sou · GOB362d5 · 2001-01-01 00:00:00 — Bilaga 1 Sammanställning av enkätsvaren /98 från tillsynsmyn- digheterna (TSM) Bilaga 2 Sammanställning av enkätsvaren /98 från tingsrätterna Bilaga 3 Sammanställning av anteckningar från Konkurstillsynsutred- ningens hearing i Bilaga 4 Frågor till Bilaga 5 skriftliga svar på utredningens frå- gor Bilaga 6 Den finska lagen om övervakning av förvaltningen av kon- kursbon (nr 109/1995) Bilaga 7 Rekommendation av delegationen för konkursärenden 8/31.12.1997 Bilaga 8 Översikt över det norska publikationer Bilaga 9 Enkäten till tillsynsmyndigheterna 1999 och en sammanställ- ning av svaren Bilaga 10 Sammanställning av enkäten angående omfattningen av kun- görelseannonsering i konkurs Sammanställning av enkätsvaren från till- synsmyndigheterna (TSM) Utredningen tillställde /98 samtliga TSM en enkät ang. och verksamhet (se underbilaga). I det följ- ande redovisas en sammanställning av svaren. Antalet tillsynsmyndigheter är 1997 tio stycken. Verksamheten bedrivs på de orter kronofogdemyn- digheterna har sitt säte. Tillsynsfunktionen vid myndigheterna i , , , och finns eller har även funnits på annan ort än huvudorten. TSM i har verksamhet, för- utom på huvudorten, främst i . i Härnö- sand har sin tillsynsfunktion helt förlagd till . TSM i Jönkö- ping har fram till även bedrivit tillsyn i . TSM i har tillsynen helt förlagd till . Fram /1998 har där även funnits verksamhet i . Inom region har /99 även funnits en tillsynsfunktion i , då övertog an- svaret för den. Halmstadsenheten avvecklades 1999/2000. omfattar tillsynen det nya , varvid tillsynsenheten i upphört som självständig enhet. Med hänsyn till den ovan angivna uppdelningen har enkätsvaren från tillsynsmyndigheterna i region och till viss del särredovisats för verksamhetsorten och län resp. för till- synsenheten i . I vilket avseende så skett framgår av redovis- ningen nedan. För region har genomgående särredovisning skett för verksamhetsorten i och . Frågorna under avsnittet I i enkäten har som ändamål att få kännedom om hur de olika myndigheterna är organiserade dels i fråga om perso- nal, dels i fråga om vilka arbetsuppgifter olika personalkategorier utför. Under detta avsnitt redovisas också i vilken utsträckning delegation sker till den kamerala personalen. Under detta avsnitt har inte någon särredovisning skett för län. Nästan alla tillsynsmyndigheter är organiserade så att jurister, ekono- mer och kameral personal ombesörjer tillsynen. TSM i har ingen ekonom men planerar att ersätta en av juristerna med en sådan. I finns även en kronokommissarie. Vid knappt hälften av myndigheterna finns fler jurister än ekonomer. Myndighe- terna i (inom ), , , , och har lika många ekonomer som jurister för tillsynsfunktionen. I planerar man att anställa ytterligare jurister. har en jurist och två ekonomer (varav en är placerad i och en i ). Delegation till den kamerala personalen sker i olika utsträckning. TSM i tillämpar inte delegation alls. Myndigheterna i , och delegerar oftare arbetsuppgifter än andra. TSM i redovisar en mera principiell inställning mot delega- tion och menar att tillsynsuppgifterna främst är ämnade för jurister och ekonomer. Även TSM i anger att arbetsuppgifter av juridisk ka- raktär skall skötas av enbart jurister och uppgifter av ekonomisk art av ekonomer och kameral personal. Argumenten i övrigt för att delegation inte sker fullt ut är främst att det på grund av arbetsuppgiftens svårig- hetsgrad eller bristande erfarenhet eller kompetens hos personalen inte går att delegera. TSM i har anlagt ett mera praktiskt synsätt och anger som främsta anledning till att delegation inte tidigare ägt rum att kanslipersonalen haft en alltför stor mängd kontorsarbete. är delegation möjlig på grund av nedgången i antalet ärenden och ökad datorisering. Delegation sker av sådana uppgifter som av resursskäl blivit nedprioriterade av jurister och ekonomer. Arbetsuppgifterna kan indelas i sådana som TSM gör ofta, sällan eller . Av svaren kan man