sou · GOB360d1 · 2001-01-01 00:00:00 — desinfektionsmedel, rengöringsmedel m.m. (t.ex. kylbalsam och liniment för hästar, hand- och ytdesinfektionsprodukter samt våt- servetter) bilvårdsprodukter m.m. (t.ex. bilschampo, spolarvätskor, kar- buratorsprit och frysskydd) drivmedel (rena etanolbränslen eller blandningar med bensin, se vidare nedan) lösningsmedelsblandningar (etanolhaltiga blandningar till avfett- ning, som lösningsmedel i kylvätskor eller som köldbärare i värme- eller kylanläggningar) produkter för verkstadsindustrin (t.ex. flussmedel, etsmedel, lim samt härdare till lack och lim) hushållsprodukter (tändvätska, rengöringsmedel, putsmedel, möbel- polityr samt produkter såsom T-röd) sjukvårdsprodukter m.m. (t.ex. lapptester beträffande allergi samt myggoljor) kosmetika (t.ex. parfymer, deoderanter, hårsprayer och frisyrgeléer) Beträffande drivmedlen kan anmärkas att det finns dels sådana som till huvudsaklig del består av annat än etanol (då bensin/diesel) och som innehåller t.ex. 5 viktprocent alkohol, dels sådana som till huvudsaklig del består av etanol; t.ex. innehåller 85 viktprocent alkohol. aromer och essenser (t.ex. apelsindestillat, apelsinjuicearom, punsch-, konjaks-, vitlöks-, vanilj- eller jordgubbsarom samt citronolja) livsmedel (t.ex. aprikoser i , cumberlandsås, hallonsylt med , marmelad med , chokladpraliner med likör samt kött- stämpelfärg) konserveringsvätskor (för t.ex. marsipantillverkning) 5.4Införsel av alkoholhaltiga preparat Enligt 4 § första stycket första meningen LFT får alkoholhaltiga preparat, liksom vad gäller teknisk sprit, föras in till landet endast av den som har meddelats särskilt tillstånd av . Tillstånd erfordras dock, enligt styckets andra mening, inte "i de fall då denaturerad teknisk sprit eller alkoholhaltiga preparat förs in av resande annat än i handelssyfte eller för yrkesmässig förbrukning". Möjlighet finns således att utan tillstånd föra in alkoholhaltiga preparat genom privat resandeinförsel. Enligt 4 § andra stycket gäller i fråga om hanteringen av oförtullade tekniska alkoholprodukter som nämnts i föregående kapitel lagen om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. Detta innebär bl.a. att alkoholhaltiga preparat utan hinder av särskilt införselvillkor får transiteras genom det svenska tullområdet eller mellan orter inom detta enligt de föreskrifter och villkor som gäller för tullförfarandet extern transitering. Se vidare och även i övrigt beträffande rätten att hantera oförtullad vara avsnitt 4.4. 5.5Försäljning, utlämnande och inköp av alkoholhaltiga preparat I 5 § 1 mom. anges att försäljning av alkoholhaltiga preparat är, med de inskränkningar som föreskrivs i LFT, tillåten under samma villkor som gäller för drivande av handel i allmänhet. Försäljning av alkoholhaltiga preparat kan därmed sägas i princip vara fri. Av 3 § LFT följer emellertid att alkoholhaltiga preparat som inte är avsedda för förtäring normalt inte får föras in eller säljas i landet utan att först ha denaturerats på det sätt föreskrivit eller annars godkänt. Bestämmelsen innebär i praktiken att försäljning av ett preparat ej avsett för förtäring inte är möjlig utan föregående prövning och godkännande av . Även beträffande alkoholhaltiga preparat gäller, enligt 7 §, att sådan vara inte får säljas eller lämnas ut om det finns särskild anledning att anta att varan är avsedd att användas i berusningssyfte. Detsamma gäller i fråga om att hjälpa någon att skaffa sådana medel. Det är alltså inte heller tillåtet att hjälpa andra att skaffa bl.a. alkoholhaltiga preparat om det finns särskild anledning att anta att varan är avsedd att användas i berusningssyfte. 