sou · GOB328d3 · 2001-01-01 00:00:00 — Samma motiv och förväntade resultat som gäller för att samla lag- texterna i ett dokument gäller i än större utsträckning förordningstex- terna i de nuvarande förordningarna om vuxenutbildning, , statens skolor för vuxna, vuxenutbildning för utveck- lingsstörda, svenskundervisning för invandrare, etc. preciserar sitt förslag om en vuxenutbild- ningsförordning till följande: 1.Särskilda mål och riktlinjer 5.Vuxenutbildning för personer med utvecklingsstörning (det unika, om sådant finns) 6.Svenskundervisning för invandrare (det unika, om sådant finns) 7.Statens skolor för vuxna I vuxenutbildningsförordningen ska – enligt tidigare förslag – särskilda mål för utbildning för vuxna och för statens skolor för vuxna skrivas in. föreslår att dessa mål preciseras i rikt- linjer, vilka också ska återfinnas i vuxenutbildningsförordningen. Detta ska utgöra vuxenutbildningsförordningens första del. I den andra delen ska i de allmänna föreskrifterna allt samlas som är gemensamt för de olika formerna av utbildning för vuxna, inklusive statens skolor för vuxna. Därefter ska det följa som är unikt för respektive del av den kommunala utbildningen för vuxna. föreslår följande särskilda mål och rikt- linjer för utbildning för vuxna och statens skolor för vuxna. utbildning för vuxna och statens skolor för vuxna ska med- verka till att förverkliga den samhällsstödda vuxenutbildningens över- gripande mål genom att erbjuda vuxna kompetensgivande utbildning upp till och med gymnasial nivå. Detta sker genom att utbildning för vuxna och statens skolor för vuxna strävar mot att varje deltagare -kan skaffa sig den information som han/hon behöver för att kunna fatta riktiga beslut om sitt eget behov av utbildning/fortbild- ning/vidareutbildning och därmed om sina möjligheter till personlig utveckling, -kan få tillgång till det utbud av kurser som han/hon behöver för att kunna fullfölja sin kunskapsutveckling i ett livslångt lärande och tillägnar sig fördjupade kunskaper i genomförda kurser, -kan använda och omsätta sina kunskaper och erfarenheter i sam- hälls- och arbetslivet samt i ett socialt sammanhang, -tror på sin egen förmåga och sina möjligheter och utvecklar en insikt om sitt eget sätt att lära och en förmåga att utvärdera sitt eget lärande, -utvecklar förmågan att arbeta såväl självständigt som tillsammans med andra samt -känner sig motiverad och stimulerad att fortsätta sin kunskapsupp- byggnad även efter avslutad utbildningsinsats. utbildning för vuxna och statens skolor för vuxna ska -bedriva uppsökande verksamhet riktad till sådana målgrupper som är i störst behov av utbildning, informera om grundläggande och gymnasial utbildning för vuxna samt verka för att vuxna deltar i så- dan utbildning, -erbjuda vägledning i syfte att vidga perspektiv och tillsammans med den vuxne lägga fast mål med studierna alternativt revidera mål med studierna samt dokumentera detta i en studieplanering, -innan studierna påbörjas söka utröna vuxnas reella kompetens och värdera denna i formell behörighet (validering), -i takt med de förändringar som sker i samhälle och arbetsliv erbjuda ett brett efterfrågestyrt och behovsinriktat utbud med hög kvalitet av kurser/utbildningar på grundläggande och gymnasial nivå – såväl studieförberedande som yrkesförberedande, -organisera utbildning på ett flexibelt sätt så att studier kan erbjudas såväl som och såväl på heltid som deltid, -utveckla flexibla studieformer – exempelvis studier på distans – med möjlighet till individuella studiegångar, -utveckla former för samråd med utbildningsanordnare på eftergym- nasial nivå, näringslivet, arbetsförmedling, fackliga organisationer m.fl. för att klarlägga vilka utbildningsområden som är särskilt an- gelägna att satsa på samt -möjliggöra den del av det livslånga lärandet som utgörs av kompe- tensgivande kurser i ämnen på grundläggande och gymnasial nivå. I riktlinjerna bör också vissa områden