sou · GOB353d3 · 2001-01-01 00:00:00 — Kemikalieinspektionen publicerade en rapport om hormonella effekter och gjorde en kunskapssamman- ställning över området (Kemikalieinspektionen, 1997 och m.fl., 1998). I båda rapporterna finns genomgångar av ämnen som diskuteras i samband hormonella effekter. De ämnen som är aktuella i samman- hanget är dels några bekämpningsmedel, varav flera är förbjudna (t. ex DDT och lindan), dels ämnen som uppkommer oavsiktligt, såsom polyklorerade dibensodioxiner och dibensofuraner, dels industrikemi- kalier, varav vissa är förbjudna (t. ex. PCB). Av de ämnen som fortfar- ande finns i användning i är flertalet föremål för riskbegränsning på grund av deras hälso- eller miljöfarlighet. En genomgång av dessa ämnesgrupper finns i annex 3. Utredningen har gjort en översiktlig genomgång av listor över hormonstörande ämnen som tagits fram av ett antal EU-länder, , , OSPAR, WWF samt . Om man jämför dessa listor med användningsuppgifter för ämnena från det svenska produkt- registret, så framkommer samma bild som tidigare, nämligen att de ämnen som finns listade och förekommer i kemiska produkter i , till allra största delen är ämnen som redan är föremål för begränsningsåtgärder. Ytterligare några ämnen kan komma in i landet med andra typer av varor än kemiska produkter, men vi kan inte kvantifiera det flödet. 5EG-kommissionens strategi för hormonstörande ämnen har uppmanat att agera när det gäller hormonstörande ämnen. Vidare uppmanades kommissionen vid miljörådsmötet att utarbeta ett policy- dokument om hur man med utgångspunkt i dagens metoder kan identi- fiera och utvärdera ämnen som påverkar de endokrina systemen. presenterade en strategi för hor- monstörande ämnen, KOM(1999)706, och denna strategi är uppdelad i agerande på kort sikt (1–), medellång sikt (2–) och lång sikt (). På kort sikt (1–) skall en prioriteringslista över hormonstörande ämnen tas fram. Ämnena på listan skall genomgå ytterligare utvärdering avseende den roll de spelar för endokrina störningar. Därefter kan kommissionen anmoda medlemsstaterna att påskynda pågående risk- bedömning eller överväga klassificering av ämnena inom effekt- områdena reproduktionstoxikologi, cancerogenicitet eller miljöfarlighet. Listan kommer bland annat att användas för att identifiera ämnen som är prioriterade för ytterligare testning och ämnen som kan bli föremål för reglering, identifiera särskilt känsliga grupper som kan bli exponerade för ämnena samt identifiera kunskapsluckor beträffande dos-respons, exponering m.m. På medellång sikt (2–) skall ytterligare forskning bedrivas inom området och lämpliga testmetoder utvecklas. Det senare skall ske i samarbete med . Kommissionen anser att behovet av att utveckla testmetoder är särskilt stort på det ekotoxikologiska området. På medellång sikt är målet också att finna lämpliga substitut, bl.a. genom frivilliga insatser från industrin. Planen på lång sikt () är att göra ändringar i befintliga regler på kemikalieområdet, för att säkerställa att människor och miljö inte skall komma till skada på grund av hormonstörande ämnen. kan exempelvis behöva göras i ämnesdirektivet (67/584/ EEG), begränsningsdirektivet (76/769/EEG), växtskyddsmedelsdirektivet (91/414/EEG) och ramdirektivet för vatten. En god livsmiljö. PVC – en plan för att undvika miljöpåverkan. Kretsloppsdelegationens redovisning av regeringsuppdrag om PVC. Kemikalieinspektionen,1995. Tillsatser i plast. 15/95. Kemikalieinspektionen,1996. Additiv i PVC. 9/96. Kemikalieinspektionen,1997. Hormonella effekter av kemikalier – en sammanfattning av kunskapsläget. 