sou · GOB352d7 · 2001-01-01 00:00:00 — redovisade också en undersökning av den samman- lagda klimatpåverkan (effekterna av koldioxid, metan och lustgas) från vind, sol, naturgas och kol, en undersökning där man även ska placera in biobränslena. Emissionerna baseras på hela livscykeln, dvs. utvinning, transport, eventuell förädling och förbränning. För vind och sol har man räknat på utsläppen från att bygga, driva och riva anläggningarna. Störst är utsläppen från kol som används enbart för elproduktion: koldioxid per MJ elenergi. Om man producerar värme blir utsläppen hälften så stora per energienhet. Vindkraften har mycket låga utsläpp medan solenergins klimatpåverkan i hög grad beror på vilken teknik och vilken energimix som används vid solcellstillverkningen. Med dagens teknik och en europeisk energimix är utsläppen så stora som per MJ. Energikostnaden ligger i att rena kisel och använder man istället senaste teknik med en svensk energimix kan utsläppen komma ner i koldioxid per MJ. För att få en bild av den totala klimatpåverkan har lagt till utsläppen av andra växthusgaser och dessutom räknat på när utsläppen görs. Resultatet för ett genomsnitt blir denna rankning från sämst till bäst: kolkondens, el- och värmeproduktion med kol, naturgas (jämfört med kolkondens), naturgas för el- och värmeproduktion, sol (jämfört med kolkondens) och vind (0,jämfört med kolkondens). Leder uttag av skogsbränslen till ökad försurning? Markförsurning är ett miljöproblem i stora delar av , framför allt orsakad av surt nedfall från fossila bränslen. Finns det risk att ett ökad uttag av skogsbränslen skulle kunna förvärra situationen? vid och luftvårdsforskning redovisade resultaten av en miljökonsekvensbeskrivning och hans slutsats var att det kommer att krävas motåtgärder i form av askåterföring och ibland kalkning för att inte förvärra problemen. Det finns i grunden tre former av försurning. Den naturliga försurningen, som beror på en långsam urlakning av marken sedan den senaste istiden, är inget är göra åt. Den är dessutom så långsam att den knappast är mätbar i ett sekelperspektiv. Till detta kommer biologisk försurning. Den beror på att all skörd av växtmaterial leder till att man för bort näringsämnen som annars skulle återgå till jorden. Erfaren- heterna från jordbruket är desamma och det är därför man kalkar och gödslar. finns en atmosfärisk försurning som beror på nedfall av svavel och kväve från eldning av fossila bränslen. Även om all skörd bidrar till biologisk försurning finns det ytterligare farhågor för vad som kan hända när man tar hand om avverknings- rester, eftersom grenar, toppar och barr innehåller förhållandevis mer näring än trädens stammar. I en skog där man tar vara på allt står avverkningsresterna för ungefär hälften av bortförseln av kalcium, magnesium och kalium, dvs. ämnen som normalt motverkar försurning. Även för kväve har avverkningsresterna relativt stor betydelse. När man har räknat på den biologiska försurningen, där man skördar både stammar och avverkningsrester, visar det sig att ungefär hälften av den försurningseffekt som drabbar skogsmarken beror på biomassa som skördas, medan resten beror på atmosfäriskt nedfall, med de föroreningsnivåer som gäller . Även om den relativa effekten av biologisk försurning är ungefär densamma överallt blir det stora geografiska skillnader i den absoluta effekten. På bördiga marker i blir den biologiska försurningen betydligt större än i norra långsamväxande skogar. Tyvärr är det just i som försurningsproblemen är mest akuta, konstaterade . Även om man minskar det atmosfäriska nedfallet, vilket är en politisk ambition, så kan den biologiska försurningen fortsätta att förvärra problemen vid ett intensivt skogsbruk med helträdutnyttjande. ansåg dock att det med dagens kunskap går att motverka försurningen, framför allt genom att återföra askan och kanske även använda andra syraneutraliserande ämnen. Det är därför inget olösligt problem. Kvävebalansen är en annan