sou · GOB311d4 · 2001-01-01 00:00:00 — 7 Det är också inom denna del av sektorn man tydligast kan se att internationell konkurrens spelar en viktig roll. Arbetsmarknaderna för de som är verksamma inom de mer kvalificerade tjänsteproduktionen är i högre grad internationell än för övriga inom sektorn. Inte minst gäller detta inom corporate finance. Inom detta verksamhetsområde är konkurrens om arbetskraft från internationella finansiella centra som och påtaglig. Som nämnts har finansiella centra, i sig, attraktionskraft genom en större potentiell arbetsmarknad för specialister och en större möjlighet till kompetensutveckling tack vare större volym och variation i efterfrågan av kvalificerad finansiell tjänsteproduktion (jfr. Gehrig, 1998). Det faktum att aktörer på den internationella marknaden inte bara passivt inväntar arbetssökande specialister utan även aktivt värvar framgångsrika studenter och i branschen verksamma specialister för- stärker konkurrensen. I detta sammanhang har flera respondenter betonat vikten av de institutionella betingelser såsom skattesystem och näringslivsklimat utgör. Högre löner och lägre skatter spelar i flera fall en avgörande roll vid beslut om utlandsflytt eller återvändande. Den svenska näringslivsstrukturen med relativt få stora företag och många små utgör också ett potentiellt hot mot den kvalificerade finansiella tjänsteproduktionen. Det finns farhågor för att de multinationella före- tagens utflyttningar kommer att leda till att dessa i högre grad kommer att anlita utländska finansiella aktörer. En avsaknad av en krävande kundbas riskerar att leda till att det blir allt svårare att uppnå t illräcklig affärsvolym för upprätthållande av spetskompetens inom den svenska finansiella sektorn. Det finns emellertid skäl att anta att även arbetsmarknaden för de som verkar på massmarknaderna kan komma att bli allt mer inter- nationell, vilket kan drabba rekrytering till den kvalificerade tjänsteproduktionen. Skälen till detta antagande står att finna i det faktum att finansiella koncerner tenderar att expandera sin verksamhet över landsgränserna och det kan förväntas leda till en allt större likhet mellan sätten att bedriva finansiell verksamhet (jfr. t.ex. Marquardt, 1998). Vidare kan man förutspå en ökad internationell rörlighet hos den akademiskt skolade arbetskraften i och med att studenter genom 7 Det bör observeras att det denna grupp även rymmer bl.a. chefer, vilka inte nödvändigtvis direkt arbetar med kvalificerad tjänsteproduktion. Arbets- och konkurrenskraft i den svenska. utbytesprogram får en betydligt större internationell erfarenhet och ett vidare utländskt kontaktnät. Sammantaget kan det konstateras att sektorn står inför två strategiska frågor rörande arbetskraft. Den första handlar om det generationsskifte som förestår och den andra om förändring av de anställdas utbildnings- bakgrund. Den finansiella sektorn går mot ett allt högre akademiker- inslag. Därvidlag dominerar och förväntas ekonomer dominera. Denna kunskap upplevs som allt mer kritisk då sektorn i högre utsträckning blir allt känsligare för förmågan att i rådgivning och försäljning möta en allt kunnigare kundmarknad och en hårdare konkurrens från utländska aktörer. Från materialet går det således att se två krafter som strävar mot varandra. Å ena sidan riskerar sektorn att förlora kompetens som byggts upp . Å andra sidan kan sektorn med hjälp av naturlig avgång lättare klara den kompetensväxling som är nödvändig när arbets uppgifter som kräver en kompetens växlar till arbetsuppgifter som kräver en annan kompetens. Vidgas fokus inses att särskilt den kvalificerade tjänsteproduktionen är beroende av kompetens inom flera områden. Inte minst gäller det tillgång till en fungerande infrastruktur av expertis inom IT, affärs- juridik, redovisning och revision. Det har också framgått att sektorns kompetensförsörjning även är känslig för de institutionella betingelser under vilken den verkar. Kompetent personal och kvalificerad finansiell tjänsteproduktion är relativt flyktig och tenderar att söka sig mot centra med goda institutionella betingelser. En viktig förutsättning för den svenska finansiella sektorn är att betingelserna är tillräckligt goda för att upprätthålla en t illräckligt stor marknad. 