sou · GOB337d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Icke obetydliga neddragningar i sysselsättningen skedde . Totalt minskade sysselsättningen från 1 258 000 personer till 1 089 000. Vi ser också att sysselsättningen bland gruppen egna företagare, lik- som medhjälpande familjemedlemmar, har varit i stort sett med för företagarna en svag ökning till 1995 och med en svag minsk- ning därefter. Detta får dock inte tolkas som att gruppen företagare inte skulle ha drabbats nämnvärt. När anställda förlorar jobbet kommer många av dessa att starta eget varvid gruppen företagare fylls på och kurvan förblir i stort sett oförändrad över tiden. I avsnitt Socioekonomiska grupper nedan visar vi att arbetslösheten ökat SOU 2000:37 Vilka förlorade jobbet ? kraftigt för den grupp av personer som 1990 klassificerades som företagare exklusive lantbrukare. Män är överrepresenterade i privata sektorn och kvinnor dominerar i den offentliga. Med tanke på den sektoriella utvecklingen av syssel- sättningen som redovisades i figurerna 2 och 3 ovan, borde vi förvänta oss att arbetslösheten i inledningsskedet skulle drabba män hårdare och att kvinnor skulle drabbas med en viss eftersläpning. Detta är också fallet. Figur 4 visar arbetslöshetskvoten för män och kvinnor 1989- 1998. Arbetslöshet i procent av arbetskraften för män och kvinnor, 1989–1998 Källa: (SCB). Fram var den öppna arbetslösheten mycket jämnt fördelad över könen. I krisens inledningsskede ökade den som vi för- väntat betydligt kraftigare för män än för kvinnor. 1993 var skillnaden . I samband med den privata sektorns, i synner- het då exportindustrins, återhämtning och den offentliga sektorns fort- satta sysselsättningsnedgång åren därefter, minskade skillnaderna un- der . 1996-1998 var arbetslösheten cirka 1 procen- tenhet högre för män än för kvinnor. Totalt sett har arbetslösheten sla- git betydligt hårdare mot män än mot kvinnor. I tabell 1 visar vi det genomsnittliga antalet arbetslöshetsdagar för män, kvinnor och hela befolkningen i arbetsför ålder (). Siff- rorna här är beräknade utifrån durationsdata i Rörlighetsdatabasen och finns tillgängliga för 1992-1997. 20 Vilka förlorade jobbet ? Genomsnittliga antalet arbetslöshetsdagar, 1992-1997. Källa: Rörlighetsdatabasen. Även mätt på detta sätt står det klart att skillnaderna mellan könen var som störst 1993 och att har skillnaderna minskat. 1993 var den genomsnittlige mannen arbetslös och kvinnan 25,7, dvs. 1997 hade skillnaden krympt . När det gäller en bedömning av hur försörjningsmöjligheterna för män och kvinnor utvecklats, kan det vara av intresse att studera hur andelen sysselsatta och andelen arbetslösa har ut- vecklats mellan könen. De personer som under krisen lyckats hålla sig sysselsatta kan betraktas som tillhörande de starkaste på arbetsmarknaden. På samma sätt är de som är arbetslösa de svagaste på arbetsmarknaden. Variabler såsom sysselsättnings- och arbetslöshetskvoter liksom an- del utanför arbetskraften kommer, om inte annat anges, att fortsätt- ningsvis uttryckas som andel av populationen i respektive grupp och inte som andel av arbetskraften. Då t.ex. arbetslösheten oftast uttrycks i termer av arbetslös och personer kan ha rört sig ut och in i arbetskraften, blir detta mått det naturliga då andelarna alltid ligger mellan 0 och 1. Som framgår av figur 5 har andelen män som varit sysselsatta sjunkit från 1994 för att därefter stiga till . För kvinnor har motsvarande kvot fallit från till . Det är efter 1994 som männens situation för- bättrats något jämfört med kvinnor. 1997 har fler män än kvinnor fast förankring på arbetsmarknaden. SOU 2000:37 Vilka förlorade jobbet ? Helårssysselsatta och helårsarbetslösa, män och kvinnor. Källa: Rörlighetsdatabasen. Andelen arbetslösa har utvecklats mer likartat för de båda kö- nen och männen har haft en högre andel vilket också fram- går av figur 5. 