sou · GOB347 · 2001-01-01 00:00:00 — Rättviseargumentet borde dessutom rimligen användas mer om utbild- ning är så nödvändig som görs gällande. Stämmer detta är nämligen konsekvenserna av utbildningslöshet värre än tidigare eftersom sysselsättnings- och försörjningsalternativen för outbildade är mer be- gränsade . Det sociala harmoniargumentet används också och då främst med avseende på invandrarnas relation till utbild- ningssystem, arbetsmarknad och samhälle. Mångfald i utbildning och undervisning 81 emellertid förvandlats till ett integrationsargument. Det skulle emellertid också kunna användas om den nya underklassen i det framväxande kunskapssamhället, outbildade personer som lever i ett slags traditio- nellt meningsuniversum där utbildning framstår som något som inte berör dem men som har allt svårare att vinna tillträde till arbetsmarknaden p.g.a. just brister i utbildning. Representativitetsargu- mentet används främst när det gäller utbildningssystemets roll för att skapa det kulturella avstånd som finns mellan huvudsakligen etniskt svenska myndighetspersoner och invandrare. Det skulle emellertid också kunna användas generellt om den eliternas segregation vi ser tendenser till i dagens svenska samhälle och skulle då innebära att eliterna inte är integrerade i samhället och att detta är ett problem som delvis hänger samman med rekryteringen till den högre utbildningen. När det gäller dessa fyra argument för minskad snedrekrytering kan alltså sägas att en del av dem skärps i det framväxande kunskaps- samhälle där utbildning blir till normalitet samt att en del av dem nu blir möjliga att tillämpa på andra grupper i samhället. Dessa nya grupper är i synnerhet invandrarna men det är också det framväxande kunskapssamhällets nya klasser: de alltmera från samhället segrege- rade elitgrupperna samt den nya underklassen av outbildade. I brist på möjlighet att ytterligare fördjupa detta vill vi här endast understryka att den tidigare diskursen om snedrekrytering självklart tog färg av industrisamhällets klassdifferenser och att därför snedrekryteringen får en annan mening i det samhälle som växer fram. beskrev också hur ett utbildningssystem borde vara konstruerat för att minimera den sociala snedrekryteringen. De menade då att: 1. Den obligatoriska skolgången borde vara odifferenti- erad; 2. Principen om likvärdiga skolor oberoende av bostadsort borde upprätthållas; 3. Skolor borde vara allsidigt socialt sammansatta; 4. Utbildningssystemet borde fungera rekryterande; 5. Att övergång till högre studier borde vara möjlig från samtliga gymnasieprogram; 6. Att möjlighet till kompletterande behörighetsgivande utbildning borde finnas även för äldre personer; 7. Att objektiva metoder (betyg och högskoleprov) för urval borde användas om dimensioneringen kräver det; 8. Att alla med dokumenterad studielämplighet (genom betyg och högskoleprov) borde beredas plats i högskolan; samt 9. Att studiestödet borde vara generöst. Sammantaget ansåg man att detta skulle ge upphov till ett system som differentierar eleverna på ett sent stadium och som därför maximerar den individuella valfriheten vid övergången till högskolan. Vi har inga allvarliga invändningar mot denna beskrivning och vi tror också att ett sådant system skulle kunna minska den sociala sned- rekryteringen. Det kan dock konstateras att utvecklingen på några 82 Mångfald i utbildning och undervisning punkter gått i den motsatta riktningen, vilket sammanhänger med en tilltagande segregation i samhället av både etnisk och social karaktär som sätter sin prägel på utbildningssystemet redan från . I några avseenden existerar, åtminstone formellt, det utbildningssystem som föreställde sig. Formellt ger alla gymnasieprogram behörighet till högskolan men då konkurrensen är stark kan inte alla behöriga beredas plats inom högskolan. Formellt säger högskolelagen att alla behöriga ska kunna beredas plats i högskoleutbildning: Så långt det kan ske med hänsyn till kvalitetskravet