sou · GOB320 · 2001-01-01 00:00:00 — Ett annat inslag är att andelen frivilliga ansökningar ökar från att vara till att un- der kretsa kring . Sådana förändringar väcker frågor. Vad beror de på? På vilket sätt kommer de till uttryck i akterna? På vilket sätt kan tecknen på föränd- ring i akterna kopplas till verklig förändring, dvs. vilka slutsatser kan dras av det resultat vi kommit fram till? Till varje ansökan om sterilisering medföljer två undersökningar, en social och en medicinsk. Läkarundersökningen genomfördes och doku- menterades på särskilda för ändamålet avsedda blanketter (enligt lag Intyg 2, enligt lag Bilaga 3, benämnt Lä- 74 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet SOU 2000:20 Förutom personuppgifter ingick uppgifter om hereditet, anam- nes, anteckningar om somatiskt och psykiskt tillstånd samt en bedöm- ning av fallet där den undersökande läkaren tillstyrkte eller avstyrkte an- sökan. Vid tillstyrkan angavs på vilka indikationer bedömningen gjordes. Den sociala undersökningen (enl. lag Intyg 1, enl. lag bilaga 2, Social utredning) kunde utföras av olika slags funktionärer eller av anhöriga. Det vanliga var att någon myndighetsper- son gjorde undersökningen, ibland med stöd av någon anförvant till den person ansökan gällde. Den första kuratorn i vårt material visar sig 1943. Och då av de sociala utredningarna är underskrivna av ku- ratorer tycks steriliseringsutredningarna i praktiken huvudsakligen ha varit en fråga för läkare och kuratorer. De flesta av dessa kuratorer är dessutom knutna till olika kommunala byråer – familjerådgivningsbyrå- er, mentalvårdsbyråer och rådgivningsbyråer för sexual- eller abortfrå- gor. med kuratorernas och de olika byråernas framträdande i akterna kan vi märka hur materialet antar en delvis annan karaktär. Ste- riliseringsfrågan blir alltmer en utpräglad kvinnofråga. Som tidigare nämnts försvinner männen nästan ur materialet för att under 50- och 60- talen endast utgöra av det totala antalet ansök- ningar. Vi har dessutom kunnat konstatera att andelen frivilliga ansök- ningar stiger . Vi ser kvinnor med många barn och i mycket små sociala omständig- heter, kvinnor med en alkoholiserad make, täta barnsböder, få eller otid- senliga hjälpmedel för hushållets skötsel, kvinnor som var bundna till hemmet och, som det tycks, hjärtligt trötta på allt detta. Många kvinnor som levde under sådana omständigheter hade de sociala myndigheternas ögon på sig. Risken att en sådan familj skulle kunna komma att belasta den kommunala budgeten ansågs ibland vara stor. En sterilisering av kvinnan kunde därför vara en metod för myndigheterna att minska denna risk. Men i många andra ansökningar framstår kvinnans önskan om sterili- sering som genuin. I dessa fall framträder steriliseringsfrågan som en kvinnofråga, men på ett annat sätt än vad som har framförts i massmedia och forskning. Tragiken och de eventuella övergreppen i dessa fall kan inte enbart kopplas samman med steriliseringslagstiftningen utan snarare med de sociala förhållanden som dessa kvinnor levde under. Parallellt med denna förändring där de frivilliga initiativen synes öka i antal sker en förändring av många utredningars fokus. men framförallt under steriliseringslagens sista kan man ur ansök- ningarna utläsa hur alltfler kvinnor tycks ha sökt sterilisering som hjälp för sociala förhållanden knutna till familjen. Från att ha varit socialpoli- tik antar tillämpningen av steriliseringslagen karaktären av praktisk fa- Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet milje- eller sexualpolitik. Sterilisering framstår under dessa decennier allt oftare som en möjlig sexualprevention vid sidan av – – pessar och – – spiral och p-piller. I en lång rad an- sökningar som bär på signaler om frivillighet kommenteras dessa andra preventionsmetoder. Ansökningarna talar om kvinnor som har provat men misslyckats med pessar, spiral eller/och p-piller. Många kvinnor uppges må dåligt av p-p iller. Blodproppar och känslan av att vara gravid är vanliga företeelser. För dessa kvinnor tycks alltså sterili- sering ha uppfattats som en sista mö jlighet att själv kontrollera sin pre- vention. Männens roll i dessa ansökningar framträder på olika sätt. Här och var uppges att kondom har provats men att mannen har slarvat, att kondomen har gått sönder, att olika former av underlivsbesvär har kopplats samman med användandet av kondom eller att mannen helt en- kelt inte har velat använda kondom. Ett generellt intryck av ansökningarna i kategori 1 från periodens andra hälft – 1955–1975 – är att kvi nnorna söker sterilisering inte för att de tvingas eller baxas dithän av olika sociala eller medicinska myndig- hetsutövare utan för att de lever under sådana omständigheter att sterili- sering framstår som en utväg för dem. För dessa kvinnor framstår, med ledning av informationerna i akterna, steriliseringen snarare som en be- frielse än som en tvångsåtgärd initierad av de sociala myndigheterna. Trots den osäkerhet