dra den generella slutsatsen att de arbets- uppgifter som tar mest tid, dvs. görs ofta, är sådana som har samband med utseende av konkursförvaltare, granskning av bouppteckningar, granskning av förvaltar-, halvårsberättelser och slutredovisningshand- Nästan alla myndigheter svarar att de ofta utför dessa uppgifter. TSM i och (ej ) säger sig sällan avge ytt- rande vid utseende av konkursförvaltare och gör det . Sist nämnda myndighet granskar också bouppteckningar endast . Vid TSM i är frekvensen av yttrande beroende av vilken per- sonalkategori som yttrar sig. Begär upplysningar enligt 7 kap. 9 § KL och samråder enligt 7 kap. 10 § KL gör myndigheterna till övervägande del ofta. Undantag utgör TSM i som anger sig ibland begära upplysning enligt 7 kap. 9 § KL. I och (ej ) tillämpas såväl 7 kap. 9 § KL som 7 kap. 10 § KL endast . TSM i anger att juristen tillämpar lagrummen ofta medan ekonomen gör det sällan. Uppgifter som har samband med mottagandet av utdelningsförslag och underrättelse från förvaltarna om att medel utbetalats till borgenä- rerna gör samtliga myndigheter ofta. Samtliga myndigheter yttrar sig även ofta i samband med arvodering av konkursförvaltarna i såväl utdelnings- som avskrivningskonkurs. Om kostnadsersättning till förvaltare i avskrivningskonkurs yttrar myn- digheterna ofta med undantag av och som endast gör det . Myndigheterna yttrar sig till övervägande del sällan om antalet för- valtare vid förordnande av sådana, om ökning av antalet förvaltare, om delning av förvaltningen, om entledigande av förvaltare eller om efter- trädare till avgången förvaltare och om utseende av rådgivare och för- likningsman. Samtliga myndigheter, utom de i (inkl. enheten i ) och som gör det ibland, tar sällan inititativ till åt- gärder om ökning, delning eller entledigande. De tre storstadsmyndig- heterna yttrar sig ibland om entledigande och om efterträdare till av- gången förvaltare. TSM i yttrar sig också ibland om entledi- gande. Myndigheterna i och yttrar sig ibland beträff- ande delning av förvaltningen. I fråga om befattningen med tvångsmedelsfrågor, dvs. yttrande till tingsrätten, initiativ till bruk av tvångsmedel och närvaro vid förhand- ling i tingsrätten, görs detta av de flesta sällan. En del myndigheter an- ger att de helt eller delvis ibland befattar sig med tvångsmedelsfrågor. TSM i och anger att de ibland såväl yttrar sig som tar inititativ till användning av tvångsmedel. I (inkl. Halmstadsenheten) yttrar man sig ibland och närvarar ibland vid för- handling. I är TSM ofta representerad vid förhandling i tings- rätten medan myndigheten i endast är det . Drygt hälften av myndigheterna begär upplysningar av gäldenären enligt 6 kap. 2 § KL sällan. Av de resterande gör flertalet det ibland medan TSM i gör det ofta. Samtliga myndigheter har sällan eller aldrig anledning att fatta be- slut enligt 7 kap. 4 § 2 st. KL i förvaltningsfråga när förvaltarna inte kan enas eller överklaga tingsrättens beslut att inte inleda bevaknings- förfarande. Beslut om gäldenärens beneficium enligt 3 kap. 6 § KL och om medgivande för förvaltaren att sälja pantsatt lös egendom enligt 8 kap. 7 § KL fattas även av de flesta sällan. TSM i fattar ibland beslut enligt 3 kap. 6 § KL och myndigheterna i och medger ibland att försäljning får ske enligt 8 kap. 7 § KL. Myndigheterna närvarar sällan vid förlikningssammanträden. TSM i säger sig närvara . Att klandra slutredovisningar sker även det sällan. TSM i klandrar slutredovisningar . eller aldrig yttrar sig TSM om arvode till rådgivare och för- likningsman. TSM i (inkl. enheten i ) gör det . Flertalet av myndigheterna säger sig fatta beslut enligt 11 kap. 21 § KL ibland medan tre myndigheter, bl.a. och , gör det ofta. I gör juristen det ibland och ekonomen det sällan. Nästan alla fattar beslut om att ge förvaltaren tillstånd att utbetala me- del till borgenär enligt 10 kap. 4 § KL . TSM i och gör det ofta och i sällan. Förhållandena är desamma beträffande yttrande i samband med förskott till