1/97. KOM(1999)706 Gemenskapens strategi för endokrinstörande ämnen – en grupp ämnen som misstänks störa hormonsystemen hos människor och djur. Meddelande från kommissionen till Rådet och Europa- parlamentet. , P-E., , B., , B., , H. och Klasson- Wehler, E., 1998. Endocrine disrupting substances – Impairment of reproduction and development. Lägesbeskrivning för arbete med gamla och nya testmetoder för hormonstörande kemikalier på det humantoxikologiska området I program för riktlinjer för testmetoder (test guideline program) finns ett antal metoder som kan användas för att skaffa information om kemikaliers reproduktionstoxicitet och hormonstörande egenskaper. Dessutom pågår utveckling av både gamla och nya testmetoder. Detta annex innehåller en sammanställning av human- toxikologiska testmetoder som potentiellt kan ge information om hormonstörande kemikaliers effekter (med undantag av cancertester och tester av kronisk toxicitet). Inom pågår en kontinuerlig revision av äldre testmetoder. I detta arbete har t.ex. den reporoduktionstest som löper över två generationer precis uppdaterats, vilket har resulterat i införandet av en del parametrar som kommer att öka möjligheterna att identifiera hormonstörande kemikalier. Denna riktlinje för testmetoder skall dessutom omgående revideras med fokus på kompletteringar med effekter specifika för hormonstörande kemikalier. Teratogenicitetsstudier kan möjligen också vara av intresse för identi- fikation av hormonstörande ämnen. Dock är exponeringstiden relativt kort och bedömningen av fostren är såpass enkel att testet i verkligheten bara kan ge information om vissa missbildningar. I sammanställningen finns också några kommentarer till Reproduction toxicity screening tests, vilket är korta, mindre känsliga screeningstudier som inte använts särskilt ofta men som kan förväntas bli mer använda i fortsättningen. Utveckling av nya testmetoder Inom bedrivs utvecklingsarbetet med nya testmetoder för hormonstörande kemikalier inom en arbetsgrupp benämnd EDTA (Endocrine Disrupters Testing and Assessment). Där har internationell validering av två nya korttids in vivo-testmetoder initierats. I den ena testmetoden vägs livmodern (uterus) i unga exponerade honor, vilket kan identifiera (anti)östrogener. I den andra vägs prostata i exponerade kastrerade hanar, vilket kan identifiera (anti)androgener. Dessutom pre- valideras en utbyggd redan använd 28-dagarsstudie, i regi av industrin. En ny testmetod för neurotoxicitet inducerad under utvecklingsfasen är under bearbetning, och kommer troligen att beslutas inom något eller . Den är inte utvecklad med tanke på hormonstörande kemikalier, men kommer sannolikt att öka möjligheterna att hitta subtila effekter på utveckling och beteende av hormonstörande ämnen. Nedan följer en mycket kortfattad genomgång av de nämnda testerna. Testerna är avsedda att utföras på råtta (414 även på kanin och 407 även på mus). Test som löper över två generationer Riktlinje för testmetoder (TG) 416 (Two generation reproduction toxicity study ) Målet med denna studie är att ge information om kemikaliers skadliga effekter på fertilitet, reproduktion, födsel, amning, tillväxt, utveckling och könsmognad hos avkomman. Testen har reviderats 1999, och inkluderar nu t.ex.: ·Analys av antal, morfologi och rörlighet hos spermier hos 20 djur per grupp ·Utökad histopatologisk undersökning av gonader i flera generationer ·Uterus skall undersökas med avseende på implantationer ·Makroskopisk undersökning av en unge per kön per kull från samtliga kullar ·Vikt av könsorganen, binjure, hypofys, tyroidea, thymus, mjälte, lever, njure och hjärna ·Bestämning av tidpunkt för sexuell mognad och könskvot, och ev. anogenitalt avstånd ·Funktionella undersökningar av avkomman rekommenderas (sensory function, reflex ontogeny and motor activity). ·En ny revision har inletts. Potentiella kompletteringar som nämnts är: -Studier av immunologiska funktioner -Studier av funktioner i centrala nervsystemet Test av fosterskador och enklare reproduktionstest Riktlinje för testmetoder 414 (Prenatal developmental toxicity study, tidigare kallad Teratogenicity study) Denna test har reviderats och fått ett nytt namn. Det är en teratogenicitetsstudie. Inga funktionella studier av avkomman kan genomföras. Exponeringen (av minst 20 honor per dosgrupp) inleds senast på dräktighetsdag 5, och avslutas