sou · GOB357d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Folkhälsoarbete och folkhälsoaktörer 57 del, informativa styrmedel samt regleringar (Vedung, 1998). Exempel på dessa olika styrmedel är bl.a. att bygga upp ändamålsenliga regel- system, t.ex. alkohol- och tobaksbeskattningen, att utöva tillsyn, att an- svara för FoU-verksamhet, statistikinsamling, drift och uppbyggnad av , att ta fram kunskapsunderlag och utveckla metoder som bygger på vetenskaplig grund, att stödja kvalitetsutveck- lingen samt att utveckla infrastrukturer och andra stödsystem för regio- nalt och lokalt folkhälsoarbete. Statsmakterna har även ansvar för det internationella samarbetet och utbytet vad gäller folkhälsofrågor, framför allt EU-samarbetet, samar- betet med WHO, , FN m.fl. Regeringen har valt att dele- gera vissa sådana uppgifter till statliga myndigheter. Vidare tillhandahåller statsmakterna medel i form av bidrag till för- söksverksamheter m.m. samt till åtgärder inom vissa specifikt uttalade problemområden, t.ex. alkohol och narkotika samt hiv/aids och andra sexuellt överförbara sjukdomar. Staten ger även ekonomiskt stöd till organisationer som bedöms göra viktiga insatser inom dessa områden. Ytterligare en styrmöjlighet som står till statsmakternas förfogande är att formulera de nationella folkhälsomål som bör gälla inom folkhäl- soområdet och som bör vara utgångspunkten i folkhälsoarbetet för samtliga folkhälsoaktörer i landet. Sådana mål har preliminärt presente- rats av i ett betänkande som utkom . Slutligt förslag till nationella folkhälsomål avses att presenteras (se även avsnitt 3.1.1). 4.3Folkhälsoaktörer på regional och lokal nivå På varje nivå, dvs. lokal, regional och nationell nivå, verkar en eller flera aktörer inom området folkhälsa. Med lokal nivå avses kommuner och med regional nivå avses enskilda landsting inklusive försöksverk- samheten med regioner. Det finns dels aktörer som har förbättrad folk- hälsa som sina huvudsakliga mål, dels aktörer som har andra mål än folkhälsomål, men som bedriver verksamhet som direkt eller indirekt kan ha önskade eller oönskade effekter på folkhälsan och på så vis kan komma att påverka huruvida olika folkhälsomål uppfylls eller ej. På den lokala nivån har flera kommunala verksamheter och dithö- rande lagar direkt och indirekt betydelse för folkhälsan. Hur kommu- nerna väljer att arbeta med ansvarsområden enligt lagar som berör t.ex. hälsoskydd, miljöskydd, smittskydd, djurskydd, avfall, kemikaliehante- 58 Folkhälsoarbete och folkhälsoaktörer ring, livsmedelskontroll, planläggning av mark och vatten, brandsäker- het och trafiksäkerhet påverkar i sin tur människors hälsa och välbefin- nande. Kommunerna har ett ansvar för att barn växer upp under trygga och goda förhållanden. I detta sammanhang har förskolan, skolan och skolhälsovården en viktig påverkan vad gäller barns och ungdomars hälsa. I kommunernas ansvar ingår även äldreomsorg enligt hälso- och sjukvårdslagen och omsorg om personer med fysiska och psykiska funktionshinder enligt lagen om stöd och service till funktionshindrade. Kommunerna skall även ansvara för att förebygga och motverka missbruk av alkohol, narkotika och andra beroendeframkallande medel, speciellt vad gäller barn och ungdom. Vid sidan av detta kan nämnas att kommunernas alkoholpolitiska ansvar bl.a. rymmer tillståndspröv- ning samt tillsyn av restaurangernas servering av alkoholdrycker. har också kultur- och fritidssektorns betydelse för folkhälsan uppmärksammats genom de aktiviteter som erbjuds och som i sin tur påverkar livskvaliteten. Kommunernas engagemang för folkhälsofrågor har successivt ökat , och kan antas öka ytterligare till följd av en växande med- vetenhet om orsakerna till ohälsa och kommunernas möjlighet att på- verka dessa orsaker. Lokala folkhälsoråd2 finns bl.a. i en majoritet av kommunerna. Därutöver har en stor del av kommunerna utarbetat folk- hälsoprogram. Över huvud taget anser att hälsofrågorna behöver tydliggöras