sou · GOB347 · 2001-01-01 00:00:00 — Den prestationsbaserade delen i ersättningen var problematisk och även missriktad för denna utbildning eftersom en av målsättningarna var att få studenterna i arbete och om de lyckades en bit in i terminen så fick institutionen inte ersättning för sina kostnader. Det fanns ambitioner att tillämpa problembaserad pedagogik i undervisningen eftersom den innehåller en rad egenskaper som just denna målgrupp behöver. Det är också en kostnadskrävande pedagogik och det skedde endast i begränsad omfattning. Behovet av administrativ samordning och stöd var stort i utbild- ningen. Det fanns ett behov i gruppen av bl.a. språkstöd, hjälp med myndighetskontakter, yrkes- och studievägledning. Lärarna fick till stor del hantera även dessa uppgifter. Aspirantutbildningen lades ned . En viktig orsak var att de särskilda resurserna och det särskilda åtagandet till att anordna aspirantutbildning upphörde. I stället blev aspirantutbildningen en del av ordinarie uppdrag. Incitamenten att ge aspirantutbildningen inom ordinarie uppdrag blev mycket svaga, bl.a. därför att kostnaderna inte täcktes inom ramen för resurs- tilldelningssystemet. För denna typ av utbildning som spänner över samtliga utbildningsområden var det en fördel med ett särskilt uppdrag, och med tillhörande resurser för att det hela skulle komma till stånd och lyckas. Vid intervjuerna framkom att det fanns ett behov av fortsatta insat- ser för invandrarakademiker i regionen och att det var viktigt att aspirantutbildningen kunde fortsätta eftersom upparbetade kontakter klingar av, blir gamla om de inte hålls vid liv. De system som byggts upp raseras fort om de inte underhålls och det kostar mycket att bygga upp dem på nytt. Någon ytterligare aspirantutbildning har dock inte anordnats efter dessa insatser. som det fanns en rad initiala problem vid planering och genomförande av aspirantutbildningen vid , var det övergripande intrycket och erfarenheten hos de utbildningsansvariga att modellen var bra och innehöll de moment som var nödvändiga för att öka möjligheterna för invandrarakademiker att komma ut i arbetslivet till kvalificerade yrken. Om utbildningen hade fortsatt skulle man sannolikt finna lösningar på de flesta problem som funnits. problemet för en fortsatt satsning hänfördes som ovan redovisats till kostnaderna för och finansieringen av utbildningen. Vid pågår en uppföljning över hur deltagarna i aspirantutbildningen lyckats komma ut på arbetsmarknaden och vilken roll utbildningen spelat i deras möjligheter att få ett adekvat arbete. Projektet har delredovisats och kommer att slutredovisas . Uppföljningen har kartlagt personer med utländsk akademisk examen i som antingen deltagit i aspirantutbildningen, eller gått direkt till arbetsmarknaden. Tendensen har varit att deltagarna i aspirantutbildningen hade anställning eller studerade vid högskolan i större utsträckning än icke- aspiranterna. Många av dem som deltog i aspirantutbildningen vid hade inte formell behörighet, huvudsakligen i svenska, utan gavs dispens. Hur studenterna fått tillträde till utbildningen visade sig dock inte spela någon större roll för deras arbetssituation. Praktiken har haft en stor betydelse för den fortsatta arbetssituationen. De med längre praktik har arbete i större utsträckning än övriga. Vid anordnades aspirantutbildning första gången . 550 personer ansökte av vilka 110 antogs (cirka 50 studenter hade formell behörighet, övriga gavs dispens). Även genomförde en kartläggning av samtliga 110 antagna studenter, vilket gav en bra bild över sammansättningen av gruppen, tidigare utbildning, förkunskaper och personliga bakgrunds- historier. Ytterligare en erfarenhet av kartläggningen var att studenterna upplevde att de blev professionellt bemötta på ett sätt som de inte hade tidigare erfarenheter av. De blev bemötta som akademiker och som en resurs som samhället hade behov av. Den tidigare svenskundervisningen, sfi, uppmärksammades vid som ett