sou · GOB320 · 2001-01-01 00:00:00 — I en akt från 196714 be- handlades en abortansökan från en gift, 32-årig kvinna med fyra barn. En kurator på kvinnokliniken vid A-stads lasarett svarade för den sociala utredningen. Den sökande hade tidigare genomgått två legala aborter. För kuratorn uppgav kvinnan att hon känner sig ej orka med ytterli- gare barn varken nu eller . Kuratorn förde sterilisering på tal, kvinnan uppgavs dock mycket betänksam och ängslig att efter en ope- ration inte vara riktigt som kvinna. Både kvinnan och hennes make samtalade med kuratorn. Det framgår att också maken var negativ till sterilisering, menar att man längre fram om hustruns hälsotillstånd blir bättre och ekonomin förbättras kanske skulle vilja ha fler barn. I detta fall är det uppenbart att kvinnan vände sig t ill kuratorn för att söka abort och inte sterilisering, ett ingrepp till vilket hon och hennes make uttryckligen ställde sig negativa. De två tidigare aborterna vänds emellertid mot kvinnans önskemål. Eftersom hon tidigare genomgått två aborter gör kuratorn klart för henne att möjligheten att få en tredje abort beviljad var avhängig en eventuell samtidig steriliseringsansökan. Kura- torn noterade att kvinnan hade fördomar mot sterilisering men, uppen- bart mot sin egentliga vilja, ansöker om sådan, om detta underlättar att få 3:e legala aborten beviljad. Läkarintyget gav en något annorlunda bild av den sökandes hållning. Här uppgavs kvinnan mena att hon har nog som hon har och vill av denna anledning få ett avbrytande och vädjar av förståeliga skäl och ef- ter diskussion med vederbörande gynekolog och kurator om sterilise- ring. Den i kuratorsutredningen dokumenterat negativa inställningen formulerades plötsligt i termer av vädjan om sterilisering. Hur ska en så- dan vädjan förstås, vad säger den? I detta fall knappast något om kvin- nans egentliga och ursprungliga önskan, däremot mer om den villkorssi- tuation hon befann sig i. Vi kan också lägga märke glidningar i aktens språkbruk som framställer kvinnan som en aktiv och självständig be- slutsfattare; hon menar, hon vill, hon vädjar medan det faktiska resulta- tet inte kan tolkas annat än att hon underordnade sig funktionärernas uppställda v illkor. 14 1967, akt sa 5812, ss 1412. Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet Detta exempel illustrerar också steriliseringsutredningarna som en praktik grundad på biografiska metoder. Kvinnan sökte abort 1967 men prövningen sträckte sig bakom den förhandenliggande situationen och kom i hög grad att omfatta kvinnans förflutna. De två aborter hon ge- nomgått avgjorde utfallet av bedömningen 1967. I den meningen rörde prövningen något mer än en enskild abortansökan. I praktiken togs ställning till kvinnans dokumenterade an- svarsförmåga, skötsamhet och omdöme. forskning har också poängterat beröringspunkterna mellan steriliseringspraktiken och kommunernas sociala verksamhet. I termer av tvång handlade det om att kommunala nämnder kunde ställa sterilisering som villkor för understöd eller påtryckningsmedel vid omhändertagande av barn. I vissa fall framgår tydligt att sterilisering ställs som villkor för att den sökande ska erhålla kommunalt understöd. Följande ordalydelse finner vi en akt 15: Då sökanden är i stort behov av mödrahjälp som ej utbetalas på andra villkor , att sökanden eller maken steriliseras. Här är det uppenbart att fam iljens besvärliga ekonomiska situation ut- nyttjades av de kommunala funktionärer som uppenbart önskade se hen- ne steriliserad. Kvinnan och hennes familj utsattes för ekonomisk ut- pressning och i praktiken kan man säga att kommunen betalade för hennes sterilisering med mödrahjälp. Så rättframt formulerades emellertid inte alltid villkoren, utan de får istället spåras i omständigheter kring den steriliserade själv och dennes familj. Familjer som stod under barnavårdsnämndens uppsikt, familjer där barn var omhändertagna, familjer som uppbar kommunalt understöd var föremål för administrativa aktiviteter och överväganden. Även