1997 var andelen helårsarbetslösa män me- dan motsvarande för kvinnor var . Sammanfattningsvis kan man således säga att det bland männen efter 1994 finns en ökande an- del som har en fast förankring på arbetsmarknaden men att det samti- digt bland männen finns en något större andel som har den sämsta för- ankringen. 1.4.1Arbetslöshet i olika yrkeskategorier Det torde stå klart att i och med att arbetslösheten slog över hela eko- nomin skulle också de allra flesta yrkeskategorier komma att drabbas. Det är inte möjligt att belysa utvecklingen för något stort antal yrkes- kategorier utan vi nöjer oss nedan med några kategorier av speciellt intresse. I figur 6 har vi beräknat andelen i olika yrkeskategorier som varit arbetslös under respektive år. Detta kan sägas uttrycka ris- 22 Vilka förlorade jobbet ? ken att hamna i arbetslöshet för respektive kategori. Däremot uttrycker detta självfallet inte hur länge som man riskerar att befinna sig i ar- betslöshet. Vi jämför tre kategorier. Den första gruppen är personer i tillverk- ningsarbete, maskinskötsel m.m. och avser att belysa arbetslöshetsris- ken för traditionella arbetarekategorier. Den andra gruppen är personer i hälso- och sjukvårdsarbete inklusive socialt arbete och denna studeras för att se hur traditionella kvinnoyrken i offentlig sektor påverkades. Den tredje är personer i tekniskt arbete och denna studeras för att se hur ingenjörer, en grupp som betraktas som gynnad , påverkades. Arbetslöshetsrisk inom olika yrken. Baserad på arbetslöshetsersättning. Tekniskt arbete Hälso, sjukvård m.m. Tillverkningsarbete m.m. Källa: Rörlighetsdatabasen. Det står helt klart att det är personer i tillverkningsarbete, dvs. traditio- nella arbetaryrken dominerade av män, som drabbats hårdast, i synner- het . En viss återhämtning inträffar därefter, sannolikt driven av förbättrad sysselsättning i exportkonkurrerande sektorer. Notera också att denna grupp i utgångsläget har en mycket låg arbetslöshetsrisk. Personer i hälso- och sjukvårdsarbete, inklusive socialt arbete har också drabbats, inte alls lika kraftigt som tillverkningsarbetare men mer utdraget. Dessa yrken är klart kvinnodominerade. Personer i tekniskt arbete, kraftigt dominerade av ingenjörer, har inte heller varit opåverkade av arbetslösheten. För denna grupp ligger arbetslösheten under den för de övriga två grupperna men ökningstakten för arbetslösheten är här jämförbar med den inom hälso- och sjukvårdsarbete. Även om det inom gruppen ingenjörer sannolikt går att hitta grupper som haft en positiv arbetsmarknad under 1990- Vilka förlorade jobbet ? talet, är det ändå slående hur kollektivet av ingenjörer fått uppleva en så kraftig ökning av arbetslösheten. 1.4.2Arbetslöshetens fördelning på åldersgrupper Det är välkänt att arbetslöshet ofta drabbar skilda ålderskategorier oli- ka, i synnerhet att den slår kraftigast mot de yngsta kategorierna. Den överhettade arbetsmarknad som karaktäriserade svensk ekonomi gynnade de yngsta ålderskategorierna mest; under en överhettning kommer även de med mycket kort eller ingen arbetslivser- farenhet att kunna få anställning. I arbetslöshetskrisens inledningsfas var därför deras ställning relativt gynnsam. drabbades en- bart av de i av arbetslöshet medan av de i , var ar- betslös . Motsvarande siffra för den äldsta gruppen, 56-65, var . Dessa tal skulle komma att kraftigt förändras, vil- ket framgår av figur 7 nedan. hade av dem i den yngsta kategorin upplevt arbetslöshet någon del av året, en siffra som dock föll kraftigt därefter. För medelålders ökade också andelen som upplevt arbetslöshet med upp till närmare 20 pro- cent till 1994 men låg därefter kvar vid denna nivå. För de äldsta ökade arbetslösheten mätt på detta sätt 1994 men låg sedan kvar stabilt vid denna nivå. I relativa tal steg arbetslösheten bland de yngsta i förhållande till de äldsta men har minskat. 1997 var arbetslös- hetskvoten för de yngsta relativt de äldsta ungefär densamma som 1990. 