5.6Meddelande av tillstånd och godkännande LFT innehåller, som nämnts i kapitel 4, inte några bestämmelser om vilka förutsättningar som skall vara uppfyllda för att de olika slagen av tillstånd eller godkännande skall beviljas. Det har i första hand varit tillståndsmyndighetens uppgift att i överensstämmelse med lagens syfte utforma kriterierna för tillstånd. Inte heller innehåller LFT några regler beträffande själva ansökan. tidigare nämnda verkställighets- och denaturerings- föreskrifter (LVFS 1995:2) innehåller dock bestämmelser beträffande bl.a. utformningen av olika slag av ansökningar. Att några ansökningsavgifter inte förekommer för ansökningar enligt LFT har också nämnts. För att täcka statens kostnader för kontrollen enligt LFT har den som har fått tillstånd till exempelvis införsel av alkoholhaltiga preparat emellertid att betala särskild avgift – kontrollavgift – i den omfattning som bestäms av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, (se 8 a § LFT). Bestäm- melser om kontrollavgifter finns i verkets föreskrifter och allmänna råd (LVFS 1999:9) om avgifter för kontrollen av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat samt vinetanol. 5.7Återkallelse, varning m.m. De olika formerna av administrativa ingripanden enligt LFT framgår av 8 §. Om bestämmelserna i eller med stöd därav meddelade föreskrifter inte efterlevs får , enligt paragrafens första stycke, meddela vederbörande varning. Om detta inte leder till rättelse eller om varning inte anses vara tillräckligt, får verket förbjuda försäljning eller, där tillstånd till försäljning, införsel eller inköp meddelats, återkalla sådant tillstånd. Någon närmare vägledning beträffande förutsättningarna för de nämnda slagen av ingripanden ger varken lagtexten eller förarbetena. Nyss nämnda paragraf ger ingen möjlighet att återkalla ett godkännande av ett alkoholhaltigt preparat, om det t.ex. visar sig att preparatet blir föremål för missbruk. Inte heller finns några lagliga möjligheter att förena ett tillstånd eller godkännande enligt LFT med villkor. I 2 § LFT anges att utövar kontroll över försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. Närmare bestämmelser om tillsynsuppgifter m.m. på de tekniska alkohol- produkternas område finns i förordningen med instruktion för . Se vidare avsnitt 4.8, med redogörelse för bl.a. tillståndshavares skyldighet att lämna tillträde till lokaler, m.m. Den som bryter mot bestämmelserna i 7 § (förbudet mot försäljning m.m. då det finns särskild anledning att anta att varan är avsedd att användas i berusningssyfte) döms för olovlig försäljning av teknisk sprit. Påföljden är böter eller fängelse i högst eller, om brottet är grovt, fängelse i högst (9 § LFT jämfört med 10 kap. 2 och 3 §§ alkohollagen). I 10 § första stycket LFT stadgas att den som olovligen tar bort eller försvagar denatureringsmedel i alkoholhaltigt preparat, eller teknisk sprit, döms för olovligt förfarande med teknisk sprit till påföljd som anges i 10 kap. 1 eller 3 § alkohollagen, alltså böter eller fängelse i högst eller – om brottet är grovt – fängelse i högst . Den som säljer eller tillhandagår med anskaffande av teknisk sprit eller alkoholhaltigt preparat varmed vidtagits åtgärd enligt första stycket kan, enligt 10 § andra stycket första meningen LFT, dömas till samma påföljd. Detta gäller, enligt styckets andra mening, också den som forslar, döljer, förvarar samt – fr.o.m. – förvärvar eller innehar sådan vara. I ett nytt, tredje, stycke har föreskrivits att gärningar som avses i andra stycket andra meningen som är att anse som ringa inte skall föranleda straffansvar. Den som i annat fall än vad som anges i 9–11 §§ bryter mot vad som är föreskrivet i LFT eller mot föreskrift som meddelats med stöd av LFT kan dömas till penningböter (12 §). Den som gör sig skyldig till försök till brott som avses i 9 och 10 §§ kan, enligt 14 § första stycket, dömas till ansvar enligt 23 kap. . Detta gäller dock inte gärningar som avses i 10 § andra stycket andra meningen och endast gäller förvärv eller innehav för personligt bruk. Om flera medverkat till gärning som avses i 9 och 10 §§ eller vid försök som avses i 14 § första stycket, äger 23 kap. 4 och 5 §§ motsvarande tillämpning (dvs. bestämmelser om medverkan); se 14 § andra stycket. Den till vilken teknisk sprit eller