sou · GOB379 · 2001-01-01 00:00:00 — 3.om i mönstret utan tillstånd intagits a)statsvapen, statsflagga eller annat statsemblem, statlig kontroll- eller garantibeteckning, annan beteckning som hänsyftar på svenska staten och därigenom ger mönstret en officiell karaktär, svenskt kom- munalt vapen eller sådan internationell beteckning som åtnjuter skydd enligt lagen (1970:498) om skydd för vapen och vissa andra officiella beteckningar eller något som lätt kan förväxlas med vapen, flagga, emblem eller beteckning som nämnts, b)något som kan uppfattas som beteckning för stiftelse, ideell före- ning eller liknande sammanslutning eller som annans här i riket skyd- dade firma eller varukännetecken eller som annat kännetecken, vilket i näringsverksamhet inarbetats här i riket för annan, c)annans porträtt eller något som kan uppfattas som annans släkt- namn, konstnärsnamn eller likartat namn, om icke porträttet eller nam- net uppenbart åsyftar någon avliden person, d)något som kan uppfattas som titel på annans här i riket skyddade litterära eller konstnärliga verk i fall då titeln är egenartad eller som kränker annans upphovsrätt till sådant verk eller annans rätt till foto- grafisk bild som åtnjuter skydd här i riket. I paragrafens inledning har en justering gjorts. I punkt ett har ordet utnyttjande tagits bort. Skälen för denna ändring har redovisats under avsnitt 5.5. Ändringen avser att genomföra artikel 8 i mönsterdirekti- vet. Det registreringshinder som stadgas i 4 § 2 e) har vidare utgått som en följd av artikel 11. Punkt 2 i paragrafen motsvarar delvis nuvarande 2 § andra stycken första meningen ML och genomför artikel 11.1 d) i mönsterdirektivet. Av bestämmelsen följer att äldre inte allmänt tillgängliga ansökningar om mönsterregistrering eller registreringar beviljade efter sådana ansökningar skall beaktas i nyhetshänseende. De kan verka nyhetshind- rande i fall då följande två förutsättningar föreligger. För det första gäller att det skall vara fråga om en äldre ansökan om mönster- registrering eller registrering efter en sådan ansökan. Med detta avses ansökningar och registreringar som blir allmänt tillgängliga först under handläggningen av den senare inkomna ansökningen, men som har skyddsrätt före den sistnämnda. För det andra skall det mönster, som framgår av den äldre ansökningen eller registreringen konkurrera med den senare ansökningen. Bestämmelsen om att inte allmänt tillgängliga ansökningar om patent eller varumärkesregistrering skall beaktas har tagits bort. En bakgrund till denna ändring har lämnats under avsnitt 8.3. Mönsterrätt kan inte erhållas för sådana detaljer i en produkts utseende 1.som uteslutande är betingade av produktens tekniska funktion, 2.som måste återskapas exakt till formen och dimensionerna för att den produkt som mönstret ingår i eller används på skall gå att meka- niskt ansluta till eller placera i, kring eller mot en annan produkt så att båda produkterna fyller sin funktion. Utan hinder av vad som sägs i föregående stycke under 2 kan mönsterrätt under de förutsättningar som anges i 2 § erhållas för ett mönster som innefattar att sinsemellan utbytbara produkter kan sam- manfogas ett upprepat antal gånger eller förbindas med varandra inom ett system uppbyggt av moduler. Paragrafen är ny och har närmare behandlats under avsnitt 5.4 respek- tive 5.5. Den genomför artikel 7 i mönsterdirektivet. I första stycket 1 behandlas detaljer i en produkts utseende som ute- slutande är betingade av produktens tekniska funktion. Av bestämmel- sen följer att mönsterrätt inte kan erhållas i de fall några varia- tionsmöjligheter av en detaljs utseende inte är möjliga med hänsyn till en produkts tekniska funktion. Som tidigare anmärkts är detta något som troligen redan följer av den utveckling som skett i praxis. Avgö- randena är dock få. I första stycket 2 stadgas att mönsterrätt i vissa fall inte kan erhållas för mekaniskt sammanfogade delar. Således kan mönsterrätt inte åbe- ropas för detaljer i ett