om det i själva akten inte kan utläsas något klart och tydligt formulerat vill- kor talar omständigheterna för att de kommunala organen initierade och drev fram en rad steriliseringsfall. En indikation att så var fallet är att den sökandes röst inte existerar i ansökan. I detta exempel 16 står en 33-årig, gift kvinna med fyra barn formellt bakom ansökan. Aktens argumentation kommer dock från en annan penna och företräder andra intressen än kvinnans och hennes familj. Barnen är utsatta för grov psykisk vanvård. Modern har ej förmåga att uppfostra och ta hand om sina barn. Det språk som förekommer i hemmet är det grövsta tänkbara. Luderungar, ormyngel etc. är 151942, akt 3079 rp. 161952, akt sa 3936 och ss 1416. 94 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet jämte grova svordomar ständigt tilltal till barnen. Brist på karaktär och ansvar är utmärkande för båda föräldrarna. Hemmets skötsel är under all kritik, smuts och stor oreda är rådande. Trots uppre- pade varningar har ej förhållandena förbättrats. Trots att barnafadern förtjänar 75:– måste fattig- vårdsnämnden träda hjälpande emellan då medel ofta saknas till de nödvändigaste kläder, mat, läkararvode etc. Hemmet står under övervakning av barnavårdsnämnden och det är redan beslutat att så fort tillfälle ges placera barnen på annat håll. I detta fall identifierar barnavårdsnämndens ordförande – författaren till den sociala utredningen – en rad sociala missanpassningstendenser. För- äldrarna underkändes i egenskap av barnavårdare, de saknade karaktär och ansvar, ansågs oförmögna sköta ett hem och trots varningar pekade prognosen inte mot bättring. Därtill uppfattades familjens ekonomiska misär självförvållad, vilket gjorde deras belastningen på den kommunala fattigvårdsbudgeten extra klandervärd. Omständigheterna med barna- och fattigvårdsnämnden, ansökans förklenande människobeskrivning och det faktum att det redan tidigare var beslutat om barnens omhänderta- gande talar för att kvinnan befann sig i en ytterst pressande, tvångslik- nande situation. I akten kan vi inte finna någon som helst signal som fångar upp kvinnans v ilja, medan de lokala myndigheternas syns synner- ligen angelägna att få ingreppet utfört. Denna typ av tvångs- och villkorsförfarande minskade i kvantitativ mening under steriliseringslagens sista decennier. Det tål dock att påpe- kas att myndighetsutövare fortsatte utnyttja lagens tvångsmöjligheter in , om än i långt färre fall jämfört med periodens början. Som med de rena tvångssteriliseringarna tycks också det indirekta tvånget i lagens slutskede främst ha utövats på människor intagna på in- stitutioner eller där de sociala myndigheterna hade en väl etablerad kon- takt med personen i fråga. Det kan dessutom att påpekas att tvångets kvantitativa förändring inte nödvändigtvis innebar en kvalitativ föränd- ring. I följande akt 17 är det för perioden närmast tidlösa per- spektiv, praktiker och argument vi möter. Ansökan gällde en gravid kvinna över vilken den sociala utredningen redovisade en gedi- gen missanpassningsbiografi; ungdomsvårdsskola, kriminalvårdsanstalt, fylleri, upprepad socialhjälp etc. Ett tidigare barn var omhändertaget och barnavårdsnämnden hade kvinnan och hennes graviditet under uppsikt: Omhändertagandet av hennes dotter 1965 skedde p.g.a. föräldrar- nas oförmåga att sköta barnet. 17 1972, akt sa 948. Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet hänseende inte ändrat ståndpunkt och det troligaste är att om pat. fick ytterligare ett barn skulle det bli frågan om omhän- dertagande av barnet för samhällsvård. Pat.s fortsatta möjligheter att handha egna barn får alltså anses utesluten. För att undvika att denna situation uppstår skulle det därför vara mycket önskvärt med en sterilisering av pat. i samband med avbrytande av nuvarande havandeskap. Här framgår tydligt de sociala myndigheternas intresse av sterilisering. Kvinnans röst, hennes vilja och inställning är osynlig. Hon omskrivs, be- döms, kategoriseras men har av