före beräknad födsel, då mödrarna avlivas. Uterus dissekeras, vägs och undersöks makroskopiskt i detalj. Fostren tas ut med kejsarsnitt, vägs, könsbestäms, och granskas makroskopiskt för variationer och missbildningar. Köns- organen skall undersökas extra noggrant. Riktlinje för testmetoder 421–422 (Reproduction/- developmental Toxicity Screening Test, resp. Combined Repeated Dose Toxicity Study with the Reproduction/Developmental Toxicity Screening Test ): De största skillnaderna mellan dessa två testmetoder och TG 416 är att antalet djur är halverat och exponeringstiden starkt begränsad (av- komman och mödrarna avlivas 4 efter födseln) jämfört med två- generationsstudien. Eftersom ett negativt resultat inte kan frikänna en kemikalie, och ett positivt resultat inte är säkert nog som underlag för t.ex. en riskbedömning, har industrin själva valt att inte använda dessa studier. Det kan dock bli så att amerikanska initiativet att testa flera tusen högvolymskemikalier leder till att detta test börjar användas. EPA har även föreslagit att nya (notifierade) kemikalier som uppfyller vissa kriterier för persistens och bioackumulerbarhet måste testas med någon av dessa test. För bägge testerna (421 och 422) gäller samma exponeringschema. Hanarna exponeras , med parning efter två veckors expon- ering. Fertiliteten är därför inte en god indikator på testikeltoxicitet, och en detaljerad histopatologisk undersökning av testikeln krävs därför. Exponeringen av honorna startar före parning, och fortsätter till avlivning efter att de fött. De vuxna djurens könsorgan vägs och bedöms makroskopiskt och histopatologiskt. Avkomman räknas, könsbestäms, vägs och granskas makroskopiskt med avseende på missbildningar. I TG 422 tillkommer dessutom de undersökningar som normalt görs i TG 407 – 28 days repeated oral toxicity study. Dessa undersökningar inkluderar hematologi, klinisk biokemi, vägning av 7 organ samt histo- patologisk analys av ett 20-tal organ. På grund av det låga antalet djur är inte en statistisk analys av samtliga parametrar nödvändig. Riktlinje för testmetoder 426 (Developmental neurotoxicity study) Denna test utvecklas utifrån en existerande amerikansk riktlinje för testmetoder, och är fortfarande under bearbetning. Syftet med testen är att producera data om de potentiella funktionella och morfologiska förändringar som kan uppstå i nervsystemet hos avkomma efter exponering via mödrarna (exponering via moderkaka och amning). Studien kan antingen användas som en separat, fristående studie, eller som ett tillägg exempelvis till tvågenerationsstudien. Minst 20 dräktiga honor exponeras från och med dräktighetsdag 6 efter födsel. Mödrarna skall granskas mycket noggrant åtminstone en gång , med avseende på t.ex. utseende, utsönd- ringar, andning, rörelser, hållning, skakningar, udda beteende och aggression. Ungarna skall granskas minst efter tecken på toxicitet/dödlighet, och minst en gång granskas de lika noggrant som mödrarna. Minst 10, men helst 20, ungar av vardera könet (representerande olika kullar) används för de olika testerna Detta är en metod som använts med goda resultat, och som därför relativt snabbt bör kunna valideras och accepteras. Den bygger på principen att östrogener ökar uterusvikten hos honor. För att endogent östrogen inte skall interferera används prepubertala eller ovariectomiserade djur, som exponeras för testsubstans . Därefter vägs uterus. En viktökning indikerar en östrogen effekt av kemikalien. För att hitta potentiella anti-östrogener ges testsubstans och östrogen till en grupp, medan kontrollerna bara får östrogen. I detta fall indikerar en viktminskning (egentligen en reducerad viktökning) att testsubstansen blockerat effekten av östrogen, och att den alltså är anti-östrogen. Även om det framför allt är kemikalier som binder till östrogenreceptorn som upptäcks, kan även kemikalier med vissa andra verk- ningsmekanismer upptäckas. Erfarenheterna av denna metod är begränsade. Den bygger på principen