mönsters utseende som måste återskapas exakt till formen och dimensionerna för att den produkt som mönstret ingår i eller används på skall gå att mekaniskt ansluta till eller placera i, kring eller mot en annan produkt så att båda produkterna fyller sin funktion. Dessa detaljer skall alltså inte beaktas vid bedömningen av om ett mönster ger ett nytt och särpräglat helhetsintryck. Anmärkas kan att det skall vara fråga om mekaniska sammankopplingar. Andra stycket innehåller ett undantag från begränsningen i möjlig- heterna att erhålla mönsterrätt för mekaniska sammankopplingar. Mönsterrätt kan enligt bestämmelsen erhållas även till sådana detaljer som gör det möjligt att med varandra utbytbara produkter kan samman- fogas ett upprepat antal gånger med varandra eller förbindas med var- andra inom ett system uppbyggt av moduler. Sammanfattningsvis kan följande framhållas med anledning av paragrafen. Mönsterrätt kan inte erhållas för sådant som uteslutande är betingat av funktion. Är det en detalj i en produkts utseende omfattas således detaljen som sådan inte av mönsterrätt. Är detaljen avgörande för helhetsutseendet leder detta däremot till att mönstret inte kan skyd- das genom mönsterrätt. Detsamma gäller enligt första stycket 2 sådana detlajer som måste återskapas exakt. I andra stycket framhålls att undantag görs för detaljer som innefattar att sinsemellen utbytbara pro- dukter kan sammanfogas ett upprepat antal gånger eller förbindas med varandra inom ett system uppbyggt av moduler. Sådana mönster är alltså skyddsbara i sin helhet även om den detalj som måste återskapas exakt har betydelse för helhetsutseendet. Mönsterrätt innebär, med de undantag som anges i 7, 7 a och 7 b §§, att ingen får utan samtycke av den som är innehavare av mönsterrätten (mönsterhavaren) utnyttja mönstret. Förbudet mot utnyttjande omfattar i synnerhet att tillverka, bjuda ut, marknadsföra, införa, utföra eller använda en produkt som mönstret ingår i eller används på eller att lagerhålla en sådan produkt för ändamål som sagts. Mönsterrätten omfattar varje mönster som inte gör ett annat hel- hetsintryck på en kunnig användare (skyddsomfång). mönsterrättens skyddsomfång skall hänsyn tas till den grad av frihet som formgivaren har haft vid utvecklingen av sitt mönster. Paragrafen avser att genomföra artikel 9 och 12.1 i mönsterdirektivet. I första stycket har gjorts den ändringen att mönsterrätten uttrycks genom en generell formulering. Således följer av första stycket att mönsterrätten omfattar all användning av mönstret. De former av utnyttjanden som anges i stycket är en inte uttömmande lista på möjliga sätt på vilka ett mönster kan uttnyttjas. Det bör framhållas att mönster- havaren genom de föreslagna ändringarna inte ges en ovillkorlig rätt att utnyttja sitt mönster. Möjligheterna att använda mönstret kan exempel- vis vara begränsad av annan lagstiftning. Som exempel kan nämnas de bestämmelser som finns om tekniska egenskaper på byggnadsverk och om arbetarskydd enligt arbetsmiljölagstiftningen. I andra stycket regleras mönsterrättens skyddsomfång. Den ändring som gjorts i andra stycket medför att mönsterrätten inte är begränsad till de produkter mönstret är registrerat för och därmed likartade pro- dukter. Bestämmelsen korrensponderar med 2 § tredje stycket. 1.handlingar som företas privat och utan vinstsyfte, 2.handlingar som företas i experimentsyfte, och 3.handlingar som innebär återgivning i syfte att citera eller under- visa, förutsatt att sådana handlingar är förenliga med god affärssed och inte omotiverat skadar ett normalt utnyttjande av mönstret samt på villkor att källan anges. Paragrafen, som genomför artikel 13.1 i mönsterdirektivet, är ny och innehåller undantag från mönsterrätten. I första punkten görs undantag för handlingar som företas privat och utan vinstsyfte. Det bör anmärkas att handlingen måste vara företagen både privat och utan vinstsyfte för att bestämmelsen skall bli tillämplig. Den praktiska effekten av undantaget