allt att döma inget inflytande över utred- ningen. Formellt var alltså kvinnan själv den sökande. Av akten att döma råder emellertid inget tvivel om att de sociala myndigheterna initierade, drev på och kontrollerade hela ansökningsprocessen. Av läkarintyget framgår att kvinnan i ett första skede helt vägrat abort och varit helt oresonabel på denna punkt. Här konfronterades kvinnans uttryckliga vilja att behålla barnet med myndigheternas intresse för abort och sterili- sering. När läkaren skrev att kvinnan var oresonabel skulle detta kunna förstås som en strävan från läkar/kuratorhåll att föra ett resonemang med kvinnan. Så var nog inte fallet. Kvinnan beskrevs oresonabel då hon inte gick med på ingreppet. I det läget klargjordes myndigheternas av- sikter beträffande det väntade barnet för kvinnan och i läkarintyget note- rades att hon nu insett att hon inte under några omständigheter får be- hålla ett barn utan att detta skulle omhändertas för samhälls- vård. Ställd inför det faktum att barnet kommer att tvångsomhän- dertas inser kvinnan slutligen att en abort och samtidig sterilisering är den adekvata åtgärden. En insikt vi i efterhand knappast kan förstå an- nat än som uttryck för kvinnans utsatthet och begränsade resurser gent- emot myndigheternas befogenheter. Mellan tvång och frivillighet De akter vi lyft fram uttrycker klart att direkt och indirekt tvång utövats mot den sökande. Dessa och liknande fall har inte heller berett oss alltför stora svårigheter att kategorisera i termer av tvång och frivil- lighet. Ansökningarna har avsett personer som varit minderåriga, klassi- ficerats rättsinkapabla och där ansökningen gjorts av annan personen än den avsedda. Ansökningarna har också rört personer mot vilka myndig- hetsföreträdare utövat villkor av olika slag, inte sällan med stöd av andra lagar med tvångsmöjligheter som t.ex. abortlagen, sinnessjuklagen eller barnavårdslagen. Akterna har rört människor intagna på anstalter eller där akten redovisat sådana omständigheter att det är rimligt eller sanno- 96 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet likt att tvång och påtryckningar utövats. Ett gemensamt drag i akterna är att vi inte finner något som pekar på att den enskilde personen själv tagit initiativ till steriliseringen. De problem eller motiv som föranlett ansökan är identifierade och definierade av andra än den sökande själv; av läkare, kuratorer, kommunala funktionärer etc. Det har funnits någon annan part som visat starkt intresse för att få en sterilisering till stånd, medan det har varit svårt att finna omständigheter som talat för att ingreppet låg i den enskilde individens intresse. De akter vi nedan ska behandla visar inte denna entydighet. Det är fall där initiativen och incitamenten inte lika entydigt kan fixeras till ena parten. Inte heller kan vi härleda intresset för ingreppet eller problemde- finitionerna på något enkelt sätt till den ena sidan. I sådana fall kan det givetvis vara svårt att använda begreppen tvång och frivillighet som fasta empiriska kategorier. Här finns i stället skäl att rikta uppmärksam- het på resonemang i akterna, på ståndpunkter som den undersökta och de undersökande ger uttryck för. Här finns också anledning att kasta ljus över de metoder utredningarna gjorde bruk av. Vilken typ av kunskaper eftersträvades om den undersökte? Hur användes kunskaperna? Under slutet av 1940- och framförallt var begreppet ut- släpad moder välfrekvent i steriliserings- och abortundersökningarna. I empirisk mening omfattade begreppet dock ingen enhetlig grupp kvinnor. Utsläpad moder var en tänjbar term brukad i vitt skilda situationer, un- der olika omständigheter och med olika avsikter. som diagnos, ibland som motivering för en tillstyrkt ansökan, i andra fall anspelades på kvinnans sociala belägenhet alternativt hennes kroppsliga och medi- cinska tillstånd. Om än vi näppeligen kan tala om utsläpade mödrar som en empiriskt kategori signalerar begreppets flitiga förekomst i aktmaterial en förskjutning inom