sou · GOB381 · 2001-01-01 00:00:00 — Valdeltagandet är högre bland personer med ett stort förtroende för svenska politiker, riksdag, och än bland de som har ett litet förtroende för dessa institutioner. När det gäller förtroende för den beslutande församling valet handlade om, dvs. finner vi ett valdeltagande på bland de med litet förtroende för . Men bland de som hyste ett stort förtroende för var valdeltagandet ändå inte högre än . Ser vi till minskningen i valdeltagande mellan valen 1995 och 1999 är tillbakagången något större bland personer med stort förtroende för svenska politiker än bland de med litet förtroende. Ett lågt valdeltagande behöver naturligtvis inte enbart vara en spegelbild av en ointresserad väljarkår. Vi vet att partiernas kampanj- arbete, temperaturen i valkampen och massmedias rapportering är betydelsefull för väljarnas mobilisering. Saknas dessa mobiliserande krafter i valrörelsen, i kampanjarbete och i massmediarapportering ges tydliga signaler till väljarna om valets betydelse.32 Människor vill 32 Väljarnas bedömning av valets betydelse är den starkaste bakomliggande faktorn vi finner för att förklara huruvida svenska folket sluter upp bakom Vem bryr sig? givetvis inte ägna tid och spendera kognitiva resurser åt saker som de uppfattar som meningslösa. Det hade naturligtvis varit önskvärt att kunna genomföra kampanj- studier där valrörelsens samtliga aktörers insatser studerades och utföra innehållsanalyser av massmedier i syfte att utifrån dessa aspekter jämföra om de svenska europaparlamentsvalen verkligen är de låg- stimulival som det talas om i forskningslitteraturen. Det är emellertid en uppgift som inte kan genomföras i detta sammanhang. Däremot finns i valundersökningarna ett antal frågor som syftar till att mäta väljarnas involvering i valkampanjen. Det handlar om i vad mån väljarna tagit del av broschyrmaterial, varit på valmöten, blivit kontaktade av partier i hemmet eller på arbetsplatsen. De fyra frågorna används här för att kunna säga något om väljarnas exponering för valkampanjen. I analysen slås de fyra frågorna samman och dikoto- miseras i ingen exponering respektive exponering i minst ett avseende. Resultaten visar att väljarnas exponering för valrörelserna vid europaparlamentsvalen är mindre än vid riksdagsvalen. Vid riksdagsval hade varit på möte, läst broschyr, blivit kontaktad i hemmet eller på arbetsplatsen. Vid riksdagsvalet var andelen 64 procent.33 I europaparlamentsvalen var motsvarande siffror 1999. I tabell 6 redovisas valdeltagan- de bland de som tagit del av partiernas valkampanj och bland de som inte gjort det. valurnorna vid europaparlamentsval. Bland de som brydde sig om vilka partier som vann eller förlorade valet var valdeltagandet 1999. Bland de som inte brydde sig om vilka partier som vann var valdeltagandet 22, 1999. Tillbakagången i valdeltagande återfinns endast i den senare gruppen. 33 Resultaten är viktade för det högre valdeltagandet bland intervjuade. 44 Vem bryr sig? Tabell 6 Valdeltagande och kampanjexponering vid riksdagsvalen 1994 och 1998 samt vid europaparlamentsvalet och 1999 (procent) -0,2 -4,7 ej tagit del av -7,4 -2,7 del av – ej tagit Valdeltagandet är högre bland de som tar del av valkampanjer jämfört med de som ej tar del av valkampanjerna både vid europaparlamentsval och riksdagsval. Mellan riksdagsvalen ökade ökade skillna- den mellan de som tog del av och de som inte tog del av valkampan- jerna från till . Mellan Europaparla- mentsvalen 1995 och 1999 minskade dock skillnaderna något, från till . Det minskade valdeltagandet riksdagsval slog endast igenom bland de som ej tog del av valkampanjen, -7,. Minskningen i valdeltagande mellan europaparlamentsvalen 1995 och 1999 slog däremot igenom både bland de som tog del av kampanjen (-4,) och de som inte tog del av kampanjen (-2,). Nästa steg är att analysera hur valdeltagandet skiljer sig mellan de olika partiers sympatisörer. I tabell 7 redovisas valdeltagande och partisympati vid