blir annars i huvudsak densamma som den nuvarande begränsningen av mönsterrätten till ett yrkesmäs- sigt uttnyttjande av ett mönster. Av andra punkten framgår att handlingar som avser själva mönstret och som företas i experimentsyfte inte omfattas av mönsterrätten. En likartad bestämmese finn i 3 § tredje stycket 3 patentlagen. Från mönsterrätten undantas vidare 1.utrustningen på fartyg och luftfartyg hemmahörande i främmande stat när ett sådant fartyg tillfälligt kommer in till , och 2.införsel till av reservdelar och tillbehör för reparation samt arbete med reparation av sådana fartyg. Paragrafen motsvarar delvis nuvarande 7 § och den förordning som utfärdats med stöd av bestämmelsen. Den avser genomförandet av arti- kel 13.2 i mönsterdirektivet. Bestämmelsen har ändrats till att avse även fartyg och vidare har kravet på ömsesidighet utgått. Skälen för ändringen har närmare utvecklats under avsnitt 7.2. Mönsterrätten omfattar inte utnyttjandet av en produkt, om den har bringats i omsättning inom det Europeiska ekonomiska samarbetsom- rådet av mönsterhavaren eller med dennes samtycke. Paragrafen motsvarar nuvarande 5 § tredje stycket. Den genomför artikel 15 i mönsterdirektivet. Har ett mönster angivits i en ansökan om mönsterregistering eller om skydd som nyttighetsmodell i främmande stat som är ansluten till avtalet om upprättandet av eller till för skydd av den industriella äganderätten (), och söks mönstret registrerat i från ansökan i den främmande staten, anses vid tillämpningen av 2 § den här ingivna ansökan gjord med ansökan i den främmande staten. Detsamma gäller om mönstret angivits i en sådan ansökan i en annan stat som registrerings- myndigheten finner särskilda skäl att jämställa med en konventionsstat. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva i vilken ordning ett yrkande om prioritet skall framställas och vilka handlingar som skall ges in till stöd för yrkandet. Om dessa föreskrifter inte iakttas, gäller inte rätten till prioritet. Paragrafen innehåller bestämmelser om rätt att räkna prioritet från en tidigare ansökan om mönsterregistrering eller nyttighetsmodell. Ändringen innebär, förutom att delar av bestämmelsen i 8 § MF förs över till själva lagen, att prioritet skall medges också från en ansökan i en stat som är medlem i WTO. De fall där PRV kan få anledning till att ställning till om en annan stat är att jämställa med en konventionsstat torde bli ytterst få. Detta mot bakgrund av det stora antalet stater som är anslutna till PK eller medlemmar i . Ändringarna i andra stycket är av språklig karaktär. Den som vill ansöka om registrering av ett mönster skall göra detta skriftligen hos registreringsmyndigheten. Ansökan skall innehålla uppgifter om vem som skapat mönstret, om den produkt eller de produkter som mönstret begärs registrerat för och bildmaterial som visar mönstret. Söks registrering av annan än formgivaren, skall sökanden styrka sin rätt till mönstret. Om sökanden innan ansökan kungörs enligt 18 § inger även en modell, skall modellen anses visa mönstret. I övrigt skall ansökan uppfylla de föreskrifter som meddelas med stöd av 49 §. Sökanden skall också betala i 48 § föreskrivna ansök- nings- och tilläggsavgifter. Paragrafen, som reglerar vad en ansökan om registrering av mönster i formellt hänseende skall innehålla, har ändrats genom att kravet på nyhetsförsäkran tagits bort. I förtydligande syfte har även i fjärde stycket lagts till att en ansö- kan, utöver vad som föreskrivs i lagen, även skall uppfylla de formella krav som kan föreskrivas av regeringen eller, efter regeringens bemyn- digande, av registreringsmyndigheten. I övrigt har endast ändringar av språklig karaktär gjorts. En sådan ändring är att uttrycket bild har ersatts av bildmaterial. Detta med anledning av bildmaterial är ett mer adekvat uttryck i sammanhanget. Normalt sett ges ett flertal bilder av mönstret in i samband med en ansökan om registrering. En ansökan får omfatta flera mönster, om de produkter