steriliseringspraktiken. En så- dan rör sociala förskjutningar av klientelet. Från att akterna tidigare be- handlade människor som levde under små omständigheter och framför- allt sådana som av olika skäl betraktades som oönskade föräldrar, kan akterna längre fram inte på något enkelt vis knytas till människor i sam- hällets marginal. Tvärtom breddas den sociala basen till att omfatta allt bredare skikt av befolkningen. Parallellt gjorde kuratorerna entré på bred front och övertog i de flesta fall ansvaret för den sociala utredningen, något som tidigare van- ligtvis ombesörjts av fattig- och barnavårdsfunktionärer. Vi kan också se förändringar av själva undersökningspraxis. Där det tidigare i allt vä- sentligt handlat om att bekräfta en redan etablerad bild, ställdes utredar- na inför sökanden där utfallet inte var lika givet på förhand och där upp- gifter om personen i fråga inte självklart fanns i nämndernas rullor. De sociala utredningarna tycks därför, och i takt med att den professionali- serades, blivit mer omfattande och inneburit mer av aktivt kunskapsin- Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet hämtande för den sökandes sociala biografi. Påverkade detta mötet mel- lan den undersökta och undersökaren? Och i så fall: på vilket sätt påver- kade de nya förutsättningarna utfallet av undersökningarna? Vad vi kan se i akterna blir det i högre grad än tidigare den sökandes uppgift att ställa sig t ill förfogande och förse kuratorn och läkaren med kunskaper om sig själv. I denna produktion av kunskap blev samtalet med sökanden ett viktigt redskap. Den sökande kallades till kuratorsex- peditionen för samtal, ibland , under vilka kuratorn sökte skapa en bild av personen och dennes levnadsomständigheter. meningen var samtalet en akt där kvinnans ansvarskänsla, eventuella ånger, karaktär och lämplighet som moder prövades. bedömde och iakttog. Hur samtalen omvandlades till ansökningstext va- rierade från fall till fall. Två huvudtendenser kan dock urskiljas. den sökandes egna beskrivningar i allt väsentligt erkändes giltiga och en där kuratorn fann omständigheter som avslöjade kvinnan. fallen kan man generellt säga att det är sökandens egna motiv och identi- fierade problem som fördes fram, i de andra är det påtagligt hur kuratorn definierade problem bortom sökandens egna horisont och intressen. Samtalet, den lyssnande kunskapsinhämtningen, kompletterades med och prövades mot den visuella kunskap mötet gav; hur den sökande såg ut, uppträdde och förde sig på expeditionen. eller diskrepans mellan sökandens ord och vad hon visade? blick kunde härvidlag givetvis resultera i både positiva och negativa ut- Oavsett utfall var betraktandets metod ett redskap att här och nu, med kvinnans kropp framför ögonen, uttyda vem hon egentligen Tematiskt står frågor kring redbarhet, skötsel och pålitlighet i in- tressefokus, närmast tycks det ha rört sig om att nagla fast sökande vid en typ; den skötsamma, den slarviga, den vulgära och så vidare. sällan redovisar akterna detaljrika mönstringar av klädedräkt, frisyr, naglar och stil uppblandade med generaliserande utsagor om karaktär; kvinnan som har billig make-up, slingrar sig och är hal beskrivs slam- pig.18 Om en kvinna heter att hon har ett ganska vulgärt utseende, långt hår som hänger runt henne. och snygg annars, men ändå ett schab- Överdriven elegans, nagellack och make-up var signaler kuratorn gav akt på och prövade mot moderskapets fordringar. Knappast lämplig som moder var t.ex. slutomdömet om en kvinna elegant klädd, rätt starkt målade naglar. Lite sjaskig i sin elegans, sorg- kanter under de röda naglarna, solkig jumper. Ej deprimerad, verkar rätt oberörd av det hela, en hårdkokt typ 20. I kontrast till kvinnans 181953, akt sa 5807. 191953, akt sa 4805. 201954, akt sa 504. 