alkoholhaltigt preparat avyttrats eller anskaffats för personligt bruk skall dock vara fri från ansvar utom i de fall som anges i 10 §. Beträffande förarbetena till ändringarna fr.o.m. och i övrigt beträffande straffbestämmelserna, se avsnitt 4.10.1. Begår någon brott som avses i 9–11 §§ skall, om det inte är uppenbart oskäligt, hos honom befintliga förråd av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat liksom kärl och emballage samt renings- och filtreringsmedel förklaras förverkade. Detsamma gäller redskap som använts i fall som avses i 10 §. Förverkande av teknisk sprit och alkoholhaltigt preparat kan även ske hos den som enligt 14 § andra stycket andra meningen är fri från ansvar (se ovan); 13 § första stycket LFT. Som redogjorts för i kapitel 4 finns det i LFT fortfarande regler om straffskatt. Den som har begått ett brott som avses i 13 § första stycket skall, om det inte är uppenbart oskäligt, dömas att betala skatt med per liter för teknisk sprit eller alkoholhaltigt preparat som varit föremål för brottet (13 § tredje stycket). Om en försäljare, importör eller köpare som avses i 2 § andra stycket LFT (dvs. bland annat köpare som gör inköp av alkoholhaltiga preparat för yrkesmässig förbrukning) vägrar att lämna tillträde för kontroll, tillhandahålla handelsböcker, m.m., får förelägga vite (17 §). Beträffande bl.a. reglerna om överklagande, se avsnitt 4.10.3. 5.10Närmare om och dess verksamhet på området för de alkohol- haltiga preparaten 5.10.1Föreskrifter om tillstånd, m.m. verkställighets- och denatureringsföreskrifter (LVFS 1995:2) för teknisk sprit m.m. innehåller följande bestämmelser om bl.a. utformningen av en ansökan avseende alkoholhaltiga preparat. (Som nämnts i kapitel 4 kan verket meddela undantag från bestäm- melserna i föreskrifterna.) Den prövning i sak som sker av ansökningarna redovisas i avsnitt 5.10.2. Ansökan om tillstånd till införsel av alkoholhaltiga preparat Enligt 11 § skall ansökan om tillstånd till införsel av akoholhaltiga preparat göras skriftligen hos och innehålla följande uppgifter: 1.företagets/organisationens namn, postadress och gatuadress, 2.bestyrkt kopia av aktuellt registreringsbevis 3.produktspecifikation från tillverkaren, innefattande: varunamn, sam- mansättning, förpackningsstorlekar, användningsändamål (om det inte framgår av övriga uppgifter), tillverkare, ursprungsland och tulltaxenummer, 4.vid införsel från Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) kan uppgifter angående sammansättning enligt punkt 3, ersättas med ett certifikat angående denaturering från behörig myndighet i exportlandet. Godkännande av alkoholhaltiga preparat I 12 § anges att alkoholhaltiga preparat som försäljs inom landet eller förs in hit skall vara denaturerade på ett sätt som godkänner. Godkännande meddelas enligt paragrafen i samband med att tillstånd att köpa eller föra in teknisk sprit beviljas enligt 2 § föreskrifterna. Godkännande meddelas även i samband med att tillstånd att föra in alkoholhaltiga preparat beviljas enligt 11 §. I paragrafen anges avslutningsvis att verket enligt 3 § LFT kan medge att alkohol- haltigt preparat förs in eller säljs utan denaturering, om det finns särskilda skäl för det och fara för missbruk inte föreligger. Av de totalt ca 2 000 ansökningar om tillstånd och/eller godkännande enligt LFT som prövar, avser – som nämnts i avsnitt 4.12.2 – alkoholhaltiga preparat. Alla tillstånd, och godkännanden, ges i varje särskilt fall, dvs. några generella tillstånd/godkännanden meddelas inte. Samtliga tillstånd och godkännanden meddelas för (uppgående till längst ). Om ett preparat skall föras in i landet behandlas, som framgått av föregående avsnitt, vid samma tillfälle både frågan om införseltillstånd och frågan om godkännande. Någon möjlighet för att påverka denatureringen hos en produkt färdigställd för införsel/import finns i princip inte. Det blir här fråga om att medge införseltillstånd eller inte och om införseltillstånd är aktuellt meddela