i all verksamhet och i kommunernas strategiska utveckling t.ex. genom att göra hälsokon- sekvensbedömningar samt s.k. lokala välfärdsbokslut. Vad gäller den regionala nivån har hälso- och sjukvården ett folk- hälsoansvar enligt hälso- och sjukvårdslagen (SFS 1982:763): Målet med hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. I 2c § står vidare att Hälso- och sjukvården skall arbeta för att förebygga ohälsa. Den som vän- der sig till hälso- och sjukvården skall när det är lämpligt ges upplysningar om metoder för att förebygga sjukdom eller skada – – – Landstingens ansvar för hälso- och sjukvården finns beskrivet i 3 §: Varje landsting skall erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bo- satta inom – – –. Även i övrigt skall verka för en god hälsa hos hela befolkningen. I hälso- och sjukvårdens ansvar ingår att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Dessa insatser är individ-, befolk- 2 Folkhälsoråd är ett organ för sektorsövergripande lokal samverkan mellan lokala aktörer, t.ex. kommunen, , och frivillig- organisationer. Folkhälsoarbete och folkhälsoaktörer 59 nings- och samhällsinriktade. Ett lokalt förebyggande arbete utförs av landstingen via primärvården, folktandvården och lokala hälsoplane- rare. Den lokala hälsoverksamheten utgår från både ett befolknings- och ett individperspektiv. Arbetet utgörs bl.a. lokala hälsobeskriv- ningar, hälsoupplysning, hälsokontroller, vaccinationer, hälsovård till mödrar och barn, medverkan i samhällsplanering samt uppsökande verksamhet hos utsatta grupper. De flesta landsting har samhällsmedicinska enheter eller mot- svarande. De fyller bl.a. följande funktioner: epidemiologisk bevak- ning, folkhälsorapportering, hälsopolitiska program, kompetenscent- rum, stöd och utveckling av hälsofrämjande och förebyggande insatser såväl genom sektorsövergripande arbete inom det egna länet som rik- tade insatser inom den egna organisationen. Landstingen utför primär- preventiva insatser inom smittskyddsområdet, t.ex. inom området hiv/aids samt inom områdena missbruk av alkohol och narkotika, al- lergi, diabetes, rökning, kost- och motionsvanor, barn- och kvinno- misshandel, skador, självmord m.m. Därutöver har landstingens smitt- skyddsfunktioner en viktig primärpreventiv uppgift. Flera landsting samarbetar med universitet och högskolor inom FoU-området. De större landstingen har ofta ett väl etablerat samarbete med universitet och högskolor på respektive ort. Inom många landsting har man tagit fram hälsopolitiska mål och program. Måldokumenten har förankrats politiskt genom politiska be- slut och i några fall genom tillsättandet av s.k. folkhälsolandstingsråd och politiskt tillsatta folkhälsoutskott. pågår en för- söksverksamhet med ett vidgat ansvar för den regionala utvecklingen i bl.a. och . Över huvud taget uppfattar lands- tingen och försöksregionerna att folkhälsofrågorna ökar i vikt. Landstingen har varit pådrivande i det lokala folkhälsoarbetet. Inte minst har den lokala tvärsektoriella samverkan ökat mellan kommuner, landsting och andra aktörer. Enligt en kartläggning som gjordes av och visade sig en stor majoritet av landstingen och kommunerna vara positiva till ett samarbete kring folkhälsofrågor. Både kommuner och landsting po- ängterade vikten av att ha politiker med i folkhälsoarbetet. Dessutom har påpekat att folkhälsoarbetet skulle stärkas om kommunernas och landstingens hälsoplanering blev mer samordnad. 