som förutsättningarna för vår undersökning har skapat menar vi att man alltså kan konstatera en ökad förekomst av fri- villiga steriliseringsansökningar . Vi menar också att des- sa frivilliga ansökningar kom att dominera det totala antalet ansökningar . Detta faktum ska emellertid inte dölja att steriliseringslagstiftningens tillämpning också hade en annan sida präglad av tvång och vad vi uppfattar vara otillbörlig påverkan. Av sifferredovisningen ovan kan vi notera att förutom de formella tvångssteriliseringarna var ansökningar tillkomna under framförallt villkor och övertalning mycket vanliga. Om kategori 1 och 5 räknas bort från materialet återstår 460 ans ökningar eller i kategorierna 2, 3 och 4. Omräknat i det totala faktiska antalet utförda steriliseringar (62. 888) motsvarar alltså drygt 27.000 individer som med ledning av vår unders ökning alltså skulle ha blivit steriliserade under tvång, övertalning eller med sterilisering som villkor för annan förmån som abort, utskrivning från anstalt eller fattigvård eller socialhjälp. av dessa ansökningar sändes in till medicinalsty- relsen under första halvan av perioden, dvs. mellan 1935–55. Bryter man upp kategorierna 2, 3 och 4 får man liknande siffror. av an- sökningarna i kategori 2 återfinns under periodens första hälft, 70 pro- 76 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet cent av ansökningarna i kategori av kategori 4. Förut- om att antalet frivilliga ansökningar var fler såväl i absoluta som relativa tal under andra hälften av perioden understryker siffrorna ytterligare hur steriliseringslagtstiftningens praktik förändrades . Denna föränd- ring innebar bl.a. att tvång, övertalning och villkor förekom oftare under den första halvan av perioden än den andra. Av de sammanlagt 95 ansökningarna i kategori 4 var 62 fall eller omyndiga. Den yngsta i vårt material var då ansökan skickades in 1944. Den äldsta i kategori 4 är en man som vid ansök- ningstillfället var . Många steriliseringar skedde i samband med aborter. Det är väl känt att sterilisering användes som ett villkor för att få abort. Enligt abortlag fick abort på eugenisk indikation i princip endast ske om sterili- sering utfördes . I vårt material finns det anledning att dessut- om dra slutsatsen att kvinnor som sökte abort utsattes för påtryckningar i syfte att få dem att även söka sterilisering. Att finna uttryckliga sam- band mellan sterilisering och abort är emellertid svårt. Av de i vårt mate- rial sammanlagt 518 steriliseringarna som även innebar aborter har vi kommit fram till att synes ha tillkommit på den sö- kandes eget initiativ (kategori 1), efter övertalning (kategori 2), med villkor eller indirekt tvång (kate- gori 3) och 11 aborter eller har genomförts i samband med tvång i formell mening (kategori 4). och (1991) uppger att ca 4.000 kvinnor steriliserades enligt abortlagens villkorsparagraf . Den sista ab- orten enligt samma paragraf skulle ha skett 1964 (1991:139). Liksom avseende steriliseringarna i sin helhet tyder vårt re- sultat på att antalet frivilliga steriliseringar med aborter ökade under pe- rioden. Kategorierna 2, 3 och 4 upptar (122 akter) av ansök- ningarna med aborter 1935–1955. Motsvarande siffra för andra hälften av perioden är (81 akter). Vi kan alltså konstatera att ster iliseringslag medgav ett stort handlingsutrymme. För den kurator, socialtjänsteman, läkare, etc. som hade bestämt sig för att genomdriva en sterilisering gavs goda möjlighe- ter, möjligheter som också utnyttjades. Men mötet mellan den som ansö- Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet kan avsåg och den undersökande tjänstemannen kan te sig på olika sätt i akterna. Så skulle man kunna säga att den första hälften av perioden till stor del präglades av samhällets intressen att stoppa de oönskades för- måga att fortplanta sig. I dessa akter kan vi avläsa en rad olika former av tvång och påverkan. uttrycks tvånget öppet, i andra fall kan det lokaliseras till de omständigheter under vilka ansökan kom till. Möjligheterna till tvång och påverkan som lagen och dess tillämp- ningsföreskrifter medgav gav alltså statliga och kommunala myndigheter förutsättningar att med hjälp av kirurgiska ingrepp bedriva socialpolitik. Med det steriliserande ingreppet kunde fortplantningen av marginalisera- de och hjälpsökande individer stoppas och därmed också samhällets so- ciala utgifter begränsas. Det är uppenbart att vi i dessa fall har att göra med ett av de mest cyniska uttrycken för den moderna socialstatens bak- sidor. Vilka aktörerna var bakom denna hantering skiftar i aktmaterialet. Läkarna var givetvis en central grupp som stod bakom de unders ökning- ar som samlades i läkarintygen. återfinns även en rad andra aktörer som drev ansökningshandlingarna framåt. Kommunala fattigvårds- och barnavårdsnämnders ordförande förekommer i materia- let liksom kommunala tjänstemän av olika slag. Barnmorskor och di- striktssköterskor är andra aktörer som inte bara signerade