utvecklas, exempelvis de stude- randes ansvar och inflytande, olika personalgruppers ansvar, etc. föreslår också särskilda kvantitativa mål för utbildning för vuxna och för statens skolor för vuxna. Dessa ska kunna variera och genom sina mått vara lätta att följa upp och utvärdera. Ett exempel på sådana kvantitativa mål skulle kunna vara att den kom- munala utbildningen för vuxna minst ska ha upp- nått följande kvantitativa och kvalitativa mål i förekommande fall av- seende den vuxna befolkningen : -Andelen medborgare med grundskola som högsta utbildningsnivå ska ha minskats . En framräkning av andelen medborgare med grundskola som högsta utbildningsbakgrund visar att andelen med enbart grundskola kan förväntas sjunka med som ett riksgenomsnitt. Ambitionen är att öka denna förändringstakt. Det är givet att en naturlig variation mellan kommuner måste få förekomma beroende av in- och utflyttning. Politiker på lokal nivå måste konkretisera detta riksgenomsnitt utifrån lokala förhållanden. -Andelen medborgare med treårig gymnasial nivå ska ha höjts . En framräkning av andelen medborgare med treårig gymnasial utbildning som högsta utbildningsbakgrund visar på motsvarande sätt att andelen med treårig gymnasial nivå stiger med . Det är givet att en naturlig variation mellan kommuner måste få förekomma beroende av in- och utflyttning. Politiker på lokal nivå måste konkretisera detta riksgenomsnitt utifrån lokala förhållanden. -av de studerande ska vara nöjda med -den vägledning de erhållit, -sin individuella studieplan, -sina möjligheter till validering av sin reella kompetens, -uppläggningen av studierna. -De studerandes resultat ska utvärderas. I de fall kommunerna an- vänder nationella prov bör hänsyn alltid tas till behovet av mångfald och de olika målgruppernas skiftande behov. De studerandes resultat ska minst vara likvärdiga de resultat som ungdomar i gymnasie skolan presterar. -Fullföljandegraden i sfi (dess föreslagna motsvarighet i utbildning för vuxna) – räknat efter det att kursen påbörjats – ska höjas till lägst . -Av de studerande i särvux (motsvarande) ska delta i lägst halvtidstudier. Särskilda mål och riktlinjer för utbildning för vuxna och statens skolor för vuxna bör beslutas av regeringen. De kvantitativa målen bör formuleras av regeringen i ett delegeringsbeslut till . Därutöver finns ändå kvar ett antal övriga förordningar, exempelvis: 1.Förordning om uppdragsutbildning. 2.Förordning om avgifter för prövning inom det offentliga skolväsen- det. 3.Förordning om försöksverksamhet med lokala styrelser inom gym- nasieskolan och den kommunala vuxenutbildningen. Det bör prövas om inte flera av dessa förordningar borde föras in i den föreslagna vuxenutbildningsförordningen. Det får då som konsekvens att även andra förordningar måste ändras, exempelvis Gymnasieförord- ningen. För kursplaner och betygskriterier för grundläggande vuxenutbild- ning, gymnasial vuxenutbildning, särvux och sfi föreslås inte några förändringar. Det innebär att kursplaner och betygskriterier för -grundläggande vuxenutbildning är unika och utarbetas endast för denna skolform, -gymnasial utbildning är gemensamma för gymnasieskola och gym- nasial vuxenutbildning, -särvux är unika och utarbetas endast för denna skolform samt för -sfi också är unika och endast utarbetade för denna skolform. 15.2.3Styrdokument och särskilda mål för folkbildningen har tidigare föreslagit övergripande mål för den samhällsstödda vuxenutbildningen. Beslut om dessa mål ska – enligt uppfattning – fattas av och att de ska läggas in i de lagar (motsvarande) som styr de olika utbildningarna för vuxna. För folkbildningens del torde detta då bli aktuellt i de förordningar som styr statsbidragen till folkhögskolor och studieförbund. I det följande diskuteras eventuella behov av särskilda mål för folk- bildningen. Det är då viktigt att slå fast att denna diskussion endast av- ser den samhällsstödda utbildningen – inte andra uppgifter som åvilar folkbildningen, exempelvis kulturarbete. Folkbildningen (studieförbund och folkhögskolor) fastställer själva sina mål för den samhällsstödda utbildningen för vuxna – inom de ramar regeringen anvisat och de syften regeringen angett. 