fråga. I balanseras det stora skördeuttaget av ett atmosfäriskt nedfall av kväve. Det är till och med en fördel att en del av kvävet förs bort eftersom det annars skulle hamna i vattendragen. Om man däremot når miljömålet att kvävenedfallet inte ska var större än i norra kommer det snart att uppstå en kvävebrist i skogsmarken, och det kan bli nödvändigt att kvävegödsla om man ska upprätthålla produktionsförmågan. avslutade med att konstatera att skogsbruket måste bli mer jordbrukslikt om man ska ha en chans att upprätthålla systemet , vilket är en stor skillnad från hur vi tidigare sett på skogen. Kan bioenergi ge dubbla miljövinster? Debatten om att öka användningen av biomassa har framför allt handlat om risken för negativa konsekvenser – att det ska leda till sämre miljö och sämre folkhälsa. från betonade att det kan finnas dubbla miljövinster som man inte räknat med.37 Hans utgångspunkt var en sammanställning över bioenergitillgångarnas storlek och hur de ska värderas. Uppskattningarna av hur mycket skogsbränsle som kan tas ut varierar, beroende på vem man lyssnar på. Skogsindustrins uppskattning är ett 20-tal TWh , medan hamnade på 50–60 och SIMS38 på 120. Bakom skillnaderna ligger olika antaganden om såväl ekologiska som ekonomiska begränsningar. Om man dessutom skulle intensivodla skogen, med tillförd näring, skulle tillväxten kunna flerdubblas, enligt experiment i . I skulle tillväxten inte bli lika stor på grund av bristen på vatten. Frågan väckte är om detta är förenligt med miljömålen. Man skulle få granskogsbestånd med mycket liten biodiversitet, men dessa skulle å andra sidan kunna odlas på ett sätt som minimerade näringsläckaget till vattendragen. Den höga produktiviteten skulle dessutom göra det möjligt att sätta av annan skog till reservat, med mycket hög biologisk mångfald. Om man sätter av av skogsmarken för intensivbruk skulle man kunna öka produktionen motsvarande . Metoden skulle dessutom bli ekonomiskt försvarbar och är därmed intressant för markägaren. Ekonomiskt är det mer intressant att utnyttja avverkningsrester än att odla energiskog på , exempelvis salix. Här pekade dock på andra sätt att räkna. Om man skulle anlägga energiskogarna vid reningsverk som inte har kväverening skulle man få renare vatten till en lägre kostnad än att bygga ut reningsverket. Denna användning ifrågasattes i diskussionen av , med tanke på eventuella smittorisker, men påpekade att vattnet först naturligtvis skulle genomgå den normala reningen. Det är bara överskottet av kväve och fosfor som är kvar när det sprids på energiskogsodlingen. Dessutom, påpekade han, kan man tänka sig 37Arbetet finns redovisat i två artiklar Environmental effects of energy crop cultivation in – I: Identification and quantification. Biomass and Bioenergy 16 (1999) 137-154; Environmental effects of energy crop cultivation in –II: Economic valuation. Biomass and Bioenergy (1999) 155-170. 38Kostnader och tillgänglighet för trädbränslen på medellång sikt. hälsovinster om mindre kvävebelastning leder till mindre risk för giftiga algblomningar och mindre risk för nitrat i grundvattnet. Energiskogarna skulle också kunnas anläggas som skyddszoner utmed vattendrag för att minska näringsläckaget från jordbruksmarken. På kontinenten testas redan energiskog för att minska vind och vatten- erosion. Jämfört med ettåriga grödor binder energiskogen dessutom mer kol i marken, vilket är en fördel om man vill begränsa utsläppen av koldioxid. Ytterligare en möjlighet är att använda energiskog för att återvinna slam, som deponeras. Energiskog kan också användas för att rena med förhöjda kadmiumhalter. nämnde att det håller på att utvecklas teknik som skulle göra det möjligt att skilja ut kadmiumet vid förbränning, så att energiskogsodlingen i praktiken fungerar som ett metallreningssteg – kadmiumet deponeras på ett säkert sätt som askan kan återföras som gödning. påpekade att man i de samhällsekonomiska bedöm- ningarna av energiskog borde ta med dessa extra funktioner