problem. Undervisningen hade legat på en alldeles för låg nivå vilket inte fungerat för akademikerna. Det hade varit mer ändamålsenligt med en akademikeranpassad svenskundervis- ning som skulle ha givits vid högskolan. Aspirantutbildningen gavs helt och hållet inom ramen för företags- ekonomiska institutionen, oavsett akademisk bakgrund hos studenterna. Principen var att aspirantutbildningen inte nödvändigtvis behövde vara ämnesinriktad, utan snarare skulle ha en allmän akademisk inriktning. Innehållet i utbildningen bestod av kurser om svenska förhållanden, viss ämnesfördjupning eller uppdatering, svenskundervisning och praktik. Studietakten i kursen var hög och ställde hårda krav på såväl studenter som lärare. Detta överraskade många deltagare som förväntat sig ett Det bedömdes dock som viktigt att ha denna ambitiösare inriktning för att få kvalitet i utbildningen. Studenterna hade en jämförelsevis hög prestationsgrad (högre än genomsnittet vid ). Det fanns diskussioner om hur man skulle bedöma praktikdelen och i vilken utsträckning krav på akademiskt djup skulle ställas. bedömdes de akademiska poängen inte vara avgörande för studenterna, utan det var innehållet i praktiken och skapandet av ett nätverk som var viktigt. valde att låta aspiranterna själva söka praktikplatser och inom ramen för den författa en uppsats på C-nivå som sedan låg till grund för poänggivning. hjälpte till med att matcha kontakter med arbetsgivare. Det bedömdes som viktigt att kontaktade arbetsgivare och erbjöd kompetens. Det fungerade som en alternativ väg till arbetsgivarna i stället för den vanliga vägen via ansökningshandlingar. Vid praktikanskaffningen samarbetade med arbetsforum inom som fungerade bra med sitt nätverk. Arbetsforum led dock av resursbrist och kunde inte utnyttjas till fullo. En intressant iakttagelse av praktiken var att arbetsgivarna inte alls hade reagerade på den utländska bakgrunden hos studenterna utan huvudsakligen fokuserat på den kompetens som de fick möjlighet att ta emot. Resultatet av praktiken varierade. Några lyckades väl och skapade goda kontakter med arbetsgivare, fick möjlighet att pröva sina yrkeskunskaper och fick fortsatta anställningar. Andra grupper hade större problem. Detta gällde särskilt grupper som vistats i utan att ha givits möjlighet till ett kvalificerat arbete. De kan ha deltagit i olika svenskkurser i sfi, Komvux och i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder samt haft anställningar som inte motsvarat deras utbildningar. De kan också ha utbildningar som inte är gångbara på den svenska arbetsmarknaden. Detta påverkade inte sällan deras engagemang och självförtroende att någonsin få ett arbete som motsvarar den tidigare utbildningen. Denna grupp lyckades inte lika väl. Studiefinansieringen för studenterna var mycket viktig och en betydelsefull faktor för framgång. De som hade utbildningsbidrag från länsarbetsnämnden klarade sig betydligt bättre än de som hade studie - medel från CSN. Ett problem var att studenter med likadana förut- sättningar blev olika bedömda av arbetsförmedlingar och länsarbets- nämnd och därmed antingen fick ansöka om studiemedel eller erhöll utbildningsbidrag. Aspirantutbildningen gavs i två omgångar och den första kullen lyckades bra tack vare eldsjälar och sammanhållen organisation inom . skedde interna organisationsförändringar inom vilket ledde till ett mindre lyckat resultat. 