sou · GOB325d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Tyngdpunkten i den egentliga polisverksamheten borde ligga på lokal och regional nivå. I propositionen angavs också att skulle förstärka och utveckla samarbetet på polisområdet med andra länder i kampen mot den internationella brottsligheten och att skulle ha huvudansvaret för det internationella polissamarbetet. slog fast principerna för en fortsatt decent- ralisering och en ökad inriktning på polisverksamheten mot bl.a. före- byggande arbete. Beslutet grundade sig på förnyelsepropositionen (bet. 1990/91:JuU1, rskr. Den regionala ledningsorganisationen stärktes genom ett beslut om att länspolismästarmodellen skulle införas. infördes ett nytt budgetsystem, som innebar ett ökat ansvar på den regionala och den lokala nivån i ekonomiskt hänseende (prop. 1991/92:100 bil. 3, bet. JuU23, rskr. Systemet infördes fr.o.m. /93. Det bygger på målstyrning och resultatstyrning och på att medel för verk- samheten skall anvisas över ramanslag. Viktiga inslag i reformen är ökade krav på uppföljning och utvärdering samt att verksamhetsansvar och ekonomiansvar i princip skall följas åt. ställdes besparingskrav på polisväsendet. Be- sparingarna skulle bl.a. genomföras genom rationaliseringar. Re- geringen överlämnade till länsstyrelserna att besluta om indelning i polisdistrikt och om polismyndigheternas grund- läggande organisation. På länsstyrelserna lades också ansvaret för att rationalisera polisverksamheten så att de besparingskrav som lagts på polisen skulle kunna genomföras med en oförändrat hög ambitionsnivå i polisverksamheten. Regeringen uppdrog till att genomföra en översyn av den egna organisationen. skulle bl.a. belysa behovet av förändringar av den centrala polisorganisationen mot bakgrund av det ökade ansvar som länsstyrelserna fått enligt vad som angetts ovan. redovisade sitt uppdrag . fick i uppdrag av regeringen att kom- plettera utredning. Kompletteringen skulle avse den centrala polisorganisationen dels i ett statsmaktsperspektiv, dels i ett EG-perspektiv. Utredningen lämnade betänkandet Den centrala polisorganisationen (SOU 1993:92). re- formerades därefter med utgångspunkt i förslag. fick en mer självständig ställning gentemot Riks- polisstyrelsen. fick en rikskriminalchef. började under /95 på regeringens uppdrag att utveckla ett system för målstyrning och resultatuppföljning av verksamheten inom polisväsendet. Avsikten var att Rikspolis- styrelsen skulle skapa en för landet enhetlig begreppsapparat och mål- struktur samt ta fram resultatmått för en relevant bild av verksamhetens utveckling och hur verksamhetsmålen uppfylls. tog fram ett förslag till resultatmodell, där redovisningen bl.a. är uppbyggd för att spegla regeringens prioriteringar. Den nya resultatmodellen tillämpas fr.o.m. . lämnade som förut sagts förslag om personal- kontrollen. I den delen ansågs dock fortsatt utredning nödvändig, bl.a. för att erhålla en belysning av hur personalkontrollförfarandet kunde bringas i bättre överensstämmelse med motsvarande förfarande inom jämförbara länder i . Uppdraget, som lämnades till en sär- skild utredare, vidgades senare till att omfatta en lagreglering av säker- hetsskyddet hos myndigheter m.m. Utredningen antog namnet Säker- hetsskyddsutredningen. redovisade sitt arbete i betänkandet Säkerhetsskydd (SOU 1994:149). Förslaget resulterade i en ny säker- hetsskyddslag (prop. 1995/96:129, bet. JuU19, rskr. 232, SFS 1996:627), som trädde i kraft . Personalkontrollkun- görelsen upphävdes i anslutning därtill. Bestämmelser om polisregister för Säkerhetspolisen togs då in i instruktionen för . inrättades , som bl.a. fick till uppgift att i ärenden om registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen pröva frågor om utlämnande av uppgifter i polisregister, och förordningen (1996:730) med instruktion för infördes. Regeringen lade fram en proposition med förslag till rikt- linjer för uppbyggnaden av en ny struktur avseende de brottsregister