att vikten av bl.a. prostatakörteln är beroende av testosteron. I frånvaro av testosteron tillbakabildas bl.a. prostatan. I princip kan därför anti-androgener upptäckas i normala handjur. För att kunna identifiera androgent aktiva kemikalier behövs däremot kastrerade unga handjur (den tillbakabildade prostatan återbildas i respons till androgener). I den metod som valideras används därför kastrerade hanar i bägge fallen för identifikation av anti-androgener, dock i kombination med testosteron. En efter kastrering inleds daglig exponering för testsubstans och eventuellt testosteron. avlivas djuren, reproduktionsorganen plockas ut och vägs noggrant. Liksom vid uterotrophic assay kan substanser med vissa andra verkningsmekanismer än via direkt receptorbindning identifieras med denna metod. Riktlinje för testmetoder 407 (28 days repeated oral toxicity study) Industrin har framfört intresse av att undersöka om TG 407 kan komp- letteras så att hormonstörande kemikalier kan identifieras redan i denna basala, och i testningsprocessen mycket tidiga, test. Man har dock varnat för att testen med dessa förändringar kommer att bli mycket dyr att genomföra. De preliminära förändringar och kompletteringar som har diskuterats och skall undersökas är följande: ·De dosnivåer som normalt används är för höga för att vara relevanta vid studier av endokrina effekter, och fler lägre dosnivåer måste därför inkluderas. ·Östruscykeln (2 cykler) skall undersökas. ·Detaljerad histopatologisk undersökning av alla endokrina organ (inkl. könsorganen) skall göras. ·Eftersom stress påverkar hormonsystemen skall koncentrationen av kortikosteron i blodet undersökas som markör för stress. Blod- mängden räcker dock inte för andra hormonanalyser (de biokemiska undersökningarna prioriteras). ·Djuren skall undersökas funktionellt (sensory reactivity to stimuli of different types, assessment of grip strenght and motor activity). ·Spermieanalyser skall göras. Inom det amerikanska EDSTAC-programet (Endocrine Disrupter Screening and ) har tre in vitro-metoder diskuterats: kemikaliers bindning till östrogen- respektive androgen- receptorn, samt studier av kemikaliers effekter på aktiviteten av steroidogena enzymer i testikel-homogenat. Dessa metoder har dock inte diskuterats av . EPA har inlett receptorbindnings- studier, men är resultaten inte särskilt lovande. Test av effekter på thyroidea-hormonsystemet EDSTAC har också diskuterat FETAX (Frog Embryo Teratogenesis Assay-Xenopus) som en potentiell in vivo-metod för detektion av kemikaliers effekter på thyroidea-hormonsystemet. har inte inkluderat FETAX i sitt program, men följer utvecklingen på området. Lägesbeskrivning av program för riktlinjer för testmetoder (test guidelines program) gällande effekter av hormonstörande ämnen inom det ekotoxikologiska området Ingen av befintliga testmetoder är designade för att detektera effekter av hormonstörande kemikalier. De flesta tester är begränsade till att bestämma kemikaliers akuta till subakuta effekt på biota och typiska effekter som studeras är mortalitet (dödlighet, uttryckt som LD50 eller LC50) och en grov examination av yttre förändringar och beteende. Med undantag av tidigare beskrivna däggdjursstudier finns det endast två riktlinjer för testmetoder inom ekotoxikologiområdet som är avsedda för att studera reproduktion, och som därmed även potentiellt kan användas för att detektera hormonella effekter på reproduktionen. Av dessa är det endast TG 206, , som omfattar sexuell reproduktion eftersom TG 211, Daphnia Reproduction Test, avser asexuell reproduktion hos Daphnia (vattenloppa). Nedan följer en kort beskrivning av dessa testmetoder. Riktlinje för testmetoder 206 () Fågel (gräsand, vaktel, japansk vaktel) ges föda innehållande test- substans i olika koncentrationer . Genom manipulering med ljuset får man fåglarna att lägga ägg. av tas dessa ägg om hand, inkuberas och kläcks. Kläckta ungar föds . Mortaliteten i kontrollen får ej överstiga vid testets