europaparlamentsvalen 1995 och 1999 samt koppling- en mellan valdeltagande i riksdagsvalet och i europaparlaments- valet och motsvarande koppling vid riksdagsvalet och europaparlamentsvalet . Vem bryr sig? Tabell 7 Andel röstare bland partiernas sympatisörer vid europa- parlamentsvalet och 1999 och bland röstare respektive icke-röstare i riksdagsvalen 1994 och 1998 (procent) Kommentar: Valdeltagande i 1994 utgörs av minnesdata från intervjutillfället i samband med europaparlamentsvalundersökningen 1995. Valdeltagande 1998 är hämtade från röstlängderna. Varken valdeltagande i riksdagsvalet eller riksdagsvalet är viktade. När det gäller sambandet mellan valdeltagande i riksdagsvalet och i europaparlamentsvalet visar resultaten att bland de som röstade i riksdagsvalet var det som även röstade i europaparla- mentsvalet, medan bland de som stannade hemma 1994 röstade 1995. Siffrorna var likartade vid en jämförelse av riksdagsvalet och europaparlamentsvalet . Bland de som röstade i riksdagsvalet var det som också röstade i europaparlamentsvalet . Bland de som avstod att delta i valet var det som röstade 1999, alltså en mindre andel än vid föregående två valtillfällen. Det högsta valdeltagandet 1999 finner vi bland och sympatisörer, . Det är också bland dessa båda partier som valdeltagandet ökade kraftigast mellan valen 1995 och 1999, med . Lägst var valdeltagandet 1999 bland socialdemokraternas, och sympatisörer. Den största tillbakagången i valdeltagande fick vidkänna. Bland deras sympatisörer sjönk valdelta- gandet enheter . En spekulation till det ökande valdeltagandet bland och 46 Vem bryr sig? sympatisörer skulle kunna vara popularitet och kd:s framgångar i valet 1998.34 En viktig fråga när det gäller i vad mån röstare representerar den del av befolkningen som inte röstar är naturligtvis frågan om valutgången hade blivit en annan om icke-röstarna deltog i valet. forskningsresultat har visat att ett lågt valdeltagande brukar missgynna det socialdemokratiska partiet. Vårt syfte är att för de personer som inte röstade i europaparlamentsvalen 1995 och 1999 tillföra det parti som de med störst sannolikhet skulle rösta på om de deltagit i valet. Till vår hjälp har vi två frågor. För det första en fråga om vilket parti vederbörande skulle rösta på om han eller hon hade deltagit i valet och för det andra en fråga om partisympati. Resultaten redovisas i tabell 8. 34 Bland partiernas toppkandidater vid europaparlamentsvalet var den populäraste. På en skala från –5 till +5 där höga värden står för att man gillar kandidaten och låga värden för att man ogillar kandidaten var medelvärde +1,0 bland samtliga väljare. Hon följdes i popularitet av (+0,77), (+0,74), (+0,67) och (+0,66). Populärast bland de egna partiets sympatisörer var (+3,2), (+2,7), (+2,2) (+2,2) och Per (+2,2). Bland de egna partiets röstande sympatisörer var de populäraste kandidaterna (+3,9), (+3,2), Per (+2,7), (+2,4), (+2,3) och (+2,3). Jämför vi valdeltagande bland de partisympatisörer som tyckte bättre om den egna kandidaten än det egna partiet med valdeltagandet bland de som tyckte bättre om det egna partiet än den egna kandidaten finner vi bland vänsterpartits sympatisörer att valdeltagandet bland de som tyckte bättre om än partiet var . Bland de som satte en högre siffra på partiet än på var valdeltagandet . Motsvarande siffror när det gäller folkparits sympatisörers bedömning av och det egna partiet var respektive . Bland de socialdemokratiska sympatisörer som bättre gillade än det egna partiet var valdeltagandet och bland de som satte partiet före var valdeltagandet . Tolkas skillnaderna som kandidateffekter på valdeltagande finner vi alltså att både , och i viss mån även bidrog med att höja valdeltagandet för respektive partier. Det bör påpekas att antalet intervjuade personer som analyserna bygger på är få och att resultaten därför skall tolkas med viss försiktighet. Vem bryr sig? Tabell 8 Partival vid 1995 och 1999 under antagande att även icke-röstare deltagit