60 Folkhälsoarbete och folkhälsoaktörer är en intresse-, bransch- och arbetsgivarorganisa- tion för landstingen. Viktiga områden för förbundet är hälso- och sjukvård, regional utveckling, arbetsgivarverksamhet, landstings- och samhällsekonomi samt strategisk utveckling. Avdelningen för hälso- och sjukvårdsfrågor arbetar bl.a. med att stödja landstingens strävanden att stärka patientens ställning, vårdens kvalitetsutveckling och folk- hälsa. Opinionsbildning och informationsspridning är viktiga inslag i förbundets arbete. Förbundet stödjer landstingen i deras folkhälsoarbete på flera olika sätt, bl.a. genom regelbundna kontakter med regeringen, , och samt andra nationella organisationer av betydelse för människors hälsa. Eftersom det tvärsektoriella arbetet är en hörnsten i folkhälsoarbetet ingår i en rad grupper som har betydelse för folkhälsan t.ex. den så kallade generaldirektörsgruppen för folkhälsofrågor och Natio- nella ledningsgruppen för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser. Vidare utser förbundet representanter i olika institutioner, styrelser och samordningsgrupper, t.ex. inom smittskydds-, hiv/aids- och olycks- fallsområdet. Stöd till (EpC) vid Socialstyrel- sen har också stor betydelse för folkhälsoarbetet i landet. I förbundets arbete ingår vidare att vara mötesplats, sprida informa- tion om aktuella frågor och att bidra till en positiv utveckling inom om- rådet. Därför genomför förbundet konferenser med anknytning till folkhälsoområdet. Även det internationella arbetet är angeläget för för- bundet, t.ex. genom en bevakning av EU:s folkhälsoarbete. företräder medlemmarna i folkhälsofrågor i mer vid bemärkelse, t.ex. är hälso- och sjukvård inklusive primärvård med barn- och mödrahälsovård av direkt betydelse för människors hälsa och tillhör förbundets huvuduppgifter. Därutöver tillkommer även tandvård, befolkningsstatistik och miljöfrågor. Förbundet arbetar vidare med personalpolitiska frågor vilket inkluderar arbetsmiljöområ- det och frågor som t.ex. tobaksbruk bland personal och kvinnors hälsa. Regional utveckling är en prioriterad uppgift för Landstingsförbun- det. Nya möjligheter för olika aktörer att tillsammans arbeta med sam- hällsplanering, utveckling och folkhälsoarbete uppstår i de län där re- gionala självstyrelseorgan och direktvalda organ bildas. Även de för- söksverksamheter som bedrivits med ökad finansiell och övrig samver- kan mellan kommuner, landsting och försäkringskassor, vars syfte har varit att finna former för att hantera välfärdsfrågorna på ett mer sam- manhållet sätt, är exempel på utveckling som förbundet stödjer. Folkhälsoarbete och folkhälsoaktörer 61 En av större satsningar inom folkhälsoområ- det är det folkhälsoprogram som tillsammans med påbörjades och avslutades vid . Detta folkhälsoprogram redogörs särskilt för nedan. Att lyfta upp folkhälsofrågorna på den politiska dagordningen är viktigt för förbundet. är kommunernas intresse- och arbetsgi- varorganisation. Inom förbundet finns kompetens för intressebevakning och specialistkunskaper för all sorts verksamhet. Förbundets huvuduppgifter är att företräda och stödja kommunerna och tillvarata deras intresse, stödja och utveckla den kommunala självstyrelsen, främja samverkan mellan kommuner, stödja kommunerna i arbetet med att utveckla och effektivisera verksamheten samt vara central arbetsgi- varorganisation för landets kommuner. I varje län finns även ett kom- munförbund, s.k. länsförbund, som verkar på regional nivå för att på så sätt tillvarata kommunernas intresse i förhållande till andra regionala organisationer och myndigheter. Förbundets syn på folkhälsoarbetet i kommunerna är att utveck- lingspotentialen, vad gäller att få till stånd en hälsoutveckling som ut- gör en integrerad del av samhällsutvecklingen, ligger i att inom ramen för ordinarie verksamheter arbeta med ett förebyggande och hälso- främjande förhållningssätt. Detta är också en av anledningarna till att kommunernas roll i folkhälsoarbetet har blivit allt tydligare . Många av de områden som förbundet arbetar med påverkar därför hälsan och välfärden långsiktigt och på olika sätt. Ändrade livsvillkor och levnadsförhållanden för äldre gör att förbundets arbete med vård och omsorg för äldre kommer att intensifieras. Likaså arbetar förbundet med frågor som rör segregation, flyktingar och invandrare. Inom ramen för det s.k. välfärdsprogrammet har välfärdsfrågor och kommunernas roll i det totala välfärdssystemet diskuterats. En av välfärdsprogram- mets