i 1 kap. 4 § första stycket skall högskolorna som studenter ta emot de sökande som uppfyller behörighetskraven för studierna. (Högskolelagen 4. kap. 1 §) Men i realiteten tycks inte resurserna räcka till för att skapa den verksamhet som den 4 § i 1. kap. föreskriver: Verksamheten skall avpassas så att en hög kvalitet nås, såväl i utbildningen som i forskningen och det konstnärliga utvecklingsarbetet. Det är en gemensam angelägenhet för högskolornas personal och studenterna vid högskolorna att de tillgängliga resurserna utnyttjas effektivt för att hålla en hög kvalitet i verksamheten. Med tanke på den betydelse som utbildning tillmäts anser vi att det är viktigt att bereda alla behöriga som vill utbilda sig tillträde till högskolan. Att så inte skett måste bero på att, som det heter, verk- samheten inte kan avpassas så att hög kvalitet uppnås. Vi antar att detta är en resursfråga och en resursfördelningsfråga och att därför ökade resurser och en kraftfull satsning på kvalitetssäkring skulle erfordras om alla behöriga skulle kunna beredas plats inom högskolan. 3.2Mångfald i utbildning och undervisning Snedrekrytering handlar självklart mest om just rekrytering. Hur studie - begåvningar med icke-akademisk bakgrund kan rekryteras, hur studie - finansieringssystem kan utformas, hur högskolan ska dimensioneras och hur behörighet och urval ska organiseras är några av de frågor som blir aktuella i ett snedrekryteringsperspektiv. Med tanke på de senaste årens kvantitativa tillväxt av den högre utbildningen och planer på fortsatt tillväxt, anser vi att förändringar av den högre utbildningens arbetsformer kan ha stor betydelse för att minska snedrekrytering. De förändringar vi förespråkar tar dels fasta på skillnader i kulturellt kapitalinnehav bland dem som söker till högskolan eller som är potentiellt sökande och dels på att människor lär på olika sätt och att högskolan därför bör spegla en större variation i sättet att undervisa när dess studentpopulation blir mindre differentierad. Mångfald i utbildning och undervisning 83 När vi talar om kulturellt överbryggande åtgärder menar vi åtgärder som hjälper studenter att bättre hantera den akademiska kulturen och därmed ökar den högre utbildningens tillgänglighet. För det första avser vi här åtgärder för invandrare med svårigheter att hantera svenska språket. För det andra är det åtgärder som i någon mening kompenserar för skillnader i kulturellt kapitalinnehav bland studenterna, i första hand högskoleintroduktionskurs. För det tredje är det en rad olika åtgärder som underlättar övergången från gymnasieskola till högskola. Ett gemensamt språk är avgörande i allt socialt samspel och kan därför vara en förutsättning för deltagande i olika gemensamma aktiviteter som är viktiga för individens integration i samhället, det kan gälla arbete, föreningsliv och utbildning. Språket är ett centralt integrationsinstrument och vi vill understryka värdet av god undervisning i svenska språket för invandrare på alla nivåer inom utbildningssystemet. Sådan undervisning bör naturligtvis börja och ha en hög ambitionsnivå. kan den etniska boendesegregationen medföra att svenskan blir ett språk som inte behövs och därför inte används i det vardagliga sociala samspel som är så viktigt för att utveckla ett verkligt funktionsdugligt språk. De uppsatser vi samlat in på en förortsskola med en majoritet elever med utländsk bakgrund visar stora brister i svenska språket hos många av eleverna. Språkets centrala betydelse framgår också av den intervjuundersökning som gjorts med studenter vid . Just språket är enligt intervjupersonerna med utländsk bakgrund den viktigaste faktorn för att människor med annan kulturell bakgrund ska komma in på och studera vid universitet. Språkets betydelse sätts inte enbart i relation till studieförutsättningar utan också till den egna identiteten, bemötandet i samhället och att överhuvudtaget kunna umgås, tala och leva i ett land som man inte fullt ut, eller inte