i valen (procent) Kommentar: Parti för icke-röstare har tagits fram med hjälp av en fråga om vilket parti vederbörande skulle röstat om han/hon hade röstat och partisympati i nämnd ordning. Analysen visar att valresultaten 1995 och 1999 delvis skulle sett annor- lunda ut om icke-röstarna mobiliserades i europaparlamentsvalen. Det parti som förlorat mest på det låga valdeltagandet är utan tvekan socialdemokraterna. Vid europaparlamentsvalet hade deras resultat kunnat förbättrats om icke-röstare också gått till vallokalerna. Också vid det senaste europaparlaments- valet har socialdemokraterna förlorat på det låga valdeltagandet. Med en mobilisering av icke-röstarna hade socialdemokraternas valresultat varit högre 1999. Vi har i det föregående menat att ju mer lika röstare och icke-röstare är mot bakgrund av socioekonomiska och politiska faktorer, desto mindre risk är det att ett sjunkande eller lågt valdeltagande innebär en omedelbara fara för demokratin. Är det däremot bakgrundsmässigt socialt och politiskt helt andra grupper som röstar än som inte röstar utgör det en grogrund som kan innebära ökade spänningar i samhället och vara en fara för demokratin. Men även om röstare och icke- röstare representerar skilda grupper i samhället kan denna fara över- bryggas under förutsättning att de som röstar innehar likartade värderingar och politiska åsikter som de som inte röstar. 48 Vem bryr sig? Vid riksdagsval vet vi att de åsiktsmässiga skillnaderna mellan röstare och icke-röstare var små.35 I tabell 9 redovisas röstares respektive icke-röstares åsikter i olika politiska sakfrågor i samband med europaparlamentsvalet . Frågorna ingår i en frågesvit där de svarande ombads svara om respektive förslag var bra eller dåligt. 35 Bennulf & 1999. Vem bryr sig? Tabell 9 Andel röstare och icke-röstare som svarsfrågor svarat att de anser dem vara mycket bra eller ganska bra, samt inställning i EU-frågan och EMU-frågan (procent) i huvudsak för EU-medlemskapet i huvudsak för ett medlemskap i minska jordbruksstödet inom EU fortast möjligt uppta länder som , bör bli medlem i förbjuda alla former av pornografi att lägga in veto mot beslut i EU:s minska den offentliga sektorn minska finansmarknadens inflytande i bör på lång sikt avveckla skall delta fullt ut i EU:s bör söka medlemskap i sälja statliga företag och affärsverk till höja vin- och spritpriserna kraftigt för att begränsa alkoholmissbruket och bör i fredstid föra en alliansfri politik, syftande till neutralitet i krig stoppa privatbilismen i innerstäderna bedriva mer av sjukvården i privat regi minska inkomstskillnaderna i samhället satsa på ett miljövänligt samhälle även om det innebär låg eller ingen minska de sociala bidragen avkriminalisera bruket av hasch införa sex timmars arbetsdag för alla begränsa rätten till fri abort bör utträda ur EU ta emot färre flyktingar i Kommentar: I europaparlamentsvalundersökningarna ställdes ett antal förslag i politiska sakfrågor som de svarande fick bedöma som bra eller dåliga. Svarsalternativen var mycket bra, ganska bra, varken bra eller dåligt, ganska dåligt och mycket dåligt. 50 Vem bryr sig? tabell 9 redovisas de som svarade mycket bra eller ganska bra. Personer som inte vet eller som ej vill svara på frågorna ingår ej i procentbasen. Resultaten i tabell 9 visar dessbättre att åsiktsöverensstämmelsen mellan röstare och icke-röstare i europaparlamentsvalet var stor. I traditionella vänster-höger frågor och miljöfrågor är det bara några procentenheter som skiljer röstare och icke-röstare åt.36 Exempelvis är det fler bland icke-röstarna 1999 som anser det vara ett bra förslag att minska inkomstskillnaderna i samhället. I denna fråga förelåg ingen åsiktsskillnad vid europaparlamentsvalet . Av de sex frågor som vi 1999 finner en åsiktsskillnad större än handlar fem om EU och en om invandring. De som röstade i europaparlamentsvalet är mer positiva till EU än icke-röstare och icke-röstare är mer ovilliga att ta emot flyktingar än röstare.37 