24 Vilka förlorade jobbet ? Arbetslös för olika ålderskategorier, baserat på arbetslöshetsersättning, 1990-1997. Källa: Rörlighetsdatabasen. Med tanke på att arbetslösheten även i högkonjunktur är högre bland de yngsta, kan man säga att det var enbart för ett begränsat antal år i mit- ten av som arbetslösheten drabbade de yngre i arbetskraften värre än de äldre. Figur 7 är baserad på inkomster av arbetslöshet. Det kan finnas skäl att tro att detta sätt att mäta arbetslöshet kan vara bristfällig då man kan tro att en större andel av de yngre inte får tillgång till ersättning trots arbetslöshet. Vi kan därför också betrakta arbetslöshet utifrån dura- tionsdata, dvs. antal dagar som individerna uppgivit att de befunnit sig i arbetslöshet. Ett likartat mönster uppkommer dock. Antalet arbetslöshetsdagar skiljer sig kraftigt åt mellan yrkeskategorierna. Det framgår av tabell 2 att 1992 var det genomsnittliga antalet arbetslöshetsdagar 34 för perso- ner i åldern 16-23 medan för de äldsta, , var antalet dagar knappt 12. har sedan antalet dagar i arbetslöshet för de yngsta legat runt 41-46, för mellangruppen () runt 30, och för de äldsta . För samtliga grupper faller anta- let dagar . Vilka förlorade jobbet ? Genomsnittliga antalet arbetslöshetsdagar fördelade på åldersgrupper, . Källa: Rörlighetsdatabasen. Vi kan också betrakta andelen arbetslösa enligt arbetskraftsundersök- ningarna i figur 8. Åldersgrupperna 16-19 och har i stort sett samma profil och bland de övriga drabbades mer av arbetslöshet än andra. Bland övriga grupper är arbetslösheten högst bland de allra äldsta, , och lägst bland dem i gruppen 45- . Arbetslöshet för olika åldersgrupper. Procent av arbetskraften. 26 Vilka förlorade jobbet ? 1993 kan sägas vara en brytpunkt för de yngsta ålderskategoriernas arbetslöshetsutveckling. Att arbetslösheten minskade för denna grupp efter 1993 berodde bl.a. på att ett antal arbetsmarknadspolitiska åtgär- der infördes som var riktade mot de yngre, såsom arbetsplatsintroduk- tion, ungdomspraktik, utvecklingsgaranti, datortek m.m. Figurerna 7 och 8 samt tabell 2 representerar olika sätt att mäta ar- betslösheten på för olika åldersgrupper. Alla tre sätten ger en likartad bild av strukturen, såväl över tiden som mellan grupperna. Vi tar detta som en indikator på att det arbetslöshetsmått som vi ofta utnyttjar, dvs. arbetslös , baserat på arbetslöshetsrelaterad inkomst på ett tillfredställande sätt mäter arbetslöshet även för de grupper som kan förväntas vara sämst representerade genom detta mått. En naturlig reaktion på en hög arbetslöshet är att andelen av befolk- ningen utanför arbetskraften ökar. Individer söker sig särskilt till fort- satt utbildning då de drabbas av arbetslöshet eller ökad risk för att bli arbetslös. Då arbetslösheten steg kom också andelen utanför arbets- kraften att stiga. Medan andelen utanför arbetskraften var 1990 hade andelen stigit till 1994 för att sedan minska något. Åldersfördelningen bland dem som lämnat arbetskraften är inte jämn. De yngre har större incitament att lämna arbetskraften för utbild- ning. Dels har de ett längre återstående arbetsliv under vilket frukterna av den högre utbildningen kan skördas och dels drabbas de hårdare av arbetslösheten än andra grupper. I de äldsta åldersgrupperna har en del också lämnat arbetskraften för att förtidspensionerats (se och , kapitel 2 i denna volym). Andelen utanför arbetskraften i de olika ålderskategorierna framgår av figur 9. Notera att vi här mäter den andel som varit utanför arbets- kraften , vilket förklarar att andelarna är lägre än dem som er- hålles då man mäter andelen utanför arbetskraften vid ett givet tillfälle. Den starkaste ökningen av andelen svarade den yngsta gruppen för. Bland dem ökade andelen utanför arbetskraften från 1993 för att sedan sjunka till . För den äldsta gruppen har en mer kontinuerlig, men inte lika snabb, ökning skett medan för andelen mellangruppen är i stort sett över ti- den. Vilka förlorade jobbet ? Andelen utanför arbetskraften i olika åldrar. Källa: Rörlighetsdatabasen. Detta antyder att anpassningsmöjligheterna är störst bland de yngsta och bland