164 Bilaga 2 SOU 2000:47 Därefter lades aspirantutbildningen ned med hänvisning till att inga särskilda medel längre utgick från regeringen. En erfarenhet från var vikten av en engage- rad person som stod bakom satsningen och som höll ihop den. Utbild- ningen innebar mycket omfattande kontakter med studenterna vilket kunde vara arbetskrävande, men mycket stimulerande. Det är svårt att via centrala regelverk skapa incitament och det nödvändiga engagemang som krävs för att lyckas med denna typ av satsning. Om statsmakterna ger ramarna genom resurser och ett flexibelt regelverk så kan högskolan själv bestämma utformning och organisation. Därmed ges bättre förutsättningar för framgång. Även vid delar man de övergripande positiva erfarenheterna av aspirantutbildningen vad gäller utformningen av modellen. Det fanns vissa problem vid utvecklandet av utbildningen vilka dock går att hantera inom regelverket. Det huvudsakliga problemet är dock även här kostnaderna för och finansieringen av utbildningen. Sammanfattningsvis kan utredningen konstatera att erfarenheterna generellt av aspirantutbildningen som modell för att underlätta invandrarakademikers inträde på arbetsmarknaden huvudsakligen är positiva. Kurser om svenska förhållanden, viss ämnesfördjupning eller uppdatering, svenskundervisning och framför allt praktik är viktiga led för detta syfte. En rad av de problem som universitet och högskolor erfarit går huvudsakligen att hantera inom nuvarande utformning och regelverk t.ex. behörighetsregler och praktik. Däremot har högskolorna haft problem med resurser för aspirantutbildningen. Utredningen kan konstatera att omfattningen av aspirantutbildningen är betydligt mindre än behovet. 6.2Arbetsmarknadsutbildningar/ Projektlagda kompletteringsutbildningar har ett flertal projekt med kompletterings- utbildningar bedrivits i syfte att tillvarata utländska akademikers kom- petens. De har varierat i omfattning och inriktning och huvudsakligen styrts av arbetsmarknadens behov. Projekten har huvudsakligen drivits av arbetsmarknadsmyndigheterna i samarbete med högskolor, fackliga organisationer, landsting, kommuner. Projekten har ofta varit utformade så att man inledningsvis kartlagt och nivåbedömt invandrares utbildning och yrkeskunskaper. Ofta görs även en arbetsmarknadsprognos eller en prognos av personens anställningsbarhet. Därefter följer språkträning i svenska som ofta är anpassad till terminologin inom aktuellt yrke, s.k. Till detta fogas kurser i arbetslivsorientering och samhällskunskap, svensk arbetslivskultur (oskrivna lagar på arbetsplatser osv.) och ämneskompletteringar av den utländska utbildningen för att bedriva yrket i . I de flesta fall har praktik ingått. Praktiken har syftat till att personens utländska högskole- och yrkeskompetens ska anpassas till svenska förhållanden både språkligt och i viss mån kulturmässigt samt att ett nödvändigt nätverk av kontakter inom respektive yrke skall börja byggas upp. Exempel på tillvaratagandeprojekt som bedrivits eller bedrivs är särskilda satsningar för civilingenjörer, för personer inom hälso- och sjukvård, för lärare, socionomer, journalister, musiker m.m. En viktig förutsättning för projekten har varit finansiering från arbetsmarknads- myndigheterna såväl studiesocialt som för utbildnings och administra- tionskostnader. Inom läraryrket har flera projekt bedrivits och ökat i omfattning. Nedan redovisas mer i detalj olika lärarprojekt. initierades ett projekt med syfte att via en utbild- ningssatsning motverka en ytterligare brist på behöriga lärare, det s.k. lärarprojektet. Initiativet togs av AMS i samråd med Lärarnas Riksför- bund och . Bakgrunden var den redan existerande men även den förväntade stora lärarbristen i skolan. De kompletterande utbildningarna skall ge deltagarna formell lärarbehörighet till grundskola eller gymnasium. Utbildningen ger inte avkall på den formella lärarbehörigheten, utan den skall garanteras och säkerställas genom att befintligt regelverk följs och genom att utbildningen anordnas av hög- skolan. Utbildningarna vänder sig till arbetslösa, deltidsarbetslösa och personer som riskerar arbetslöshet ur två grupper. Dels utomnordiska sökande med utländsk lärarutbildning som skall kunna erbjudas en kompletterande utbildning för att få svensk lärarbehörighet, dels olika akademikergrupper (bl.a. ettämneslärare) som skall kunna erbjudas en praktisk-pedagogisk utbildning, eventuellt kombinerat med praktik, för att få lärarbehörighet. Kurserna bedrivs som arbetsmarknadsutbildning på högskolenivå och studenterna erhåller