sou · GOB387d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Av figur 2.4 framgår ex- empelvis att flera lokala arbetsmarknadsregioner (t.ex. i , , och vissa regioner i norra ) haft den mest gynnsamma befolkningsutvecklingen i områden utanför tät- orterna. SOU 2000:87 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem 33 Figur 2.4: Befolkningsutveckling i tätorter och i tätortsnära landsbyg- der arbetsmarknadsregion 1990–1998 34 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem Figur 2.5: Befolkningsutveckling i glesbygder och i gles- och lands- bygder relativt tätorter per arbetsmarknadsregion 1990–1998 En annan viktig faktor som förstärkte befolkningstillväxten under första halvan av årtiondet var den omfattande invandringen till . Praktiskt taget alla delar av landet tog emot flyttningar från olika krigs- områden. Totalt stod det positiva nettot för utrikes flyttningar för mer än halva befolkningsökningen i . Det mins- kade nettot för flyttningar till och från medförde tillsammans med födelsetalens nedgång att landet totalt sett fick en stagnerande be- folkningsutveckling . Den invandrade befolkningens fördelning i landet är tämligen koncentrerad till de större stadsregionerna. Av alla som bor i SOU 2000:87 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem 35 är närmare var tredje person antingen född i utlandet eller har minst en förälder som är född i utlandet. Figur 2.6: Andel utrikes inflyttare av den totala inflyttningen per ar- betsmarknadsregion 1990–1994 och 1995–1999 Även om flyttningar långt ifrån är den enda och viktigaste faktorn bakom den regionala befolkningsutvecklingen , riktas i det följande intresset mot migrationen inom . I fokus står frågor som: hur omfattande är flyttningen mellan svenska regioner och har den ökat eller minskat under senare årtionden? Hur samspelar mellan- regionala flyttningar med arbetsmarknadsrörlighet? Vilka flyttar vari- från, vart och varför, och varför stannar de flesta? Är flyttningar ett problem, och i så fall för vem? 36 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem 2.3Om brutto- och nettoflyttningar: ökad rörlighet Befolkningsstatistiker, geografer och demografer har utforskat flyttningarnas mönster, orsaker och effekter. Den bild som de presenterar är genomgående väsentligt mer nyanserad än den flyttlassdebatt som präglar den massmediala rapporteringen om rör- lighet. Helt grundläggande i detta sammanhang är att skilja på den samlade rörligheten, vad som brukar kallas bruttoflyttningen, å ena si- dan, och skillnaden mellan in- och utflyttningen i en region, nettoflytt- ningen, å andra sidan. Det är i allmänhet nettoflyttningen som står i fokus för den regionalpolitiska debatten, trots att diskussionen om för- och nackdelar med ökad rörlighet rimligtvis borde gälla bruttorörlig- heten. Det finns också ett starkt samband mellan in- och utflyttning. Regi- oner med en hög andel utflyttare har en hög andel inflyttare och tvärtom. För flertalet arbetsmarknader är således in- och utflytt- ningen lika stora. Det innebär också att förhållandevis marginella net- toförändringar kan vara resultatet av mycket omfattande bruttoström- mar, liksom att små bruttoförändringar kan resultera i betydande netto- förändringar. Figur 2.7: In- respektive utflyttning till och från lokala arbetsmarkna- der 1999, i andelar av befolkningen 1999 Källa: Egna beräkningar grundade på SCB:s statistik SOU 2000:87 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem 37 var det normalt så att perioder av negativa flyttningsnetton i s.k. utflyttningsområden i första hand orsakades av en minskande inflyttning, medan den årliga utflyttningen från dessa områ- den var förhållandevis . Långtidstrenden i har varit minskad rörlig- het. Den andel av befolkningen som flyttat mellan regioner (brutto) har trendmässigt minskat (se figur 2.8). Under flyttlassepokens höjd- punkt, 1970, flyttade av alla svenskar över en länsgräns. låg den årliga noteringen för det mesta