kapitel 9 skall vi visa vad detta innebär när det gäller beräknade framtida kostnader för vården och omsorgen om de äldre i relation till den totala samhällsekonomin. Bilaga 8 till LU 1999/2000 7Andra faktorer som påverkar vårdkostnaderna De kalkyler avseende framtida kostnader för den offentliga vården och omsorgen som presenterats ovan är baserade på antaganden om befolkningsutvecklingen samt utvecklingen av ohälsa och dödlighet. Som vi påpekade i inledningen är det dock många andra faktorer som påverkar de framtida vårdkostnaderna.