sex olika delprojekt handlade t.ex. om att redovisa och analysera förutsättningar för samverkan mellan kommuner och medborgare, bru- kare, föreningar, ideella organisationer, kooperativ, företag etc. I ett annat projekt har tillsammans med 25 kommuner, med ekonomiskt stöd från Socialde- partementet, försökt hitta ett sätt att förebygga drogmissbruk genom ungdomars eget engagemang. När det gäller miljö- och hälsoskyddet i kommunerna arbetar dessa med att ta fram lokala handlingsplaner för 62 Folkhälsoarbete och folkhälsoaktörer , för en långsiktigt hållbar samhällsutveckling. I detta sam- manhang nämns särskilt ungdomar, barn, kvinnor och invandrare. Möjlighet att påverka, delta och ett långsiktigt tänkande är centrala be- grepp i dessa handlingsplaner. Förbundet har även i samarbete med flera andra centrala organisa- tioner bidragit med stöd i kommunernas arbete med , t.ex. genom konferenser, samordning och spridning av goda exempel. Dess- utom har deltagit i ett utvecklingsprojekt där man tagit fram riktlinjer för hur ett miljöledningssystem (EU:s miljöledningssystem EMAS) skulle kunna tas fram ur ett kommunalt perspektiv. Förbundet har ett samarbete med de statliga myndigheter som ansvarar för radon. Vidare deltar förbundet i en samarbetsgrupp där flera statliga myndigheter ingår för att samordna och verka för skadeförebyggande insatser. Vad gäller samhällsplanering arbetar förbundet också med hållbar- hetsaspekter utifrån ett kommunalt planeringsperspektiv. Kommunerna skall i sin framtida planering utifrån ett helhetsperspektiv sammanväga bl.a. ekonomiska, sociala och ekologiska aspekter. Ett annat viktigt om- råde som satsar på är kvalitetsfrågor där man bl.a. ger ett ökat stöd till kommunerna i deras kvalitetsutveck- lingsarbete. och påbörjade ett politiskt programarbete, dvs. ett gemensamt projekt kring folkhälsofrågorna. En slutrapport, Främja hälsa – förebygg sjukdomar, utgavs . Huvudsyftet med programarbetet var att ge folkhälso- frågorna ökad tyngd i den politiska debatten. Att stimulera till ökat tvärsektoriellt samarbete var ett annat syfte. Inom programarbetets ram genomfördes ett antal konferenser, seminarier, internationella studiebe- sök och andra utåtriktade aktiviteter. Även kartläggningar och utvärde- ringar gjordes, t.ex. en kartläggning om samverkan i folkhälsofrågor. En viktig uppgift i programarbetet var att tydliggöra dagens stora folkhälsoproblem och hot mot en positiv hälsoutveckling och att där- med lyfta fram de sociala skillnaderna i ohälsa. Särskilt har uppmärk- sammats barns och ungas hälsa samt kvinnors och invandrares häl- soproblem. Folkhälsoprogrammet initierade även två ytterligare pro- jekt, nämligen Demokrati och folkhälsa samt Hälsokonsekvensbeskriv- ningar (HKB). Resultaten från projekten har redovisats i skrifter, vid seminarier samt via Internet. Folkhälsoarbete och folkhälsoaktörer 63 Hälsokonsekvensbeskrivningar kan sägas vara ett arbetssätt för att tydliggöra hälsoaspekter och på ett systematiskt sätt belysa hur männi- skors hälsa kan påverkas av föreslagna politiska beslut, en slags vägvi- sare mot mer hälsosamma beslut. Tillsammans med ett antal kommuner och landsting har de två förbunden utvecklat ett verktyg för att arbeta med hälsokonsekvensbeskrivningar som är tänkt att stimulera kommu- ner och landsting att utveckla eget arbete med att beskriva konsekven- ser för hälsan inför politiska beslut. Demokrati och Hälsa är ett utbildningsmaterial om folkhälsofrågor som riktar sig till kommun- och landstingspolitiker. Materialet, som är tillgängligt via Internet, innehåller olika typer av information, t.ex. sta- tistik om hälsoläget i , goda exempel på folkhälsoarbete, dis- kussion om vilka faktorer som orsakar hälsa och vilka faktorer som främjar god hälsa m.m. Projektet lokala välfärdsbokslut är ett samarbetsprojekt mellan , och . I pro- jektet deltog sju kommuner och ett landsting. Syftet med projektet är att ge folkhälsofrågorna en ökad politisk le- gitimitet