i trakten av . bröts emellertid denna sjunkande trend. Detta gällde såväl de långväga flyttningarna över länsgräns, som de kortväga mellan lokala arbetsmarknader och mellan kommuner. Minskningen har avstannat och tendensen är en måttlig ökning av den samlade rörligheten. var också ett årtionde som avvek från det normala mönst- ret med avseende på flyttningarnas beroende av arbetsmarknadens för- ändringar. Det normala sambandet har varit att goda tider inneburit hög geografisk omflyttning och dåliga tider lägre rörlighet. har dock bruttorörligheten ökat något trots en kraftigt mins- kad sysselsättning. Arbetslösheten i , och i de flesta svenska regioner, hamnade på sin högsta nivå . Figur 2.8: Långväga flyttningar i –1997 (flyttningar över länsgräns), i antal flyttare per tusen invånare Källa: Rapport 1, Lokala arbetsmarknader i konkurrens 38 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem Vad beror den, om än måttliga, ökningen av rörligheten under 1990- talet på? Vilka är de nya flyttarna? Den ökade interna migrationen i har delvis varit ett resultat av en ökad om- flyttning av invandrare. Flyktingmottagningen innebar att nyanlända flyktinginvandrare placerades ut i de flesta svenska kommuner, varefter många flyttade vidare inom , ofta i riktning mot storstadsområdena. Detta kan emellertid endast förklara en del av ökningen. En annan och mera betydande orsak, som indirekt naturligtvis har samband med 1990-talets arbetsmarknadskris, är det ökade antalet studerande. Expansionen av den högre utbildningen har resulterat i en ökad geografisk rörlighet. Det är nämligen ungdomarna som står för hela uppgången i flyttningarna jämfört med tidigare perio- der. Detta framgår exempelvis av figur 2.9, där de åldersspecifika flytt- intensiteterna jämförs , som båda känneteck- nas av en hög geografisk rörlighet. Skillnaderna påverkas också av att det blivit allt vanligare att studenter skriver sig på studieorten. Det framgår klart att det är människor i åldrarna 19–som har högre flyttintensitet 1997 jämfört med . För alla andra åldersgrupper, där de arbetsmarknadsrelaterade flyttningarna kunde förväntas väga tyngre, råder det motsatta förhållandet. Här är rörlighe- ten mindre än tre decennier tidigare. Figur 2.9: Åldersspecifika långväga flyttintensitet 1970 respektive 1997 (flyttningar över länsgräns) Källa: Rapport 1, Lokala arbetsmarknader i konkurrens SOU 2000:87 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem 39 En av de mest omskrivna företeelserna var vidare att endast ett mindre antal lokala arbetsmarknader hade inflyttningsöver- skott, företrädesvis då i och omkring storstadsområden. Det är således inte längre endast de traditionella utflyttningsregionerna, inland och Bergslagen, som har fått vidkännas en nettoutflyttning. Även regioner som har haft relativt balanserade bruttoström- mar fick utflyttningsöverskott. Exempelvis hade drygt hälften av högskoleorterna en nettoutflyttning . Av figur 2.10 framgår hur befolkningsutvecklingen –1998 hade sett ut om vi inte hade haft någon inrikes omflyttning alls. Även i en sådan orealistisk situation skulle omkring hälften av alla arbetsmark- nadsregioner ändå haft en stagnerande eller minskande befolkning. Detta kan jämföras med den faktiska befolkningsutvecklingen, som var stagnerande eller minskande i två tredjedelar av landets arbetsmark- nadsregioner. Till de arbetsmarknadsregioner där den inrikes omflyttningen bidra- git mest till befolkningsminskningen hör , , , , , , , och . 40 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem Figur 2.10: Befolkningsutveckling per arbetsmarknadsregion, exklu- sive inrikes omflyttningar, och faktisk befolkningsutveckling per ar- betsmarknadsregion 1990–1998 -2 - - -6 - - -5 - - -12 - - har i en studie undersökt flyttmönster mellan tätorts-, landsbygds- och glesbygdsområden under 90-talet.5 Även resultaten från denna studie ger anledning att moderera den traditionella bilden av flyttmönstren. Av studien framgår att av alla flyttningar mellan tätorter, tätortsnära landsbygder och glesbygder sker lokalt och huvudsakligen mellan motsvarande områdestyper (se tabell 2.2). 