sou · GOB3121d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Tydliga associationer fanns för var och en av följande exponeringar: ansträngd ekonomi, att bo ensam, låg utbildning, risk för neddrag- ningar på arbetsplatsen, bli arbetslös liksom att bo ihop med någon som inte var i arbete, dåligt arbetsklimat i arbetsgruppen, att sällan eller aldrig vara nöjd med hur man kan utföra sin arbetsuppgift, höga krav kombinerat med låg kontroll i arbetet, att inte få upp- skattning för sin arbetsinsats, dåligt ledarskap från närmsta chef, kroppsligt ansträngande arbete samt för kvinnor att ha anställning. Vid analys av vilken betydelse karensdagen och sjuk- penningens storlek hade för att inte sjukskriva sig visade det sig att risken att ha mycket sjuknärvaro ökade med betydelsen av dessa två faktorer i försäkringssystemet. De multivariata analyserna av dessa tvärsnittsdata visade ett klart samband mellan ålder och risken att bli långtidssjukskriven. I övrigt visades entydigt på att förhållanden på arbetet både av fysisk, psykosocial och organisatorisk karaktär hade betydelse för lång- tidssjukskrivning. Högsta riskerna uppmättes för de män och kvin- nor som hade en hög fysisk belastning och inte var nöjda med hur de kunde utföra sina arbetsuppgifter. De som enbart angav en av dessa exponeringar hade också förhöjda risker och riskerna kvar- stod då resultaten kontrollerades för andra faktorer som kan ha betydelse för om man blir långtidssjukskriven. Dåligt arbetsklimat i gruppen var en annan exponering som gav en måttligt men signifi- kant ökad risk för män och kvinnor att bli långtidssjukskrivna. Höga krav från arbetet och låg kontroll gav också en risk för långtidssjukskrivning hos kvinnor. Analyserna är även utförda på personer förda till olika inkomstklasser. De med lägst inkomst hade högst risk för långtidssjukskrivning. Detta var förmodligen inte en effekt enbart av en sämre ekonomi, generellt eller i samband med långtidssjukskrivning, utan indikerar ytterligare att arbetsför- hållanden är av intresse då arbeten med låga löner ofta även har de sämsta arbetsförhållandena. Om de samband som redovisas här är sanna orsakssamband kan de etiologiska fraktionerna och därmed den förebyggande poten- tialen beräknas. Dessa fraktioner var höga för ett flertal expone- ringar i yrkeslivet. Främst gällde det hög fysisk belastning, dåligt arbetsklimat i gruppen, höga krav och låg kontroll över arbetet. Flera faktorer har framkommit som i denna tvärsnittsstudie ger en ökad risk för långtidssjukskrivning. Ökande ålder är en sådan fak- tor både för män och kvinnor och oberoende av om man arbetar privat, statligt eller inom kommun/landsting. Arbetsförhållanden både av fysisk, psykisk och organisatorisk karaktär tycks ha stor En god arbetsmiljö är därför med stor sannolikhet av betydelse när det gäller att förebygga långtidssjukskrivning. SOU 2000:121 Bilaga 6 2.1.1 Hur upplever man sin hälsa?.................................... 2.1.2 Incitament till sjukfrånvaro och sjuknärvaro i Sjukfrånvaro/Sjuknärvaro ........................................ Föreliggande rapport är en redovisning av det forskningsuppdrag i form av en undersökning av arbetsförhållanden, beteenden och vissa individfaktorer kopplade till sjukfrånvaro och självupplevd hälsa som Utredningen om sjukförsäkringen (S 1999:11) gav åt Sektionen för personskadeprevention vid i . Även attityder till befintligt sjukförsäkringssystem ansågs viktiga att försöka utröna. () har ansvarat för genomförandet av datainsamlingen, registreringen av data samt tabellframställning av initiala resultat. För de fördjupade statistiska bearbetningarna har statistiker och docent vid Karo- linska Institutet varit behjälpliga. En referensgrupp bestående av avdelningschef , () och professorerna från samt professor , har bidragit med värdefulla synpunkter under analysarbetet. Syftet med undersökningen var att –beskriva hur män och kvinnor i olika åldrar, med olika bakgrund och arbetsförhållanden