de äldsta grupperna som kan lämna arbetskraften i dåliga tider och inträda i den i bättre tider. Även om arbetslöshetsuppgången 1990-1993 inte kunnat förhindras för dem i åldrarna , har möjlig- heterna att lämna arbetskraften för annan verksamhet ändå för många spelat en viktig roll i anpassningen. I förefaller andelen i arbetskraften vara helt opåverkad av krisen. Det är dock långt ifrån alla som lämnat arbetskraften i de yngre åld- rarna som har gått till utbildning. m.fl. (1998) visade att i sjönk sysselsättningen med 400 000 personer av vilka 170 000 ägnade sig åt studier. Detta innebar en ökning av antalet studerande. Men cirka 110 000 personer fler hamnade utanför arbetskraften av andra skäl än studier vilket innebar en fördubbling av denna grupp . Vad dessa ägnat sig åt gick dock inte att få fram från deras data. Det är inte heller möjligt att utifrån våra data få uppgifter om detta. 1.5Arbetslösheten bland olika hushållstyper Hur ålder och kön påverkats av arbetslösheten har i sin tur betydelse för hur olika hushållstyper påverkats. I synnerhet är vi intresserade av hur en potentiellt socialt känslig grupp såsom ensamstående med barn påverkats av arbetslösheten. Inte minst är denna grupps ställning viktig ur barnens synvinkel. Denna grupp domineras kraftigt av kvinnor i åldrarna . Som vi redan konstaterat har dock män i allmänhet drabbats värre än kvinnor. Vi såg dock att gruppen drabbades 28 Vilka förlorade jobbet ? hårt och att arbetslösheten för denna grupp fastnat på en hög nivå där drabbas av arbetslöshet . I figur 10 nedan visas hur arbetslösheten slagit på grupperna ensamstående utan barn, ensamstående med barn, gifta utan barn samt gifta med barn.5 En varning är dock befogad vid utvärderingen av figur 10. Familje- begreppet är i inkomststatistiken av tvivelaktigt värde då det förenklade deklarationsförfarandet med i stor utsträckning förtryckta uppgifter gjort att man enbart under ökande osäkerhet kan uttala sig om personer är ensamstående eller sammanboende.6 Över den relevanta tidsperioden kan personer i ökande utsträckning ha klassificerats som ensamstående trots att de i realiteten är sammanboende.7 I den utsträckning som detta förekommer, kommer arbetslösheten för de ensamstående att underskattas då ju arbetslösheten är lägre bland de sammanboende som kan ha klassats som ensamstående. Arbetslöshet för personer i olika hushållstyper, 1990-1997. Arbetslös , baserat på arbetslöshetsersättning Ensamstående, utan barn Ensamstående, med barn Gifta, utan barn Gifta, med barn Källa: Rörlighetsdatabasen. I allmänhet är arbetslösheten högre för de ensamstående än för dem som bor tillsammans med en partner. Detta gäller såväl i tider av låg arbetslöshet som i tider av hög arbetslöshet men vi ser att ökningstak- I gifta inkluderas sammanboende samt ogifta som sambe- skattas. 6Se SCB (1998). 7En viss tendens, om än ganska svag, finns också i materialet att andelen en- samstående ökar och andelen gifta minskar. Vilka förlorade jobbet ? ten har varit högre för ensamstående. I synnerhet har de ensamstående med barn drabbats jämfört med gifta med barn. Det är också intressant att notera att föränd- rades arbetslösheten likartat bland ensamstående med barn som bland ensamstående utan barn. har dock arbetslösheten fortsatt att öka för de med barn men minskat för de utan barn. Ensamstående utan barn återfinns i högre grad i ålderskategorin 16-23 och vi såg ovan att arbetslösheten i denna åldersgrupp föll kraftigt . Vidare är ju gruppen ensamstående med barn starkt dominerad av kvinnor (82 pro- cent) och kvinnor drabbades ju hårdare mot slutet av perioden i sam- band med neddragningar i den kommunala sektorn. I tabell 3 visas antalet arbetslöshetsdagar , 1992-1997 för samma hushållstyper. Vi visade i tabell 1 att för genomsnittsmedborga- ren ökade antalet arbetslöshetsdagar från cirka 22 till 30 . För ensamstående med barn har dagar i arbetslöshet ökat från cirka 28 till 44. Således har skillnaderna ökat kraftigt över