När det gäller politisk åsiktsrepresentativitet dvs. åsiktsmässig samstäm- mighet längs centrala politiska åsiktsdimensioner är det alltså inte särskilt stora skillnader mellan röstare och icke-röstare. Det enda undantaget är just EU-relaterade frågor där röstande är mer positiva än icke-röstare. Denna typ av åsiktsmässig soffliggarprotest kommer att analyseras närmare längre fram. Valen till kan karaktäriseras som ett andra rangens val. Valet framstår inte som lika betydelsefullt för väljarna som t.ex. ett riksdagsval eller ett presidentsval. Därför är det också så att valdel- tagandet i europaparlamentsvalen generellt sett är lägre i samtliga EU:s länder än i de egna parlamentsvalen. I figur 2 redovisas röstandelarna i det senaste nationella valet och i europaparlamentsvalet i samtliga femton EU-länder. 36Vid europaparlamentsvalet röstade något större andel bland de som placerade sig till vänster i politiken (48,) jämfört med de som placerade sig till höger (45,). Vid det senaste europaparlamentsvalet var förhållandet det omvända. Bland de som placerade sig till vänster röstade medan valdeltagandet bland de som placerar sig till höger på vänster-höger skalan var . Hela nedgången i valdeltagandet 1995 till 1999 skedde bland väljare som placerar sig till vänster i politiken. 37En EU-politisk fråga råder det i stort sett samstämmighet mellan röstare och icke-röstare, nämligen frågan om ett gemensamt försvarssamarbete. Vem bryr sig? Figur 2 Valdeltagande i europaparlamentsvalet och i närmast föregående parla- mentsval bland de 15 EU-medlemsstaterna (procent) Kommentar: Valdeltagandet vid senaste parlamentsval i avser valet , inte 1999. , och var länder där det hölls nationella, regionala eller lokala val. I , och råder valplikt. har haft röstplikt. I samtliga länder är valdeltagandet till lägre än det i det nationella parlamentsvalet. I några länder är dock inte skillnaderna så stora. Resultaten i figur 2 är rangordnade så att de länder som har det största gapet mellan nationella val och europaparlamentsval återfinns längst till höger. Vi kan då konstatera att inte är värst i detta avseende. Två länder, och har ännu lägre valdeltagande till om man utgår från deras senaste vanliga val. Ovanstående konstaterande är dock inte tillräckligt för att förklara det låga valdeltagandet i . Det är ju några enheter lägre än vad som noterats i merparten andra EU-länder. Men kan det vara så enkelt att det är svenskarnas njugga inställning till EU som skrämmer bort väljarna från valurnorna? I avsnittet om politiska faktorer ovan 52 Vem bryr sig? framstod med all önskvärd tydlighet att valdeltagandet var lägre bland de som var emot EU än de som var för såväl som europaparlamentsval även om skillnaderna mellan EU-motståndare och EU-förespråkares röstning har jämnats ut. Det är emellertid fråga om en förklaring som ännu inte fått den uppmärksamhet den förtjänar i såväl vetenskapliga analyser som i politisk debatt. Vi skall testa betydelsen av de svenska väljarnas EU-negativa attityder i en enkel analys. De analyser vi presenterats har genomförts på individnivå och syftat till att förklara enskilda svenska väljares beslut att rösta. är det att byta analysenhet till nation. I den kommande analysen är det officiella valdeltagandet i europaparla- mentsvalet i samtliga EU:s femton medlemsländer beroende variabel. Andelen medborgare som anser att det är bra att landet är medlem i EU utgör analysens huvudsakliga oberoende variabel. Men en analysmodell för att förklara det nationella valdeltagandet i europaparlamentsvalen bör lämpligen inte göras fullt så enkel. Det är uppenbart att även nivån på valdeltagandet i de nationella parlaments- valen hjälper till med att bestämma nivån på valdeltagandet även i europaparlamentsvalen. Länder med ett i allmänhet högt valdeltagande tenderar att uppvisa höga valdeltagandesiffror även till EU-parlamen- tet.38 I detta avseende utgör ett undantag. Några länder uppvisar dock, även när man tar hänsyn till