utbildningsbidrag . Utifrån en bedömning av utbud och efterfrågan samt möjlighet att erbjuda utbildningen uppskattade projektet att skulle 1500 personer ha påbörjat utbildningen. En projektgrupp inom AMV plane- rade satsningen tillsammans med berörda lärarutbildare och fackliga organisationer. Länsarbetsnämnderna skötte den lokala planeringen och upphandlade utbildning och administration vid olika högskolor. beskedet att projektet skulle finansieras med särskilda extramedel från statsmakterna. Något exakt belopp nämndes inte, men ett rimligt minsta belopp för uppskattad omfattning (1 500 personer) torde uppgå till . Kostnaderna per plats i kompletteringsutbildningen varierar men uppgår till per student och läsår (både studiefinansiering och utbildningskostnad). meddelade dock AMS att ansvaret för finansieringen skulle skjutas till respektive länsarbetsnämnd att tas inom ramen för ordinarie medel. Därmed tvingades respektive länsarbetsnämnd att prioritera om inom sina ramar. Tack vare att planeringen av utbildningen redan var långt gången fortskred den på de flesta orter. Beslutet har dock skapat ovisshet inför finansieringen av framtida liknande projekt. Enligt budgetpropositionen för kommer ramarna för arbetsmarknads- utbildning att stramas åt och krav ställas på betydligt hårdare priorite- ringar. Sammantaget torde antalet platser inom arbetsmarknads- utbildningen komma att minska betydligt. Av en uppföljning av AMS gjord framgår att satsningen kommit olika långt i landet. På flera håll hade de ändrade finansierings- formerna lett till betydande förseningar. Många upplevde problem med rekryteringen till utbildningarna, särskilt bland utomnordiska medborgare. Intresset för utbildningarna har varit stort, men problemet med bristande svenskkunskaper är ett hinder. Intresset för utbildningarna har varit stort bl.a. hos hemspråkslärare. Det har dock inte varit möjligt att anta de flesta sökande p.g.a. bristande ämneskunskaper och behörighet. Vid en uppföljning framgick att cirka 520 personer deltagit eller deltog i utbildning. Kompletteringsutbildningar för att erhålla lärarbehörighet (som de i lärarprojektet) har bedrivits . För att ge en bild av resultatet har utbildningssatsningarna vid i och studerats närmare av utredningen. Nedan lämnas en mer detaljerad beskrivning av verksamheterna vid dessa lärosäten. Vid har en utvärdering gjorts av kompletterande utbildningssatsningar för lärare med utländska examina (, , 1998). Kompletteringsutbildning för utländska lärare har funnits . Utbildningarna har givits som uppdragsutbildning åt länsarbetsnämnden. Kurserna har haft lite olika utformning och omfattning. Utbildningen har inletts med en förberedande del där kompletteringsbehoven har kartlagts. Kartlägg- ningen har ofta utförts externt och individuella studieplaner har tagits Därefter har svenska språket studerats med inriktning mot skolan, läroplanskunskap, författningar m.m. Den andra och tredje terminen har ägnats åt ämnesteoretisk komplettering och den fjärde terminen åt praktisk-pedagogisk komplettering, inriktad på praktik och teori i den svenska skolan. Arbetsförmedlingen har anvisat sökande till den förberedande ter- minen. För dessa har värderat dokument, anordnat prov i svenska språket samt kallat till personlig intervju. För att kunna ansöka om kompletterande utbildning måste följande krav uppfyllas: Inskriven som arbetssökande vid en arbetsförmedling, utländsk lärarexamen (ämnesstudier och med relevanta praktisk-pedagogiska inslag), erfarenhet av undervisning och goda kunskaper i svenska språket. Efter den kompletterande utbildningen, där såväl teori som praktik betygsätts på sedvanligt sätt, bedöms lärare som godkänts att de upp- fyller kraven enligt skollagen för tjänst som lärare. Omfattningen per kull har varierat, mellan 15 och 25 personer. Samtliga studerande erhåller utbildningsbidrag efter beslut från länsarbetsnämnden vilket har bedömts som en förutsättning för lyckosamma studier. Erfarenheterna