8 Internationellt studentutbyte har blivit en realitet inom de svenska universi- tetsutbildningarna. Vid åker mer av alla program- ekonomstudenter utomlands minst 6 mån. Volym C:260 Bilaga 21 En viktig fråga för utredningen är att avgöra om det svenska ut- bildningsväsendet har och kommer att ha förmåga att utbilda den arbetskraft som gör den svenska finansiella sektorn internationellt konkurrenskraftig. I kapitel 3 konstaterades att det i huvudsak är akademiskt skolad personal som efterfrågas. Mot bakgrund av detta kommer kapitel fyra i huvudsak att koncentreras på det svenska hög- skoleväsendets och dess produktionsförmåga. Härvid kan frågan delas upp i en kvantitativ och en kvalitativ del eller annorlunda uttryckt: förmår högskolan att producera ett tillräckligt antal studenter och har dessa de kvaliteter som efterfrågas? 4.1Kvantitativa aspekter på kompetensförsörjning I satsas en relativt stor andel av BNP på utbildning. Vid en internationell jämförelse framgår att , , och låg i den internationella toppen med av BNP på utbildning (skola och högskola tillsammans, 1998).9 Den eftergymnasiala utbildningen har ökat kraftigt och inte minst märkbar har utbyggnaden av de regionala högskolorna varit. Ses till den utbildning som förväntas bli den i absoluta tal viktigaste för den finansiella sektorn, kan det konstateras att det numer bedrivs ekonomutbildning på inte mindre 27 platser i . Totalt finns 1998 drygt 4000 nybörjarplatser vid de svenska e konomutbildningarna och cirka 3500 når examen (svenska akademiska e konomutbildningar och HSV).10 Det finns i huvudsak två vägar att bli ekonom. Antingen söker studenten fristående kurser och ansvarar själv för utbildningens utformande. Denna typ av egenkomponerad utbildning har 9Granskas kostnaden för utbildning närmare framgår att den största delen går till skolutbildning. Kostnaden per elev har också varit den högsta bland medan kostnaden per student i högskolan legat på genomsnittet för (SOU 1995:4). 10Den statistik som belyser utbildningsförhållandena är på grund av klassifi- cering något osäker och de här angivna siffrorna bygger på beräkningar som gör (). Arbets- och konkurrenskraft i den svenska. blivit allt ovanligare beroende av att studenten inte garanteras att komma in på tillräckligt många kurser för att uppnå examen. Den vanligaste vägen är annars att den presumtive ekonomen söker in till någon av de ekonomprogram som erbjuds runt om i . Det finns enligt examensordningen tre examina att välja på: Högskoleexamen om minst 80 poäng (studier), Ekonomie kandidatexamen om minst 120 poäng (studier) eller Ekonomie magisterexamen om minst 160 poäng (studier). Av de 27 universitet eller högskolor som ger ekonomutbildningar har alla rätt att utfärda kandidatexamen. Av dessa har dessutom 22 högskolor av givits rätten att utfärda magisterexamen. har magisterexamina successivt ökat i antal och de ekonomprogram som leder fram till magisterexamen är numer helt dominerande i det svenska utbildningssystemet (jfr. bilaga 1). Viktigt för den finansiella sektorn är huruvida utbildningssystemet förmår att producera ekonomer i sådan omfattning att sektorn klarar av att hantera den kompetensväxling som är förestående. Svaret på denna fråga är emellertid beroende av ett antal antaganden. I exemplet i tabell 4:1 har det antagits att alla som kommer att sluta sin anställning på grund av åldersskäl ersätts av personer med ekonomexamen och att antalet utexaminerade ekonomer ligger på nuvarande nivå. Antagen efterfrågan och utbud av ekonomer, 1996-2013, finansiell Sektorns efterfrågan av utbudet Källa: och HSV. Från tabellen framgår att den finansiella sektorn kan komma att efterfråga allt större andel av den