upplever sin hälsa och arbetssituation –belysa sambanden mellan hälsa, arbetsförhållanden och sjukfrån- varo och sjuknärvaro och därmed identifiera goda och dåliga arbetsmiljöer –analysera hur individens ekonomiska situation och gällande regelverk påverkar sjukfrånvaro/sjuknärvaro –ge underlag för förslag till åtgärder i syfte att öka hälsan och minska sjukfrånvaron. Undersökningen har genomförts med en postenkät riktad till per- soner födda , 1955, 1965 och 1975. Dessa åldersgrupper benämns fortsättningsvis också 55-, 45- 35- respektive 25-åringar. skickades ut vecka 17, 2000. Två påminnelser skicka- des, vid den senare bifogades dessutom ett nytt frågeformulär. Totalt tillfrågades 23 999 individer, varav 14 945 besvarat enkäten, en svarsfrekvens på . Då svarsfrekvensen var något låg bland 25-åringarna (se nedan under Bortfall) uteslöts dessa från vidare bearbetningar och analyser. Svarsfrekvensen för samtliga 35-55-åringar blev då . Var och en av de fyra åldersgrupperna bestod i sin tur av en grupp från befolkningsregistret kallad normalbefolknings- gruppen och en grupp från RFV:s register över sjukskrivna kallad sjukskrivengruppen. Normalbefolkningsgruppen representerades i respektive ålders- grupp av cirka 4 000 män och kvinnor. Dessa valdes slumpmässigt från SCB:s register över totalbefolkningen med aktualitet . Populationsstorleken var 476 350 individer. innan enkäten skickades ut kontrollerades urvalet med av- seende på eventuellt avlidna och personer som flyttat ut ur landet. Det slutgiltiga undersökningsurvalet från normalbefolkningen utgjordes av 16 031 personer. Dessa representerade ett tvärsnitt av befolkningen i respektive åldersklass och innehöll således såväl ej sjukskrivna som sjukskrivna, sjukbidragstagare och förtidspensio- närer. Genomsnittlig svarsfrekvens för de fyra åldersgrupperna av normalbefolkningen var (10 023 personer). Då 25-åringarna uteslöts ur analyserna ökade svarsfrekvensen till (7 806 per- soner). Sjukskrivengruppen hämtades från RFV:s register över sjukskriv- ningar. Efter kontroll för personer som avlidit eller flyttat ut ur landet, gjordes ett slumpvis urval på sammanlagt 7 968 personer av de totalt 18 605 i de aktuella åldersgrupperna som uppfyllde urvalskriterierna. Dessa hade definierats som de som vid urvalstillfället varit sjukskrivna > (dvs. ) och uppbar sjukpenning, rehabiliteringsersättning eller förebyggande sjukpenning. De med sjukbidrag eller förtids- pension ingick inte, såvida de inte också uppbar någon av de ovan nämnda ersättningarna. I respektive åldersgrupp representerades sjukskrivengruppen av mellan 975 och 2 699 män och kvinnor. Den minsta delgruppen sjukskrivna var 25-åringar, men utgjorde 70- av alla sjukskrivna i åldersgruppen, medan urvalet sjukskrivna 55-åringar representerade av åldersgruppens sjukskrivna. I de fall samma person slumpats till såväl normalbefolknings- som sjukskrivengruppen har denne tillförts den senare och motsvarande extraurval tillförts normalbefolkningsgruppen. Svarsfrekvens för sjukskriven-gruppen var genomsnittligt (4 922 personer). Då 25-åringarna uteslöts ur analyserna ökade svarsfrekvensen till (4 413 personer ). Datamaterialet som insamlats genom enkäten innehåller följande uppgifter om undersökningspopulationen: ·Sömn och åter hämtning Från SCB:s befolkningsregister har uppgifter om kön, ålder, civil- stånd, födelseland, medborgarskap, läns- och kommuntillhörighet samt inkomst hämtats. Det externa bortfallet varierade mellan och inom de olika kohor- terna. Entydigt var att bortfallet var störst bland de yngsta för att minska ju äldre gruppen var, att sjukskrivna hade större bortfall än normalbefolkningen, liksom män jämfört med kvinnor. Sämst svarsfrekvens uppvisade sjukskrivna 25-åriga män () och bäst normalbefolkningens 55- och 45-åriga kvinnor samt de sjukskrivna 55-åriga kvinnorna () (tabell B1a). Svarsfrekvenserna i relation till födelseland var i sort sett samma för normalbefolkningen som för sjukskrivna > . Vid kon- troll