m.m. som fördes hos (prop. 1994/95:144). Re- geringens förslag godtogs av (bet. 1994/95:JuU21, rskr. tillkallades en särskild utredare med uppdrag att ut- arbeta förslag till en rättslig reglering av belastningsregistret och miss- tankeregistret samt överväga de andra ändringar som behövdes i lagen (1965:94) om polisregister m.m. Arbetet skulle utföras i enlighet med de tidigare angivna riktlinjerna. Utredningen skulle också utarbeta för- slag till en rättslig reglering av polisunderrättelseregister och DNA-re- gister. Utredningen antog namnet . lämnade betänkandena Kriminalunderrättelse- register – DNA-register (SOU 1996:35) och Polisens register (SOU 1997:65). Regeringen tog ställning till utredningens förslag i proposi- tionen Polisens register (prop. 1997/98:97). Regeringen föreslog att lagen om polisregister skulle ersättas av en polisdatalag, med be- stämmelser om SÄPO-register, kriminalunderrättelseregister och DNA- register. Regeringen angav att den hemliga SÄPO-förordningen skulle ersättas av öppna regler om vad Säkerhetspolisen får registrera. Regeringen lämnade också förslag till en lag om belastningsregister och en lag om misstankeregister. godtog i huvudsak förslagen (bet. 1997/98:JuU20, rskr. 276, SFS 1998:622). Hinder för ett effektivare resursutnyttjande fick i uppdrag av regeringen att göra en lägesbeskrivning av hur resurserna utnyttjas inom polisen och identifiera väsentliga hinder för ett effektivare resursutnyttjande samt föreslå åtgärder. avgav delrapporten för ett effektivare resursutnyttjande (RRV 1996:64). angav i rapporten att polisens arbetsgivarfunktion på central nivå var alltför svag och att arbetsgivarens agerande på lokal nivå behövde sam- ordnas i olika avseenden. Enligt verket borde analy- sera vilka åtgärder som behövde vidtas för att stärka arbetsgivar- organisationen. borde enligt verket ha en ovillkorlig rätt att utfärda bindande föreskrifter för polismyndigheterna inom vissa frågor. lämnade till regeringen en slutredo- visning av de åtgärder som hade vidtagit med anled- ning av . fick därefter i uppdrag att utvärdera rationaliseringsarbetet och lämnade en första rapport (RRV 1999:42). Ekobrotts- myndigheten är en åklagarmyndighet. Arbetet inom myndigheten skall i huvudsak bedrivas i fasta åklagargrupper, i vilka poliser, ekonomer och andra specialister ingår. De poliser som ingår i organisationen skall dock vara anställda inom polisen. Regeringen tillkallade en kommitté med uppgift att utreda och lämna förslag om ändringar i polisväsendets styrsystem. Kommittén, som antog namnet , lämnade sitt betänkande Styrningen av polisen (SOU 1998:74) . Med kommitténs betänkande som grund föreslog regeringen i Budgetpropositionen (prop. 1998/99:1) bl.a. att polisstyrelsen och inte styrelse skulle vara styrelse för en polis- myndighet och att ansvar för polisverksamheten i länet skulle upphöra. del av tillsynsansvaret för polisen skulle också upphöra och skulle ensam ha ansvaret för tillsynen av polisverksamheten. skulle få till uttrycklig uppgift att utveckla och precisera statsmakternas mål för polisverksamheten och medges en utökad rätt att utfärda föreskrifter i vissa avseenden. fanns det endast en polismyndighet i varje län. Denna ordning föreslogs bli lagfäst. justitieutskott anslöt sig till de förslag som hade lagts fram i propositionen och beslutade i enlighet med vad ut- skottet hade förordat (bet. 1998/99:JuU5, rskr. Den svenska polisens internationella polissamarbete har utvecklats . beslutade regeringscheferna från Östersjö- länderna att tillsätta en särskild aktionsgrupp mot organiserad brottslig- het. Inom EU tillhör samarbetet på polisområdet den s.k. tredje pelaren, dvs. samarbetet är mellanstatligt utan att några egentliga besluts- befogenheter har tilldelats EU-organen. Inom ramen för samarbetet på polisens område har en europeisk polisbyrå, Europol, upprättats. Europols främsta uppgift är att vara ett kriminalunderrättelseorgan för medlemmarna i EU. Europols verksamhet