2 § Statens stöd till folkbildningen skall ha till syfte att 1.främja en verksamhet som gör det möjligt för kvinnor och män att påverka sin livssituation och som skapar engagemang för att på- verka sin livssituation och som skapar engagemang för att delta i samhällsutvecklingen, 2.stärka och utveckla demokratin, 3.bredda kulturintresset i samhället, öka delaktigheten i kulturlivet samt främja kulturupplevelser och eget skapande. Verksamheter som syftar till att utjämna utbildningsklyftor och höja ut- bildningsnivån i samhället skall prioriteras liksom verksamheter som riktar sig till utbildningsmässigt, social eller kulturellt missgynnade personer. Personer med utländsk bakgrund, deltagare med funktionshinder och arbetslösa utgör särskilt viktiga målgrupper för statens stöd (SFS 1991:977, Förordning om statsbidrag till folkbildningen.) Dessa särskilda syften för folkbildningen är omskrivna. I samma förordning (6 §) finns särskilda villkor för statsbidrag till folkhögskolor. Därutöver föreskriver regeringen i det årliga reglerings- brevet vissa villkor för folkbildningen. har inom ramen för särskilda satsning för att stärka kontrollfunktionen i staten granskat folkbildningen. RRV:s granskning (, 1999) visar att det finns risker för att folkbildningen avviker från såväl statens som folkbildningens egna grundläggande mål, syften och ambitioner. I vilken omfattning sådana avvikelser förekommer framgår inte av vare sig RRV:s granskning eller någon annan undersökning. Enligt RRV:s bedömning är emellertid risken påtaglig och flera indikationer på problematiska ut- vecklingstendenser har också kunnat iakttas. Inte minst för studieför- bundens del framstår volymjakt och olika former av anpassningsbete- enden som ett stort problem. Folkbildningens eget mål- och kvalitets- inriktade arbete har inte heller hamnat i fokus på det sätt som avsågs med den folkbildningsreform som genomfördes . I enlighet med reformintentionerna anser RRV att () bör inta en förhållandevis aktiv tillsynsroll gen- temot folkbildningen. Enligt RRV:s mening bör rådet bland annat aktivt stimulera folkbildningens styrning mot mål och kvalitet. I RRV:s rapport redovisas utvecklingen av kommunernas bidrag till studieförbunden /92. Bidragen har mellan åren 1991/92 och 1998 minskat genomsnittligt till av ingångsvärdet. Vidare uppvisar bidragen en betydande och ökande spridning. Nationellt varie - rar kommunernas bidrag per innevånare. I den senaste folkbildningspropositionen förutsätts att kommunerna även i fortsättningen ger bidrag i oförändrad omfattning och enligt samma principer som gäller för statsbidragen. Flertalet kommuner ger någon form av bidrag enligt de principer som är ikartadel dem som tillämpar vid fördelning av statsbidrag. Det innebär att bidragen relateras till omfattningen av den verksamhet som respek- tive lokalavdelning redovisar inom kommunen. Den utveckling som redovisats i RRV:s rapport innebär enligt Kun- skapslyftskommitténs mening att grunderna för den nationella folkbild- ningspolitiken försvagas. Detta påverkar i sin tur möjligheterna att upp- nå uppställda syften och mål för folkbildningen. förslag ger folkbildningen en aktiv och betydelsefull roll inom framtida vuxenutbildning. En successiv för- svagning av den nationella folkbildningspolitiken försvårar detta, efter- som likvärdigheten och kvaliteten riskerar att försämras. understryker behovet av studie- och yrkesvägledning för utbildningsmässigt missgynnade personer. Detta bör uttryckas tydligt oavsett utbildningsanordnare. Det livslånga lärandet finns i det tidigare citerade syftet för statens stöd till folkbildningen. Frågan är om inte detta borde skrivas fram tydligare, så att folkbildningens roll i