för svarsfrekvensen i förhållande till medborgarskap fanns en tydlig skillnad mellan svarsbenägenheten för de med svenskt med- borgarskap () jämfört med de med utländskt, i synnerhet utomeuropeiskt medborgarskap (). Andelen tillfrågade i undersökningen med icke svenskt medborgarskap var dock av alla tillfrågade (tabell B1b+c). Ogifta och gifta/reg. partnerskap utgjorde vardera nästan lika stor andel av de tillfrågade och tillsammans . Svarsbenägen- heten bland de ogifta () var dock något lägre än för övriga civilstånd och dessa kom sålunda att vara något underrepresente- rade i undersökningen (tabell B1d). I förhållande till inkomst hade de med årsinkomster lägst svarsfrekvens () och de med års- inkomster högst (). Deltidsarbetande förekom i högre grad bland de med lägre inkomst. Dessa blev, genom den lägre svarsfrekvensen, därmed något underrepresen- terade i undersökningen (tabell B1e). För varje fråga finns ett internt bortfall, olika stort för respektive fråga. Lägst var bortfallet för frågor om hälsa med enbart någon enstaka procent uteblivna svar. De exponeringar i arbetslivet som är medtagna vid sambands- analyserna har ett internt bortfall från (frågan om arbets- klimatet) till (frågan om uppskattning av patienter, klienter, elever eller motsvarande). I många fall är det säkert adekvat av de svarande att inte lämna något svar då de t.ex. inte har någon kon- takt med patienter, klienter, elever eller motsvarande och inte heller har uppmärksammat svarsalternativet ej aktuellt. I de multivariata analyserna har en bortfallsvariabel konstrue- rats för varje fråga. Analyser med och utan denna bortfallsvariabel har gjorts. Skillnaden i studiestorlek är ca 2 000 individer men resultaten skiljer sig enbart marginellt. Trenderna på samband och risker är desamma oavsett modell. Resultaten redovisas i följande ordning: 2.1.Deskriptiva data från enkäten. 2.2.Univariata sambandsanalyser där utfallet av inverkan från en exponeringsfaktor hos två grupper jämförs. 2.3.Multivariata sambandsanalyser där utfallet av inverkan från flera samtidiga exponeringsfaktorer hos två grupper jämförs. De siffror som anges för kvinnor respektive för män, utan an- givande av åldersgrupp, är genomsnittet för samtliga undersökta inom normalbefolkningsgruppen respektive sjukskrivengruppen. Andelarna är viktade för att balansera de skillnader i storlek som respektive åldersgrupp utgör inom totalbefolkningen. Observera att dessa genomsnittssiffror inte är ett genomsnitt för totalbefolk- ningen utan endast är ett genomsnitt för de tre undersökta ålders- grupperna. De jämförelser som görs i textavsnitten mellan olika svarsandelar baseras på statistiskt säkerställda skillnader (95 %- konfidensintervall). I de tabeller där svarsandelar för de olika åldersgrupperna redo- visas har de värden som uppvisar statistiskt säkerställda skillnader markerats. Deskriptiva data särredovisas för normalbefolkningen och de sjukskrivna > och omfattar alla undersökta förutom 25- åringarna. Då föreliggande undersökning bl.a. har som syfte att utreda samband mellan arbetsmiljöfaktorer och hälsa liksom bety- delsen av incitamenten i sjukförsäkringssystemet har företrädesvis flertalet av de deskriptiva data liksom samtliga sambandsanalyser gjorts på data enbart från de som var i förvärvsarbete. Deskriptiva data avseende förvärvsarbetande inom normalbefolkningsgruppen har således löpande kommenterats i resultatdelen samt återfinns i tabellform i tabellbilagan (kap 5). Med förvärvsarbetande avses här de som uppgett att de var fast eller tidsbegränsat anställda, egna företagare eller att de arbetade i bemanningsföretag (fråga 1a alternativ 1–3 + fråga 1c i enkäten). Redovisade andelar grundar sig på viktade beräkningar. Tabeller betecknade med ett B före tabellnumret återfinns i tabellbilagan. 