5 (2000): Utveckling i gles- och landsbygder, årsrapport . Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem 41 Tabell 2.2 Flyttningar mellan områdestyper 1994–1998, i tusental per- Exempelvis flyttade 45 000 personer från skogslänens inre delar –1998, som 33 000 flyttade till samma område. En majoritet av de som flyttade från skogslänens inre delar flyttade till skogslänens övriga delar, medan endast en fjärdedel flyttade till stor- stadsregioner. Av den totala inflyttningen till storstadsregionerna ut- gjorde inflyttningen från skogslänens inre delar . Det direkta sambandet mellan glesbygdens befolkningsminskning och storstäder- nas befolkningstillväxt är med andra ord förhållandevis svagt. Flytt- strömmarna ser till största delen annorlunda ut.6 Som tidigare påpekats står ungdomarna för den övervägande delen av alla flyttningar och de svarar också för huvuddelen av storstädernas inflyttningsöverskott. När det däremot gäller åldrarna 30–är situ- ationen delvis den omvända. 1994–1998 hade såväl glesbygderna som tätortsnära landsbygdsområden sammantaget ett inflyttningsöverskott, medan tätorterna, exklusive storstäderna, totalt sett hade fler utflyttare än inflyttare. I nästa avsnitt analyseras hur flyttningar mellan regioner är kopp- lade till rörlighet på arbetsmarknaden. Att de flesta i arbetsför ålder som flyttar mellan regioner också byter sysselsättning är självklart. Detta betyder dock, som vi skall se i senare avsnitt, inte nödvändigtvis att det nya arbetet eller de nya studierna är den enda eller primära orsa- ken till att en individ valde att flytta.7 Icke desto mindre är det, ur ut- redningens perspektiv, betydelsefullt att få en bild av hur geografisk rörlighet är relaterad till arbetsmarknadsrörlighet. I vilken utsträckning flyttar människor från arbetslöshet till arbete, från studier till arbete respektive från ett arbete till ett annat? Detta är exempel på frågor som belyses i det följande. 7Se t.ex. SOU 1984:1, kap 7, Hushållsförändringar som förklaring till flyttningar. 42 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem I underlagsrapport 18 analyseras flyttmönster mellan olika arbetsmark- nader . Flyttarnas (16–) förändrade arbetsmark- nadsstatus före och efter flytt från till ett annat har studerats. Flyttarnas karriärer (statusförändring) har sedan jämförts med motsva- rande statusförändringar för dem som bott kvar (stannarna). Studien skiljer på fyra olika typer av status före och efter en flyttning: övriga, ej sysselsatta. Totalt är såldes 4 x 4 olika kombinationer möjliga. Av tabell 2.3 fram- går flyttarnas status före och efter flytt mellan olika arbetsmarknadsre- gioner 1991–96. Den grupp som flyttar från ett arbete till ett annat do- minerar helt. Den därnäst största gruppen utgör de som flyttar från stu- dier till studier. Totalt flyttar således av alla flyttare till ar- bete eller studier. Av tabellen framgår också att man efter flytten vanli- gen behåller den status man hade före flytten. En mycket liten andel av alla flyttare flyttar från arbetslöshet till arbete (jämför ). Tabell 2.3: Flyttstatus före och 1991–1996, i andelar av det totala antalet flyttningar Källa: Rapport 1, Lokala arbetsmarknader i konkurrens Det finns vissa markanta skillnader mellan första och andra halvan av . dominerade i alla årskullar flyttning till arbete: eller fler flyttade till ett arbete (därmed inte sagt att arbetsbytet alltid var motivet till flyttningen, jämför nedan). har flyttingarna alltmer koncentrerats till lägre åld- 8 Rapport 1, Lokala arbetsmarknader i konkurrens. SOU 2000:87 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem 43 Av alla flyttare har andelen ökat från . Vilka karriärmönster som är vanligast varierar mellan olika arbets- marknader, men inte alltid som man förväntar. Andelen som flyttar