förvaltare, dock att en- dast TSM i gör det ofta. Ungefär hälften av TSM brukar besöka edgångssammanträdena . Myndigheterna i , , och gör det ofta medan man i och i gör det sällan. I Härnö- sand gör juristen det ibland medan ekonomen gör det sällan. Frekvensen av hur ofta bevakningsförteckning granskas enligt 7 kap. 13 § 6 st. KL, uppgift mottas enligt 7 kap. 13 § 5 st. KL, 7 kap. 18 § KL, 7 kap. 21 § KL och 7 kap. 22 § KL varierar. Detsamma gäller för mottagande av underrättelse om bevakningsförfarande och efterbe- vakning enligt 9 kap. 8 § och 21 § KL. Vilka olika uppgifter utför resp. personalkategori? Bland de uppgifter som enligt ovan utförs ofta ansvarar vid drygt hälf- ten av myndigheterna såväl juristerna som ekonomerna för utseende av förvaltare. Vid två av myndigheterna utför även den kamerala perso- nalen denna syssla. Två av storstadsmyndigheterna, nämligen TSM i (inkl. ) och i , anger att juristen sköter upp- giften. Granskning av bouppteckningar sköter vid flertalet myndigheter såväl juristen som ekonomen. I och endast av juris- ten resp. i (även i ) och av juridisk och kame- Vid TSM i sköter alla personalkategorier bo- uppteckningsgranskningen. Vid knappt hälften av myndigheterna sköter såväl juristen som eko- nomen granskningen av förvaltarberättelsen. Bland övriga myndigheter sköter juristen det mestadels ensam. Halvårsberättelserna granskas vid flertalet av TSM av såväl jurister som ekonomer, av vilka hälften även brukar använda kameral personal och hos flertalet övriga av jurister och kameral personal. Vid TSM i granskar även kronokom- missarier förvaltar- och halvårsberättelserna. Hälften av myndigheterna använder sig av såväl juristen som ekonomen att granska slutredovis- ningar. TSM i (inkl. Halmstadsenheten), och Eskils- tuna använder sig av alla personalkategorier. Någon myndighet nyttjar inte juristen. Såväl jurister som ekonomer sköter till övervägande andel uppgifter som har samband med tillämpningen av 7 kap. 9 § och 10 § KL Vid TSM i sköter endast juristerna detta. I delegeras uppgift- en även till kameral personal. Tar emot utdelningsförslag och förvaltningsredogöresle av förvalt- aren för eventuell granskning (11 kap. 5 § KL) brukar företrädesvis ju- risten och ekonomen göra. Bl.a. i låter man ekonomen och den kamerala personalen sköta detta och i sköter samtliga perso- nalkategorier denna syssla. Den kamerala personalen tas till övervägande del i anspråk för att ta emot underrättelse av förvaltaren att medel utbetalats till borgenärerna (11 kap 9 § KL). Vid samtliga myndigheter tas juristerna i anspråk för yttrande till tingsrätten i samband med arvodesprövningen i utdelnings- och av- skrivningskonkurs. I bl.a. (även ) och tas endast juristen i anspråk vid samråd angående arvode i utdelningskon- kurs. TSM i , , och nyttjar såväl jurister som ekonomer för yttrande för båda konkurstyperna. I (även ), och används samtliga perso- nalkategorier för avskrivningskonkurser (dock används i ka- meral personal endast i taxekonkurs). TSM i utnyttjar även ka- meral personal för avskrivningskonkurser. I används kameral personal för båda konkurstyper. Av de sysslor som TSM sällan gör, dvs. yttrar sig till tingsrätten om antalet förvaltare, om ökning av antalet förvaltare, om delning av för- valtningen, om entledigande av förvaltare, om efterträdare till avgång- en förvaltare och vid utseende av rådgivare och förlikningsman, an- vänds nästan uteslutande jurister. TSM i nyttjar även eko- nomerna till stor del och till mindre del. Samtliga myndigheter använder juristerna i samband med tvångs- medelsfrågor. I och används ekonomerna i en li- ten utsträckning. Beslutsfunktionen enligt 7 kap. 4 § 2 st., 3 kap. 6 § och 8 kap. 7 § KL utövas, i den mån den förekommer, så gott som uteslutande av ju- risterna. TSM i tar emellertid även ekonomerna i anspråk för beslutsfattande enligt 7 kap. 4 § och 8 kap. 7 § KL. I den mån det förekommer överklagas tingsrättens beslut att inte inleda bevakningsförfarande av juristerna. Så