detta lärande finns explicit uttryckt. har i kapitel 9 föreslagit att folkhögskolorna även efter det att projektet avslutats ska kunna utnyttja ett visst antal helårsplatser som tas ur ramen för projektet . I den förordning som reglerar detta statsbidrag till folk- högskolorna bör det nuvarande syftet också kompletteras med att folk- högskolorna i de allmänna kurserna ska ge kunskaper och kompetens som är likvärdiga med dem som ges i det offentliga skolväsendet. Så är i praktiken redan fallet. föreslår dels att beskrivningen av syftet med statens stöd till folkbildningen förtydligas kring vägledning, kunskap och kompetens samt livslångt lärande, dels att den nationella folkbildningspolitikens betydelse för måluppfyllelse uppmärksammas på lämpligt sätt. 15.2.4Styrdokument och särskilda mål för övrig samhällsstödd vuxenutbildning Särskilda mål för de olika samhällsstödda vuxenutbildningsanordnarna har tidigare i detta kapitel förslagit att de övergripande målen ska föras in i respektive utbildningsanordnares styrdokument (lag och/eller förordning), eventuellt med vissa förtyd- liganden. Därutöver krävs enligt kommitténs uppfattning särskilda mål/syften för respektive utbildningsanordnare. Det ankommer inte på att lämna förslag på sådana särskilda mål för alla samhällsstödda vuxenutbildare. I det följande diskuteras däremot kortfattat eventuella behov av särskilda mål för andra anordnare av vuxenutbildning. Det är då viktigt att slå fast att de tankar som där förs fram endast avser den samhällsstödda utbildningen – inte andra upp- gifter som kan åvila anordnarna, exempelvis forskningen vid högskolan. För KY-utbildning bör det enligt uppfatt- ning finnas särskilda mål. Dessa bör dock inte fastställas under pågå- ende försöksverksamhet utan i samband med att regeringen tar ställning till hur samhällsstödd eftergymnasial utbildning för vuxna – påbygg- nadsutbildningar, KY-utbildningar YTH-utbildningar och kompletterande utbildningar på eftergymnasial nivå – ska vara organiserad . anser att särskilda mål för samhällsstödd eftergymnasial utbildning – annan än högskolan – exempelvis skulle kunna handla om -att de studerande kan tillägna sig fördjupade teoretiska och praktiska kunskaper som krävs för att självständigt och i arbetslag kunna utföra kvalificerade uppgifter i en modernt organiserad produktion av varor och tjänster, -att den studerande ska erbjudas eftergymnasial utbildning i nära samverkan med näringslivet och på ett sådant sätt att lärande i ar- bete kan praktiseras. anser att särskilda mål för utbildning för vuxna även bör fastställas för högskolan. I Högskolelagen (SFS 1992:1434) finns vissa mål inskrivna. -Staten skall som huvudman anordna högskolor för 1. utbildning som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet, och 2. forskning och konstnärligt utvecklingsarbete samt annat utvecklingsar- bete. (SFS 1992:1434, Högskolelagen, 1 kap 2§) -Den grundläggande högskoleutbildningen skall, utöver kunskaper och färdigheter, ge studenterna förmåga till självständig och kritisk bedöm- ning, förmåga att självständigt lösa problem samt förmåga att följa kun- skapsutvecklingen, allt inom det område som utbildningen avser. Utbild- ningen bör också utveckla studenternas förmåga till informationsutbyte på vetenskaplig nivå. (SFS 1992:1434, Högskolelagen, 1 kap 9§) tror det skulle vara värdefullt att man kan ge vissa skrivningar i högskolelagen status av särskilda mål och riktlinjer för högskolan. Det skulle då – precis som – kunna handla om exem- pelvis -att utbildningen ska vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet -att den grundläggande utbildningen, utöver att ge kunskaper och färdigheter, också ska ge de studerande förmåga till självständig och kritisk bedömning, förmåga att självständigt lösa problem samt för- måga att följa kunskapsutvecklingen, allt inom det område som ut- bildningen avser. -att utbildningen också bör utveckla de studerandes förmåga till in- formationsutbyte på vetenskaplig nivå. -att erbjuda utbildning av hög och likvärdig kvalitet vid universitet och högskolor i alla delar av landet och därmed bidra till en regionalt och socialt balanserad utveckling. -att erbjuda utbildning i form av enstaka kurser – direkt eller på distans – som ett led i livslångt lärande. 