och att skapa en struktur i kommunernas ambitioner att främja befolkningens hälsa och välbefinnande. Detta för att öka medvetenhe- ten i kommunerna om vilka hälsoeffekter olika politiska beslut får för folkhälsan. I projektet utvecklas och implementeras nya metoder och arbetsformer i det reguljära arbetet samt förstärkt kunskap om bud- getuppföljning, bokslut och årsredovisning. Länsstyrelserna har inte något direkt uttalat ansvar för folkhälsofrågor, utan dessa frågor uppmärksammas inom vart och ett av de områden där verkar, t.ex. i den tillsynsverksamhet som bedrivs utifrån , lagen om kemiska produkter, livsmedelslagen, , alkohollagen, tobakslagen och socialtjänstlagen. Dock bör poängteras att länsstyrelserna har till uppgift att ge råd och stöd till kommunerna inom alkoholområdet, liksom att samordna det regionala alkohol- och drogförebyggande arbetet. Dessutom har länsstyrelserna ansvar för fördelning av projektmedel för utveckling av den öppna missbrukarvården. 64 Folkhälsoarbete och folkhälsoaktörer När det gäller alkoholområdet ändrades länsstyrelsernas roll i sam- band med att den nya alkohollagen (1994:1738) trädde i kraft. Detta innebar bl.a. att kommunerna tog över det direkta ansvaret för hanteringen av serveringstillstånden i länet. Länsstyrelserna, som tidigare haft det direkta ansvaret för hanteringen av serveringstillstånd, blev i stället regional tillsynsmyndighet med uppgift att ge råd och stöd samt övervaka kommunernas verksamhet. Länsstyrelserna skulle vidare systematisera, sammanställa och analy- sera utvecklingen av alkoholhanteringen i respektive län. i har också regeringens uppdrag att samordna den re- gionala tillsynen inom ramen för . I länsstyrelsernas arbetsuppgifter ingår även att sammanställa en år- lig länsrapport, vilken t.ex. kan behandla frågor som kommunernas till- stånds- och tillsynsarbete, konsumtionsutvecklingen i länet samt arbete mot den illegala alkoholhanteringen. I Statskontorets rapport mot droger – kartläggning och skiss till ny myndighetsstruktur på alkohol- och narkotikaområdet (1998:22) framgår att Statskontoret funnit att länsstyrelserna haft svå- righeter att ta tag i sin roll som samordnare av den statliga alkohol- och narkotikapolitikens genomförande i länet. 4.4Folkhälsoaktörer på nationell nivå Ett stort antal statliga myndigheter har av statsmakterna delegerats uppgifter som innefattar att förebygga sjukdomar och främja hälsa i be- folkningen. Dessa myndigheter har därför möjligheter att påverka folk- hälsan i positiv riktning och på så sätt bidra till att de nationella folk- hälsomålen uppfylls. Nedan följer en kort beskrivning av myndigheters folkhälsoarbete inklusive en beskrivning av de myndigheter som särskilt omnämns i denna , dvs. Alkoholinspektionen, , , och . Vidare beskrivs den nyinrättade myndigheten budsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) eftersom har vissa uppgifter om diskrimine- ring av homosexuella. Dessutom beskrivs i avsnitt nedan om forskning, statistik och utbildning inom folkhälsoområdet. Flertalet av de myndigheter som omnämns i detta avsnitt har ett mer eller mindre utvecklat samarbete med . En närmare presentation av ett urval av myndigheter, utöver de som beskrivs i detta avsnitt, med viktiga uppgifter som direkt eller indirekt Folkhälsoarbete och folkhälsoaktörer 65 påverkar de preliminära nationella folkhälsomålen presenteras i bilaga 6. Till myndigheter med uppgifter att förebygga sjukdomar kan t.ex. räknas myndigheter som har ansvar för kontroll och tillsyn inom områ- den som har betydelse för folkhälsan. Exempel på sådana myndigheter är som delegerats ansvaret för tillsynen över hälso- och sjukvården, tandvård, hälsoskydd, smittskydd och socialtjänst. Därut- över har t.ex. Alkoholinspektionen att utöva tillsyn över alkohollagens tillämpning. Andra exempel på myndigheter med kontroll- och/eller tillsynsuppgifter är , , , , och . Vi- dare har länsstyrelserna, som är statens förlängda arm på regional