alls, känner sig som en del av. "Det svenska språket är ju den bas som allting vilar på", säger en av intervjupersonerna. Även högskolan måste hantera språkproblem som ibland dessvärre inte uppmärksammas på allvar förrän det är dags att skriva kandidat- uppsats. är sättet att hantera sådana språkproblem god- tyckliga och ofta beroende av enskilda lärares välvilja. Vi anser därför att språkproblem bör hanteras på ett mer genomtänkt sätt. Vid finns t.ex. ett slags språkverksstad som ger studenter stöd i deras skrivande. Ett sätt att hantera invandrares språk- svårigheter skulle vidare kunna vara att uppfatta dem som funk- 84 Mångfald i utbildning och undervisning tionshinder och utveckla ett stödsystem i likhet med det som finns för dyslektiker. Som framgått har hälften av dagens högskolestudenter akademisk bakgrund, medan hälften är första generationens akademiker. Vidare har framgått att vad som skulle kunna kallas akademisk primär- socialisation, alltså att en person redan från barndomen blir initierad i en akademisk kultur och känner stöd från föräldrarna att hantera denna kultur, är en betydelsefull faktor som påverkar både studieresultaten och benägenheten att studera vidare. I det perspektivet och mot bakgrund av målet om ökad mångfald är det viktigt att högskolan tar ansvar för studenternas introduktion i sin studiekultur. En sådan åtgärd vänder sig till personer som redan valt att studera och griper inte i första skedet in i de processer som sorterar bort potentiella studenter. På kan dock vetskapen om att det existerar en god högskoleintroduktion få konsekvensen att studiebenägenheten ökar hos personer som av kulturella skäl känner sig förhindrade att studera vidare. har i sin granskning av arbetet med social och etnisk mångfald inom högskolan framhållit värdet av introduktion vid studiestarten, i synnerhet för studenter på fristående kurser. Ut- redningen om studentinflytande inom högskolan (Ds 1998:51) framhöll värdet av introduktionskurs ur ett studentinflytandeperspektiv och före- slog att det skulle inrättas en månads obligatorisk introduktionskurs som skulle förläggas till augusti månad. Även (SOU 1992:1) föreslog introducerande inslag men inom ramen för den reguljära utbildningen samt vetenskaplig grundkurs vid större universitet och högskolor. En högskoleintroduktionskurs förlänger studietiden och med tanke på de ekonomiska hindren för högskolestudier som fortfarande existerar i form av rädsla för belåning och osäkerhet beträffande en utbildnings framtida ekonomiska avkastning, kan en sådan förlängning vara kontraproduktiv i just ett mångfaldsperspektiv. Å andra sidan anser vi, i likhet med dem vi talat med som anordnar och genomgått redan befintliga introduktionskurser, att en sådan kurs ökar möjligheterna att tillgodogöra sig de efterföljande studierna. Realstudietiden är dessutom betydligt längre än den formella studietiden: SCB:s statistik visar låg examensfrekvens för i synnerhet studenter på fristående kurser. Av högskolenybörjarna 1985/86 hade examinerats (Utbildningsstatistisk årsbok 1998). En högskoleintroduktionskurs förlänger den formella studietiden men inte nödvändigtvis realstudietiden. Mångfald i utbildning och undervisning 85 Beroende på innehåll kan en introduktionskurs innebära dubbelläs- ning. Fenomenet är redan vanligt förekommande för i synnerhet studenter på fristående kurser, som t.ex. kan möta flera likvärdiga metodkurser under sin utbildning. Införandet av en högskoleintroduk- tionskurs kräver ett stort mått av samordning mellan olika ämnen, kurser, utbildningsprogram och institutioner för att både undvika dubbelläsning och göra introduktionskursen till en tillgång för de mer ämnesspecifika studierna. Detta anser vi emellertid inte vara ett argu- ment mot introduktionskursen, utan snarare en utmaning för kursan- ordnaren. Målsättningen för introduktionskursen bör vara att överbrygga kulturella klyftor mellan högskolans och i synnerhet gymnasieskolans studiekultur, inte