15.3Övriga organisationsfrågor – sfi, särvux och fristående vuxenutbildningsenheter Undervisningen i svenska för invandrare infördes till följd av ett riks- dagsbeslut . Regeringen gav då rätt att dispo- nera för en försöksverksamhet som förlades till stu- dieförbunden. Den största delen av undervisningen låg kvar på studie - förbunden och 1977 fick rege- ringens uppdrag att utvärdera denna försöksverksamhet som då redan bedrivits med förnyade anslag utan att bli föremål för någon samlad uppföljning. Den pedagogiska utvärderingen visade att endast små effekter av undervisningen kunde uppmätas. Sfi-reformen 1986 innebar på många sätt en uppstramning av verksamheten. Eftersom intentionerna med reformen inte ansågs uppfyllda genomfördes en ny reform, som RRV granskade efteråt. 1994 upphörde läroplanen för sfi att gälla och undervis- ningen vilar på de grundläggande värden som anges i Lpf 94. Resultaten av sfi-undervisningen är fortfarande inte tillfredsställande (, 1997f). har i sina föregående betänkande (SOU 1998:51 och 1999:39) konstaterat att flertalet av dem som påbörjat sin utbildning i denna skolform studier inte når upp till den så kallade sfi-nivån (godkändnivån). Kommittén ansåg då också att Svenska för invandrare bör upphöra som egen skolform och utbild- ningen integreras i den kommunala vuxenutbildningen. I samband med en diskussion i en av an- ordnad hearing om bland annat introduktionsperioden visar många rap- porter från kommunerna bland annat att sfi-undervisningen dras med tämligen magra resultat, vilket kommittén också tidigare redovisat i kapitel 11 och 12. Allt för få invandrare når godkändnivån i sfi . Undervisningen borde – menar kommunerna – i högre utsträckning utgöras av en kombination av teori och praktik. Invand- rarna borde dessutom kunna få studera ett större utbud av kurser och nivåer som ett led i utvecklingen av en flexibel undervisning. På så sätt skulle fler nyanlända invandrare kunna gå igenom kursen och fler också snabbare kunna gå vidare till andra/högre studier. Regeringen har gett Statskontoret i uppdrag att analysera och utreda behovet av att lägga in utbildningen i svenska för invandrare i vuxenutbildning. Statskontoret ska vara klar med sin rapport . förväntar sig att den pågående utredningen om sfi leder fram till förslag som gör sfi-undervisningen effektivare och ännu tydligare inriktad på att integrera invandrarna i det svenska samhället i linje med vad kommittén tidigare föreslagit, nämligen -att kombinera studier i svenska med studier i andra ämnen och på olika nivåer, -att de studerande ges möjlighet kombinera teoretiska studier i svenska med studier i karaktärsämnen, studier på arbetsplatser alter- nativt arbetsmarknadsutbildning som stämmer med deras intressen och behov, -att studerande i arbetsplatsförlagd utbildning ges en god introduktion och handledning av därför utsedd och utbildad personal samt -att studierna under utbildningens gång och efter avslutad utbildning följs upp med avseende på den studerandes möjligheter att dels kunna utveckla sitt språkkunnande, dels sitt yrkeskunnande. har i sina föregående betänkande (SOU 1998:51 och 1999:39) redovisat hur vuxenutbildning för utvecklings- störda (särvux) efter en tids försöksverksamhet blev en del av den kommunala utbildningen för vuxna från och med /92. har i samma betänkanden redovisat beho- vet av särvux samt ett antal utvecklingsområden för denna skolform – exempelvis vikten av att de studerande dels erhåller fler undervis- ningstimmar , dels arbetar i större grupperingar än vad som sker. fick i regleringsbrev för (Utbildningsdeparte- mentet, 