regleras i Europolkonven- tionen. ansluta sig till konventionen (prop. 1996/97:164, bet. 1997/98:JuU2, rskr. trädde Europolkonventionen i kraft. undertecknade ett anslutningsavtal till . I deltar de flesta av EU:s med- lemsländer samt och . godkände anslutning till samarbetet (prop. 1997/98:42, bet. JuU15, rskr. Polissamarbetet inom Schengen är främst inriktat mot praktiskt vardagligt samarbete. Polis i fredens tjänst Utredningen om civilpoliser i internationell verksamhet föreslog i sitt betänkande Polis i fredens tjänst (SOU 1997:104) bl.a. att arbetsgivar- ansvaret och det organisatoriska ansvaret för polispersonal i FN-tjänst och i annan internationell fredsbevarande tjänst skall överföras från Försvarsmakten till . övertog huvud- mannaansvaret för poliser i fredsfrämjande tjänst och det inrättades en Polisens utlandsstyrka (se prop. 1999/2000:1). fick därmed ett samlat nationellt ansvar för all internationell polisiär verk- samhet som rekrytering, utbildning, arbetsgivaransvar under utlands- tjänstgöring, metod- och doktrinutveckling samt personalvård efter hemkomsten. fick i uppdrag av re- geringen att i vissa avseenden genomföra en utredning om den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten. Nämnden lämnade rapporten av vissa uppgifter om den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten. Nämnden angav att den erhållit viss information också om övervakningsverksamhet från Säkerhets- polisens sida, men att den informationen inte följts upp. Kommittén om straffansvar för organiserad brottslighet m.m. Mot bakgrund bl.a. av händelser med anknytning till vissa s.k. mc- klubbar, rasistiska organisationers verksamhet och det internationella samarbetet när det gäller att bekämpa organiserad brottslighet beslutade regeringen att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppdrag att utreda frågor om straffansvar för deltagande i organisationer som sysslar med brottslig verksamhet samt vissa andra frågor med anknytning härtill. Kommittén skall redovisa sitt uppdrag . fick i uppdrag av regeringen att undersöka i vilken omfattning enskilda hade behandlats ogynnsamt vid tillämpningen av det gamla personalkontrollsystemet. lämnade sin rapport – . angav bl.a. att vissa av tidigare föreskrifter delvis var oförenliga med per- sonalkontrollkungörelsens förbud mot politisk åsiktsregistrering. fick av regeringen i uppdrag att försöka fastställa de fall under den angivna tiden där personers anställ- ningsförhållanden påverkats negativt till följd av Säkerhetspolisens agerande i vissa avseenden. som lämnade sin rapport upphävde re- geringen hemliga föreskrifter om verksamheten vid Riks- polisstyrelsens säkerhetsavdelning. Regeringen beslutade att uppdra åt en kommitté att se över underrättelsetjänstens uppgifter, ledning och utformning. Kom- mittén antog namnet . Kommittén lämnade betänkandet Underrättelsetjänsten – en översyn (SOU 1999:37). Regeringen planerar att, med utgångspunkt från ett förslag av , inrätta ett samordningssekretariat för säker- hetspolitiska underrättelsefrågor inom . Regeringen upplyste i Budgetpropositionen (prop. 1999/2000:1) att den avser att återkomma i en särskild proposition avseende förslag till lag- reglering av underrättelsetjänsten som lämnat. Kommission för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet Regeringen beslutade att tillkalla en kommission med upp- gift att kartlägga och granska den författningsskyddande verksamhet som de svenska säkerhetstjänsterna bedrivit när det gäller hot som här- rör ur inrikes förhållanden. Uppdraget är avsett att resultera i ett klar- läggande av säkerhetstjänsternas inrikes verksamhet. För att uppnå detta syfte ansåg regeringen att kommissionen borde ges särskilda be- fogenheter. Det har införts en lag som ger kommissionen vissa särskilda be- fogenheter. Kommissionen har bl.a. rätt att hålla förhör under straff- ansvar med den som antas kunna lämna upplysningar av betydelse för kommissionens verksamhet. Kommissionen har också rätt att vid vite förelägga en enskild som innehar en sådan skriftlig handling eller ett sådant föremål som kan antas ha betydelse för kommissionens verk- samhet att visa upphandlingen eller föremålet för kommissionen. Kommissionen skall redovisa utredningsarbetet . i anledning av utredningen av mordet på statsminister Regeringen tillkallade en kommission om utred- ningen av mordet på statsminister . Kommissionen lämnade sitt betänkande (SOU 1999: 88). redovisade i betänkandet brottsutredningen efter . 