genom att göra högskolestudierna mer lika gymnasie - skolans utan snarare genom att inviga studenterna i den speciella studiekultur som existerar inom den högre utbildningen. Den bör också ha målet att öka förståelsen för det mångkulturella samhället. Kursen bör därför innehålla fyra delar som handlar om: högskolans studie kultur och lärande, vetenskapsteori och metoder, kommunikation och informationssökning samt kulturkompetens och interkulturell kom- munikation. Studiekulturen får i hög grad sin karaktär av det veten- skapligt kritiska och reflexiva tänkandet, vilket också påverkar själva lärandet. Introduktionskursen erbjuder därmed också en möjlighet att träna framgångsrika lärstrategier och i synnerhet utveckla lärandet från yt- till djupinriktning (m.fl. 1977; m.fl. 1986; Bowden & 1998), vilket vi ska återkomma till i det följande. Veten- skapsteori och metoder handlar om olika vetenskapliga arbetssätt som representerar olika sätt att förhålla sig kritiskt, analytiskt och reflexivt till empiri och utsagor om verkligheten. De inslag som rör kommunikation och informationssökning bör vara färdighetstränande och bör inriktas mot skrivande, muntlig framställning, IT samt sökning av information. Kursen om kulturkompetens och interkulturell kommunikation kan ha inslag om det mångkulturella samhället och om likheter och skillnader mellan olika mänskliga kulturer. 86 Mångfald i utbildning och undervisning Som framgått påverkas valet av högre studier i hög grad av utbildnings- bakgrunden. Benägenheten att studera vidare bland prestationsmässigt likvärdiga individer varierar med familjens kulturella kapital och föräldrarnas stöd. Det är därför inte tillräckligt med högskole introduktion för dem som redan valt högskolestudier, utan det krävs också olika åtgärder som innebär nyrekrytering till högskolan. Rekryteringsåtgärder utvecklas främst vid högskolor och inom utbildningar där det finns rekryteringsproblem och de riktas bl.a. till grupper med icke-akademisk bakgrund som inte naturligen söker sig till högskolan. Detta bekräftar för övrigt slutsatsen i utredningen och utbildning (1993) att en mer aktiv rekrytering av studiebegåvningar kan påverka den sociala snedrekryteringen positivt. Allmänt kan sägas att små regionala högskolor har svårare än stora nationella universitet att rekrytera studenter, vilket betyder att små regionala högskolor har ett större intresse av rekryteringsåtgärder. På motsvarande sätt har vissa tekniska utbildningar svårt att fylla sina utbildningsplatser, varför det där också görs aktiva rekryteringsinsatser. Rekryteringsåtgärderna vänder sig ofta till gymnasieskolor där t.ex. studenter informerar om högre utbildning (s.k. studentambassadörer). Andra åtgärder är öppet hus för gymnasieelever men på det hela taget, menar den bedömargrupp inom som granskat lärosätenas arbete med social och etnisk mångfald, syftar inte dessa åtgärder till att öka högskolans sociala och etniska mångfald. Det finns dock andra åtgärder som har den karaktären, t.ex. de försök att stimulera studieintresset bland barn och ungdomar i bostadsområden med sociala problem som görs av olika universitet och högskolor. Studenter ger också läxhjälp till både gymnasie- och grundskoleelever. En verksamhet som vi särskilt intresserat oss för, därför att den berör lärarutbildning, är det s.k. inom lärarutbildningen vid . Det är ett projekt där blivande lärare är mentorer för barn vid tre olika grundskolor och det syftar till att den blivande läraren ska lära känna barnens miljö och överbrygga klyftor mellan bakgrundsmiljö och högskolestudier. Incitamentet för rekryteringsåtgärder är studentbrist. Under 1990- talet har det på det hela taget inte behövts aktiv rekrytering från högskolan, med de undantag som nämnts ovan. Möjligen kan detta komma att ändras om efterfrågan på arbetskraft ökar. Det arbete med studentambassadörer, studenter som engagerar sig i läxhjälp och överhuvudtaget tätare kontakter mellan högskolan och gymnasieskolan