producerade mängden ekonomer. Totalt motsvarar efterfrågan av de utexaminerade ekonomerna. Den finansiella sektorn skulle i exemplet i tabell 4:1 få allt mindre möjligheter att göra urval baserade på kvalitetskriterier och likaså vara tvungen att räkna med att konkurrensen om arbetskraften kommer att öka avsevärt. Visserligen kan de antagandena som exemplet bygger på kritiseras. För det första antas att alla som slutar i sektorn ska ersättas med ekonomer. Detta antagande är inte korrekt med hänsyn till att även akademiker med andra utbildningsbakgrunder efterfrågas och att det även fortsättningsvis kommer att finnas anställda som inte behöver en akademisk examen för att vara kompetenta i sitt arbete. Volym C:262 Bilaga 21 SOU 2000:11 dock med hänsyn till sektorns förväntningar förväntas utgöra en minoritet. Ej heller tas det i exemplet någon hänsyn till minskning av personalen på grund av rationalisering. Huruvida en minskning av det totala antalet anställda kommer att ske som ett resultat av ytterligare effektivisering i sektorn eller inte kan inte fastställas. En eventuell minskning med exempelvis (8000-16000 personer) ändrar dock inte på det faktum, givet att ersättning sker med ekonomer, att sektorn förväntas efterfråga en väsentlig andel av alla utexaminerade ekonomer.11 En ytterligare kritik som kan riktas mot exemplet gäller antagandet om antalet utexaminerade ekonomer. I samhällsdebatten hörs allt fler röster som menar att samhällets resurser för forskning och universitets- utbildning bör koncentreras på teknik och naturvetenskap till förfång för samhällsvetenskaplig forskning och utbildning (SvD, ). Om Forskning 2000 (SOU 1988: 128, s. 88) som kom fram till slutsatsen att resurserna för samhällsvetenskaplig forskning inom samhällsvetenskap – bland annat ekonomi – bör kunna minska får genomslag i utbildnings- politiken finns det skäl att misstänka att antalet utexaminerade ekonomer kan riskera att bli färre jämfört med dagens situation. Oavsett kritiken mot exemplet framträder ett par viktiga förhållanden som kan påverka konkurrenskraften. Det kan konstateras att det på kort sikt inte kommer att råda brist på arbetskraft med ekonomutbildning. På däremot är risken överhängande att den finansiella sektorn kommer att få problem med att nyanställa personal med efterfrågad utbildningsbakgrund. Den förestående kompetensväxling som behöver ske kommer att ställa stora krav dels på sektorns förmåga att hantera ett annalkande kompetensgap och dels på utbildningsväsendets produktions- kapacitet. En fråga som väckts under utredningen är huruvida en framtida hårdare konkurrens om ekonomer kommer att påverka lönenivåerna och därmed också sektorns konkurrenskraft. Ses till lönenivåerna 1997 kan som i tabell 4:2 nedan konstateras att den finansiella sektorn betalar de högskoleutbildade ekonomerna relativt bra i förhållande till andra sektorer. 11 SCB (1998) förutskickar i sin prognos om befolkning, utbildning och arbetsmarknad att det kan komma att råda ett visst överskott av ekonomer. En förklaring till detta kan vara att SCB:s beräkningar inte tar hänsyn till den förväntade kompetensväxlingen bl.a. inom den finansiella sektorn. Arbets- och konkurrenskraft i den svenska. Branschvis lönejämförelse högskoleutbildade ekonomer A+B: Jordbruk, jakt, skogsbruk och fiske C: Utvinning av mineraler E: El-, gas, värme och vattenförsörjning G: Partihandel och detaljhandel H: Hotell och restaurangverksamhet I: Transport, magasinering och kommunikation J: Finansiell verksamhet K: Fastighet- och uthyrningsverksamhet, N: Hälso- och sjukvård, sociala tjänster; O: Andra samhälleliga och personliga tjänster A – O: totalt Anm.: *) signifikant skillnad på nivå, -- ) kan ej redovisas p.g.a osäkerhet eller sekretess. Källa : SCB, svensk offentlig statistik: löner för tjänstemän, privat sektor 1997. Sammantaget kan utifrån tabellen utläsas att det i de fall det förekommer signifikanta skillnader mellan branscherna är det till de finansanställda