tiden. Vida- re står det klart att de två hushållstyperna med ogifta har fler antal arbetslöshetsdagar än genomsnittet (jämför tabell 1) medan de gifta har färre. Genomsnittliga antalet arbetslöshetsdagar per person för olika hushållstyper. Källa: Rörlighetsdatabasen. För att ytterligare belysa förankringen på arbetsmarknaden, kan vi be- trakta andelen ensamstående med barn som haft reguljär sysselsättning . Denna har minskat från 1990 till knappt 50 pro- cent 1997. För gifta med barn har andelen minskat från till . De relativa andelarna framgår av figur 11 nedan. Andelen har fallit kontinuerligt för hela perioden. Det rör sig här dessutom om ganska stora förändringar, från . Den stora nedgången 1997 orsakas av ett kraf- tigt fall 1997 för gruppen ensamstående med barn. 30 Vilka förlorade jobbet ? Reguljärt sysselsatta för ensamstående med barn jämfört med gift, med barn. Källa: Rörlighetsdatabasen. Figur 10 ovan visade andelen av de olika hushållstyperna som varit arbetslös. De med den sämsta förankringen på arbetsmarknaden är självfallet de som varit arbetslösa . Är det så att ensamstående med barn även är överrepresenterade i denna grupp? Figur 12 nedan visar att detta är fallet. Medan skillnaderna i utgångsläget är mycket små mellan grupperna, avviker kurvorna kraftigt efter hand som arbetslösheten ökar . Andelen med en mycket svag förankring på arbetsmarknaden, uttryckt som ar- betslös , har för ensamstående med barn ökat mest. 1990 var andelen för samtliga fyra grupper mellan och 1997 var andelen för ensamstående med barn , ensamståen- de utan barn , gifta med barn och för gifta utan barn . Som framgår av figur 12, föll andelen kraftigt för de ensamstående med barn . Vilka förlorade jobbet ? Andel arbetslösa för olika hushållstyper. Ensamstående, utan barn Ensamstående, med barn Gift, utan barn Gift, med barn Källa: Rörlighetsdatabasen. Vi ska senare, efter att vi har gått igenom hur arbetslösheten slagit över socioekonomiska grupper, utbildningskategorier m.m., fördjupa analy- sen av gruppen ensamstående med barn. En annan grupp är av stort socialt intresse är invandrarna. Figur 13 vi- sar arbetslöshetens utveckling bland Sverigefödda, europeiska invand- rare och utomeuropeiska invandrare. Det är intressant att notera att bå- de nivån på variabeln arbetslös som dess för- ändring är mycket lika för Sverigefödda och för europeiska invandrare i . Däremot finns betydande skillnader gentemot utomeuropeis- ka invandrare. var den andel som upplevt arbetslöshet mer än dubbelt så hög bland utomeuropeiska invandrare som bland Sverigefödda och europeiska invandrare. För samtliga tre grupper har arbetslöshetserfarenheterna ökat men har de stannat vid nivåer på för Sverigefödda och europeiska invandra- re och för utomeuropeiska invandrare. 32 Vilka förlorade jobbet ? Arbetslöshet bland Sverigefödda, europeiska invandrare och utomeuropeiska invandrare, 1990-1997. Arbetslös , baserat på arbetslöshetsersättning. Källa: Rörlighetsdatabasen. Om vi emellertid, som i tabell 4, betraktar antalet arbetslöshetsdagar framkommer vissa skillnader mellan Sverigefödda och europeiska in- vandrare. Europeiska invandrare upplevde i genomsnitt 5-7 fler dagar i arbetslöshet än Sverigefödda. Skillnaden gentemot de utomeuropeiska invandrarna mätt är emellertid även här markant. Genomsnittliga antalet arbetslöshetsdagar för Sverigefödda, europeiska invandrare och utomeuropeiska invandrare. Källa: Rörlighetsdatabasen. Både figur 13 och tabell 4 visar på stora skillnader mellan utomeuro- peiska invandrares och Sverigeföddas arbetslöshet. Några stora föränd- ringar i de relativa talen mellan Sverigefödda och invandrare ser vi dock inte. Om vi emellertid betraktar de utomeuropeiska invandrarnas förankring på arbetsmarknaden mätt som andel med reguljär syssel- sättning sysselsättning framstår deras utveckling som Vilka förlorade jobbet ? I figur 14 betraktar vi andelen bland utomeuropeiska invandrare och Sverigefödda som har reguljär sysselsättning. Det