gäller även för uppgiften att deltaga vid förlikningssammanträden, m u a TSM i som även nyttjar ekonomerna till detta. Drygt hälften av myndigheterna använder enbart juristerna och den andra hälften såväl jurister som ekonomer till att klandra slutredovis- ningar. Vid flertalet av myndigheterna besöks edgångssammanträdena av såväl jurister som ekonomer. TSM i , och skickar endast juristerna. I nyttjas, förutom juristen, även den kamerala personalen. Den kamerala personalen används hos nästan alla myndigheter för uppgifter som har samband med mottagande av uppgift om kontoföran- de bank (7 kap. 18 § KL) och bankkonto m.m. efter konkursavslut (7 kap. 21 § KL). Vissa TSM, bl.a. i , , och , nyttjar endast denna personalkategori medan övriga även tar i bruk övriga personalkategorier i varierande omfattning. Vem som anförtros uppgiften att ta emot det räkenskapsmaterial som skall bevaras (7 kap. 22 § KL) varierar mycket mellan de olika myndigheterna. Vissa, t.ex. TSM i (inkl. enheten i ) och i , låter juristen sköta det medan andra sysselsätter kameral eller övrig personal med denna uppgift. Hälften av myndigheterna, däribland TSM i , anförtror uppgiften att fatta beslut om tillstånd för förvaltaren att enligt 10 kap. 4 § KL utbetala medel till borgenär åt såväl juristen som ekonomen. Övriga låter endast juristen göra detta, bl.a. TSM i (inkl. ) och . I sköter även kameral personal denna uppgift. Vid nästan alla myndigheter ingår arbetet med lönegarantihanteringen som en del av tillsynen över konkursärendena. Endast TSM i har avdelat en särskild tjänsteman som på heltid sysslar med lönega- rantifrågorna. Vid TSM i , (inkluderat ), , , och sköter juristen sysslor av utpräglad juri- disk karaktär, t.ex. processföringen. Den kamerala personalen sköter nästan uteslutande den löpande granskningen. Processföringen i sköts i viss mån av en förordnad tjänsteman vid kronofogdemyn- digheten. TSM i granskar inte lönegarantiärendena systema- tiskt. Myndigheterna har i enkäten beretts tillfälle att lämna synpunkter på organisationen. TSM i har därvid framfört kritik enligt föl- jande. Organisationen i sin nuvarande utformning ger inte tillräckligt utrymme för TSM:s självständighet. TSM är en enhet inom kronofogdemyndigheten och är därmed underställd dels en enhetschef, dels regionkronodirektören. Detta innebär nackdelar ur resurstilldel- ningssynpunkt. Intressekollisioner mellan å ena sidan TSM och å andra sidan kronofogdemyndigheten i dess borgenärsfunktion avgörs i sista hand av kronofogdemyndighetens chef. Förtroendet för TSM:s verk- samhet kan därför allvarligt skadas. TSM i har framfört kritik mot att ADB-stödet inte är till- räckligt effektivt i förhållande till tingsrätterna. TSM i , i vil- ket enheten i instämmer, säger sig vara beroende av krono- fogdemyndighetens hjälp i fråga om tillsynen över att näringsförbuden efterlevs. TSM i framhåller å sin sida det positiva i att myndighe- ten har tillgång till såväl kameral som exekutiv personal med erfaren- het. TSM i kan köpa revisorstjänster från skattemyndigheten. Två myndigheter säger sig har för lite personal och övriga säger sig inte kunna uttala sig på grund av att organisationen är alltför ny. Enkätsvaren för TSM i har under avsnitt II särredovisats för län. Myndigheternas bedömningsgrunder vid utseende av konkursförvaltare De enskilda faktorernas betydelse Myndigheterna har genom enkäten fått tillfälle att ange vilken eller vil- ka av sju angivna faktorer i fråga II 1 a) – g) som de anser vara av be- tydelse vid förordnande av konkursförvaltare. De har därutöver rang- ordnat faktorernas betydelse, se fråga II 2). Samtliga myndigheter har på olika sätt redovisat sin syn på de olika faktorernas betydelse. Ett gemensamt drag är att faktorerna a, dvs. kompetensen i juridiska frågor, och e, konkursförvaltarens förmåga att effektivt hantera en konkurs, allmänt anses vara viktigast. Faktor c, kunskapen om arbetsmarknadspolitiska frågor, anser TSM i allmänhet mer eller mindre sakna