2 Polisens uppgifter och organisation Detta avsnitt innehåller en beskrivning av polisväsendets organisa- tion, med tonvikt på vad som gäller för den centrala nivån. Fördelningen av resurser beskrivs i kapitel 4. Polisväsendet hör i organisatoriskt hänseende under Justitiedeparte- mentet. Polisens organisation är indelad i en central nivå och en lokal nivå. är central förvaltningsmyndighet för polis- väsendet och har tillsyn över detta. Varje län utgör ett polisdistrikt och i varje polisdistrikt finns det en polismyndighet som ansvarar för polis- verksamheten inom distriktet. Det finns således 21 polismyndigheter i landet. Polislagen (1984:387, PL) innehåller grundläggande regler om polisväsendets organisation och uppgifter. Målen för polisverksam- heten och polisens uppgifter har inte preciserats i polislagen utan anges mer allmänt. Detta beror bl.a. på att man har velat att polisens verksam- het fortlöpande skall kunna anpassas till förändringar i samhället. Polisväsendet styrs också av , , polisförordningen (1998:1558, PF) och förordningen (1989:773) med instruktion för (instr.). Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas i vissa delar. Av intresse är också bl.a. lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål, lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, säkerhetsskyddslagen (1996:627), förordningen (1996:730) med instruktion för , personuppgiftslagen (1998:204), polisdatalagen (1998:622), lagen (1998:620) om belastningsregister och lagen (1998:621) om misstankeregister. Polisväsendet styrs även av regleringsbrev och andra beslut av regeringen eller, efter delegation, . För och varje polismyndighet skall det finnas en arbetsordning, som skall innehålla de allmänna 40 Polisens uppgifter och organisation bestämmelser för arbetet som behövs. och polis- myndigheterna beslutar själva om sina respektive arbetsordningar. Till polisens uppgifter hör att förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten, att bedriva spaning och ut- redning i fråga om brott som hör under allmänt åtal, att lämna allmän- heten skydd, upplysningar och annan hjälp och att fullgöra den verk- samhet som ankommer på polisen enligt särskilda bestämmelser. Förut- sättningarna för hur detta skall åstadkommas har ändrats på många sätt . bestämde t.ex. statsmakterna relativt de- taljerat hur varje polismyndighet skulle vara bemannad och organi- serad. Budgetsystemet och personalplaneringen har dock förändrats och bygger på mål- och resultatorientering, vilket förändrat handlings- utrymmet och ansvaret för myndigheterna. Krav på besparingar har framställts . Samhällsutvecklingen och den tekniska utvecklingen, inte minst IT-utvecklingen, har också medfört att nya krav ställs på polisväsendet. I det följande lämnas en beskrivning av upp- gifter och organisation. Vad som gäller för och Säkerhetspolisen redovisas särskilt. Därefter lämnas en beskrivning av den lokala polisorganisationen och av . skall verka för planmässighet, samordning och ra- tionalisering inom polisväsendet (7 § PL). har tillsyn över polisväsendet. skall svara för metodutveckling och teknisk utveckling och ge administrativ service och stöd åt polis- väsendet. skall dessutom utarbeta planer för polis- väsendets beredskapsplanläggning (2 § instr. skall utveckla och precisera de mål och riktlinjer som och regeringen lägger fast för polisverksamheten och förmedla detta till polisorganisationen (2 § instr.). skall också vara nationell