från utbildningarna är huvudsakligen positiva. Detta gäller särskilt för lärare inriktade mot undervisning i årskurserna 4–9 och gymnasiet samt i naturvetenskaplig ämnesorientering. Resultatet av utbildningen har varit särskilt positiv för de lärare som inriktat sig mot naturvetenskaplig ämnesorientering och de senare årskurserna. Där har majoriteten fått anställning i skolan. Svårare har det varit för lärare inriktade mot de lägre årskurserna och andra ämneskombinationer. En förklaring till framgången är sannolikt även den stora bristen på Ma/No- lärare, medan detta ännu inte gäller i samma utsträckning för andra lärarkategorier. För lärare i de lägre årskurserna har sannolikt språkfärdigheten i svenska haft betydelse för möjligheterna att få anställning i skolan. Lärarens sätt att använda språket har sannolikt större betydelse ju yngre eleverna är. En majoritet av kursdeltagarna anser att utbildningen varit mycket arbetskrävande. Språkfärdigheter och svårigheter att ta upp studier efter långt uppehåll har angivits som huvudsakliga skäl. Ytterligare en erfarenhet från är att den modell som utvecklats för komplet- teringsutbildning inte kan vara . För att fortsättningsvis vara framgångsrik måste den vara individuellt planerad och ständigt om- prövas mot de utbildningsbehov som varje ny grupp av utländska akademiker medför. Sammanfattningsvis har utbildningen varit fram- gångsrik eftersom flera av studenterna återfinns som lärare i skolan. De största svårigheterna har hänförts till språkfärdigheten i svenska samt mötet med den svenska skolkulturen. I en uppföljning gjord vid i (Rätt utbildning för invandrade lärare?) konstateras att de flesta utländska lärare som genomgått utbildningen återfinns som lärare i skolan. Såväl skolledare som lärare konstaterar att goda färdigheter i det svenska språket är mycket viktiga och att ingen av de utbildade lärarna bedöm- des ha ett språk som är helt tillfredsställande. Det som särskilt efter- frågades i utbildningen var kunskaper om svenska förhållanden, svensk skola, sätt att undervisa, hur saker rent praktiskt går till, lärarroll, datoranvändning m.m. Det viktigaste inslaget ansåg dock de utländska lärarna var att satsa på kunskaper och färdigheter i det svenska språket och praktiktjänstgöring. Ett problem som har uppmärksammats är situationen för utländska akademiker som inte har lärarexamina, men betydande fördjupningar inom vissa ämnen, t.ex. disputerade i naturvetenskapliga ämnen. Dessa personer kan ha goda språkfärdigheter och förutsättningar att undervisa, men saknar fördjupning i två ämnen. För att dessa personer skulle kunna bli behöriga lärare behövs utöver praktisk-pedagogisk utbildning, anpassning till svenska förhållanden kanske upp till 60 poäng i ett enskilt ämne. Sannolikheten att dessa personer ska lägga ned så mycket resurser på en komplettering är liten. Sammanfattningsvis har utredningen funnit att såväl lärare som studenter har positiva erfarenheter av de satsningar som gjorts för kompletteringsutbildning för utländska lärare. En relativt stor andel av studenterna återfinns som lärare i skolan efter utbildningen. Särskilt viktiga inslag i utbildningen har varit kartläggning av tidigare utbildning och erfarenheter och individuella studieplaner, ämneskompletteringar, undervisning i yrkessvenska och svenska skolförhållanden samt att studenterna erhållit utbildningsbidrag under utbildningen. Kravet på fördjupning i två ämnen för lärarbehörighet innebär att vissa utländska akademiker med fördjupning inom ett ämne i praktiken utestängs från läraryrket. Denna grupp är sannolikt en outnyttjad resurs för skolan som skulle kunna användas bättre. 