98 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet tvivelaktiga elegans och ansvarsförmåga står beskrivningar av kvinnor allt för pressade av vardagslivets gråa slit; inte sällan tecknade med ad- jektiv som torftig, färglös och sliten. I några fall karaktäriserades kvin- nan lantlig. Ytan antogs säga något om de inre kvaliteterna och kura- torn sökte också fånga sökandens känsloläge; var det anpassat till situa- tionens allvar eller visades likgiltighet, rentav nonchalans? Den sökande kallades vanligtvis till fler än ett kuratorsbesök. Det tycks också blivit rutin att kalla maken/barnafadern, antingen enskilt el- ler tillsammans medkvinnan, ett möte som också det resulterade i kort- fattade omdömen av olika slag; skötsam, nervös, otrevlig typ, likgiltig, osympatisk etc. I vissa fall sökte kuratorn också andra in- formatörer i den sökandes vardagsmiljö. Samtal kunde t.ex. hållas med arbetsgivare och samtal med väninnor till den sökande förekommer ock- så. Kunskapsbehovet gjorde sålunda inte halt vid den sökande själv utan omfattade dennas vardagsmiljö och umgänge. Till kuratorns visuella arbetsmetoder hörde också hembesöket. I många akter, framförallt , gör kuratorerna detaljerade be- skrivningar av hemmets interiör. Uppmärksamhet riktades förstås mot bostadens materiella standard men också mot hur dess invånare agerade; var det rent eller ej, rådde god anda mellan makarna etc. Som under- sökningspraktik kan hembesöket närmast ses som en social motsvarighet till läkarintygets status praesens, dvs. ett försök att fånga sökandens so- ciala nuläge i sin rätta miljö. För att få en oförställd bild förekom att ku- ratorn gjorde oannonserade besök. Misstanken fanns ju annars att en välstädad fasad ställts i ordning. Sådana misstankar föranledde notering- ar i undersökningstexten, men också det omvända, att sökanden underlå- tit att städa trots att kuratorn var väntad. 1950-talets alltmer omfattande kuratorsutredningar finner vi jämsides med åtminstone tre andra tendenser. En första är den närmast totala kvinnodominansen andra hälft och framåt. En andra rör det faktum att vi i akterna finner allt färre belägg för tvång och ökade in- slag av frivillighet i jämförelse med föregående årtionden. En tredje ten- dens är att steriliseringspraktiken inte längre enbart fokuserade relatio- nen mellan den steriliserade och samhället utan också – och efterhand alltmer – problematiserade privata relationer inom sökandens egen fa- milj. När vi säger att tvånget minskade till förmån för ökad frivillighet måste vi notera att den bedömande, kliniska blicken svepte ak- tivare än någonsin över den sökande, dennes familj, umgänge och bo- stad. Undersökningarna trängde djupare in under huden och en rad aspekter av den enskilde individens liv – från samlagsfrekvens till ord- ningen i skåpen – ställdes till utredningens förfogande. Tendensen är alltså att vi återfinner färre uttryck för direkt eller indirekt tvång i SOU 2000:20 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet 99 Innebär det att vi kan säga att myndighetsutövarnas inflytande över processen och dess utfall minskade till förmån för den enskilde in- dividen? Ett nej på den frågan kan motiveras med att inflytandet tog sig andra uttryck än vad vi vanligtvis igenkänner som tvång. De undersöknings- praktiker kuratorer och läkare gjorde bruk av behöver i sig inte vara tvingande, men lämnar definitivt utrymme för ena partens beskrivnings- rätt och tolkningsföreträde. Vi kan tala om en maktutövning baserad på det skrivna ordet, på rätten att producera biografier, på rätten att definie- ra skötsamhet och så vidare. Motiv att svara ja på frågan är att vi i ett växande antal akter ser ex- empel på en ökad strävan att också definiera problematiken ur den sö- kandes egen synvinkel. Den inhämtade kunskapen talade inte heller au- tomatiskt mot den enskildes intresse och önskan. Ur ett övergripande perspektiv måste mötet mellan individ och myndighetsfunktionärer be- traktas som en strukturell, reglerad relation med fastslagna rutiner, posi- tioner och befogenheter. Det betyder inte att den var statisk och homo- gen. Utredningsförfarandet var inte ett automatiskt, subjektlöst maskine- ri utan lämnade, på gott och ont