är värdefulla. Arbetet bör understödjas av högskolan och intensifieras. står det klart att högskolan måste ta ett fastare grepp i studentrekryteringen om den sociala och etniska mångfalden bland Mångfald i utbildning och undervisning 87 studenterna ska öka. Vi anser därför för det första att det bör införas någon form av ekonomiska incitament för att öka högskolans rekryteringsinsatser. Riktigt hur sådana incitament ska vara utformade kan vi inte säga men vi anser att ett resurstilldelningssystem som varierar med social och etnisk mångfald i en rad olika avseenden bör övervägas. För det andra anser vi att ett antagningssystem med möjligheter till en delvis lokal antagning med fördel skulle kunna kopplas till mångfaldsplaner vid de olika lärosätena. har det skett en anmärkningsvärd höjning av den formella utbildningsnivån. Vi låter det emellertid vara osagt huruvida denna nivåhöjning också motsvaras av en höjd kunskapsnivå. För- modligen går det inte att mäta eftersom kunskaper på en så lång tidsaxel förmodligen är omöjliga att jämföra. Det finns emellertid en del indikationer på att dagens formella utbildningssystem förser individer med otillräckliga kunskaper, t.ex. vad gäller faktisk yrkeskompetens och vad gäller förmåga att göra urval i en värld av ständigt ökande information. Den högre utbildningen har utsatts för ett starkt och mångfasetterat förändringstryck. Den formella utbildningen får allt svårare att spegla ett tilltagande informationsflöde, vilket lett till en tilltagande specialisering. Det har också inneburit att utbildningen mera inriktas mot att lära studenter hur man lär och hur information söks och sorteras. Syftet är då att studenten efter utbildningen själv ska kunna göra ett kritiskt och självständigt informationsurval. Behovet av ökad kompetens har lett till en ökning av praktiska tillämpningar av teori och till en differentiering mellan teoretisk utbildning på högskolan och återkommande praktiknära utbildning förlagd till arbetslivet. Dessutom pågår ett pedagogiskt förändringsarbete och uttrycket studenten som medaktör i lärandet har kommit att beteckna en central aspekt av detta arbete och i regeringens proposition om studentinflytande (1999/2000:28) heter det t.ex. att: Studenterna bör ses som medaktörer i skapandet av kunskap. Behovet av pedagogisk förändring inom högskolan understryks dessutom av den allt större sociala och etniska mångfalden bland studenterna. I en högskola som kännetecknas av större social och etnisk mångfald är studentgruppen mer differentierad i en rad olika avseenden: socialt, etniskt, kulturellt, motivationsmässigt, kunskapsmässigt, begåv- ningsmässigt och perspektivmässigt för att nämna några. I en sådan högskola behövs särskilda pedagogiska utvecklingsinsatser som just gör 88 Mångfald i utbildning och undervisning att lärarna kan möta studenterna där studenterna faktiskt befinner sig kunskapsmässigt och på ett sätt som befrämjar deras lärande. Inom den högre utbildningen har med en rad olika med- arbetare utvecklat en teori om lärande som gör gällande att det uppstår ett förståelseunderskott om vissa sätt att lära tillämpas. Detta gäller i synnerhet vad som kallas ett ytinriktat och atomistiskt lärande, vilket uppstår som en följd av att den som lär inte förstår kunskapens mening och sammanhang. Ett djupinritat och helhetsbetonande lärande ökar därvidlag kvaliteten i lärandet: I det ena fallet (ytinriktning/atomistisk inriktning) tycks man se inlärning som ett skeende genom vilket ett antal kunskapsbitar förs över från lärobokens sidor till minnet. I det motsatta fallet (djupinriktning/holistisk inriktning) ser man sig själv som den som med bokens hjälp skapar kunskap, man försöker aktivt få reda på något, bättre förstå en företeelse eller en tanke. (m.fl. 1977: 157) Dessa två sätt att lära finns sida vid sida inom högskoleutbildningen och det tycks vara möjligt att klara av studierna även med det mindre framgångsrika sättet att lära. Än viktigare i