ekonomernas fördel. Detta skulle kunna tolkas som om att konkurrensen om kompetenta ekonomer redan drivit upp lönerna för sektorn och att det därför kan förväntas en ännu högre lönenivå . Huruvida detta verkligen blir fallet eller inte är beroende av relationen mellan utbud och efterfrågan av arbetskraft (för såväl massmarknad som kvalificerad tjänsteproduktion). Beträffande kvalificerad tjänsteproduktion tillkommer också ett efterfrågetryck från internationella finansiella centra. Den internationella konkurrensen spelar, som tidigare påtalats, en viktig roll och för vissa inom denna del av sektorn är lönenivån också högre utomlands. För t.ex. analytiker och handlare är därför centra som t.ex. och alternativa arbetsmarknader. Från intervjuerna har också framkommit att den internationella konkurrensen om vissa specialister bidrar till att höja ersättningsnivån i . 12 Enligt DN:s genomgång av aktiemäklare, analytiker och anställda inom corporate finance tjänade fler än 120 personer mer än 1997 (DN ). Volym C:264 Bilaga 21 4.2Kvalitativa aspekter på kompetensförsörjning har det antagits att fler akademiker i den finansiella sektorn leder till att konkurrenskraften ökar eftersom dessa lättare förväntas kunna svara mot de krav som kommer att ställas på det finansiella företaget. En förutsättning för ett sådant antagande är dock att kvaliteten hos dessa akademiker är tillräckligt hög. Detta för in utredningen på ett mycket komplext område, nämligen kvalitet eller mer precist på frågan om den utbildning som den svenska högskolan utför är av sådan kvalitet att den bidrar till att stärka den finansiella sektorns konkurrenskraft? Det ligger emellertid utanför denna utrednings uppdrag att göra en internationellt komparativ studie av olika länders förutsättningar att utbilda konkurrenskraftiga ekonomer. Vi kan dock innanför utredningens ramar peka på ett antal faktorer som kan tänkas påverka kvaliteten hos den svenska finansiella sektorns arbetskraft. I kapitel tre framkom av genomförda intervjuer att det efterlystes ekonomer med brett ekonomiskt kunnande med specialiseringar inom ekonomistyrning, marknadsföring och IT. Det framgick vidare att den efterfrågade kompetensen är beroende av den marknad som det finan- siella företaget är aktiv på. För massmarknaden efterfrågas den breda ekonomen medan det efterfrågas mer fördjupade kunskaper för de som ska arbeta på marknaden för mer kvalificerade finansiella tjänster. Arbetsmarknaden för den senare är i högre utsträckning internationell och i huvudsak rekryteras personer, oftast med ekonomisk akademisk examen, som internutbildats av den svenska eller internationella finans- sektorn. De krav på kunskaper inom matematik och statistik som gäller för vissa delar av produktionen (t.ex. risk management, derivatin- strument och aktuarieverksamhet) har medfört att personer inom dessa områden ofta är matematiker, tekniker eller naturvetare. anses det råda viss brist på kompetens inom dessa områden. Trots att antalet forskare inom dessa tillämpade områden är relativt få kan denna brist dock komma att minskas genom ett ökat intresse från utbildnings- anordnarna att öka utbildningsplatserna inom t.ex. finansiell ekonomi och finansiell matematik. Ett gemensamt krav för de båda delmarknaderna är emellertid att sektorn ställer allt högre krav på kunskaper inom IT och språk samt färdigheter som analytisk, kommunikativ och social förmåga. Den kraftiga utbyggnaden av de regionala högskolorna samt den decentralisering som präglar högskolan har lett till att det finns ett stort antal alternativa universitet och högskolor att välja på för den som syftar Arbets- och konkurrenskraft i den svenska. till att bli ekonom.13 Valfriheten blir än större om man ser till själva programvalet. Högskolornas frihet att själva utforma ekonom- utbildningen har medfört att det finns drygt 70 alternativa ekonomprogram att söka till (jfr. bilaga 1). Trots mångfalden har de flesta utbildningarna det gemensamt att det går att fördjupa sig till 80 poängs nivån (fyra betyg) i företagsekonomi och nationalekonomi. 