får man väl säga, utrymme för den en- skilde handläggarens värderingar och synsätt. Vi har läst utredningar präglade av empati och medkännande med en till synes uppriktig vilja att hjälpa, för att i nästa stund sitta med en akt genomsyrad av förakt och förklenande beskrivningar. Vår uppfattning är att akterna speglar en spretigare praktik än vad steriliseringslagstiftningens homogena program ger sken av. En följd är att de enskilda akterna kan se olika ut, referera till olika omständigheter och synsätt. En annan är att de rymmer flera tolkningsmöjligheter, att dess informationer beträffande tvång, påverkan och frivillighet kan vara både motsägelsefulla och glidande. Ett sådant exempel är följande akt 21 gällande en 39-årig kvinna med sex barn. När hon först tar kontakt med kuratorn är det för att söka abort. Hon avser skiljas från sin alkoholiserade man som skall tas in på alkoholistanstalt. Vid återbesöket uppges kvinnan, helt ändrat ståndpunkt. Ville ej söka abort, rädd att få samvetsfö- rebråelser. Mannen hade återkommit, gråtit o. varit ångerfull. hade talat med honom om grav o. påstod att han var emot ett av- brytande. Hon uppgav, att hon tänkte fortsätta samlevnaden med mannen, när han återkommit från alkoholistanstalten. Framhöll, att barnen är djupt fästa vid honom o. att det är mkt därför hon vill 21 1954, akt ss 1447. 100 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet hålla samman med honom. Däremot ville hon fullfölja ansökan om sterilisering, då hon ansåg sig ej orka med fler barn. Kuratorn informerade sig om att familjen ofta anlitat socialvården, då mannen sällan haft arbete. –53 hade understöd utgått med . Från nykterhetsnämnden hämtades uppgifter om mannens intag- ning på anstalt; Mest utmärkande för honom är hans arbetsovillighet. Han är troligen av tattarsläkt. Sökanden beskrevs däremot arbetsam och duktig, har gjort vad hon kunnat och ansågs ej olämplig att vårda barn. Familjens bostad betygsattes urusel, ett rum och kök i stadens nödbostäder. I läkarintyget heter att kvinnan först var inställd på abort, men sedan hon tänkt över saken ångrat sig, då hon är rädd för att få samvetsförebråelser, vill nu föda detta barn. Hon har en önskan om att få undergå steril. Pekar något på att denna steriliseringsansökan tillkommit på den sö- kandes eget initiativ? Det finns några formuleringar som hänvisar till kvinnans egen inställning, hon ville fullfölja ansökan om sterilisering, hon har en önskan om sterilisering. Steriliseringen var knappast ett vill- kor för abort, då hon ej önskade sådan. Vi kan av akten förstå att hon ville föda barnet. Eventuellt villkor i samband med abort faller därmed bort. Möjligen kan också omständigheterna tala för att hon stod bakom ansökan. Hennes ålder, det faktum att hon skulle föda sitt sjunde barn, den dåliga bostaden, den otrygga ekonomin och makens missbruk kan inte diskvalificeras som rimliga skäl att inte orka med fler barn. Vad pekar då i motsatt riktning, på att kvinnan i själva verket underkastade sig myndigheternas vilja om sterilisering? Uppenbart rörde det sig om en problemfamilj väl känd av de sociala myndigheterna. Familjen klarade inte försörjningen utan kommunens hjälp. Det kan inte uteslutas att den- na villkorades, något sådant kan dock inte utläsas i akten. Mannen var närmast ökänd av de sociala myndigheterna, marginaliserad p.g.a. av missbruk och misstänkt tattarhärkomst. Kvinnan och hennes familj be- fanns i en beroendeställning till myndigheterna vilket begränsade hand- lingsutrymmet. Vi kan också anta att en begränsning av familjens till- växt låg i dessa myndigheters intresse. Ansökan låter också förstå att kvinnan tog kontakt med kurator för abort och att denna förde sterilise- ring på tal, möjligen som villkor. Sammantaget finns alltså flera omständigheter som pekar på att nå- gon form av tvång eller villkor förelåg. Men utesluter det möjligheten att kvinnan själv i steriliseringen faktiskt såg en lösning på ett problem? tycks utredarna fått kvinnan dit man ville.