sou · GOB360d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Beträffande prövningen i sak, se avsnittet nedan om tillståndsgivning. Regler för tillverkningen av sprit Beträffande tillverkningen har meddelats bl.a. Alkoholinspektionens föreskrifter (AIFS 1997:7) om yrkesmässig tillverkning av sprit. (Inspektionen kan även vad gäller dessa föreskrifter medge undantag från föreskrifterna.) Föreskrifterna omfattar tillverkning av sprit enligt 1 kap. 2 § alkohol- lagen samt den hantering som utgör ett led i sådan tillverkning och som sker inom ett och samma tillverkningsställe (1 §). I 2 § förklaras innebörden av vissa i föreskrifterna förekommande begrepp, som t.ex. tillverkningssats (råvaror som är avsedda för tillverkning av en särskild produkt vid ett bestämt tillverkningstillfälle) och identifikationsbeteckning (nummer eller beteckning för identi- fikation av tillverkningssats). Startdatum, olika volymer och alkoholhalter skall journalföras (3–5 §§). Vad gäller uttag för leverans till annan eller användning i egen rörelse skall bl.a. journalföras tappningsdatum- och volym och identifikationsbeteckning (6 §). 92 Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. Förvarad sprit skall inventeras minst en gång . Avvikelser mellan till förvaringen överförd sprit och därifrån uttagen sprit skall journalföras (7 §). Den volym alkoholhaltig vara som destruerats (förstörts) eller förkommit vid svinn eller på annat sätt skall journalföras särskilt. Orsaken skall anges (8 §). Journalanteckning om volym enligt 3–8 §§ skall uttryckas i liter. Anteckningarna skall innehålla uppgifter om mätmetod och annat av betydelse för bestämning av volym och alkoholhalt (9 §). Journalanteckningar enligt 3–9 §§ skall bevaras i ordnat skick och på betryggande sätt efter avslutad tillverkning (10 §). Tillverkning och förvaring skall ske i anläggning som ger ett betryggande skydd mot obehörig åtkomst av alkoholhaltig vara. Om anläggningen varken är i bruk eller står under ständig uppsikt av tillverkaren skall den på ett betryggande sätt vara låst (11 §). Cisterner, pumpar, destillationskolonner och annan utrustning för tillverkning och lagring av sprit skall vara så konstruerade och anordnade att obehörig åtkomst av alkoholhaltig vara motverkas (12 §). Utrustning genom vilken alkoholhaltig vara kan åtkommas, såsom flänsar, manluckor, ventiler samt kranar för provtagning, skall – när de inte används för avsett ändamål – vara låst. Utrustning, som finns i lokal som är låst eller som står under ständig uppsikt av tillverkaren, får i stället vara plomberad (13 §). Löpande journalanteckningar skall föras avseende den utrustning som låsts, låsts upp, plomberats eller vars plombering brutits. Anteckningarna skall även innehålla uppgift om var utrustningen finns samt när ifrågavarande åtgärd vidtagits (14 §). Kraven i 14–16 §§ gäller inte 1.utrustning i avskild och låst lokal, 2.tillfällig utrustning som, när den innehåller alkoholhaltig vara, står under kontinuerlig tillsyn av tillståndshavaren (15 §). Pumpar, rörledningar och liknande utrustning skall tömmas efter varje avslutad användning. Den tömda varan skall genast efter tömning återföras till tillverkningsprocessen eller destrueras. Detta skall journalföras (16 §). Tillverkaren skall utse en särskild person med ansvar för att verksamheten vid tillverkningsstället följer de krav som anges i alkohollagen, alkoholförordningen samt Alkoholinspektionens före- skrifter (17 §). Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. 