14 Inom dessa ämnen finns det också vanligtvis möjligheter att specialisera sig. En slutsats är därför att det ämnesmässigt inte tycks vara några problem att få fram ekonomer med önskad bredd. Betraktas utbildningsutbudet framgår det också att utbildnings- alternativ med internationell inriktning där språk utgör ett stort inslag blivit allt fler. finns cirka 15 ekonomutbildningar med språklig inriktning (jfr. bilaga 1). Förutom att det i de flesta fall är tvunget att behärska engelska för att kunna tillgodogöra sig utbildningen har de särskilda språkinriktningarna stärkt den internationella prägeln i den svenska ekonomutbildningen. Beträffande IT finns ett fåtal speciali- serade utbildningar, men det allmänna datorkunnande ökar successivt och datorer och internet används allt mer aktivt i högskoleutbildningen. Eftersom högskolevärlden precis som det övriga samhället är mitt inne i utvecklingsprocess vad beträffar IT-användning är det ännu svårt att uttala sig om kunskaper i IT förmedlas i tillräcklig grad. En väsentlig skillnad mellan utbildning i allmänhet och högskole- utbildning är den senares explicita relation till forskning. I Högskole- förordningen stadgas att: Den grundläggande högskoleutbildningen skall, utöver kunskaper och färdigheter, ge studenterna förmåga att självständigt lösa problem samt förmågan att följa kunskapsutveck- lingen, allt inom det område som utbildningen avser. Utbildningen bör också utveckla studenternas förmåga till informationsutbyte på veten- skaplig nivå (Högskolelagen 1992:1434, kap 1, § 9). Om Högskolelagen omsätts i praktiken är förutsättningarna goda för att alla utbildade ekonomer har förmåga att självständigt identifiera olika problemställningar, analysera och kommunicera resultat inom sina arbetsfält. Likväl borde studentens förmåga till inlärning och anpassning till ovana situationer förbättras. Viktigt är dock att ekonomen under sin studietid också bereds möjlighet till denna träning. I en granskning av magisterexamina vid svenska högskolor konsta- teras att det föreligger stora skillnader mellan högskolornas förutsätt- 13Statsmakterna fastställer målen och ramarna för högskolornas verksamhet, men inför dessa ramar råder stor frihet att besluta om t.ex. utbildningsutbud kursinnehåll, dimensionering och resursfördelning (, 1988, s. 46). 14I vissa program kan även ämnen som ekonomisk historia, statistik, statistik med ekonometrisk inriktning vara fördjupningsämnen. Volym C:266 Bilaga 21 ningar att genomföra en kvalificerad utbildning i [företags-]ekonomi (HSV, 1997:45R, s. 96). Den slutsatsen kan även anses gälla för ekonomutbildningarna i sin helhet. Betraktas t.ex. ekonomutbildningarna med avseende på antalet forskningsutbildade lärare framkommer stora skillnader. I figur 4:1 nedan visas relationen mellan disputerade lärare (inklusive professorer) och icke disputerade lärare i företags- och nationalekonomi vid 25 av ekonomutbildningar. Disputerade och odisputerade lärare i företags- och nationalekonomi vid svenska akademiska ekonomutbildningar, 1997 Disputerade lärare inkl. prof Källa : SERO, CR, akademiska ekonomutbildningar . Enligt datamaterialet hamnar endast 9 av 25 högskolor och universitet över strecket då de angivit att de har fler disputerade (inklusive professorer) än odisputerade lärare verksamma i sina ekonom- utbildningar. Hela 16 utbildningar (), företrädesvis vid de yngre regionala högskolorna, har färre disputerade än odisputerade lärare och för mer än hälften av högskolorna utgör de disputerade mindre än hälften av lärarkåren. Noterbart är att det vid hela 7 högskolors ekonomutbildningar inte finns någon professor på heltid vare sig i företags- eller nationalekonomi. Sammantaget visar materialet att forskarutbildade lärare är underrepresenterade vid de flesta svenska Arbets- och konkurrenskraft i den svenska. ekonomutbildningar.15 Därutöver kan läggas den osäkerhet