till arbete varierar mellan drygt en tredjedel och knappt två tredjedelar mellan de olika LA-regionerna (1996). Av de som flyttade till , , , , och var det jämfö- relsevis få som flyttade till ett arbete, medan det motsatta gällde dem som flyttade till andra små och glesa arbetsmarknader som , , Åre och . Omkring en fjärdedel av dem som flyttade till arbete saknade för- värvsarbete före flytten. Även inom denna inflyttargrupp är skillna- derna stora mellan olika arbetsmarknader. Detsamma gäller de som flyttade som ett led i sin yrkeskarriär, dvs. från ett arbete till ett annat (den största gruppen flyttare). Det finns med andra ord ingen entydig bild av vilka typer av arbetsmarknader som ger möjligheter till nytt eller fortsatt arbete efter flytt. Större arbetsmark- nader ligger vanligen nära genomsnittet för alla arbetsmarknader i hela landet, medan variationerna är betydligt större vad gäller mindre ar- betsmarknader. Även om de arbetslösa utgjorde en liten andel av alla flyttare så skiljde sig bilden mellan olika arbetsmarknader. För vissa arbetsmark- nader var andelen arbetslösa av den totala inflyttningen omkring en fjärdedel . I dessa regioner svarade också de som var arbetslösa före en flyttning för en förhållandevis stor andel av den totala utflyttningen (). 44 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem Figur 2.11: Andel av den totala inflyttningen per lokal arbetsmarknad som skedde till respektive från arbetslöshet, 1991–1996 Som har framgått svarar ungdomars flyttningar för i stort sett hela ökningen av den totala mellanregionala rörligheten under 1990- talet. Flyttningar till studier är den huvudsakliga förklaringen. Av den totala inflyttningen har andelen som flyttar till studier ökat från . Andelen inflyttning till studier varierar dock kraftigt mellan olika arbetsmarknader. Framför allt svarar utbildningsinflyttningen för en stor andel i flertalet högskoleregioner. Bland orterna med stor andel finns emellertid också regioner utan någon mer omfattande högskole- utbildning, t.ex. och . SOU 2000:87 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem 45 Figur 2.12: Andelen av den totala inflyttningen per lokal arbetsmark- nad som sker till respektive från studier, 1991–1996 Den kraftiga utbyggnaden av antalet högskoleplatser är en viktig förklaring till den ökade omflyttningen men inte den enda. Andelen flyttare till exempelvis gymnasieutbildningar har också ökat betydligt. Således ökade andelen personer med grundskoleexamen som flyttade till studier, från –1996. Vi har tidigare sett att flyttningsbenägenheten är som störst bland ungdomar, medan den i genomsnitt är lägre i andra åldersgrupper. I följande avsnitt skall vi se närmare på vilka som flyttar och inte samt på vad vi vet om motiven bakom individers beslut i dessa avseenden. 46 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem 2.5Flytta eller stanna? Några resultat från en underlagsstudie I underlagsrapport 29 redovisas en studie av hur ett beslut att flytta eller stanna sammanhänger med olika personers sociala och ekonomiska situation, deras allmänna livsvärden och värdering av bostadsorten. Utgångspunkten är att samhällets behov av såväl rörlighet som stabili- tet i befolkningen kan komma i konflikt med människors preferenser, grundläggande livsvärden och planerade livsprojekt. Varken önskan om stabila regionala befolkningsunderlag eller flexibel anpassning till den regionala arbetskraftsefterfrågan stämmer med nödvändighet med människors önskningar. Genom en omfattande enkät undersöks hur flyttning och kvarboende stämmer med människors livsvärden, preferenser och med deras sociala och ekonomiska situation. Motiven bakom besluten att flytta eller stanna har kartlagts och relaterats till hur nöjda eller missnöjda flyt- tarna är med förhållandena på den nya bostadsorten. Resultaten är täm- ligen entydiga och förefaller vid någon eftertanke vara självklara. Icke desto mindre innebär de slutsatser som kan dras en