betydelse. Faktor d, kostnadsnivån på konkurs- förvaltarens tjänster, anses även allmänt vara av betydelse. Övriga faktorers betydenhet är i varierande grad beroende av olika omständig- heter. Vissa myndigheter har inte ansett sig särskilt kunna skilja ut annat än någon eller några av de olika faktorernas betydelse för förvaltarval- et. TSM i anser t.ex. att samtliga faktorer är viktiga att iaktta vid ett förvaltarval. Myndigheten hävdar att den förvaltarkrets inom som erhåller uppdrag har varit intakt . Dessa förvaltare uppfyller de krav konkurslagen ställer, vilket f ö myn- digheten anser vara viktigt för de personer som generellt anförtros upp- drag. Det är enligt denna myndighet därför inte möjligt att med ut- gångspunkt i de angivna faktorerna söka styra varje enskilt uppdrag till en viss person. Undantag kan möjligen göras för faktorerna f och g. Myndigheten har anlagt samma betraktelsesätt beträffande rangord- ningen. TSM i har ansett att samtliga faktorer, utom g, är av bety- delse för en advokats lämplighet som konkursförvaltare. Faktor g har däremot betydelse vid tillgångslösa konkurser eller konkurser med mindre tillgångar. I anser man att faktorernas betydelse är avhängig av vilken slags konkurs som det rör sig om, t.ex. en drifts- konkurs med många anställda eller konkurs för fysisk person. Färre faktorer anses betydelsefulla i det förra fallet än i det . Oaktat konkursens karaktär anses dock faktor f ha en stor betydelse. Argumenten hos myndigheterna för att faktor a är av stor betydelse går främst ut på att grundläggande kunskaper i juridik hos en konkurs- förvaltare är av generell betydelse för valet av sådan. Detta gäller oav- sett konkursens karaktär. Även beträffande faktor e anser myndigheter- na den generellt ha stor betydelse. Särskilt betonas faktorns betydelse för en snabb hantering och avveckling av konkursen samt ett gott utfall. Några TSM menar att faktorn har störst betydelse i större konkurser. TSM i anser bl.a. att faktor e är av avgörande betydelse för förvaltarvalet i större och massmedialt spektakulära konkurser. Betydelsen av kostnadsnivån på konkursförvaltarens tjänster, faktor d, framhålls främst av TSM i , och, till viss del, . TSM i anger att kostnadsnivån mellan de olika förvaltarna inte skiljer sig åt. Övriga myndigheter anser att faktorn har mer eller mindre stor betydelse. Kunskapen i ekonomiska frågor, faktor b, betonas främst av TSM i och (inkl. Halmstadsenheten). Denna myndighet anser det vara av värde om förvaltaren själv har kunskapen. Vissa för- valtare har överlåtit bokföringsgranskningen på specialis- ter, vilket får till följd att TSM har svårt att nå ut med synpunkter på bokföring och redovisning till dessa förvaltare. Några myndigheter anser faktorns betydelse vara beroende av kun- skapen i ekonomiska frågor inom kontorsorganisationen hos den en- skilde förvaltaren. Faktor f, dvs. antalet ärenden som en konkursförvaltare för tillfället hanterar, anser TSM inte ha generell betydelse. Några myndigheter be- aktar faktorn om den skulle innebära att konkursärendena inte kan av- slutas . Stor betydelse tycker TSM i och att faktor f har. TSM i () anser att faktorn saknar betydelse. TSM i menar att faktorn är mindre viktig med hänsyn till att en konkursförvaltare väl kan förvalta många konkurser som var för sig inte är arbetskrävande. Förvaltarens verksamhetsort, faktor g, anser myndigheterna företrä- desvis ha betydelse i mindre konkurser och då av kostnadsskäl t.ex. för resor. Två myndigheter framhåller även betydelsen av att förvaltaren har lokal kännedom om gäldenärens verksamhet. Några myndigheter anser faktor c helt sakna betydelse medan andra anser den vara av mindre betydelse. Endast TSM i tillmäter fak- torn viss betydelse. Inom denna region är det inte oviktigt att rädda ar- betstillfällen i inlandskommunerna. Detta bör enligt myndigheten be- aktas vid överlåtelse av rörelse. Flertalet av myndigheterna har rangordnat alla de sju faktorerna. TSM i och (län) har dock inte rangordnat. TSM