för vilka mönstren söks registrerade hör till samma klass enligt Locarnoöverens- kommelsen om internationell klassificering av mönster. I paragrafen finns bestämmelser om samregistrering. Det nuvarande kravet på att varorna skall höra samman med avseende på tillverkning och bruk har ändrats och i stället förerskrivs att de produkter mönstren avser skall höra till samma klass enligt Locarnoöverenskommelsen om internationell klassificering av mönster. Vidare innebär bestämmelsen att ornament kan samregistreras under samma förutsättningar. Enligt Locarnoöverenskommelsen är produkter ordnade i huvud- klasser och underklasser. Med klass i första stycket avses huvudklass. Som exempel kan nämnas att ett mönster till en sopskyffel i klass 07-05 och sopborste i klass 04-01 som kan samregisteras, förutsatt de är avsedda att använads som ett set, inte kommer att kunna samregistreras eftersom de ingår i mer än en klass. Däremot kommer exempelvis mönster till stolar, soffor och sängar kunna samregistreras då de hör till samma klass, nämligen klass 6. får förelägga en sökande som inte har hemvist i att anvisa en fysisk eller juridisk person med hemvist i som har behörighet att ta emot delgivning i ärendet. Den fysiska eller juridiska personen skall anmälas av sökanden hos myn- digheten. Underlåter sökanden att följa föreläggandet, får delgivning ske genom att handlingen med posten sänds till sökanden under dennes senaste kända adress. Delgivning anses ha skett när det som sagts blivit fullgjort. Paragrafen, som reglerar i vilken utsträckning en sökande som inte har hemvist i måste anvisa en fysisk eller juridisk person med hemvist i som har behörighet att ta emot delgivning i ansök- ningsärendet. Bestämmelsen har behandlats under avsnitt 12.1. Bestämmelsen är fakultativ. Det är således endast när PRV finner det påkallat som en fyssik eller juridisk person måste anvisas av en utländsk sökande. Är sökanden lätt att nå och har han goda språkkun- skaper torde det sällan finnas skäl för myndigheten att ställa ett sådant krav. Det krav som kan ställas är, till skillnad mot den nuvarande lydelsen av ML, att den fysiska eller juridsiak personen är behörig att ta emot delgivning i ärendet. Personen behöver alltså inte ha behörighet att företräda sökanden i allt som rör ansökningen. En ansökan om registrering av mönster anses inte gjord förrän sökanden givit in bildmaterial eller modell som visar mönstret. Ansökan får inte ändras på ett sådant sätt att mönstrets identitet förändras. I första stycket har vissa ändringar av språklig karaktär gjorts. Beträf- fande uttrycket bildmaterial hänvisas till vad som tidigare anförts under I andra stycket föreskrivs att en ansökan inte får ändras på ett sådant sätt att mönstrets identitet förändras. Ändringen är en konsekvens av att artikel 11.7 i mönsterdirektivet föreskriver att ändring skall få ske av ett mönster i vissa fall, förutsatt mönstrets identitet inte förändras. Förbudet mot ändring av en ansökan till att avse annan vara/produkt har tagits bort med anledning av att mönsterrättens skyddsomfång enligt mönsterdirektivet inte är begränsad till de i ansökan uppgivna varorna/produkterna. På sökandens begäran kan mönstret ändras eller en registrering upprätthållas i ändrad form i de fall hinder mot registrering annars föreligger enligt 2 §, 2 a §, 4 § 1 eller 3 samt 4 a §. Mönstret skall efter ändringen behålla sin identitet och uppfylla förutsättningarna för registrering enligt denna lag. En registrering som sker efter att mönstret har ändrats eller en registering som upprätthålls i ändrad form kan innehålla uppgifter från sökanden om ett begränsat undantag från mönsterskydd för denne. Paragrafen är ny och avser att genomföra artikel 11.7 i mönsterdirekti- vet. I första stycket regleras de fall när sökanden kan ändra mönstret i sin ansökan. Kravet för att en ändring av mönstret skall få ske är att detta efter ändringen behåller sin identitet och uppfyller övriga förut- sättningar för registrering