fram- går att denna andel för de utomeuropeiska invandrarna har minskat dramatiskt från 1990 till 1994 för att sedan öka svagt till . Således har enbart cirka en tredjedel av denna invandrargrupp reguljär helårssysselsättning. Även för Sverige- födda har andelen med helårssysselsättning minskat, men från en högre nivå och inte alls lika kraftigt. Andelen med en stark förankring (helårssysselsatt) på arbetsmarknaden har således minskat mer för ut- omeuropeiska invandrare än för Sverigefödda medan några större för- ändringar i relativ arbetslöshet inte kan noteras. Reguljärt sysselsatta bland utomeuropeiska invand- rare och personer födda i , 1990–1997 Källa: Rörlighetsdatabasen. Den regionala fördelningen av arbetslösheten på , och framgår av figur 15. Under överhettningen var arbetslösheten förhållandevis låg även i . Arbetslösheten ökade i , och men i relativa termer ökade den mindre i norr- landslänen. De relativa skillnaderna mellan arbetslösheten i och var således lägre 1997 än 1990. För varje person som var arbetslös i gick det 2,2 arbetslösa norrlänningar 1990 medan det 1997 bara gick 1,5 arbetslösa norrlän- ningar på varje arbetslös i . För regionerna fördelade på stor- stadslän, skogslän och övriga län framgår det av och (1994) att arbetslöshetsskillnaderna mellan länen utjämnades . 34 Vilka förlorade jobbet ? Arbetslöshet i , och . Källa: Rörlighetsdatabasen. 1.8Arbetslöshet i olika utbildningsgrupper En mycket viktig fråga i samband med hur arbetslösheten har slagit på olika grupper är hur olika utbildningsgrupper har påverkats. Den all- männa uppfattningen är att de lågutbildade har drabbats hårdare än andra grupper av arbetslöshetskrisen. I figur 16 visas hur variabeln arbetslös har utvecklats för sju olika utbild- ningskategorier: mindre än , eller motsvarande, högst gymnasiestudier, gymnasiestudier, mindre än eftergymnasiala studier, eftergymnasiala studier , samt fors- karutbildade. Först kan konstateras att arbetslösheten har stigit för alla grupper. Vi kan också se att den inbördes rangordningen är oförändrad. Lägst arbetslöshet återfinns bland de forskarutbildade, och därefter kommer personer med minst tre års eftergymnasiala studi- er. Personer med kortast utbildning, mindre än , ligger i mitten och de som har högst arbetslöshet är gymnasieutbildade personer och de med högst två års gymnasium. Även de med enbart nio års utbild- ning har hög arbetslöshet. Att personer med kortast utbildning, mindre än , inte har högre arbetslöshet beror sannolikt på att det i denna grupp återfinns många äldre med lång arbetslivserfarenhet. En fullbordad gymnasiekompe- tens, dvs. att gå från gymnasiestudier till tre (eller fyra) års, in- nebär knappast några förbättrade möjligheter att undvika arbetslöshet enligt dessa siffror. Däremot finns betydande skillnader i arbetslöshet mellan personer med mindre än eftergymnasiala studier och de med eftergymnasiala studier. Vilka förlorade jobbet ? När det gäller ökningstakten i arbetslösheten finner vi, lite förvå- nande, att har arbetslösheten bland de forskarut- bildade ökat mest. Därefter följer de med gymnasium och personer med utbildning. För personer med högst tvååriga gymnasiestudier och personer med minst tre års eftergymnasiala studier har arbetslösheten ökat minst. Bortsett från forskarutbildade och perso- ner med mindre än utbildning, som båda är små grupper, är dock mönstret klart att de lågutbildade har den högsta arbetslösheten och att den också har ökat mest för denna grupp. Arbetslöshet för olika utbildningsgrupper. Mindre än 9 år Mer än 2-års gymnasium Eftergymnasial minst 3 år Källa: Rörlighetsdatabasen. Det faktum att arbetslösheten i stort sett drabbade alla ekonomins sek- torer har medfört att den slagit förhållandevis jämnt också över utbild- ningskategorierna. Antalet dagar i arbetslöshet framgår av figur 17 där de fem staplarna för respektive utbildningsgrupp visar . 36 Vilka förlorade jobbet ? Antal arbetslöshetsdagar i olika utbildningsnivåer, 1992-