2.1.1Hur upplever man sin hälsa? Hur var hälsan i allmänhet? Av de undersökta männen och kvinnorna menade att de i allmänhet hade god hälsa. Medan upplevde hälsan som någorlunda eller dålig (tabell 1). Bland de sjukskrivna var det både bland männen och kvinnorna som ansåg att hälsan i allmänhet var god. att hälsan i allmänhet var någorlunda eller dålig (tabell 1). Tabell .1 Hur skulle Du vilja säga att Din hälsa är i allmänhet? Sjukskrivna > 4 v. Både i normalbefolkningen och bland de sjukskrivna > 4 v. upp- levdes hälsan i högre grad som god av de yngre jämfört med de äldre. Bland normalbefolkningen var denna skillnad, mellan äldsta och yngsta åldersgruppen, för både män och kvinnor. Bland de sjukskrivna > 4 v. var motsvarande spann mellan åldersgrupperna större, för män , för kvinnor (tabell B2). Hälsan nu jämfört med ? Vid jämförelse med hur hälsan var upplevde av männen och av kvinnorna att den var oförändrad. Andelen förbättring och försämring var relativt jämnt fördelade hos bägge könen (tabell 2). Andelen som upplever försämring ökade med åldern, dock endast statistiskt säkerställt för 55-åriga kvinnor jäm- fört med 35-åriga (tabell B3). I tabell B5-6 framgår tydligt hur hälsan bland förvärvsarbetande kvinnor och män i normalbefolkningen av fler bedömdes försämrad med stigande ålder liksom det var fler kvinnor inom kommuner, landsting och stat jämfört med de privatanställda som ansåg den försämrad . Bland de sjukskrivna > var det mycket lite skillnad mellan mäns och kvinnors hälsoupplevelse. Jämfört med var det av de sjukskrivna männen och kvinnorna som upp- levde att de hade sämre hälsa. Dryg bedömde dock sitt hälso- tillstånd som bättre och som oförändrat (tabell 2). Sti- gande ålder hos de äldre sjukskrivna männen innebar att fler ansåg sig ha försämrats jämfört med de yngre männen (tabell B3). Jämfört med , hur bedömer Du Ditt hälsotillstånd nu? Sjukskrivna > 4 v. Upplevd hälsa och arbetsförmåga Bland de som var i arbete trodde av männen och av kvinnorna att de med tanke på sin hälsa skulle kunna arbeta kvar i sitt nuvarande yrke . Resterande av männen och av kvinnorna vara osäkra eller trodde inte att de skulle vara kvar (tabell 3). Vid en jämförelse mellan åldersgrupperna syns en tydlig tendens till att ju yngre man var, desto högre andel trodde att man kunde vara kvar i sitt yrke . Bland 35-åriga män trodde det, bland 55-åriga män . Kvinnorna uppvisade en liknande ten- dens, 35-åringar , 55-åringar (tabell B4). Bland de i normalbefolkningen som vid frågetillfället fick hel ersättning från svarade av männen och av kvinnorna att de trodde att de skulle kunna vara kvar i sitt yrke (ej redovisat i tabell). Bland de sjukskrivna > var det , av både män och kvinnor, som trodde att de med tanke på sin hälsa skulle kunna arbeta kvar i sitt nuvarande yrke . Resterande tvivlade på att de kunde arbeta kvar i sitt nuvarande yrke. En stor del av dessa var starkt tvivlande (tabell 3). En åldersjämförelse bland de sjukskrivna > 4 v. visade samma tendens som hos normalbefolkningen, men siffrorna låg på en betydligt lägre nivå. Av de 35-åriga männen var det och av de 55-åriga männen var det , av de 35-åriga kvinnorna var det och av de 55-åriga kvinnorna var det som trodde att de kunde vara kvar i sitt yrke (tabell B4). Med tanke på din hälsa tror du att du kan arbeta i ditt nuvarande yrke ? Sjukskrivna > 4 v. Ja, ganska säkert Jag är osäker på det Nej, det tror jag inte En bidragande faktor till god arbetsförmåga är återhämtning och sömn liksom att känna glädje när man går till jobbet. I tabellerna B5-6 framgår att förvärvsarbetande kvinnor i normalbefolkningen generellt hade något sämre sömn än män. Av kvinnorna hade och av männen svårt att sova därför att tankar på arbetet höll dem vakna. Det var av kvinnorna och av männen som sa att de hade god sömn. Sömnsvårigheterna ökade med åldern. Bland kvinnorna hade offentligt anställda, i synnerhet inom statlig tjänst, påtagligt mer sömnsvårigheter än privat- anställda. Bland 35-åringarna verkade något fler känna olust när de gick till arbetet än bland 55-åringarna, liksom fler av statligt anställda kvinnor och kommunal-/landstingsanställda män. 2.1.2Incitament