93 Varje tillverkningsställe skall vara så anordnat att obehöriga inte har tillträde dit. Tillverkaren skall fastställa skriftliga rutiner för behörig- hetskontroll, säkerhetsåtgärder samt intern kontroll vad avser verksamheten vid tillverkningsstället (18 §). Regler för tillverkningen av alkoholdrycker För tillverkningen av alkoholdrycker har meddelats Alkohol- inspektionens föreskrifter (AIFS 1997:3) om yrkesmässig tillverkning av vin och spritdrycker samt Alkoholinspektionens föreskrifter (AIFS 1997:1) om yrkesmässig tillverkning av starköl och öl. Föreskrifterna innehåller regler som i viss mån motsvarar de ovan beskrivna beträffande sprit. Bland annat finns bestämmelser om journal- anteckningar beträffande tappning, svinn m.m. samt säkerhetskrav vad gäller utrustning. Enligt handboken för bl.a. tillverkning baseras Alkoholinspektionens lämplighetsprövning på de uppgifter som lämnas i ansökan och de uppgifter som inspektionen inhämtar från vissa andra myndigheter, bl.a. . Lämplighetsprövningen omfattar såväl företaget som fysiska personer med betydande inflytande i verksamheten. För företaget prövas den ekonomiska skötsamheten med särskild hänsyn till hur företaget fullgör sina skyldigheter mot det allmänna (betalning av skatter m.m.). För fysiska personer med betydande inflytande i rörelsen kontrolleras laglydnad och ekonomisk skötsamhet (eventuell brottslig- het samt betalning av skatter och inblandning i konkurser m.m.). Vidare görs en bedömning av "omständigheterna i övrigt", dvs. bland annat möjlighet och förmåga att sköta verksamheten i enlighet med lagar och föreskrifter på området. En genomgång görs då av företagets organi- sation, rutiner och system för bokföring m.m. Tillstånd avseende tillverkning meddelas, liksom vad gäller partihandelstillstånd, vanligtvis att gälla tills vidare. Någon möjlighet för inspektionen att avslå en ansökan av alkoholpolitiska skäl finns inte. Antalet företag som innehar tillverkningstillstånd uppgår till 56 (av vilka vissa företag innehar fler än ett tillstånd). Av dessa 56 företag har två företag tillstånd avseende sprit (Fabriker och Ceramyl) och resterande företag alltså tillstånd avseende alkoholdrycker. Av tillverkningsföretagen är alla, med något enstaka undantag, godkända som upplagshavare enligt skattelagstiftningen. 94 Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. Som ovan redogjorts för har Alkoholinspektionen, förutom sitt ansvar som central tillsynsmyndighet, det direkta tillsynsansvaret över bl.a. innehavarna av tillverkningstillstånd. Syftet med inspektionens tillsyn av tillståndshavarna är att kontrollera dels att de lagstadgade reglerna m.m. efterlevs (t.ex. att säkerhetskraven följs), dels att förutsättningar för tillstånd fortfarande föreligger (t.ex. att tillståndshavaren fort- farande är lämplig att utöva sin verksamhet). Tillsynen över tillståndshavarna kan genomföras i form av s.k. administrativ tillsyn eller genom kontrollbesök. Enligt inspektionens handbok gäller följande. Den administrativa tillsynen omfattar kontroll av personlig vandel genom polisregistret och kontroll av ekonomisk skötsamhet t.ex. genom kronofogdemyndigheten. Inspektionen hämtar regelbundet in uppgifter om tillståndshavare även från andra myndigheter, t.ex. och . En del uppgifter förs in i det register med uppgifter om tillståndshavare, som inspektionen för som en del av sin löpande tillsyn. Vad därefter gäller kontrollbesöken, kontrolleras vid dessa att reglerna för innehavaren av tillverkningstillståndet/-n efterlevs. Kontrollen kan omfatta t.ex. lagerlokalens fysiska utformning, lager- inventering och kontroll av rutiner samt granskning av hur varuhanteringen redovisas. Vad gäller antalet kontrollbesök, gjorde Alkoholinspektionen 61 sådana besök hos innehavare av tillverkningstillstånd. Av de tillverkningstillstånd som sedan tillkomsten av alkohollagen har upphört att gälla, har endast ett fåtal kommit att återkallas på inspektionens initiativ. Det övervägande antalet har upphört till följd av konkurs eller på bolagets egen begäran. En annan del av Alkoholinspektionens verksamhet som tillstånds- och tillsynsmyndighet för bl.a. tillverkningstillstånden är att verka för att aktörerna på marknaden har kunskap om det alkoholpolitiska regel- verket. Som ett led i detta arbete distribueras information till tillståndshavarna via direktutskick, hämtfax ("Faxnytt"), inspektionens hemsida och sammankomster av olika slag med företrädare för branschen. Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. 95 Samverkan och informationsutbyte förekommer, som tidigare fram- gått, även med andra myndigheter; främst beskattningsmyndigheten, , polisen, länsstyrelserna och kommunerna. Enligt 4 kap. 4 § alkohollagen får Alkoholinspektionen meddela till- stånd till inköp av spritdrycker, vin och starköl som används i teknisk, industriell, medicinsk, vetenskaplig eller liknande verksamhet. Ett inköpstillstånd medför enligt författningsrummet en rätt att köpa in varorna hos den som är berättigad att bedriva partihandel med sådana varor. angivna inköpstillstånd meddelades, som framgått i ett annat sammanhang, tidigare av . Mot bakgrund av att det ansågs att verkets uppgifter borde renodlas till den egentliga tekniska spriten lades vid alkohollagens tillkomst uppgiften att meddela tillstånd som rörde alkoholdrycker på Alkoholinspektionen15. Vid utgången av 1999 fanns 52 innehavare av sådana inköpstillstånd som är i fråga. hade antalet sjunkit till 25. Antalet är fortfarande detsamma. Den stora minskningen beror enligt Alkohol- inspektionen på att ett stort antal av de f.d. tillståndshavarna är upplagshavare som genom de nya partihandelsreglerna är beroende av inköpstillstånden för sina inköp hos partihandlare. Genom lagändringen kan dessa f.d. tillståndshavare till skillnad från tidigare också föra in varorna från annat land. För de innehavare av inköpstillstånd som inte också är upplagshavare, eller registrerade varumottagare, föreligger inte någon rätt att köpa in varorna från utlandet. (Några upplagshavare eller registrerade varumottagare finns inte bland dessa tillståndshavare.) Vad gäller användningsområdet för de alkoholdrycker som köps in med stöd av den aktuella paragrafen, kan sägas att varorna används i samband med framställning av livsmedel som t.ex. chokladprodukter, marmelad, marsipan, glass, tårtor, ost, sås, gravad fisk och smaksatta charkuterier. Som även framgår av kapitel 6 kan de som köper alkoholdrycker för användning som anges i stycket ovan, inte köpa in dryckerna skattefritt trots att användningen i sig ansetts berättiga till skattefrihet. Inköp måste således ske av beskattade alkoholdrycker och skattebefrielse erhållas genom återbetalning av alkoholskatten. De förslag som utred- 15 Se prop. 1994/95:89 s. 93. 96 Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. ningen i kapitel 13 lägger fram beträffande dessa inköp rör även beskattningsreglerna. Vad åter gäller alkohollagens regler beträffande dessa inköp har redan inledningsvis nämnts att bestämmelserna beträffande tillverk- ningstillstånd i flera avseenden sammanfaller med dem som gäller för inköpstillstånden. Mot bakgrund härav lämnas en i förhållande till tillverkningstillstånden mer begränsad beskrivning. Några föreskrifter beträffande inköpstillstånden har inte meddelats av Alkoholinspektionen. 3.3.2Regler om tillstånd m.m. Liksom vad gäller för tillverkningstillstånd gäller enligt 7 kap. 1 § alkohollagen att inköpstillstånd får meddelas endast den som visar att han med hänsyn till sina personliga och ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig att utöva verksamheten. Sökanden skall också visa att han har tillfredsställande lagringsmöjligheter. Vid tillståndsprövningen skall särskild hänsyn tas till om sökanden är laglydig och benägen att fullgöra sina skyldigheter mot det allmänna. Möjlighet finns för tillståndsmyndigheten att uppställa villkor och under vissa förutsättningar begränsa tillståndets giltighet till . Enligt 7 kap. 2 § kan inköpstillstånd avse spritdrycker, vin och stark- öl eller avse en eller två av dessa drycker (som tidigare redovisats kan tillverkningstillstånd gälla även öl och avse en eller flera av dessa varor). Bestämmelserna i 7 kap. 3 § innebär bl.a. att ansökan om Alkohol- inspektionens inköpstillstånd skall vara skriftlig och att möjlighet finns för regeringen att bemyndiga inspektionen att meddela närmare föreskrifter om vilken utredning sökanden skall ge in. (Som framgått ovan