valdeltagandet i nationella parlamentsval, onormalt höga siffror i valet till . Därför genomförs den kommande analysen under kontroll för valdeltagandet i nationella val. Här finns det också anledning att skilja ut sex länder från de övriga (eftersom de rapporteras för osedvanligt höga siffror) på grund av valplikt (, och ), tidigare valplikt () och att europaparlamentsvalet hålls som det nationella riksdagsvalet (och ). Dessa länder skiljs i analysen från övriga länder genom en s.k. dummyvariabel (de sex länderna har värdet 1 och övriga 0). Vår modell ser i all enkelhet ut: 38 Genom att införa valdeltagandet i det nationella parlamentsvalet som kontrollvariabel åstadkommer vi i stort sett samma typ av kontroll som en mer sofistikerad modell skulle gjort med en serie variabler av institutionell karaktär, t.ex. variabler om hur många partier som ställer upp till val, vilken dag som valet hålls på och om poströstning är tillåtet. Eftersom dessa variabler i hög grad påverkar nivån på valdeltagandet i det nationella valet kan denna variabel användas som proxy för samtliga dessa i den kommande regressionsanalysen. Jfr Jackman & 1995. Vem bryr sig? + 1ValdeltNAT + 2Landdummy + 3EU-opinion där ValdeltEU är valdeltagandet i europaparlamentsvalet , ValdeltNAT är valdeltagandet i närmast föregående nationella parlamentsval, Landdummy står för de sex länder som har olikartade arrangemang kring valet (t.ex. röstplikt) och EU-opinion står för andelen av medborgarna som anser att det är bra att landet är medlem- mar av EU. Analysen är en ordinär linjär regressionsanalys och genomförs med data för femton länder. Valdeltagandesiffrorna utgörs av de officiella valresultaten. Uppgifterna för andelen EU-positiva medborgare är hämtade från den europeiska väljarstudien (EES99) som är en telefon- intervjuundersökning med representativa urval av respektive lands väljare (minst 500 intervjuer per land). Data på denna punkt är alltså jämförbara mellan länderna i och med att exakt samma frågeformu- lering har använts i samtliga nationella studier. Resultatet av regressionsanalysen är förbluffande intressant. Den ger följande värden på ekvationens konstanter (standardfel inom paranteser): ValdeltEU = -50.85 + 1.02ValdeltNAT + 26.11Landdummy + 0.21EU-opinion Att valdeltagandet i europaparlamentsvalen är lägre än i de nationella parlamentsvalen framgår med all önskvärd tydlighet av modellens intercept som är -50.85. För varje procents ökning av valdeltagandet i det nationella parlamentsvalet kan man räkna med en procents ökat röstande även i europaparlamentsvalet. Man måste dock först dra bort nästan hälften av valmanskåren. Två ytterligare faktorer i modellen gynnar ett högt valdeltagande. För det första kan länder med särskilda arrangemang (t.ex. valplikt) räkna med ungefär 26 procentenheters högre valdeltagande än i övriga länder. För det andra kan man räkna med att för varje procentandel av befolkning som blir positivt inställd till EU ökar valdeltagandet . Det kan alltså vara så att det är den låga andelen svenskar som är positiva till EU som bestämmer valdeltagandet i europaparlamentsvalet. Modellen har nämligen en god förklaringskraft. Den kan förklara av variationen i valdeltagande mellan de femton länderna. Hur bra modellen faktiskt är, i statistisk mening, framgår bättre om vi för ned analysen på enskilda länder. Med regessionsanalysen får vi ett förväntat värde (som modellen förutspår) för respektive land som 54 Vem bryr sig? kan jämföras med det värde som faktiskt observerats (valdeltagandet). Skillnaden mellan dessa värden kallas residualen. I genomsnitt är den för denna modell. Är det mycket eller litet? Det går förstås inte att avgöra utan relevanta jämförelser. Intressantare är att land för land utvärdera hur bra modellen är att korrekt förutspå valdeltagandet. I tabellen 10 anges observerade värden, förutspådda värden (på valdeltagandet) och avståndet mellan dessa (residualen) för de femton EU-länderna. Tabell 10 Avvikelser mellan