sou · GOB336 · 2001-01-01 00:00:00 — Det ena skälet är att det blir lättare att beskriva den lokala arbetsmarknadens geografiska utbredning. Det andra skälet är att tillämpningar av den regionala indelningen underlättas om byggstenarna utgörs av kommuner, dels för att en indelning som följer administrativa gränser lättare accepteras i planeringssammanhang och dels genom de svårigheter som är förknippade med datatillgång och datainsamling på lägre nivå än kommunnivå.2 Statistikkällan vid indelningen i lokala arbetsmarknader utgörs av den regionala sysselsättningsstatistiken (ÅRSYS 1985–93 och RAMS 1993– ), som bland annat grundas på information från kontrolluppgifterna. innehåller alla personers samtliga anställningar , ÅRSYS och RAMS innehåller bland annat uppgifter om kommunernas förvärvsarbetande efter bostadens belägenhet (nattbefolkning), efter arbetsställets belägenhet (dagbefolkning) samt pendling. Denna sysselsättningsstatistik är således en förutsättning för genomförandet av LA indelningen. Indelningen som används i denna rapport är LA-indelning. LA-indelningen har växlat på grund av ändrade pendlingsströmmar och kommun- sammanslagningar. Avgränsningen av de lokala arbetsmarknaderna bygger helt på pendlingsströmmar. Avgränsningen görs i två steg. Först avgörs vilka kommuner som kan betraktas som oberoende kommuner. Därefter förs övriga kommuner till sin oberoende kommun. Bestämning av oberoende kommuner I detta steg tar man enbart ställning till huruvida invånarna i en kommun kan betraktas som självförsörjande eller oberoende vad beträffar tillgång på arbetstillfällen i den egna kommunen. Oberoende kommuner utgörs således av kommuner där förvärvsarbetande med bostad i kommunen är relativt oberoende av arbetstillfällen utanför den egna kommunen. 2 SCB, ERU, Lokala arbetsmarknader och förvärvsregioner, Nya geografiska indelningar för regionala analyser, Information om arbetsmarknaden 1991:7. beträffar tillgång på arbetstillfällen i den egna kommunen. Oberoende kommuner utgörs således av kommuner där förvärvsarbetande med bostad i kommunen är relativt oberoende av arbetstillfällen utanför den egna kommunen. För att bestämma om så är fallet ställs två relativt likartade och samvarierande självständighetskriterier upp. Det ena kan betecknas som ett mått på kommuners generella självständighet eller oberoende gentemot andra kommuner i fråga om tillgång på arbetstillfällen för den egna befolkningen. Det andra kriteriet avser kommunens specifika självständighet eller oberoende gentemot den kommun till vilken den största utpendlingsströmmen är riktad. Vid bestämning av vilka kommuner som ska klassas som oberoende skall båda självständighets- villkoren vara uppfyllda. Där Eij är flödet av arbetspendlare från kommun i till kommun j och Ei är antalet i=1, i j sysselsatta som bor i kommunen Där Eijmax är det största enskilda flödet av pendlare från kommun i till en annan kommun (kommun jmax) Villkoren för bestämning av självständiga kommuner preciseras slutligen genom bestämning av värdena på p1 och p2. En kommun klassas som oberoende om ovanstående kriterier är uppfyllda med följande värden på p1 och p2: Utöver ovanstående kriterier kan två kommuner tillsammans bilda självständiga kommuner trots att ovanstående villkor inte är uppfyllda, om de ömsesidigt förs till varandra enligt steg 2 nedan. Något sådant fall har dock inte uppkommit ännu med de värden på p1 och p2 som prövats. Bestämning av till vilka oberoende kommuner övriga kommuner ska föras. En kommun som ej klassats som oberoende förs till den kommun till vilken den största pendlingsströmmen föreligger och ingår därmed i den kommunens lokala arbetsmarknad. I de fall den största utpendlingen från kommunen är riktad mot en kommun som inte klassats som centrum och som i sin tur ar den största utpendlingen riktad mot ytterligare en kommun, uppstår en pendlings- kedja mellan kommunerna. Kedjan upphör först när den största pend- lingsstömmens destination utgörs av en oberoende kommun. Vid bil- dandet av lokala arbetsmarknader tillåts att två länkar i en sådan kedja förekommer inom en och samma lokala arbetsmarknad, det vill säga arbetsmarknaden kan innehålla kommuner som knutits till sin oberoende kommun via en kommun som inte är oberoende. Om en pendlingskedja innehåller tre länkar eller fler bryts dock kedjan vid den svagaste länken (lägst andel utpendlare i förhållande till kommunernas förvärvsarbetande nattbefolkning). När ett sådant brott uppstår, beaktas i stället den näst största pendlingsströmmen från kommunen enligt samma kriterier som annars tillämpas för den största pendlingsströmmen. De ovan beskrivna villkoren har preciserats efter tester med alterna- tiva kriterier och värden. Ledstjärnan för det slutliga valet har varit att få enhetliga regler med ett resultat som i stort överensstämmer med den allmänna uppfattningen om hur landets indelning i lokala arbetsmark- nader bör se ut. Måttliga förändringar och gränsvärden påverkar de lokala arbetsmarknadernas antal och storlek något, medan mönstret av stora och små LA i olika delar av landet är mycket stabilt. De lokala arbetsmarknadernas namn och ingående kommuner fram- går av tabellen nedan. Antalet bildade lokala arbetsmarknader är 109 st indelning vilken är den indelning som vanligtvis används. Lokala arbetsmarknader med ingående kommuner Koden är femsiffrig. De första två siffrorna anger länet (enligt den länsindelning som gällde då avgränsningen gjordes ) Figur 1: Sysselsättningsutveckling på lokala arbetsmarknader 1990–1993 och 1993–1997. -15 - - -20 - - -26 - - -14 - - Källa: SCB, ÅRSYS och RAMS Figur 2: Förvävsgrand, andel förvärvsarbetande 16–på lokala arbetsmarknader 1990 och 1997 Källa: SCB, ÅRSYS och RAMS