1998) i uppdrag att granska särvux och lämna rapport över sin granskning till regeringen. Så har också skett. I rapporten utvärdering av särvux (, 1999m) konstateras bland annat följande. -De studerande får för litet undervisningstid – i genomsnitt – vilket är otillräckligt. -Utbildningen genomförs inte i enlighet med de nationella styrdoku- menten. Timplaner och kursplaner används i någon mån som rikt- linjer, men det är snarare de studerandes önskemål om studier som avbrott i annan verksamhet och tillgången på resurser som styr ut- bildningen. I mindre än hälften av de undersökta skolorna sätts be- tyg. -Eleverna har stort inflytande över sin utbildning. -Flertalet rektorer och lärare inom särvux har en utbildning som är adekvat i förhållande till arbetsuppgifterna. tog regeringen ett initiativ till att stimulera ut- vecklingen, höja kvaliteten och synliggöra verksamheten inom särvux. Regeringen inbjöd då kommuner med särvuxverksamhet att i samver- kan ansöka om att få delta i pilotprojekt. Regeringen informerade då om att man avsåg att stödja tre till fyra större sådana projekt, där följande områden kommer att prioriteras: -uppfyllelse av kursplanemål, -individuell studieplan samt -kontakter med arbetslivet. lägger i kapitel 9 förslag om att personer med utvecklingsstörning i särvux (motsvarande) ska få rätt till – och hem- kommunen skyldighet att anordna – grundläggande och gymnasial ut- bildning på liknande sätt och under liknande villkor som gäller för övriga vuxna medborgare. konstaterar att vid sin utvärde- ring bekräftat de kritiska synpunkter som kommittén haft på denna skolform. Kommittén konstaterar vidare att regeringen arbetar med att stimulera en positiv utveckling av verksamheten. Kommittén lägger därför inte några ytterligare förslag för denna skolform utan utgår från att regeringen kommer att föreslå lämpliga förbättringar. 15.3.3Fristående vuxenutbildningsenheter på grundskole- och gymnasienivå På grund- och gymnasieskolnivå medger Skollag och förordningar såväl fristående grund- och gymnasieskolor som fristående grundsär- och gymnasiesärskolor. Några sådana medgivanden finns inte för vuxen- utbildningen. Man kan möjligen påstå att såväl rörelsefolkhögskolorna som de kompletterande utbildningarna på eftergymnasial nivå skulle kunna betraktas som fristående vuxenutbildningsenheter. Inom den kommunala utbildningen för vuxna har istället under ett omfattande entrepenörskap utvecklats, vilket torde betyda att både be- hov av mångfald och möjligheter att erbjuda sådan mångfald finns i många kommuner. har i sina diskussioner om reformeringen av den samhällsstödda vuxenutbildningen diskuterat önskvärdheten av att i vuxenutbildning även efter projektet kunna bibehålla mångfalden utbildningsanordnare med syfte att bredda utbud, arbetsformer och arbetssätt. Kommittén har då bland annat diskuterat för- och nackdelar med att föreslå fristående vuxenutbildningsenheter. För fristående vuxenutbildningsenheter talar enligt kommitténs upp- fattning bland annat -långsiktighet och oberoende; -fristående utbildningsanordnare som kan utgöra en motvikt till eventuella kommunala neddragningar av vuxenutbildningen samt -klarare ansvarsfördelning för styrelse och rektor kontra den fristående enhetens styrelse och rektor. De problem med upphandling som redovisas från olika håll – liksom risken för kortsiktighet och ryckighet – undviks. Ett problem för externa utbildningsanordnare, folkhögskolorna un- dantagna, är att de – även om de har pedagogiskt utbildade lärare, följer intentionerna i läroplanen för de frivilliga skolformerna och kursplaner – ändå måste överlåta till en rektor att utfärda betyg. Detta problem löses med fristående vuxenutbildningsenheter. Ett annat problem, som drabbar den kommunala rektorn, kan på detta sätt redas ut. Den kommunala rektorn tvingas ofta i praktiken sanktionera betyg från externa utbildningsanordnare utan att egentligen ha full insyn i deras verksamhet.