finns inga föreskrifter i detta avseende.) För alla slag av ansökningar om Alkoholinspektionens tillstånd enligt alkohollagen utgår, som nämnts, en ansökningsavgift om (10 § alkoholförordningen). Den som har meddelats inköpstillstånd har att betala grundavgift om för tillsyn över verksamheten hos innehavaren. Meddelas tillstånd efter ett halvårsskifte skall avgiften reduceras med hälften för det året (se 16 § nämnda förordning). Bestämmelserna i 7 kap. 17 § alkohollagen, om upphörande av till- stånd i vissa fall, gäller även inköpstillstånd. Beträffande bl.a. situationen att innehavare av sådant tillstånd avlidit, se avsnitt 3.2.5. Även inköpstillstånden omfattas av reglerna om återkallelse och varning i 7 kap. 18 och 20 §§ (se om bestämmelserna avsnitt 3.2.6). Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. 97 Att Alkoholinspektionen enligt 8 kap. 1 § har att utöva direkttillsyn över inköpstillstånden har redan nämnts. Även beträffande inköpstillstånden gäller enligt alkohollagen bl.a. att den som beviljats tillstånd skall anmäla hos tillståndsmyndigheten exempelvis när han avser att påbörja verksamheten (8 kap. 3 §), att tillträde skall lämnas till lokaler m.m. (8 kap. 4 §), att bokföring skall vara utformas så att kontroll av verksamheten är möjlig, m.m. 8 kap. 5 §). uppdrog regeringen åt , , , Alkoholinspektionen och senare även (numera Huvudkontoret) att, gemensamt och efter samråd med och länsstyrelserna, bl.a. försöka kartlägga omfattningen av och karaktären på den olovliga sprithanteringen i landet. Uppdraget hanterades av en myndighetsgemensam arbetsgrupp, som fick namnet Svartsprits- gruppen. I gruppens rapport och ungdomar (Ds 1997:8) föreslogs bl.a. att Alkoholinspektionen skulle få i uppdrag att "kontinuerligt följa utvecklingen av omfattning och karaktär på svartspriten vad avser tillverkning och distribution". I enlighet med detta förslag fick Alkoholinspektionen i sitt regleringsbrev för budget- i uppdrag att "följa utvecklingen och bedöma omfattningen och karaktär på den illegala alkoholhanteringen vad avser tillverkning och distribution". Uppdraget skulle avrapporteras till regeringen . Inspektionen har genom rapporten – Tillverkning, smuggling och distribution (Alkoholinspektionen 1999:3) fullföljt detta uppdrag. Framställningen nedan bygger på nämnda rapport. För en mer utförlig beskrivning hänvisas till rapporten. I rapporten konstateras att begreppet svartsprit kan ha olika innebörd. Med begreppet avses i rapporten sprit eller spritdrycker som är olovligen framställda, inklusive renad eller utspädd teknisk sprit, samt sprit eller spritdrycker som är olovligen införda till landet. Detta innebär att all den sprit/spritdryck som är smugglad, hembränd och införd till landet utöver resandekvoten på en liter samt konsumtion av teknisk sprit anses som svartsprit. Enligt rapporten kan, mot bakgrund av andra studier som genomförts om svenskars alkoholkonsumtion, svartspritens andel av 98 Tillverkning av sprit och alkoholdrycker, m.m. den totala alkoholkonsumtionen uppskattas till mellan . I rapporten utgås från den högre siffran. Detta motsvarar i genomsnitt nästan en liter svartsprit per invånare och år, mätt i alkohol, eller tre och en halv 70-centilitersflaskor med 40-procentig sprit. Beträffande olovlig tillverkning av sprit och spritdryck anges som en sammanfattning följande. Nästan 1 800 personer dömdes för olovlig tillverkning av sprit . Medelåldern bland de dömda var . Nästan en fjärdedel av dessa var . av de illegala tillverkarna dömdes för olovlig försäljning av alkoholdrycker. De illegala tillverkarna är en relativt brottsbelastad grupp även i andra avseenden. av samtliga illegala tillverkare dömdes även för andra typer av brott. av samtliga illegala tillverkare dömdes vid samma tillfälle för narkotikabrott, dömdes för stöld, dömdes även för rattfylleri eller olovlig körning. De illegala tillverkare som hade gjort sig skyldiga till enbart brott mot alkohollagen tillverkade betydligt mindre mängder