6.3Kompletteringsutbildningar inom högskolans ordinarie verksamhet Den kompletteringsutbildning riktad till utländska akademiker som bedrivits inom högskolan har huvudsakligen finansierats med medel från arbetsmarknadsmyndigheterna, såväl vad gäller utbildningskostnader som studiefinansiering. Detta gäller med undantag för den tidigare redovisade aspirantutbildningen samt undervisning i svenska som främmande språk och ett fåtal yrkesinriktade kompletteringsutbildningar (bl.a. utbildning för socialarbetare). Som tidigare nämnts ingår som ett av högskolans ordinarie uppdrag enligt regleringsbrevet att uppmärksamma att studenter med invandrar- bakgrund kan behöva särskilt stöd och skall vid behov anordna stöd- undervisning i svenska. I detta uppdrag ryms bl.a. undervisning i svenska för utländska akademiker. Bristande kunskaper i svenska är ett av de största problemen när det gäller att hitta ett arbete för arbetslösa invandrare. Svenska för invandrare (sfi) skall ge invandrarna sådana kunskaper i svenska språket, samt kunskaper om det svenska samhället och arbetslivet, att invandrarna kan påverka sin situation samt fullgöra de krav och skyldigheter som det dagliga livet bjuder på. Varje kommun är skyldig att se till att sfi erbjuds personer om de saknar grundläggande kunskaper i det svenska språket. Ett problem som uppmärksammats av flera såväl av RRV som av intervjupersoner i denna utredning är att sfi-undervisningen sällan är lämpad för invandrarakademiker. Grupperna är mycket heterogent sammansatta och utbildningsnivån inte sällan låg. Det har i utredningen framkommit att undervisningen ofta läggs på en alldeles för grund- läggande nivå vilket kan drabba gruppen akademiker negativt. En utförd utredning (International Adult Literacy Survey, 1999) indikerar ytterligare problemet med sfi. Av den framgår att undervis- ningen vid sfi inte är tillfredsställande. Resultaten visar att av sfi-deltagarna klarar normala vardagskrav utan problem, klarar bara enkla vardagstexter och har inte nått tillräckligt långt för att ens klara enkel vardagssvenska. Vid några universitet och högskolor (, , , , m.fl.) anordnas utbildning i svenska för studenter med utländsk utbildning. Kurserna syftar huvudsakligen till att utgöra grund för fortsatta högskolestudier. Deltagarna består av både utländska gäststuderande och första och andra generationens invandrare. Som exempel kan nämnas att vid anordnas ett antal kurser vid . Där anordnas kurser i svenska som främmande språk i tre nivåer, 20 poäng Kurserna vänder sig till studenter med fullständig utländsk gymnasieutbildning som är bosatta i och avser att bedriva hög- skolestudier i . Utbildningens mål är att studenterna ska förvärva sådana kunskaper i svenska att de kan bedriva högskolestudier i . Dessutom ska studenterna förvärva kunskaper om svenska samhällsförhållanden och svensk kultur. Kursernas huvudinnehåll är praktisk träning i muntlig och skriftlig framställning. Kurser ges både på heltid och deltid. För antagning till kurserna fordras utländsk förutbildning för högskolestudier i hemlandet och grundläggande behörighet för högskolestudier i med undantag för kravet på kunskaper i svenska och engelska. Urval till kurserna grundas på förkunskaper som testas genom ett inträdesprov. Kurserna kan inte ingå i en akademisk examen. Intresset för kurserna är stort, dubbelt så stort som har möjlighet att ta emot. fick 250–300 göra proverna och av dessa antogs cirka 100. Vid vissa universitet och högskolor har det anordnats särskilda kompletteringsutbildningar inom högskolans ordinarie ramar, t.ex. vid . Erfarenheter från kompletteringsutbildning för socialarbetare vid som bedrivits som ett särskilt åtagande är blandade. Utbildningen har tidigare givits som uppdrags- utbildning av länsarbetsnämnden och då med gott resultat. När sedan fick i uppdrag att bedriva samma utbildning inom ordinarie verksamhet var erfarenheterna mindre bra. Det var svårt att rekrytera tillräckligt många kursdeltagare utan det stöd som samarbetet med arbetsförmedlingen innebar. Det var inte möjligt att inom de befintliga ekonomiska ramarna erbjuda den kompletterande undervisning i svenska som visat sig vara nödvändig för att nå resultat. Utbildningskostnaderna översteg avsevärt den ersättning som utgick för utbildningen.