enhet för Internationella kriminalpolis- organisationen () och för den europeiska polisbyrån (Europol). Rikspolischefen ingår i styrelsen för Europol och rikskriminalchefen är alternerande ledamot. Av grundläggande betydelse för ställning är att inte leder polisverksamhet, inte får meddela före- skrifter eller annars bestämma om sådan verksamhet i andra hän- seenden än regeringen förordnar. Regeringen kan uppdra åt Rikspolis- Polisens uppgifter och organisation 41 styrelsen att leda polisverksamhet för att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet samt att i särskilda hänseenden leda annan polis- verksamhet (7 § PL). befogenheter att leda polis- verksamhet koncentreras till situationer där det krävs en central över- blick och ett internationellt kontaktnät för att nå framgång i polis- arbetet. Ledningen av polisverksamheten sker antingen direkt med re- surser som förfogar över (främst genom Säkerhets- polisen och ) eller indirekt genom föreskrifter för polismyndigheternas verksamhet. har vissa samordningsuppgifter, t.ex. när det gäller polisens åtgärder mot brottslighet i samband med otillåten inresa eller vistelse i landet och polisens planering för sådana särskilda händelser där intresset av samordnade insatser är särskilt framträdande (3 § instr.). Här är det närmast fråga om vad som ovan beskrivs som in- direkt ledning. När det gäller den direkta polisledningen har regeringen förordnat att får utöva sådan ledning genom Säkerhetspolisen (4 och 5 §§ instr.). Regeringen har också förordnat att får utöva annan polisledning (6 § instr.). får med förordnandet i 6 § instruktionen som grund utöva polisledning bl.a. i fråga om verksamhet som bedrivs med hjälp av flyg, i fråga om spaning mot och, om det finns särskilda skäl för det, utredning av narkotikabrottslighet, ekonomisk brottslighet och annan brottslighet, om brottsligheten är av särskilt grov beskaffenhet och har riksom- fattande karaktär eller internationell anknytning. Regeringen har befogenhet att förordna att skall utöva polisledning också när det gäller särskilda fall (7 § PL). Enligt beslut av regeringen leder polisverksamheten med anledning av mordet på statsminister . När leder polisverksamhet skall vad som före- skrivs om polismyndighet i tillämpliga delar gälla även Rikspolis- styrelsen (7 § PL). skall vid sådan polisverksamhet samarbeta med och lämna upplysningar till de polismyndigheter som berörs (7 § instr.). kan besluta att personal vid polis- myndigheterna skall avdelas för sådan polisverksamhet som bedrivs vid styrelsen eller vid (8 § instr.). Om en polis- myndighet begär det, skall i mån av tillgång till re- surser lämna förstärkning vid spaning eller utredning som leds av en polismyndighet (9 § instr.). får besluta om polis- 42 Polisens uppgifter och organisation förstärkning från ett polisdistrikt till ett annat om det behövs och de polismyndigheter som berörs inte kan enas i frågan (10 § instr.). Vid särskilda händelser får på begäran av en polis- myndighet besluta om polisförstärkning från ett eller flera distrikt till andra distrikt. Allmänna råd och föreskrifter Till uppgifter hör att utfärda allmänna råd om polisverksamheten i den utsträckning detta behövs för att uppnå planmässighet, samordning och rationalisering av polisens arbete (12 § instr.). Det har förutsatts att iakttar återhållsamhet när fråga är om att utfärda allmänna råd om polisverksamhet på områden som i första hand de lokala medborgarstyrelserna har att besluta om. får enligt sin instruktion utfärda föreskrifter, som är av bindande natur, för vissa verksamhetsområden om det behövs för att uppnå enhetlighet inom polisen. Dessa rör bl.a. ekonomiadministra- tiva och personaladministrativa rutiner, förbindelsetjänst och larm- rutiner (13 § instr.). Även i andra särskilt angivna fall får Rikspolis- styrelsen meddela föreskrifter. får t.ex. meddela föreskrifter för planering och uppföljning inom polisen (13 b § instr.). utövar styrning över polismyndigheterna