och beräkna vad det skulle kosta att komma åt problemen med andra åtgärder. Produktionskostnaden för salix som används för kväverening skulle då bli 0 istället för dagens per MWh. Om man maximerar den extra miljönyttan och räknar med energiskogsodling på av åkermarken så skulle den genomsnittliga kostnaden per TWh bli hälften av , vilket ökar konkurrenskraften med andra bränslen. presenterade även beräkningar för skogsbränsle. För flis ligger priset på per MWh. Med askåterföring skulle kostnaden öka med . Om man räknar med en viss mängd koldioxidutsläpp enligt uppskattningar till- kommer i koldioxidavgift. Å andra sidan finns det stora miljö- vinster eftersom skogsuttaget hjälper till att upprätthålla kvävebalansen i . I norra , där kvävenedfallet inte är lika stort, blir detta en kostnad eftersom man måste kvävegödsla för att upprätthålla balansen. slutsats var att det finns en stor del outnyttjad skogbränslepotential, som ur ett samhällsekonomiskt perspektiv är rimlig att utnyttja. Dessutom bidrar ju både skogs- och jordbruksbränsle till att man kan eldar mindre fossila bränslen och därmed till att hålla nere koldioxidutsläppen. Biologisk mångfald – kan den skyddas trots ökat uttag av skogsbränslen? Den fråga som lät hänga i luften var effekterna på den biologiska mångfalden när man inte längre låter hyggesrester ligga kvar på marken. Det kanske inte behöver vara ett stort hot om man följer skogsvårdslagens anvisningar om att inte dammsuga marken, att spara gamla träd osv, men det gäller ju att bevisa. , expert på småkryp i skogen och verksam vid , gav perspektiv på vad som avgör ifall uttag av skogsbränsle blir ett hot mot den biologiska mångfalden. Hans och andras lärdomar håller på att sammanfattas i en lärobok om skogsenergiutnyttjade och naturvårdshänsyn. Det vanligaste hyggesavfallet är från barrträd. Där innebär det knappast någon målkonflikt att ta hand om ordinära grenar och toppar från granavverkning, medan det däremot är viktigt att låta rötskadade stockar ligga kvar. Här lever nämligen en hel rad rödlistade arter. När man avverkar tall är det viktigt att grova toppar ligger kvar eftersom det finns en rad arter som normalt utnyttjar tallvindfällen men som har svårt att hitta material att yngla av sig i. nämnde att naturvårdsträden som lämnas efter en slutavverkning, t.ex. grova björkar och aspar, inte får tas bort om de skulle råka fällas av vinden. Det är nämligen då de får sitt verkliga värde för insekterna. Dessa träd får inte räknas in i avverkningsresterna och här ville ha en skärpning. Det tycks vara ett större hot mot den biologiska mångfalden att utnyttja avverkningavfall från lövträd. För vissa regioner har även ett internationellt ansvar, eftersom vi har unika arter i s.k. värme- relikter, framför allt i län. Naturvårdshänsyn kräver här att man sparar vissa mängder avverkningsavfall. De största problemen uppstår om man lagrar avverkat virke som huggs ner . Insekterna söker sig dit, och om det sedan inte får ligga kvar (därpå) är risken stor att man får en utfiskningseffekt av insekter inom ett stort område. En knepig fråga ur naturvårdssynpunkt är i vad mån man ska gallra bestånd av klena lövträd. De kan vara mycket rika på fågelarter och ornitologerna vill därför ofta värna om dessa. För många insekter kan det dock vara bättre att gallra så att man får grova äldre träd. Om man gallrar är det viktigt att det finns kvar exemplar av alla trädslag. I vissa artrika lövskogsmarker, t.ex. lövborder runt vattendrag, bör man inte ta ut något virke alls, enligt . Han avslutade med en varning. Än så länge avverkar vi en varierad skog där det finns ganska mycket att spara. Om 20–, däremot, är det att avverka den skog som planterades under 1950- till 70-talens stordriftsförhållanden. Här kanske det inte finns så många naturvårdsträd kvar att spara, vilket kommer att kräva att man i stället lämnar mer avverkningsrester. Annars kanske många organismer inte klarar sig genom den flaskhals som uppstår innan