sprit än de tillverkare som var kriminellt belastade även på andra områden. I rapporten lämnas vidare en beskrivning av ett autentiskt fall av grov olovlig tillverkning och grov olovlig försäljning av alkoholdrycker för att bl.a. exemplifiera hur tillverkningsverksamhet kan påbörjas och expandera. Alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål Vad beträffar användningen av spritdrycker, vin och starköl för tekniska m.fl. ändamål har från Alkoholinspektionens sida inte uppmärksammats några problem med illegal verksamhet. Inget särskilt finns att anföra. Teknisk sprit m.m. 99 4 Teknisk sprit m.m. I detta och nästa kapitel redogörs för det särskilda regelverket rörande försäljning m.m. av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat; alltså LFT. För dessa olika slag av tekniska alkoholprodukter gäller i vissa avseenden samma regler enligt LFT, medan reglerna i andra avseenden tydligt skiljer sig åt. För att det skall vara lättare att överblicka vilka regler som gäller för de olika slagen av varor har redovisningen av reglerna delats upp på två kapitel. Med anledning av det nära samband som råder mellan definitionerna av begreppen teknisk sprit och alkoholhaltigt preparat, redovisas dock i detta kapitel om teknisk sprit inte bara definitionen av det förstnämnda begreppet utan även definitionen av det sistnämnda begreppet. Detsamma gäller bl.a. reglerna på tullområdet. I detta kapitel redogörs först för den rättsliga regleringen på området och därefter tillstånds- och tillsynsmyndighetens – dvs. – verksamhet, med redogörelse för verkets före- skrifter m.m. Avslutningsvis lämnas en kort beskrivning av illegal alkoholhantering på området. Vad gäller den i föregående kapitel redovisade alkoholpolitiska propositionen (prop. 1998/99:134 Vissa alkoholfrågor, m.m.) kan nämnas att den föranlett ändringar i LFT endast på det straffrättsliga området (se avsnitt 4.10.1). Ändringarna berör båda slagen av tekniska alkoholprodukter. Vad beträffar den svenska etanolmarknaden, eller tekniska sprit- marknaden, kan inledningsvis sägas följande (uppgifterna har inhämtats från ). I hanteras uppskattningsvis ca teknisk sprit (vilket motsvarar ca sådan sprit). Som en jämförelse kan nämnas att Systembolagets årliga försäljning av varor i dess sortiment uppgår till vad som motsvarar ca (eller ca ) 100- procentig alkohol. Mätt i alkohol uppgår alltså den mängd teknisk sprit som hanteras i landet till drygt så mycket som Systembolagets årliga totala försäljning. Av nämnda teknisk sprit används ca inom området kemisk 100 Teknisk sprit m.m. omvandling (dvs. ur etanolen framställs andra ämnen som t.ex. etylacetat). används för framställning av etanolhaltiga drivmedel. Resterande ca är föremål för hantering på vad som kan benämnas den öppna marknaden. Av dessa består, uppskattningsvis, – dvs. ca – av odenaturerad sprit. Den övervägande delen av den tekniska spriten på den öppna marknaden består således av denaturerad sprit. är ofullständigt denaturerad och är fullständigt denaturerad (beträffande begreppen se bl.a. avsnitt 4.3). Av nämnda har, som nämnts i avsnitt 3.2.1, (ca ) tillverkats i . Bakom denna tillverkning finns endast två tillverkningsföretag – Fabriker och Ceramyl. Vidareförsäljning av den hos förstnämnda bolag tillverkade spriten sker genom dotterbolaget . kan sägas vara det företag i som hanterar störst mängd teknisk sprit. 4.2Definitionen av teknisk sprit respektive alkoholhaltigt preparat, m.m. Inledningsvis föreskrivs i LFT att en beteckning i lagen har samma betydelse som i alkohollagen; 1 § tredje stycket LFT. Som tidigare redovisats förstås med sprit, enligt 1 kap. 2 § första stycket alkohol- lagen, en vätska som innehåller alkohol i en koncentration av mer än 2,25 volymprocent. Med alkohol avses i alkohollagen, enligt sistnämnda paragrafs tredje stycke, etylalkohol. Enligt 1 § första stycket LFT förstås med teknisk sprit sprit som är avsedd att användas för tekniskt, industriellt, medicinskt, vetenskapligt eller annat