slut. Minst 14 (gräsand) respektive 12 (vaktel eller japansk vaktel) ungar hos kontrollen skall ha överlevt till testets slut. Mortalitet hos vuxna (adulta) fåglar och tecken på förgiftning skall rapporteras . Kroppsvikt hos adulta fåglar skall anges vid testets start, innan äggläggning och vid testets slut. Kroppsvikt hos ungar . Födointag hos adulta fåglar kontrolleras med två till tre veckors intervall under studiens gång. Hos ungar studeras födointaget efter kläckning. Dessutom jämförs äggproduktion, sprickor eller andra skador på ägg- skal, äggskalens tjocklek, vitalitet, kläckningsfrekvens och effekter på ungar mellan kontroll och testkoncentrationer. Riktlinje för testmetoder 211 (Daphnia sp., Reproduction Test) Detta test omfattar effekten av kemikalier på asexuell reproduktion (partenogenesis) hos Daphnia. Relevansen av asexuell reproduktion i detta sammanhang kan diskuteras. Testet har potential att fånga upp hormonell (och naturligtvis även rent toxisk) påverkan på partenogen- esen men någon mekanistisk information erhålls inte. Det är dessutom inte troligt att detta test generellt kan fånga upp hormonella effekter på evertebrater med tanke på de skillnader i endokrina system och repro- duktiva strategier som finns hos denna diversa grupp av organismer. Inom detta område föreligger ett stort forskningsbehov och på kort sikt förefaller utvecklingen av nya riktlinjer för testmetoders vara begränsade av detta faktum. Utöver de ovan beskrivna testerna förefaller TG 210 (Fish Early-Life Stage Toxicity Test) vara den testmetod som lättast kan modifieras för att kunna detektera hormonstörande effekter på tidiga utvecklingsstadier av fisk. Framförallt gäller det vitellogenininduktion i hanfisk, men även t.ex. skillnader i könskvot kan bestämmas om exponeringstiden anpassas till detta. Utveckling av nya testmetoder Bland medlemsländer anses det generellt föreligga ett behov av att utveckla nya riktlinjer för testmetoder som fokuserar på reproduktionsrelaterade hormonella effekter hos akvatiska och terrestra organismer. on Endocrine Disrupter Testing and Assessment (EDTA) har ett utvecklingsarbete påbörjats för att ta fram nya testmetoder för hormonstörande kemikalier. På den ekotoxikologiska sidan gäller det framför allt en utveckling av fisktester. Ett expertmöte initierat av , med syfte att identifiera behovet av nya fisktester, rekommenderade utvecklingen av ett fullt livscykeltest på fisk (från befruktade ägg (F0) till yngel (F1)). Som ett bidrag till detta arbete är involverat i ett nordiskt projekt inriktat på att utveckla ett flergenerationstest på zebrafisk. Förutom utvecklingen av ett nytt livscykeltest på fisk finns även möjlighet att utveckla befintliga fisktester till att omfatta relevanta effekter. Som exempel kan nämnas analys av vitellogenin koncentra- tionen i blod från hanfisk som ett kvantitativt mått på östrogenstimul- ering, gonadmorfologi, sekundär könskaraktär och könskvot. har det inte ansetts möjligt att rekommendera in vitro- tester (möjligtvis med undantag av the trout liver culture system) med avseende på vitellogenininduktion, på grund av begränsningar i dessa tester. Framför allt gäller det beroendet av metabola system, testernas specificitet och sensitivitet, och kopplingen till intakta organismer. Utvecklingen inom detta område bör dock bevakas. Exempel på användning av några ämnen som misstänks ha hormonella effekter samt tidigare riskbegränsning av dessa ämnen. Uppgifterna om tillverkarde/importerade volymer avser 1998, om inget annat framgår. De ftalater som diskuteras i samband med hormonstörande effekter är främst butylbensylftalat och dibutylftalat, med en tillverkad/importerad mängd i på 1 . nämns också dietylhexylftalat (DEHP) med en tillverkad/importerad mängd på drygt . Ftalater används främst som mjukgörare i PVC-plast. Kortkedjiga ftalater, som DBP, kan förekomma i fogmassor, limmer m.m. I propositionen En god livsmiljö (1990/91:90, bet. 1990/91:JoU30, rskr.1990/91:338) sägs