enligt lagen. Mönstret måste efter ändringen exempelvis vara nytt och ha individuell karaktär. Är det fråga om en beståndsdel i en sammansatt produkt måste även kravet på att delen under produktens normala användning är synbar vara uppfyllt. En registrering av ett mönster i ändrad form förutsätter en begäran från sökanden att så skall ske. Det kan anmärkas att kravet på identitet torde vara högre än kravet på individuell karaktär. Av andra stycket följer att sökanden kan få en uppgift om en begränsning i mönsterskyddet antecknad i mönsterregistret. skall undersöka om ansökan uppfyller de krav som avses i 10, 11 och 13 §§. skall också undersöka om en ansökan avser ett mönster enligt 1 a § och om det finns något hinder mot registrering enligt 4 § 1. Registre- ringsmyndigheten skall också i den omfattning regeringen föreskriver, undersöka om det finns något annat hinder mot registrering. Uppfyller ansökan inte de krav som avses i första stycket, skall registreringsmyndigheten förelägga sökanden att komp- lettera eller ändra sin ansökan. I föreläggandet skall sökanden upplysas om att ansökan kan komma att avskrivas om han inte svarar i rätt tid. Yttrar sig sökanden inte i rätt tid över ett föreläggande enligt andra stycket, skall registreringsmyndigheten avskriva ansökan. skall återuppta en avskriven ansökan, om sökanden efter utgången av förelagd tid komp- letterar eller ändrar sin ansökan och betalar fastställd återupp- tagnngsavgift. En ansökan kan endast återupptas en gång. I paragrafens första stycket behandlas dels den formella granskning som skall ske av en ansökan, dels omfattningen av PRV:s official- granskning. Någon begränsning i den formella granskningen av en ansökan gäl- ler givetvis inte. PRV skall således tillse att en ansökan uppfyller samtliga de formella krav som ställs på en ansökan. Dessa krav, bland vilka kan nämnas att ansökningsavgift är betald och att ansökan inne- håller bildmaterial som visar mönstret, anges i tidigare paragrafer i lagen, i MF samt genom eventuella tillämpningsföreskrifter utfärdade av PRV. Den granskning av hinder mot registrering som PRV ex officio skall utföra är att ansökan innehåller ett mönster som uppfyller i lagen upp- ställd definition på ett mönster och att mönstret inte strider mot goda seder eller allmän ordning. I första stycket har även getts möjlighet för regeringen att föreskriva att PRV skall utföra en mer omfattande officialgranskning. I andra stycket regleras vad följderna är av att en ansökan inte upp- fyller de formella krav som ställts upp eller att något annat hinder mot registrering föreligger. Föreligger en brist i något av dessa avseenden skall PRV förelägga sökanden att komplettera eller ändra sin ansökan. I tredje stycket anges att ansökan skall avskrivas om sökanden inte i rätt tid yttrar sig över ett föreläggande. Fjärde stycket svarar i sak mot tredje stycket i paragrafens nuva- rande lydelse. Det har dock gjorts vissa redaktionella ändringar. Är ansökningshandlingarna fullständiga och har registrering- smyndigheten inte funnit något hinder mot registrering, skall mönstret tas in i registret och en kungörelse om detta utfärdas. Den som vill framställa invändning mot registreringen skall göra detta skriftligen till registreringsmyndigheten från kungörelsedagen. skall underrätta innehavaren av mönstret om invändningen och ge denne tillfälle att yttra sig, om invändningen inte är uppenbart obefogad. Återkallas invändningen får invändningsförfarandet ändå fullföljas, om grund för hävning enligt 1 a § 1 eller 4 § 1 föreligger. De ändringar som har gjorts i paragrafen är en följd av att invändnings- förfarandet läggs efter registreringen (se avsnitt 11.3). Mönstret skall således registreras så snart ansökningshandlingarna är fullständiga och om registreringsmyndigheten vid granskningen inte funnit något hinder för registering. Därefter har den som vill göra invändning på sig att göra detta. Innehavaren skall underrättas om invändningen och beredas