till sjukfrånvaro och sjuknärvaro i försäkringssystemet De faktorer som undersökts är betydelsen av karensdagens och sjukpenningens storlek samt det förhållande att arbetsgivaren betalar sjuklön . Sjuknärvaron, dvs. att man går till arbetet trots att man egentli- gen borde vara hemma har också undersökts. Frekvens och orsak till sjuknärvaron beskrivs. Karensdagen har medfört att i genomsnitt av männen och av kvinnorna avstått från att sjukanmäla sig trots att de på grund av sjukdom borde ha gjort det. 35- och 45-åringar hade en tendens att i högre grad låta bli att anmäla sjukdom på grund av karensdagen. Däremot tycks 55-åringarna i mindre grad än de andra åldersgrupperna påverkas av karensdagen och sjukanmäler sig när de är sjuka (figur 1). Bland de förvärvsarbetande 35-åriga männen och kvinnorna, de 45-åriga kvinnorna liksom bland de offentligt anställda avstod ungefär hälften från att sjukskriva sig på grund av karensdagen (tabell B5-6). Bland de sjukskrivna är det färre, av männen och av kvinnorna som avstått från att sjukanmäla sig på grund av karens- dagen. Frånsett att även 55-åringar sjukskrivna > 4 v. i mindre grad än de andra påverkas av karensdagen, är det ingen säkerställd skill- nad mellan de olika åldersgrupperna (figur 1). Andel (%) som svarat Ja på frågan: Har karensdagen fått Dig att avstå från att sjukanmäla Dig trots att Du på grund av sjuk- dom borde ha gjort det?, uppdelat på ålder och kön. De smala, svarta, horisontella linjerna visar osäkerheten för medelvärdena (95 %-konfidensintervall). Totalt av männen och av kvinnorna uppgav att de låtit bli att sjukanmäla sig på grund av sjukersättningens storlek trots att de på grund av sjukdom borde ha gjort det. Samma tendens till variation mellan ålderskohorterna, som svaren angående karens- dagens inverkan på sjukskrivningsbenägenheten visade, gällde för frågan om sjukersättningens storlek. För 35- och 45-åriga män och kvinnor medför sjukersättningens storlek i högre grad att de avstår från att sjukanmäla sig. Skillnader mellan de olika åldersgruppernas svar framgår av figur 2. Bland förvärvsarbetande var det fler bland 35-åringarna, både män och kvinnor, och de offentlig anställda som på grund av sjuk- ersättningens storlek gått till arbetet trots att de på grund av sjuk- dom borde ha stannat hemma (tabell B5-6). Bland de sjukskrivna var benägenheten att inte sjukanmäla sig på grund av sjukersättningens storlek på samma nivå som hos normal- befolkningen. Totalt var det av männen och av kvinnorna som inte gjorde det. För jämförelse mellan de olika åldersgruppernas svar, se figur 2. Andel ( %) som svarat Ja på frågan: Har sjukersätt- ningens storlek fått Dig att avstå från att sjukanmäla Dig trots att Du på grund av sjukdom borde ha gjort det?, uppdelat på ålder och kön. De smala, svarta, horisontella linjerna visar osäkerheten för medelvärdet (95 %-konfidensintervall). Att arbetsgivaren betalar sjuklön betydde mycket lite för att man skulle avstå från att sjukanmäla sig. , oberoende av kön och sektor, medgav att det hade betydelse (tabell B5-6). I normalbefolkningen hade av de förvärvsarbetande haft minst en hel dags sjukfrånvaro och hade haft ½-dags- sjukfrånvaro . De senare har därför ute- slutits från beräkningar där antalet sjukfrånvarodagar ingår. Bland de förvärvsarbetande som varit sjukfrånvarande varierade antalet sjukdagar med hel ersättning mellan 11–. Äldre har något fler sjukdagar än yngre och kvinnor något fler än män, däremot märks ingen skillnad i antalet sjukdagar mellan de olika sektorerna (tabell B5-6). Hur vanligt förekommande var sjuknärvaro på arbetet? På frågan om man gått till arbetet fast man med tanke på hälsotillståndet borde ha sjukanmält sig säger sig totalt av männen och av kvinnorna ha gjort det minst en gång. säger sig ha gjort det fler än fem gånger (tabell 4). Bland förvärvsarbetande är det något vanligare hos 35-åringarna jämfört med 45- och 55-åringarna att ha varit sjuknärvarande 2–5 gånger . Mönstret ser lika