nivå, att utöva tillsyn över verksamhet som bedrivs utifrån , lagen om kemiska produkter, livsmedelslagen, , alkohollagen, tobakslagen och socialtjänstlagen. Det finns också exempel på myndigheter som arbetar med att främja, följa och utvärdera olika områden som har betydelse för folk- hälsan. Det gäller t.ex. , (även till- synsansvar), , , , Soci- alstyrelsen (även tillsynsansvar), , Ungdomsstyrel- sen och . verksamhet beskrivs närmare i kapitel 5. och har uppgifter när det gäller t.ex. rehabilitering och att hindra utslagning från arbetsmark- naden, framför allt för utsatta grupper i samhället. Inom det s.k. barn- perspektivet och har i upp- gift att bevaka barns rättigheter och intressen. Polisen och de rättsvår- dande myndigheterna har även till uppgift att förebygga brott, varav våldsbrott är ett prioriterat område. Vidare förebygger polisen och tul- len sjukdomar och skador genom att motverka tillgången på illegala droger och att förhindra smuggling av alkohol, tobak och narkotika. Alkoholinspektionen är central förvaltningsmyndighet för tillstånds- givning, kontroll och tillsyn avseende hanteringen av alkoholdrycker och sprit i enlighet med vad som anges i alkohollagen (1994:1738). I förordningen (1996:612) med instruktion för Alkoholinspektionen an- ges vidare att inspektionen löpande skall kontrollera att den som har meddelats tillstånd av inspektionen följer de bestämmelser som gäller enligt alkohollagen. Inspektionen skall vidare följa upp kommunernas tillståndsgivning m.m. beträffande serveringstillstånd. 66 Folkhälsoarbete och folkhälsoaktörer tionen skall meddela föreskrifter och allmänna råd för tillämpningen av alkohollagen inom de områden där inspektionen utövar central tillsyn samt bevaka och sprida kännedom om rättstillämpningen. Myndigheten är också tillstånds- och tillsynsmyndighet för frågor om tillverkning av sprit och alkoholdrycker samt inköp av alkoholdrycker för tekniska och liknande ändamål. Alkoholinspektionen skall även utforma och insamla den statistik som behövs för att kontrollera och följa upp alkoholhanteringen samt samverka med skattemyndigheter och andra myndigheter som uppbär eller driver in skatter eller avgifter. Myndigheten skall samråda med i frågor som rör marknadsföring av alkoholdrycker. Vidare skall inspektionen svara för kunskapsutveckling och erfaren- hetsutbyte inom det internationella samarbetet. Inspektionen skall verka för att berörda myndigheter, främst kom- muner, länsstyrelser och de som har meddelats tillstånd av inspektio- nen, har nödvändig kunskap och information om det alkoholpolitiska regelverket samt för att utbildningsmaterial tas fram för innehavare av serveringstillstånd och för serveringspersonal. Dessutom skall Alkohol- inspektionen ha ansvar för kontrollen av dokument m.m. och meddela föreskrifter för vintransporter i enlighet med vad som anges i förord- ningen (1999:1148) om EG:s förordningar om jordbruksprodukter. togs partihandelstillstånden bort och ersattes i alkohollagen med en koppling till vissa begrepp i lagen (1994:1564) om alkoholskatt. De nya reglerna innebär i praktiken för partihandeln bl.a. att skattemyndigheten tar över den direkta tillsynen över partihandeln och därigenom kontrollen av att alkoholdryckerna inte säljs till andra än Systembolaget, innehavare av serverings- och in- köpstillstånd eller till andra partihandlare. Alkoholinspektionen har kvar tillsynen över de företag som bedriver import och partihandel med alkoholdrycker med stöd av övergångsbe- stämmelserna till lagändringen per , dvs. företag som före lagändringen hade fått tillstånd för verksamheten men ännu inte är upplagshavare eller registrerade varumottagare enligt skattelagstift- ningen (övergångsordningen löper t.o.m. ). Inspektionen har, som en del av det övergripande målet för hälso- och sjukvårds- och socialtjänstområdet, i uppgift att tillse att lagar och bestämmelser avseende hantering av alkohol efterlevs av samtliga aktö- rer på alkoholområdet.