både sådant tillstånd och godkännande. Vad gäller preparat som skall tillverkas inom landet, är situationen annorlunda. Alkoholen i ett alkoholhaltigt preparat kan bestå av antingen teknisk sprit (alkoholen i t.ex. spolarvätska) eller alkohol- drycker (alkoholen i t.ex. vissa likörpraliner). Den som skall tillverka ett alkoholhaltigt preparat, behöver alltså antingen teknisk sprit till detta eller alkoholdrycker. Den som själv tillverkar den tekniska spriten eller t.ex. likören behöver ett tillverkningstillstånd från Alkohol- inspektionen. (Att någon tillverkar sprit eller alkoholdrycker för egen preparatframställning är dock inte vanligt.) Den som köper in den tekniska spriten från någon annan behöver ett inköpstillstånd (eller införseltillstånd) från . Den som köper in likör från någon annan för användning som fyllning i praliner måste, om inköpen skall kunna ske hos en partihandlare, ha ett inköpstillstånd från Alkoholinspektionen eller uppfylla de krav som alkohollagen annars ställer upp för inköp eller införsel/import, alltså vara skatterättsligt godkänd som upplagshavare eller registrerad som varumottagare (se 4 kap. 1 och 2 §§ alkohollagen). De preparattillverkare som köper in stora kvantiteter alkoholholdrycker är oftast upplagshavare. De tillverkare som köper in förhållandevis små mängder gör oftast sina inköp på Systembolaget (över disk, mot senare återbetalning av alkoholskatten). Bland preparattillverkarna som behöver alkohol- drycker för sin tillverkning är det således den grupp som gör mellanstora inköp som köper in dryckerna med stöd av inköps- tillstånd. Alkoholinspektionen meddelar inte inköpstillstånd om inte först har meddelat godkännande avseende det preparat som skall tillverkas. Förutsättningar för tillstånd/godkännande Att det har varit, och är, tillståndsmyndigheten som i överensstämmelse med lagens syfte utformar kriterierna för tillstånd har nämnts i kapitel 4. Vid prövningen av olika ansökningar beaktas att det huvudsakliga syftet bakom LFT, liksom vad gäller alkohollagen, är att förebygga alkoholpolitiska olägenheter och/eller missbruk. Vid samlade bedömning av om införseltillstånd och/eller godkännande skall meddelas, gäller följande utgångspunkter. Denatureringsämnena (som ofta skall vara flera) skall inte kunna avlägsnas genom traditionella metoder som kolfiltrering eller destillering. De nämnda ämnena skall vara lämpliga för preparaten. Exempelvis skall denatureringsämnen som ingår i kosmetikaprodukter inte lukta illa och denatureringen i lösningsmedelsblandningar bestå av tre olika ämnen. Denatureringsämnena skall stämma överens med föreliggande inköpstillstånd för den tekniska spriten för producerande av preparatet. Generellt kan sägas att svagare denatureringsämnen kan väljas för produkter där missbruksrisken inte är så stor eller då intresset av att söka försvaga eller ta bort denatureringsämnet-/na är liten. Frågan om vilket eller vilka denatureringsämnen som skall användas kan regelmässigt lösas efter diskussioner mellan och den tillståndssökande. I praxis har kommit att gälla att de alkohol- haltiga preparat som inte är avsedda för förtäring i princip skall vara denaturerade på sätt som motsvarar fullständigt denaturerad teknisk sprit. Även vad gäller på detta sätt denaturerade alkoholhaltiga preparat förekommer dock visst missbruk, framför allt av T-röd o.d. (se avsnitt 5.2). I vissa fall kan andra ämnen än de traditionella denaturerings- ämnena ersätta visst eller vissa denatureringsämnen utan att risken för missbruk eller andra olägenheter ökar. Exempelvis kan färgämnen ibland bedömas vara tillräckliga. Förpackningsstorlek, kundpris och kundkategori beaktas. Storleken på förpackningen har betydelse vid bedömningen av t.ex. aromer/essenser (varvid särskilt beaktas den i förpackningen ingående totala alkoholmängden). Ett högt pris kan bidra till att ett preparat inte bedöms innebära risk, eller någon större risk, för missbruk. Vad gäller kundkategorin, har det betydelse om