ut för kvinnor och män. En liknande tendens, fast ej statistiskt säkerställd finns för offentlig- anställda jämfört med privatanställda. Andelen som varit sjuknär- varande mer än fem gånger är ungefär lika stor oberoende av kön, ålder eller sektor (tabell B5-6). av de sjukskrivna männen och av de sjukskrivna kvin- norna har gått sjuka till arbetet. både av männen och av kvinnorna, har gjort det mer än fem gånger (tabell 4). Har det hänt att Du gått till arbetet, trots att Du, med tanke på Ditt hälsotillstånd, egent- ligen borde ha sjukanmält Dig? *värde som statistiskt säkerställt (KI) skiljer sig från 35-åringarna inom respektive kön och urvalskohort (normalbefolkningen el. Varför har man gått till arbetet när man varit sjuk? Som de vanligaste orsakerna till att låta bli att sjukanmäla sig och istället gå sjuk till arbetet angav man, att man inte hade råd att vara sjuk, att arbetsuppgifterna var sådana att det var svårt att vara borta från jobbet och att man av lojalitet mot arbetskamraterna, som annars hade fått ta över ens arbetsuppgifter, kände sig förhindrad att stanna hemma. Här var det ingen större skillnad mellan vad normalbefolkningen och de sjukskrivna > rapporterade, frånsett att de senare kände sig något mer lojalitetsbundna till sina arbetskamrater. Kvinnorna, både bland normalbefolkningen och de sjukskrivna uppgav i högre grad än männen att det var ekonomin och lojaliteten mot arbetskamraterna som hindrade dem från att vara hemma (tabell 5). Viktigaste anledningen till att privatanställda gick sjuka till job- bet var, oberoende av ålder, att arbetsuppgifterna gjorde det svårt att sjukskriva sig. Detta var en viktig anledning också för de anställda inom offentlig sektor men en mer frekvent anledning, och markant högre än för privatanställda, var att de inte hade råd. För- utom dessa båda skäl var lojaliteten mot arbetskamraterna en viktig orsak för att inte stanna hemma. Lojalitetsskäl var bland kvinnorna mer framträdande än bland männen, mot (tabell B5-6). Jämförelsevis färre uppgav att negativa attityder till frånvaro från arbetsledning och arbetskamrater var en anledning till sjuknärvaro (tabell 5). Dock menade av de sjukskrivna männen och kvinnorna att ledningens negativa attityd till frånvaro bidragit till att man gått till arbetet fast man borde sjukanmält sig. Bland nor- malbefolkningen var det häften så många som angav detta. av de sjukskrivna > menade att arbetskamraternas negativa attityd till frånvaro påverkade dem att gå sjuka till arbetet. Bland normalbefolkningen var det betydligt färre som upplevde detta. Bland de förvärvsarbetande inom normalbefolkningen verkade 55-åriga män något mer än andra, dock ej statistiskt säkerställt, uppleva en negativ attityd till frånvaro från ledningen (tabell B6). Det är möjligt att en sådan attityd kan bero på att 55-åringarna också hade flest sjukfrånvarodagar bland de undersökta männen och att detta väckte irritation på arbetsplatsen vilket kan jämföras med att de sjukskrivna > rapporterade betydligt mer negativ attityd från arbetsledningen. Kvinnorna inom den privata arbetsmarknadssektorn jämfört med kvinnorna inom offentlig sektor rapporterade en något mer negativ attityd gentemot frånvaro från arbetsledningen utan att denna direkt kunde förklaras av högre antal sjukdagar. Detta kan eventuellt förklara den tendens till att kvinnor med privat anställ- ning i något högre grad hade sjuknärvaro > 5 gånger /tabell B5). Varför har Du gått till arbetet trots att Du p.g.a. sjukdom borde ha sjukskrivet Dig? Andelar som svarat ja eller . Negativ attityd till från- Hade inte råd att vara Kunde inte p.g.a. arbets- kamrater som hade fått 1 antalet inkluderar både normalbefolkningen och de sjukskrivna > , varav de sena- res svarsandel varierar på de olika alternativen. Istället för att sjukskriva sig eller gå sjuk till arbetet väljer en del att arbeta hemifrån eller ta ut semester eller kompledighet. Här skiljer sig inte gruppernas beteende nämnvärt åt (tabell 6).