likartat ändamål och som är hänförlig till tulltaxenr 22.07 eller 22.08 B. 1 eller B. 2 tulltaxelagen (1987:1068). Beträffande denna koppling till tulltaxenummer, vilket begrepp beskrivs nedan, är av betydelse att tulltaxelagen upphörde i samband med anslutning till EU . Tulltaxelagen var utarbetad på grundval av en internationell konvention rörande ett system för harmoniserad varubeskrivning och kodifiering (, ). Även EG:s tulltaxa, som finns i rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan1, är utarbetad på grundval av denna konvention och dess 1 EGT L 256, , s. 1 (Celex 31987R2658). Teknisk sprit m.m. 101 nomenklatur (systematiska förteckning av varor). Genom medlem- skapet kom denna förordning med tulltaxa att bli en del av den tullagstiftning som gäller i . Genom att både tulltaxelagen och den fr.o.m. gällande lagstiftningen bygger på och dess nomenklatur, överensstämmer EG:s tulltaxa i vissa delar med den tidigare gällande svenska tulltaxan. I EG:s tulltaxa har emellertid HS-nomenklaturens sexställiga varuklassificeringssystem byggts på och därigenom skapats den s.k. kombinerade nomenklaturen (KN) som skall användas för bl.a. statistiska ändamål. KN-numret består av HS-numret samt en sjunde och åttonde siffra. HS-numren, som är ca 5 000 till antalet, används av de flesta länder i världen. KN-numren används, förutom för statistikändamål, vid export till länder utanför EG. Det finns över 10 000 KN-nummer. Trots omfattningen av den kombinerade nomenklaturen har det ansetts nödvändigt att inarbeta vissa bestämmelser i en arbetstulltaxa för EG. Denna tulltaxa, som grundas på kombinerade nomenklaturen, kallas i dagligt tal TARIC (). Numren i TARIC består av KN-numret med tillägg av en nionde och tionde siffra. Denna tioställiga kod, s.k. statistiskt nummer, används vid import till EG. TARIC består av över 20 000 nummer. Vad närmare gäller den kombinerade nomenklaturen omfattar denna dels HS-nomenklaturen och EG:s underuppdelningar, dels komplet- terande anmärkningar och andra bestämmelser relaterade till EG:s underuppdelningar. Den gemensamma tulltaxan består av 21 avdelningar uppdelade i 96 kapitel. Tulltaxan upprättas på samtliga medlemsstaters språk och distribueras löpande till dessa länder. Revideringar sker ständigt. Den senaste ändringen genomfördes , och innebar relativt omfattande förändringar i förhållande till vad som gällde. Nästa ändring kommer att träda i kraft . Den kombinerade nomenklaturen ges i regel ut i ny version . TARIC ändras i princip (inräknat även smärre ändringar). Vad särskilt gäller de ovan redovisade begreppen tulltaxenummer och KN-nummer kan konstateras att dessa i andra än tullsammanhang ofta ges en varierande innebörd. Lagen om alkoholskatt utgår t.ex. från fyrsiffriga nummer vilka kallas KN-nummer. Begreppen tulltaxe- nummer och KN-nummer används ofta i dagligt tal synonymt. En kort redogörelse för klassificering av varor enligt tulltaxan lämnas i nästa avsnitt. Vad gäller tulltaxenummer 22.07 enligt den ej längre gällande svenska tulltaxan enligt tulltaxelagen omfattade detta nummer vad som i tullsammanhang benämns som odenaturerad etylalkohol med en 102 Teknisk sprit m.m. alkoholhalt av minst 80 volymprocent; etylalkohol och annan sprit, denaturerade, oavsett alkoholhalt. Tulltaxenummer 22.08 B. 1 eller B. 2 avsåg odenaturerad etylalkohol med en alkoholhalt av mindre än 80 volymprocent; sprit, likör och andra spritdrycker. Vad gäller förhållandet mellan EG:s tulltaxa (i vilken tulltaxenumren anges utan mellanliggande punkt, alltså anges som t.ex. 2207) och ovan redovisade svenska tulltaxa, kan sägas att indelningen i sistnämnda tulltaxa i stort i sak hade en motsvarighet i EG:s tulltaxa. Som beskrivits ovan har emellertid i EG:s tulltaxa HS-nomenklaturen, som även tulltaxelagen var baserad på, byggts på. Som exempel på teknisk sprit kan, förutom finsprit (sprit med en alkoholhalt på 95–96 volymprocent), nämnas absolut alkohol (sprit med en alkoholhalt överstigande 99,5 volymprocent).