preparatet är avsett att användas inom industrin, t.ex. vid en tillverkningsprocess, eller om preparatet skall säljas i dagligvaruhandeln. I viss mån görs även en form av miljöprövning, dvs. en bedömning av t.ex. lämpligheten av utsläpp av preparatet i vatten eller luft. Vid bedömning av ansökan om tillstånd till import från tredje land beaktas om produkterna innehåller inom EU förbjudna denaturerings- ämnen eller andra förbjudna tillsatser. Vad gäller svårigheter i prövning av ansök- ningar om tillstånd/godkännanden, kan nämnas bl.a. följande. Huruvida en produkt i dagligvaruhandeln innehåller eller kommer att innehålla beskattad alkohol har, genom det pris produkten har eller kommer att ha, betydelse för bedömningen av missbruksrisken. Att beskattningsfrågan ibland är oklar föranleder vissa bedömnings- problem. En annan punkt på vilken man från verkets sida ibland upplever vissa svårigheter, är processen att bestämma lämplig denaturering. krävs omfattande arbete, ev. med olika slag av tester, för att komma fram till en lösning. Arbetet görs ibland i sam- verkan med tillverkaren. Resultatet är ofta en kompromiss. Det kan i sammanhanget noteras att mot bakgrund av lagtextens utformning (se 3 § första meningen LFT) kan krav på införskaffande av godkännande till försäljning egentligen avse endast preparat som inte är avsedda att förtäras. Lagen ger således inte uttryckligt stöd för att kräva godkännande av någon som endast avser att sälja preparat avsedda för förtäring. Som redovisats i kapitel 4 har , förutom sitt ansvar som central tillsynsmyndighet på de tekniska alkoholprodukternas område, det direkta tillsynsansvaret över innehavarna av tillstånd och godkännanden enligt LFT. Syftet med verkets tillsyn är att kontrollera dels att de lagstadgade reglerna m.m. efterlevs (t.ex. att försäljning sker endast på föreskrivet sätt), dels att förutsättningar för framför allt tillstånd fortfarande föreligger (t.ex. att tillståndshavaren fortfarande utövar samma verksamhet). På grund av de ofta korta giltighetstiderna för tillstånden och godkännandena finns det dock sällan anledning till en omfattande efterkontroll. Dessutom ger, som nämnts, LFT ingen möjlighet att återkalla ett godkännande. Vid efterkontroller, som ofta har samband med kontrollerna på tekniska sprit-området, förekommer det att verket begär in varuprover från preparattillverkare eller att verket själv i handeln köper in vissa alkoholhaltiga preparat. Vid analys undersöks alkohol- halt och förekommande denatureringsämnen. Förekomsten av endast tidsbegränsade tillstånd medför som nämnts att administrativa ingripanden – varning, försäljningsförbud och åter- kallelse – knappast förekommer. Vad gäller införseltillstånden avseende alkoholhaltiga preparat torde några administrativa ingripanden överhuvudtaget inte ha förekommit. Här är det närmast fråga om att inte tillåta införsel om förutsättningarna härför inte är uppfyllda. Att LFT inte ger någon möjlighet att återkalla ett godkännande har tidigare nämnts. Det kan dock här erinras om att den försäljare av alkoholhaltiga preparat som bryter mot t.ex. försäljningsförbudet i 7 § LFT eller föreskrifter meddelade med stöd av nämnda lag, enligt 8 § LFT av kan meddelas varning eller, under vissa förutsättningar, förbud att sälja. har aldrig meddelat varning eller förbud avseende alkoholhaltiga preparat. Enligt tidigare nämnda föreskrifter och allmänna råd (LVFS 1999:9) om avgifter för kontrollen av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat samt vinetanol gäller följande på området för de alkoholhaltiga preparaten. En avgift om skall utgå per kg till infört alkoholhaltigt preparat omräknat till etylalkohol. Avgift skall tas ut vid försäljning av teknisk sprit samt för den mängd som används i den egna produktionen. Avgift skall inte erläggas om mängden införda alkoholhaltiga preparat understiger omräknat som etylalkohol eller om preparaten utgörs av kosmetiska eller hygieniska produkter som innehåller etylalkohol (2 §). Avgiften skall erläggas av den som fått tillstånd till införsel av alkoholhaltiga preparat. Som i viss mån framgått av avsnitt 4.13 förekommer illegal hantering i samband med själva tillverkningen av preparaten, och då i det sammanhanget att teknisk sprit köps in under förespegling av att spriten skall användas för tillverkning av visst eller vissa slag av alkoholhaltiga preparat, men i stället används för något annat; närmast vidareförsäljning för konsumtion. Illegal verksamhet avseende själva preparaten handlar närmast om borttagning eller försvagning av ingående denatureringsämnen. Såvitt utredningen känner till förekommer knappt någon sådan, känd, illegal verksamhet . De alkoholhaltiga preparaten förekommer som beskrivits inom vitt skilda produktområden och inom olika myndigheters verksamhets- områden. Ett stort antal av de regler som kan vara tillämpliga har sin grund i EG-rätten. Särskilt långtgående är harmoniseringen, dvs. utarbetandet av gemensamma bestämmelser, på livsmedelsområdet. Även vad gäller hygieniska produkter och hushållskemikalier har harmoniseringen kommit långt. Redogörelsen nedan syftar till att ge en inblick i den angränsande reglering som kan omfatta alkoholhaltiga preparat. I samband med beskrivningen av verksamheten hos berörs även vissa andra närliggande frågor av intresse för utredningsuppdraget. Uppgifter har hämtats från bl.a. betänkandet Livsmedelstillsyn i (SOU 1998:61), avlämnat av Utredningen om livsmedelstillsynen (Jo 1997:02). Betänkandet är under beredning i . Berörda myndigheter har också bistått med uppgifter. Den fr.o.m. gällande (1998:808) – som ersatt bl.a. lagen (1985:426) om kemiska produkter – innehåller ett antal grundläggande regler för produkter av olika slag. Särskilda regler finns beträffande exempelvis märkning och begränsning av handeln med produkter som p.g.a. sina egenskaper kan befaras medföra skada på t.ex. människor eller miljön. Någon närmare redogörelse för dessa övergripande regler, eller andra regler avseende märkning m.m., lämnas inte här. Nedan lämnas först en redogörelse för den verksamhet hos Läke- medelsverket som förekommer på annan enhet än den enhet som har hand om frågor enligt LFT. Kosmetiska och hygieniska produkter har, som central förvaltningsmyndighet för kontroll och tillsyn av läkemedel och vissa andra produkter som med hänsyn till egenskaper eller användning står läkemedel nära, att särskilt svara för bl.a. kontrollen och tillsynen i fråga om kosmetiska och hygieniska produkter; se förordningen med instruktion för . Grundläggande regler på gemenskapsnivå finns i rådets direktiv /768/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter3; det s.k. kosmetikadirektivet. Direktivet innehåller regler för sammansättning, märkning och förpack- ning av kosmetiska produkter; allt i huvudsakligt syfte att skydda folkhälsan. På nationell nivå finns, utöver , bl.a. förordningen (1993:1283) om kosmetiska och hygieniska produkter. Med kosmetiska och hygieniska produkter avses i förordningen "ämnen eller beredningar som är avsedda att appliceras på människokroppens yttre delar eller på tänder och slemhinnor i munhålan i uteslutande eller huvudsakligt syfte att rengöra eller parfymera dem, förändra deras utseende, korrigera kroppslukt, skydda dem eller bibehålla dem i gott skick" (1 §). 3 EGT L 262, 27.9.1976, s. 169 (Celex 31976L0768). Efter subdelegation har meddelat närmare regler för produkterna i fråga; se t.ex. verkets föreskrifter (LVFS 1996:14) om ändring i föreskrifter (LVFS 1993:2) om förbud och begränsningar för vissa ämnen att ingå i kosmetiska eller hygieniska produkter samt föreskrifterna (LVFS 1996:7) om ändring i föreskrifter (LVFS 1995:22) om kontroll av kosmetiska och hygieniska produkter. Bland annat har, se LVFS 1996:7, föreskrivits att den som yrkesmässigt tillverkar eller importerar en kosmetisk eller hygienisk produkt skall till dels anmäla sin verksamhet, dels anmäla produkten för förteckning i ett produktregister (5 §).