vi åter får en mer varierad skog. Som svar på en fråga om energiskogen kan spela en roll för biologisk mångfald, nämnde att det i så fall gäller att allt inte skördas på en gång. Det måste finnas kontinuerlig tillgång på föda för de många insekter som lever på energiskogen. är insekternas ätande ett problem för energiskogen eftersom de håller nere netto- produktionen. Även om målkonflikter var temat för seminariet kunde man av föreläsningarna dra slutsatsen att många av de potentiella konflikterna går att undvika. Hälsofaran från att bränna biobränslen är framför allt förknippad med småskalig eldning i gamla anläggningar. Dels finns bättre teknik att tillgå, t.ex. pelletseldning, dels är det knappast självklart att ökningen att biobränsleeldning ska ske just i små pannor. Såväl energieffektivitetsanalyser som utsläppsbilderna pekar snarare på kombinerad kraft- och värmeproduktion som ett mer önskvärt alternativ. Även om fjärrvärme kan byggas ut i större tätorter och närvärme bli ett alternativ i mindre tätorter återstår dock många hushåll där individuell uppvärmning är det enda realistiska alternativet. Här tycks den stora utmaningen ligga i att så snabbt som möjligt få in bra tekniska lösningar och att fasa ut gammal undermålig teknik. Många målkonflikter mellan energisparande och hälsoproblem kopplade till dålig ventilation tycks på ett liknande sätt vara en fråga om teknik, såväl för ventilationen som för att bygga hus på rätt sätt. Eftersom hus är långlivade gäller det dock att ha ett långsiktigt perspektiv och systematiskt tänkande så att man verkligen gynnar de bästa lösningarna. Ökad kompetens tycks dessutom vara ett över- hängande behov. Det tycks dock finnas olika meningar om hur långt man kan komma med andra åtgärder än bra ventilation när det gäller att förebygga astma och allergier. Målkonflikterna på miljöområdet gäller framför allt näringsbalans, försurning och biologisk mångfald. Enligt flera av seminariets föredragshållare kommer ett ökat uttag av skogsbränslen att kräva återföring av aska och i vissa fall även vitaliseringsgödsling och kalkning för att inte äventyra skogens långsiktiga produktionsförmåga. Om man accepterar ett sådant betydligt mer intensivt skogsbruk än borde det däremot gå att lösa konflikterna kring näringsbalans och försurning. I upprätthålls produktion delvis tack vare kvävenedfall från atmosfären. Om detta nedfall minskar, vilket är önskvärt för att nå vattenkvalitetsmålen, kommer man att behöva kvävegödsla en intensivt brukad skogsmark. Skydd av den biologiska mångfalden kommer att kräva speciella hänsyn, bl.a. i hur man tar ut avverkningsrester i olika typer av skogar. Här behövs ofta ökad kunskap om olika arters speciella krav. Dessutom krävs en genomtänkt strategi för hur man ska hantera avverkningen av de stora rationella skogsytor som planterades på 1950- , eftersom det inte kommer att finnas så mycket naturvårdsträd att spara. En fråga som återstår att diskutera är huruvida ett hårt rationaliserat, jordbruksliknande skogsbruk med hög produktion på begränsade ytor kan kompenseras av att man avsätter annan skog som får vara orörd och där hänsyn till den biologiska mångfalden får stå i första rummet. När det gäller utsläppen av växthusgaser bidrar skogsbränslet bara marginellt i förhållande till fossila bränslen. Förutsättningen för balans i utsläpp och upptag av koldioxid är naturligtvis att man upprätthåller skogens långsiktiga produktionsförmåga. Biomassa från är en möjlighet där man även kan se dubbla miljövinster i vissa fall. Det gäller t.ex. att använda energiskog som kvävefälla eller erosionsskydd. Fleråriga grödor binder dessutom mer kol i marken. Om man tar hänsyn till sådana vinster i samhälls- ekonomiska beräkningar borde vissa biobränslen kunna bli mer konkurrenskraftiga än . Även med riktade åtgärder för att skydda den biologiska mångfalden och för att förhindra försurning och rubbad näringsbalans finns det såväl ekonomiska som ekologiska gränser för hur mycket