som materialet innehåller rörande olika lärarkategoriers faktiska insatser i utbildningarna. Vi vet t.ex. att datamaterialet inte tar i beaktande att professorernas insats grundutbildningen normalt motsvaras av en mindre del av tjänstgöringen och dessutom kan variera mellan olika utbildningsorter. En orsak till den nuvarande situationen med relativt få forskar- utbildade universitetslärare står att finna i att dimensioneringen av forskarutbildning inte hållit jämna steg med expansionen av grund- utbildningen. Visserligen kan det hävdas att närvaron av forskarut- bildade lärare inte nödvändigtvis leder till hög kvalitet, men sannolik- heten för att utbildningen medför fördjupade ämneskunskaper och färdigheter i enlighet med högskoleförordningen ökar. I diskussion om kvalitet är också resurstilldelning viktig att beakta. Det finns indikationer på att den av (SOU 1992:44) föreslagna undervisningsinsatsen urholkats på grund av de besparingar som ålagts högskolan. 16 antog att en resursram motsvarande lärarstöd i grupp var tillräcklig för att grundutbildningen skulle hålla godtagbar kvalitet. Utan att i detalj diskutera rimligheten i detta antagande kan det nu befaras att den undervisning som kommer ekonomstudenten till livs inte är tillräcklig för att hålla utbildningen på en kvalitativt hög nivå. Särskilt om man be- tänker att utbildningen till stor del sker med hjälp av icke forskar- utbildade lärare. 15Datamaterialet utgörs av uppgifter som lämnas av högskolorna till SERO och . Sammanställningen som är avsedd att informera gymnasieelever om ekonomutbildningar presenteras i utbildningskatalogen och är behäftad med viss osäkerhet. En känslighetsanalys ger dock vid handen att den övergripande bilden som förmedlas ändå är rimlig. av de angivna nybörjarplatserna finns vid de ekonomprogram där disputerade lärare är i minoritet. 16En utredning vid Samhällsvetenskapliga fakulteten vid har visat att den undervisningstid som erbjuds studenterna ligger mellan 19- lägre än den av beräknade normtiden (Hjertsén, 1998). 17Nutek Analys kom i en undersökning om betydelsen av civilekonomers utbildningsort till slutsatsen att expansionen av antalet utbildningsorter inte lett till några kvalitetsskillnader mellan landets ekonomutbildningar (, R 1998:1). Slutsatsen bygger på att det inte kunde visas att utbildningsorten hade någon betydelse för ekonomernas lön arbetslivserfarenhet. Då det är troligt att andra faktorer än lön hos de utbildade bör beaktas vid en kvalitetsgranskning medger inte undersökningens metod och urval slutsatsen att kvaliteten generellt är tilläcklig vid de svenska ekonomutbildningarna. Volym C:268 Bilaga 21 Det inledande exemplet, med sina invändningar, visade att det kan för- väntas att den finansiella sektorn på , , troligen kommer att få relativt svårare att täcka sitt behov av välutbildade ekonomer. Den ovan skisserade bilden av de svenska ekonomutbild- ningarna leder dessutom till slutsatsen att kunskapen om innehållet i utbildningarna och en analys av deras kvalitet är mycket angeläget, inte bara för resursgivarna (statsmakten) utan även avnämare såsom den finansiella sektorn. Ett mer akut problem är bristen på personer med kunnande inom IT, statistik, matematik och finansiell ekonomi. För individerna på marknaden kan bristen leda till fördelar, men för sektorn som helhet är den problematisk. hanteras denna brist till viss del av rekrytering utanför gränser. Arbets- och konkurrenskraft i den svenska. Den svenska finansiella sektorn befinner sig i en brytningstid där av- regleringar och ny teknik förändrar förutsättningarna för finansiell verksamhet. Visserligen kommer de funktioner som utförs att vara desamma, men det sätt på vilket de kommer att utföras har förändrats och kommer även fortsättningsvis att förändras. Om man ser till kund- marknaderna är tendensen tydlig. En allt kunnigare och krävande marknad kommer att ställa hårdare krav på de finansiella företagens förmåga att producera finansiella tjänster.