utmaning för en del av den traditionella regionalpolitikens utgångspunkter. Vilka flyttar, vilka stannar? Undersökningen visar bl.a. att utbildning har betydelse för flyttnings- benägenheten. Högutbildade flyttar mer än lågutbildade. Benägenheten att flytta är avsevärt större för universitetsutbildade och den är särskilt stor för de som har lång universitetsutbildning. Detta gäller dock endast vissa typer av flyttningar, och exempelvis inte mellan glesbygdsregio- ner. Stannarna har lägre utbildningsnivå än flyttarna, och högst andel högskoleutbildade finner man, inte oväntat, bland dem som flyttat mellan olika tätorter. Undersökningen visar, också i likhet med tidigare forskning, att sammanboende flyttar mindre än ensamstående och att detta gäller oav- sett flera andra faktorer, t.ex. ålder. En förklaring till detta som getts i andra studier, är att det i hushåll där båda förvärvsarbetar kan vara svårt för medföljande partner att få ett acceptabelt arbete. Detta gäller inte minst när båda har en specialiserad utbildning och arbetsmarkna- den begränsas till ett fåtal större orter. Flyttarna skiljer sig också från stannarna genom sina annorlunda livsvärden. Stannare värderar trygghet och tradition, flyttare värderar 9 Rapport 2, Värdet av att flytta och att stanna. SOU 2000:87 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem 47 omväxling och autonomi. Flyttarna är i högre grad öppna för föränd- ring och de prioriterar värden som omväxling och autonomi. Stannarna eftersträvar i högre grad bevarande och stabilitet och prioriterar värden som trygghet och tradition. Flyttare och stannare skiljer sig också i ge- nomsnitt åt när det gäller inställning till att flytta. Flyttare tycker i högre grad än stannare att det vore spännande att bo på en annan ort och att man skall flytta dit där arbete finns. Stannare anser i högre grad att människor skall ha möjlighet att bo kvar i sin hemtrakt. Undersök- ningen visar att de som trivs på hemorten, de som har sina nära vänner där och de som bott där länge, har svårare att tänka sig att flytta. De som stannar har i högre grad blivit insiders, dvs. har investerat i ett lokalt humankapital och ett lokalt nätverk som skulle gå förlorat vid en flyttning. Priset för att flytta blir högre för dem och fördelarna av att stanna blir fler. Flyttningens orsaker: tvång eller fri vilja? De allra flesta som flyttat uppgav att de flyttade frivilligt och att det var lätt att fatta beslutet. De få personer som inte angav att de flyttat av fri vilja, och de som tyckte flyttbeslutet var svårt, hade i mindre omfatt- ning kontakter med grannar, släkt och vänner på den nya bostadsorten. Figur 2.13: Motiv till flyttning Källa: Rapport 2, Värdet av att flytta och att stanna Det vanligast angivna motivet till att flytta var miljöbyte. Att flytta till släkt, flytta ihop, flytta till annat boende samt byta miljö var motiv som uppgavs av sammanlagt av de svarande. 48 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem uppgav att nytt arbete eller byte av arbete varit ett motiv bakom den senaste flyttningen. Studier angavs som ett motiv av ungefär lika många. Flyttare och stannare: vilka trivs bäst? En överväldigande majoritet av såväl flyttare som stannare angav att de var nöjda eller mycket nöjda med förhållandena på bostadsorten. Mycket få uttryckte ett missnöje, men i de fall man var mindre nöjd var det främst små möjligheter att byta eller få arbete och magert kulturut- bud som orsakade missnöjet. Stannare var något mer nöjda med sin bostadsort än de som flyttat . Bland flyttarna var de som flyttat mellan tätbygder mer nöjda än övriga flyttargrupper. De flesta som flyttat i vuxen ålder menade ändå att det på det hela taget hade blivit bättre, och ju längre sedan man hade flyttat desto bättre tyckte man att det hade blivit. Särskilt boendesituationen ansåg man hade blivit bättre. Personer var genomgående mindre nöjda med hemorten, i synnerhet med boendesituationen och möjligheterna