biomassa som kan tas ut från skog och åkrar. Biomassan måste därför utnyttjas på ett så effektivt sätt som möjligt, vilket kommer att ställa krav på effektiva systemlösningar för energiförsörjningen liksom på förbrännings- eller förädlingstekniken i de enskilda anläggningarna. Förutom den litteratur som redovisas i fotnoter har följande rapporter kommit in till i samband med seminariet: CO2 Mitigation cost. Bioenergy systems and natural gas systems with decarbonization. , L; , P. Energi Policy Vol 26 No 9 699–713, 1998 För ett samlat grepp om byggnadsbeståndet. , U (red). KTH, , 1998 Geochamical modelling of acidification and recovery in soils and runoff waters. Moldan, F; , O; , J. . Samhällsekonomiska kostnader avseende allergiska besvär för barn/vuxna i 1983-1993. , U; , P; , K. Ventilation och hälsoskydd. STFI, Box 5605, 114 86 , Ark 190, 118 72 IVL, Box 47086, 402 58 , , 223 62 Elforsk, 100 41 , Box 261 73, 100 41 , Box 210, 171 77 , Box 310, 631 04 5Rapport från arbetsgruppen för miljömål relaterade till materialflöden Arbetsgruppens uppgift har varit att tvärsektoriellt ta fram underlag till och att bl. a. i seminarieform lyfta fram viktiga frågor om miljömålen, åtgärdsinsatser, kostnadsanalyser och andra konsekvensbedömningar samt styrmedel. Arbetet har i första hand rört miljökvalitetsmålen Ingen övergödning, Giftfri miljö, Skyddande ozonskikt samt för God bebyggd miljö de etappmål som handlar om resurssnåla materialflöden. De resultat som presenteras i den här rapp- orten är referat från två seminarier som arbetsgruppen har arrangerat. Det första seminariet anordnades för att diskutera frågeställningen: materialflöden och win-win effekt – går det att kombinera? Företrädare för olika företag som redan inlett ett sådant förändringsarbete redovisade sina erfarenheter, som sedan diskuterades av en inbjuden panel och övriga deltagare på seminariet. Många goda initiativ har redan tagits, mycket mer är på gång, men det mesta återstår fortfarande att göra, var en viktig slutsats av semi- nariet. Ekonomiskt lönsamma exempel på miljöanpassning som redo- visades på seminariet var samordning av livsmedelstransporter i gles- bygd, uppgradering (rekonditionering) av kylmöbler, det flexibla kontoret, samordning mellan företag av transporter och andra tjänster med hjälp av IT, substitution av farliga kemikalier samt återvinning av elektronik. Slutsatsen blev att företag har stora möjligheter att miljöanpassa sin verksamhet på olika sätt som det innebär en ekonomisk vinst, men få företag har tagit vara på dessa möjligheter. Alla kan vinna på en sådan förändring och de som är för långsamma kan riskera att bli för- lorare. Det andra seminariet hölls och tog upp frågan. Vilka styrinstrument behövs för att skapa resurssnåla och gift- fria kretslopp? Hårda eller mjuka styrmedel? inbjöds till att diskutera och lämna synpunkter på viktiga styrmedels- frågor som togs upp inbjudna talare. Mjuka styrmedel är en beteckning , som rymmer en lång rad olika företeelser, som information, miljömärkningssystem, kampanjer, miljö- ledningssystem, certifieringssystem, producentanasvar m.m. Det ge- mensamma draget är frivilligheten, medan de hårda styrmedlen utmärks av tvång av olika grad. Några viktiga synpunkter som kom fram på seminariet var följande: ·Både mjuka och hårda styrmedel behövs. De hårda styrmedlen har i realiteten varit en av förutsättningarna för framväxten av de mjuka styrmedel som vi har . Frivilligheten är på sätt och vis skenbar. ·Det ansågs av många deltagare att mjuka styrmedel har varit effektiva. En förutsättning för att det har fungerat bra är tillväxten av starka miljöopinioner. Konsumenten framställdes som ett av de allra viktigaste styrmedlen på miljöområdet – ett mjukt sådant. ·Hårda styrmedel accepteras av näringslivet om de är gemensamma inom EU eller internationellt i övrigt. Därmed undvikes orättvisa konkurrensförhållanden. ·Många efterlyste en ny roll för myndigheterna – mer av stödjande och konstruktivt