ett mångfaldsperspektiv är att människor lär på en rad fundamentalt olika sätt, ett förhållande som Harvard-professorn har poängterat mycket starkt. (1993; 1994) har utvecklat en flerintelligensteori som påvisar sju olika mänskliga intelligenser (språklig, logisk-matematisk, spatial, musikalisk, kroppslig, förståelse av andra samt självförståelse). Människor har litet av varje men skiljer sig åt i fråga om de olika intelligensernas styrka. Skolan och utbildningssystemet däremot är starkt präglat av två av intelligenserna: den språkliga respektive den logiskt-matematiska: En konsekvens av den rådande situationen är att det nuvarande under- visningssystemet frambringar många människor som med orätt anses vara lyckade, liksom det också åstadkommer många onödiga misslyckanden. De studenter som visar det kanoniska (i vår terminologi 'akademiska') intellektet anses förstå, även om genuin förståelse i själva verket är begränsad eller obefintlig; många människor kan klara vissa prov men misslyckas med andra, kanske lämpligare och mer djupgående mätningar av förståelse. Och, vad som är ännu värre, många som har mycket god förståelse anses vara okunniga, helt enkelt på grund av att de inte har lätt att fungera på det sätt som är accepterat inom utbildningssektorn. Så till exempel finns det ett stort antal studerande som saknar förmåga att klara formella tentamina, men som kan visa relevant förståelse när problem uppstår i sina naturliga sammanhang. (1992: 18f) Vi kan inte bedöma huruvida denna teori är korrekt eller ej. Vi vill med dess hjälp endast peka på följande problematiska förhållande: om det högre utbildningssystemet har en tendens att befrämja och belöna viss intelligens och systemet tillväxer starkt vad gäller antalet studenter, uppstår det sannolikt en spänning mellan pedagogiska arbets- metoder som utvecklats i ett mer differentierat högre utbildningssystem Mångfald i utbildning och undervisning 89 när dessa tillämpas på en allt mindre differentierad studentgrupp. Problemet är i princip välkänt och uppträder i varje studentgrupp som en variation i förkunskaper. Vi antar emellertid att variationsbredden har ökat till följd av högskolans kvantitativa tillväxt och att därför ovan nämnda spänning skärpts och att därför en pedagogisk förändring där lärandet sätts i centrum är mer befogad . Att hantera mångfald i undervisningen innebär att hantera en variations- bredd vad gäller förkunskaper, lärande, begåvning, motivation, social och kulturell erfarenhet för att endast nämna några. Med tanke på de kulturella klyftor som finns i vårt samhälle mellan den högre utbildningen och olika sociala och etniska grupper krävs ett medvetet pedagogiskt utvecklingsarbete för att i starkt differentierade studentgrupper åstadkomma undervisning som hjälper studenterna till en personligt meningsfull inlärning. I det mångkulturella perspektivet är det viktigt att skapa förutsättningar för ett innehållsligt igenkännande i undervisningen, på ungefär samma sätt som varit målet med genus- perspektivet i utbildningen. Undervisningens förankring i verkligheter där t.ex. ett teoretiskt innehåll kan tillämpas kan också vara en viktig motivationshöjande faktor. Det finns goda erfarenheter av sådan för- ankring i olika yrkesförberedande utbildningar. Även i utbildningar som inte är direkt yrkesförberedande kan studenternas motivation ökas genom förankring i någon form av verklighet utanför det teoretiska sammanhanget. I detta sammanhang är det viktigt att betona att högskolestudier i många fall kan vara en direkt omvälvande kunskapsupplevelse. De intervjuer som gjorts vid , varav ett urval redovisas i bilaga 6, vittnar om det. Orsakerna därtill är flera men vi vill särskilt betona att kunskapsdjupet i kombination med det personligt, och ibland rent existentiellt, meningsfulla lärandet samverkar. Studiemotivationen är också av helt central betydelse – också i ett utbildningssystem där ut- bildningsnödvändigheten betonas så starkt som i vårt.