att användningen skall begränsas. Målet är en snabb avveckling av de ämnen inom gruppen som är mest skadliga. Ftalaternas användning och effekter har utretts , exempelvis i: ·PVC – en plan för att undvika miljöpåverkan. Kretsloppsdele - gationens redovisning av regeringsupprag om PVC (SOU 1994:104) ·Tillsatser i plast (15/95) ·Additiv i PVC (9/96). I propositionen Svenska miljömål (1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:87) finns avvecklingsmål för flertalet av DEHP:s använd- ningsområden satta respektive . Regeringens bedömning är att användningen i leksaker för barn bör förbjudas. har ett sådant förbud. är flera ftalater föremål för riskbedömning inom EU:s program för existerande ämnen. Sedan målet om begränsning av användningen av ftalater kom har vissa riskbegränsande åtgärder vidtagits, såsom en övergång inom gruppen från mindre till större ftalatmolekyler. Detta har gjorts i syfte att få ner läckaget av ftalater från färdiga produkter. Trots vissa riskbegränsande åtgärder hanteras dock fortfarande mycket stora mängder ftalater i samhället. Resultatet av de nya målsättningarna i propositionen Svenska miljömål syns ännu inte i statistiken. Inom gruppen klorparaffiner finns ämnen med varierande kolkedje- längder och grad av klorering. De kortkedjiga klorparaffinerna har främst använts i skärvätskor för metallbearbetning. Övriga klor- paraffiner har huvudsakligen använts som mjukgörare och flamskydds- medel i plast och gummi. Importen av klorparaffiner till var 1995 drygt . I propositionen En god livsmiljö sägs att användningen skall be- gränsas. Målet är en snabb avveckling av de ämnen inom gruppen som är mest skadliga. Ett beslut om utfasning av kortkedjiga högklorerade paraffiner togs av OSPAR 1995. I propositionen Svenska miljömål anges att resterande användning av kortkedjiga högklorerade paraffiner bör avvecklas , liksom all användning av klorparaffiner i PVC-produkter. Klorparaffiner med korta och medellånga kolkedjor riskbedöms inom EU:s program för existerande ämnen. Olika begränsningsåtgärder har lett till att användningen av klor- paraffiner minskade –1995. För de kortkedjiga klorparaffiner som används vid metallbearbetning var minskningen . Gruppen alkylfenoler domineras av nonyl- och oktylfenoler. De används som antioxidationsmedel i plast, men främst används de till produktion av nonyl- och oktylfenoletoxilater. Dessa är ytaktiva och har använts i en rad produkter, t.ex. tvättmedel, färger, limmer, kallavfettningsmedel, bekämpningsmedel och kylmedel. I miljön omvandlas alkylfenol- etoxilaterna tillbaka till de ursprungliga alkylfenolerna. I propositionen En god livsmiljö anges målsättningen att av användningen i av nonylfenoletoxilater Mål för begränsningar har beslutats inom OSPAR. I propositionen Svenska miljömål anges att den resterande använd- ningen av nonylfenoletoxilater, som leder till direkta utsläpp, bör avvecklas senast . Nonylfenol riskbedöms inom EU:s program för existerande ämnen. Användningen av nonylfenoletoxilater minskade – 1995 med 70–. Förbrukningen i rengöringsmedel, där poten- tialen för spridning till miljön är stor, har minskat mycket kraftigt. Polybromerade bifenyler (PBB) och polybromerade difenyletrar (PBDE) används som flamskyddsmedel. All PBB och merparten av det PBDE som kommer till finns i färdiga varor. Mängden PBDE som importerades i kemiska produkter var 1997 ca . I propositionen En god livsmiljö anges målet att användningen av bromerade flamskyddsmedel skall begränsas. Målet är en snabb avveckling av de ämnen inom gruppen som är mest skadliga. har riskbegränsningsåtgärder pågått nationellt och internationellt. Kemikalieinspektionen har bedrivit ett flamskyddsmedelsprojekt, som resulterat i åtaganden från flera branscher om begränsningar av användningen. Avvecklingstakten har dock inte varit tillräcklig, och lämnade Kemikalieinspektionen ett förslag om förbud av PBB och PBDE till regeringen. PBDE utreds inom EU:s program för existerande ämnen.