expertorgan jämfört med . Speciellt nyttig vore en sådan roll för de små och medelstora företagen som själva inte har resurser för att leva upp till olika styrmedelssignaler. Arbetsgruppens uppdrag och sammansättning Fem arbetsgrupper med olika inriktning (förutom denna grupp, vatten, energi, mark och hälsa) har inrättats av med syftet att tvärsektoriellt ta fram underlag till kommittén och att stimulera till debatt om miljömålen, åtgärdsinsatser, kostnadsanalyser och andra konsekvensbedömningar samt styrmedel. Arbetsgruppens uppdrag var att till utföra föl- jande uppgifter inom ramen för de miljökvalitetsmål som främst berör materialanvändning (Ingen övergödning, Giftfri miljö, Skyddande ozonskikt, samt beträffande God bebyggd miljö de etappmål som rör resurssnåla materialflöden). 1.Ordna konferenser/seminarier syftande till att inhämta kunskaper dels om forskningsfronten, dels om olika intressegruppers inställning. Konferenserna/seminarierna skall samordnas med de myndigheter som har uppdrag inom området. 2.Mot bakgrund av dessa seminarier göra en rapport till kommittén som redogör för resultatet av konferenserna/seminarierna och preci- serar vilka frågor beträffande delmål och åtgärder, samhällseko- nomiska avvägningar och styrmedel som gruppen anser väsentligast för att uppmärksamma i sitt arbete. Dessutom framfördes att gruppen vid behov efter skulle kunna fungera som referensgrupp och lämna synpunkter på de förslag som tas fram av kommittén. I arbetsgruppen har följande personer ingått: , ordförande, , och , (endast del av tiden) MatsOlov Hedblom, , Miljöstrategiska studier, Från har deltagit som sekret- erare i arbetsgruppen. Miljöjournalisterna dokumenterade seminarierna respektive . 5.1Rapport från seminarium . Miljöanpassade materialflöden och win- win effekt – går det att kombinera? Kan man nå positiva miljöeffekter och få ekonomiska fördelar inom näringslivet? Inom vilka verksamhetsområden kan man uppnå denna win-win effekt? Hur kan sådana satsningar påverka andrda delar av samhället? Vilka kan bli förlorare om det inte finns en handlingsberedskap för för- ändringarna? För att få svar på dessa frågor anordnade miljömålskommitténs arbetsgrupp med ansvar för materialflöden ett seminarium på . Företrädare för olika företag som redan inlett ett sådant förändringarbete redovisade sina erfarenheter, som sedan dis- kuterades av en inbjuden panel och av övriga deltagare i seminariet. Många goda initiativ har redan tagits, mycket mer är på gång, men det mesta återstår fortfarande att göra, var en viktig slutsats av se- minariet. Företag har stora möjligheter att göra vinster genom att miljö- anpassa sin verksamhet på olika sätt, men få företag har ännu tagit vara på dessa möjligheter. Alla kan vinna på en sådan förändring, men de som är för långsamma i vändningarna riskerar att bli förlorare. I denna rapport redovisas föredragen från seminariet och en del av synpunkterna som kom fram vid den sammanfattande paneldis- kussionen. Vad menas med hållbara materialflöden? Man kan på ett enkelt sätt beskriva hållbara materialflöden som att ·minska användningen av energi ·minska användningen av material ·minska användningen av kemikalier. Faktor 4 innebär att man får ut samma nytta av en produkt eller tjänst men med fyra gånger mindre energi och material. När energianvändningen minskar påverkas miljömålen frisk luft, försurning, klimat och övergödning. När materialmängderna minskar så är det i första hand målen rörande övergödning, miljögifter och ozonuttunning som påverkas positivt. Föredragen kommer att visa exempel på detta som de visar att det är en ekonomiskt lönsam anpassning. Vi kommer att få se exempel både från stora och små företag, från enskilda företag och företag i samverkan, samt från företagens inre och yttre miljöarbete. Det kommer att bli mer intressant för företagen att miljöanpassa sin verksamhet . Skälet är att vi får nya bra verktyg för att följa upp resultaten. Den som anstränger sig kan få kredit för det.