tillfälle att yttra sig över den. Inom patent- och varumärkesrätten gäller att innehavaren eller invändaren inte helt förfogar över invändningsförfarandet (se prop. 1993/94:22 s. 56 och prop. 1994/95:59 s. 52). Detsamma bör – med anledning av vad utredningen föreslagit om officialgranskningens omfattning – endast till viss del gälla för mönsterrätten. PRV skall således även om invändningen återkallas ha möjlighet att fortsätta för- farandet på annan grund än invändaren åberopat. Förutsättnngen för detta är dock att grund för hävning föreligger enligt 1 a § och 4 § 1. I andra fall än som nämnts skall således brister som avses i första stycket inte ex officio tas upp av PRV. Invändning får göras endast av följande personer i nedan angivna fall 1. av den som anser sig vara berättigad till mönstret, om invänd- ningen grundas på att registreringen meddelats i strid mot 1 §, 2.av den som ansöker om eller innehar rättigheten, om invänd- ningen grundas på att registreringen meddelats i strid mot 4 § 3 b)–d), eller 3.av den person eller organisation som berörs av rättigheten, om invändningen grundas på att registreringen meddelats i strid mot 4 § 3 a). I övriga fall råder ingen begränsning i möjligheten att framställa invändning. Paragrafen är ny och avser att genomföra artikel 11.3–5. Av bestämmelsen följer att rätten att göra invändning är begränsad i de fall någon av de rättigheter som avses i paragrafen åberopas till stöd för att en registrering skall upphävas. I de fall annan grund åberopas råder inga begränsningar i rätten att framställa invändning. skall efter invändning upphäva registre- ringen, om det finns något hinder mot denna. skall avslå invändningen, om det inte finns något hinder mot registreringen. Om innehavaren under invändningsförfarandet har gjort sådana ändringar att hinder inte längre finns enligt första stycket mot att registreringen upprätthålls i ändrad form, skall registrerings- myndigheten förklara att registreringen upprätthålls i ändrad form. När registreringsmyndighetens beslut om en invändning har vunnit laga kraft, skall det kungöras. Om beslutet innebär att registreringen helt eller delvis upphävs, skall en anteckning om detta göras i registret. Paragrafen handlar om PRV:s prövning av invändningar. Föreligger det något hinder mot registreringen skall denna hävas. De omständigheter som kan föranleda att registreringen hävs är desamma som kan medföra ogiltighet enligt 31 §. Föreligger något hinder mot registrering skall denna upphävas. I annat fall skall invändningen avslås. Skulle innehavaren under invändningsförfarandet ha gjort sådana ändringar att hinder mot att registreringen upprätthålls i ändrad form inte föreligger, skall PRV förklara att registreringen skall upprätthållas i sin ändrade form. Talan mot slutligt beslut av registreringsmyndigheten i ärende angå- ende ansökan om registrering av mönster får föras av sökanden, om beslutet gått honom emot. Ett slutligt beslut om en invändning mot registrering får överklagas av mönsterhavaren och invändaren, om det har gått den som vill klaga emot. Återkallar invändaren sin talan, får denna likväl prövas, om grund för hävning enligt 1 a § 1 eller 4 § 1 föreligger. Mot beslut, varigenom begäran om återupptagning enligt 14 § fjärde stycket avslagits eller yrkande om överföring enligt 17 § bifallits, får talan föras av sökanden. Den som framställt yrkande om överföring får föra talan mot beslut varigenom yrkandet avslagits. I första stycket har bestämmelserna om överklagande i anledning av en invändning ändrats. Ett slutligt beslut om invändning får således överklagas av mönsterhavaren och invändaren, om det gått den som vill överklaga emot. I andra stycket har hänvisningen skett till 14 § fjärde stycket i stället som i den nuvarande lydelsen av paragrafen till tredje stycket. Detta som en konsekvens av ändringarna i nämnda paragraf. Mönsterregistrering gäller för en eller flera perioder , räknat från den dag då ansökan om registrering gjordes.