genom det system som används för anslagsfördelning samt för budget- och resul- tatdialog. Närmare uppgifter om polisens budget lämnas i avsnitt 4.1. har tillsyn över polisväsendet. skall i sin tillsynsverksamhet särskilt beakta att polisarbetet bedrivs i överensstämmelse med de prioriteringar och riktlinjer som och regeringen lägger fast för polisverksamheten (2 a § instr.). Riks- dagens prioriteringsbeslut återspeglas i regeringens regleringsbrev. Myndigheterna ges i regleringsbrevet riktlinjer för resursanvändningen genom att regeringen fastställer mål och anger krav på resultat och de återrapporteringar som skall gälla. skall också i tillsynsverksamheten se till att polisarbetet bedrivs effektivt och att det uppfyller rättssäkerhetens krav samt att förvaltningen inom polisväsendet fungerar väl (2 a § instr.). skall följa upp och analysera polisverksamheten. Om de angivna målen inte uppnås eller om verksamheten inte bedrivs Polisens uppgifter och organisation 43 på ett tillfredsställande sätt skall genom påpekanden och anmaningar eller på annat sätt söka åstadkomma rättelse. Vid behov skall anmäla förhållandet till regeringen (2 a § instr.). Kommittén lämnar en beskrivning av tillsynsverksam- heten i kapitel 9. är som förut nämnts central förvaltningsmyndighet för polisväsendet (7 § PL). Till hör Säkerhetspolisen och (1 § instr.). är chefs- myndighet för (1 § instr.). Riks- polisstyrelsen är också ansvarig myndighet för totalförsvarsfunktionen Ordning och säkerhet m.m. Rikspolischefen är chef för (16 § instr.). Säker- hetspolisen leds av säkerhetspolischefen och leds av rikskriminalchefen (17 och 17 a §§ instr.). Överdirektören är riks- polischefens ställföreträdare, förutom i frågor som rör Säkerhets- polisens eller områden där säkerhetspolischefen respektive rikskriminalchefen är rikspolischefens ställföreträdare (18 § instr.). Dessa befattningshavare anställs genom beslut av regeringen (29 § instr. består av högst åtta personer, rikspolis- chefen medräknad (19 § instr.). Styrelseledamöterna utses av re- geringen för en bestämd tid (31 § instr.). Rikspolischefen är styrelsens ordförande (19 § instr.). En av de andra ledamöterna är vice ord- förande. Det är säkerhetspolischefen. Därutöver finns sex ledamöter som är lekmän. Vid handläggning av ärenden på område ingår rikskriminalchefen i styrelsen. Styrelsen är beslutför när ordföranden och minst fyra av de andra ledamöterna är närvarande. Chefen för politiska avdelning eller den som denne sätter i sitt ställe är styrelsens sak- kunnige i utrikespolitiska frågor (21 § instr.). Den sakkunnige får vara närvarande och yttra sig i styrelsen i frågor som gäller polisverksamhet inom och områden. Den sak- kunnige bör vara närvarande när styrelsen handlägger frågor med inter- nationell anknytning. I finns också personalföreträdare. Personalföreträdarna har rätt att närvara och yttra sig vid handläggning i styrelsen. Rikspolischefen och överdirektören utgör verks- ledning. Till verksledningen är en chefsjurist och en informations- direktör knutna. Till ledningens förfogande kan även stå personal som 44 Polisens uppgifter och organisation är inkommenderad från polisorganisationen för att fullgöra särskilda arbetsuppgifter. Viktigare verksledningsbeslut bereds i en särskild led- ningsgrupp. I ledningsgruppen ingår, förutom rikspolischefen, över- direktören, chefsjuristen och informationsdirektören samt cheferna för , Utvecklings- och strategienheten, Ekonomibyrån, Per- sonalbyrån, Teknikenheten och . Rikskriminalchefen deltar i ledningsgruppen när han anser det lämpligt eller när rikspolis- chefen så beslutar. Chefsjuristen är juridisk rådgivare åt verksledningen. Chefsjuristen har bl.a. det övergripande ansvaret för frågor som handläggs vid rätts- sekretariatet och bistår arbetsenheterna med rådgivning i allmänna juridiska frågor. Informationsdirektören är rådgivare åt verksledningen i informationsfrågor och ansvarar för övergripande externa och interna informationsfrågor.