faktiskt och av regressionsmodellen förut- spått valdeltagande i samband med europaparlamentsvalen 1999(procent, procentkoefficienter) Enligt denna modell är det svenska valdeltagandet till Europa- parlamentet ingen sensation. Det är på någon procent när vad modellen förutspår att det skall bli. Såväl det svenska som danska valdeltagandet i europaparlamentsvalet kan enkelt förutspås om man känner till nivån på det senaste riksdagsvalet och hur stor andel av befolkningen som för tillfället anser att det är bra att landet är med i EU. Det är mer utmanande att förklara det höga valdeltagandet i eller det låga valdeltagandet i . När det gäller dessa länder slår den enkla modellen klart fel. I dessa länder är fler faktorer i görningen. Så kan det naturligtvis var även i . Men åtminstone i statistisk mening har Vem bryr sig? vi funnit en god förklaring till det låga valdeltagandet i svenska europaparlamentsval. Politisk protest eller korstryck bakom lågt valdeltagande? En av de vanligast förekommande förklaringarna i debatten om det låga valdeltagandet i de svenska europaparlamentsvalen är att soffliggandet i första hand skulle vara uttryck för en aktiv politisk protest snarare än passivitet eller okunnighet. Av många bedömare anses det låga valdeltagandet i europaparlamentsvalen bero på att många EU-kritiska väljare helt enkelt inte bryr sig om att rösta i de europeiska valen. i det kommande avsnittet är hur stor vikt som bör fästas till en sådan protestförklaring: I vad mån är icke-röstningen i europaparlamentsvalen ett utslag av aktiv protest? Vi vet redan från våra länderjämförelser ovan att graden av EU- vänlighet hade visst prediktionsvärde i analysen av det aggregerade valdeltagandet i medlemsstaterna. De svenska medborgarna tillhör utan tvekan de mest EU-kritiska, och detta faktum bidrar till att förklara varför gapet i valdeltagande mellan riksdagsval och europaparlaments- val är så stort. Frågan är i vad mån sådana förklaringar håller stången när det gäller att förklara individuellt valdeltagande? Lyckligtvis står vi inte helt utan ledning från tidigare forskning. Analyserna av europaparlamentsval visade att EU-kritiker tenderar att röstskolka i större utsträckning än EU-anhängare. Skillna- den i valdeltagande mellan grupperna var nästan tjugo procentenheter 1995. Denna direkta protesteffekt minskar dock om man tar hänsyn till faktorer som normalt förklarar skillnader i individuellt valdeltagande. Även efter omsorgsfulla kontroller kvarstår alltjämt skillnader i valdeltagande mellan EU-förespråkare och EU-motståndare. I jämförel- se med traditionella förklaringsfaktorer till valdeltagande betraktas protesteffekten som förhållandevis liten. Enligt valforskarna var protestskolkning inte något särskilt utbrett fenomen i samband med europaparlamentsval. Deras tolkning av resultaten är att det inte finns något starkt stöd för en protesthypotes. En viktigare förklaring till det låga valdeltagandet som då fördes fram är att europaparlamentsvalen har karaktären av s.k. lågstimulival – omständigheter som leder till att många klassiska förklaringsfaktorer till valdeltagande såsom social status, vaneröstning, kunskap, intresse och engagemang får större spelrum.39 56 Vem bryr sig? Med tillgång till europaparlamentsvalsundersökning har vi nu möjlighet att sätta protesthypotesen på ytterligare prov. Frågan är om protestinslagen fortfarande var lika närvarande som i det första svenska europaparlamentsvalet eller om känslorna års folkomröstning hade hunnit svalna något 1999? I tabell 11 har vi jämfört resultaten från de två valundersökningar som genomförts i samband med de två svenska europaparlamentsvalen. I allt väsentligt ger undersökningarna av 1995 och europa- parlamentsval likartade resultat. Analysen visar att den relativa skillnaden i valdeltagande mellan de mest EU-negativa och mest EU- positiva väljarna – vilket tolkas som en okontrollerad protesteffekt på valdeltagandet – har varit oförändrad (vid båda tillfällena).