i har sammanfört faktorerna a,b,d och e som mycket viktiga resp. f, g, och c som mindre viktiga. TSM i har endast rang- ordnat a, f och d som mycket viktiga. TSM i () har endast rangordnat vissa faktorer, nämligen e, a, d och b. Sammantaget anser de allra flesta TSM att faktorerna a och e har fö- reträde framför de andra. Flertalet har även ansett faktor b vara av stör- re vikt än övriga. Faktorerna d, f och g hamnar därefter, varvid d får sägas har företräde framför f och g. Faktor c placeras långt ned. Betydelsen av förslag till konkursförvaltare av borgenär, gäldenären och annan Allmänt kan sägas att TSM är mest positiva till förslag på förvaltare från borgenärerna. TSM i är den största tillskyndaren och menar att marknadskrafterna skall råda. TSM i godtar förslag om inget talar däremot. I godtas också förslag utan andra prövning- ar än vad som eljest kommer i fråga. Några myndigheter kräver emel- lertid att skäl anges varför just en föreslagen förvaltare skall förordnas, bl.a. TSM i . Minst positiva till förslag från borgenärerna är TSM i och i . Från hävdas att det gene- rellt sett alltid föreligger risk för bindningar om en sökande, vare sig borgenär eller gäldenär, tillåts välja "sin egen förvaltare". Undantag görs om förslaget är förenat med "särskilda skäl". TSM i an- ser att önskemål om förvaltare från allmän synpunkt bör mötas med viss försiktighet. TSM i rikets tre största städer samt i och gör prioritering av förslaget med utgångspunkt i vilken borgenärskatego- ri som framför det. TSM i lägger dock mindre vikt vid för- slag från borgenär med obetydlig fordran och utan utsikter till utdel- ning. TSM i lägger större vikt vid förslag från prioriterade borgenärer. Samtliga myndigheter utom TSM i , som har samma inställ- ning till gäldenärsförslag som förslag från borgenärerna, har en restrik- tiv hållning till förslag på förvaltare av konkursgäldenären. Några myndigheter, t.ex. i , i vilket Halmstadsenheten instämmer, avvisar helt förslag från gäldenär. TSM i redovisar samma inställning med den begränsningen att förslaget godtas om särskilda skäl anses föreligga. Övriga myndigheter tillmäter gäldenärsförslag mindre betydelse. Inställningen till förslag från annan än borgenär och gäldenär är ge- nomgående negativ. Vid två av myndigheterna förekommer inte sådana förslag. Revisorsförslag är generellt sett mindre förekommande. TSM i och godtar inte alls förslag från likvidator. Myndigheten i redovisar samma inställning som beträffande gäldenärsför- slag. TSM i (inkl. ) har den utgångspunkten att dy- lika förslag inte har sin grund i sakliga skäl utan i affärsmässiga rela- Övriga myndigheter redovisar på olika sätt att förslagen har li- ten betydelse. Förekomsten av att flera konkursförvaltare utses i en konkurs Det är ovanligt att TSM förordar att flera än en förvaltare utses. Om så sker är det oftast fråga om att jäv uppkommit för den först förordnade förvaltaren. Därutöver förekommer det att flera förvaltare utses i mycket stora konkurser. Genomslagskraften av faktorerna under II. 1–4 hos tingsrätterna i samband med utseende av konkursförvaltare Flertalet TSM uppger att det inte är vanligt förekommande att tings- rätterna inte beaktar de faktorer som redovisats ovan under 1–4 vid ut- seende av förvaltare. Dock har myndigheterna i de tre största städerna i landet jämte ytterligare två andra vissa synpunkter. TSM i och i påpekar att TSM:s invändningar mot förvaltarförslag inte alltid hörsammas av tingsrätterna. I beaktar tingsrätterna heller inte alltid TSM:s påpekande om för hög kostnads- nivå (faktor d under fråga 1). TSM i anser att tingsrätterna ibland lägger större vikt vid förvaltarens verksamhetsort än vid förmå- gan att handlägga konkursen. TSM i hävdar att tingsrätterna möjligen har dålig kunskap om kompetensen hos de olika konkursför- valtarna och saknar insikt om kostnadsnivån. Tingsrätterna visar dock lyhördhet för TSM:s åsikter åtminstone beträffande kompetensfrågan varför detta inte är något problem.