till fritidsaktiviteter. Man var mer nöjd med studiemöjligheter och servi- ceutbud. Kvinnor var mer nöjda med sin hemort än vad män var. Det var egentligen bara de begränsade möjligheterna att byta eller få arbete som kvinnor var mer missnöjda med. Likaså var sammanboende perso- ner mer nöjda med sin hemort, framför allt med boendesituationen och miljön. Personer med barn var i genomsnitt mindre nöjda med sin hemort än andra. Det fanns en signifikant skillnad i hur nöjd man var mellan dem som hade ett arbete och dem som var arbetslösa. Förvärvsarbetande var mer nöjda. Ändå var viljan hos de arbetslösa att flytta från sin bostads- kommun normalt lägre än hos de förvärvsarbetande. Endast på mellan- stora orter var arbetssökande mer nöjda än förvärvsarbetande. I undersökningen ingick frågor om hur nöjd man var med olika spe- cifika förhållanden på hemorten. I genomsnitt var de svarande mest nöjda med sin boendesituation, sina fritidsmöjligheter, sin nuvarande arbetssituation och med miljön. Mindre nöjd var man i genomsnitt med kulturutbud, studiemöjligheter och serviceutbud. Inte heller det sociala livet var människor särskilt nöjda med. Flyttare och stannare var nöjda med olika saker på bostadsorten. Flyttarna var generellt mindre nöjda än stannarna med det sociala livet, den egna boendesituationen, möjligheterna till fritidsaktiviteter och serviceutbudet. Dessa kvaliteter kan ses som sådana man bygger upp SOU 2000:87 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem 49 med tiden på en bostadsort. De som flyttat till glesbygd var mer nöjda med den egna boendesituationen och miljön än de som flyttat till tät- bygd. Det fanns också skillnader mellan stannare. Stannare i tätbygd var mer nöjda med möjligheterna till egna studier och till att få eller byta arbete. Gruppen stannare var mer nöjda med sin bostadsort än flyttare. Detta tolkar forskarna som att man har fördelar av att ha bott på en ort (lokala insider-fördelar). I samtliga typer av bostadsorter och bostadsområden uttryckte en stor majoritet att de var nöjda med förhållandena på bostadsorten. Tydligast var detta bland dem som vid tiden för undersökningen bodde centralt i storstäder och mellanstora städer. Något mindre nöjd var man i mindre städer och tätorter. Det som värderades högst av de boende i storstädernas centrala områden var service- och kulturutbud, men man var även mer nöjd än övriga med det sociala livet samt möjligheterna till studier eller att byta/få ett arbete. Boende i små tätorter och på landsbygd var däremot mer nöjda med miljö och boendesituation. Sammanfattningsvis var således en mycket stor majoritet nöjda med den plats där de bodde eller dit de flyttat. Mycket få var missnöjda. Undersökningsresultaten visade också att flyttningar , i jämförelse med , i en mycket liten omfattning upplevs som ett resultat av tvingande omständigheter. I SBC:s senaste prognos10 över folkmängd räknar man med att befolkningen kommer att öka med knappt 200 000 personer fram . Motsvarande siffra för 1990-talet var 330 000 personer. Fram förväntas folkmängden öka från dagens 8,9 miljoner invånare till 9,4 miljoner. Av hela ökningen på 500 000 personer, är 100 000 resultatet av ett födelseöverskott, som förutsätter att födelsetalet ökar från dagens låga nivå på 1,5 barn per kvinna till 1,8. Återstoden, 400 000 personer, beror på att man antagit att nettoinvandringen kom- mer att minska från den genomsnittliga nivån på 18 000 personer , till omkring 15 000. I likhet med hur det varit , så förväntas alltså folkmängden i även i fortsättningen att öka, främst till följd av ett invand- ringsöverskott. Dessa förutsättningar har legat till grund för Regionalpolitiska ut- redningens bedömning av den framtida regionala befolkningsutveck- lingen. 50 Regional befolkningsutveckling – mönster, drivkrafter, problem I rapport 19 redovisas vilka konsekvenser SCB:s befolkningspro- gnos kan förväntas medföra för befolkningsutvecklingen i olika lokala arbetsmarknader.