undersök- ningshandlingarna utan också tog initiativ till ansökningar. gör kuratorerna entré i materialet. Först i enstaka akter med ursprung i storstäderna. kan man säga att ku- ratorerna dominerar ansökningshandlingarna tillsammans med läkarna, framförallt psykiatrikerna. Men även om vi här får en ganska homogen bild av funktionärerna bakom steriliseringsansökningarna står det klart att varken kuratorer eller läkare bedömde sina fall på samma sätt. I akt- materialet blandas de grövsta cynismer och förklenande människosyn med inkännande attityder och en vilja att hjälpa framförallt kvinnor som befann sig en krissituation. Steriliseringslagstiftningen i praktiken gav utrymme till både och. Det finns givetvis många exempel där den undersökande funktionären redan från början har bestämt sig för att en sterilisering skulle vara den bästa åtgärden i samhällets intresse. Många andra fall skvallrar om funktionärernas tro om sig själva att veta vad som är bäst för individen. I samtliga sådana fall är det uppenbart att tjänstemännens handlingsut- rymme dels bestod i lagstiftningens avsikter och möjligheter, dels i myn- dighetsutövandets styrka gentemot individen. I de allra flesta fall, sär- skilt under den första hälften av perioden, kom de undersökta individerna dessutom från enkla förhållanden och små omständigheter där myndig- heterna knappast var betraktade som hjälpande organ utan som korri- gerande och tvingande instanser. 78 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet Medelklassens allt vanligare närvaro i akterna, dvs. under periodens andra hälft, sammanfaller med att steriliseringspraktiken ändrar karak- tär. Från att ha varit en i huvudsak tvingande och påtryckande utövning där samhällets intressen går före individernas framstår den snarare som en möjlighet för den ansökande individen att forma förutsättningarna för sitt eget liv. Även om i vår unders ökning domineras av ansök- ningar sprungna ur kvinnors egen vilja att låta sig steriliseras gav steriliseringslag givetvis även möjlighet att utöva tvång och påtryckningar. I vårt material skedde de två sista sterilisering- arna utan samtycke 1971. De sista fallen i kategori 3, två stycken, åter- finns 1972. De sista fallen ur kategori 2 härrör . Sådana fall understryker den cyniska potential som steriliseringslagarna erbjöd olika myndigheter att, som det uppfattades, i samhällets intresse stoppa svaga, marginaliserade och obekväma människors förmåga att skaffa barn till världen. Dessa sena fall ger oss också tragiska signaler om att inte heller den tid som ligger oss själva nära var entydig och homogen. När sterili- sering för flertalet tycks ha inneburit en möjlighet, låg lagstift- ning som ett hot för andra. Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet 79 Denna del av undersökningen redovisar en kvalitativt inriktad läsning av ett mindre antal steriliseringsansökningar fördelade över hela undersök- ningsperioden. Här kommer att behandlas akter där vi ansett oss finna uppenbara inslag av direkt och/eller indirekt tvång. Här kommer också diskuteras fall där akten pekar på att ansökan kommit till stånd genom att den sökande själv, frivilligt, eftersträvat steriliserande operation. Syftet är dock inte primärt att nagla fast enskilda akter vid otvetydiga kategorier, ej heller att anvisa en entydig läsart av materialet. Avsikten är snarare att exemplifiera och diskutera hur tvång och frivillighet ge- staltas i materialet, och inte minst, att lyfta fram akter där tvång och fri- villighet inte uppenbart befinner sig i ett dikotomiskt förhållande utan där problematiken är glidande, mångtydig och ibland också motsägelse- full. Vår utgångspunkt är att steriliseringsakten kan ses som ett avtryck från mötet mellan dels individ och samhälle, dels – och framförallt – mellan den steriliserade och de undersökande funktionärerna, dvs. läka- re, barnavårdsmän, kuratorer etc, och deras praktiker. I vad mån kan akten ses som en avspegling av faktiska händelser? En aspekt bedömer vi relativt okomplicerad. Det faktum att ett intyg från en läkarundersökning eller ett kuratorsamtal föreligger betyder med all san- nolikhet att undersökningen eller samtalet verkligen ägt rum. Undersök- ningarnas utfall och framförallt de sociala människobeskrivningar de re- sulterade i, är mer problematiska. När personer i akterna benämns ar- betsovilliga, sedeslösa, lynniga eller omvänt i mer positiva ordalag, an- svarsfulla, arbetsamma och skötsamma måste vi i första hand se be- skrivningarna som argument för de åtgärder funktionären föreslog och inte utsagor om vad som faktiskt ägt rum, om hur personen egentligen var eller uppträtt. säger oss däremot något om de normer och den praktik och retorik de undersökande funktionärerna gjorde bruk av. Som vi ovan har betonat är det långt ifrån i alla akter en skarp gräns mellan tvång och frivillighet kan urskiljas. Uppenbart ägde formellt fri- villiga ingrepp rum under tvångssituationer som aktmaterialet inte alltid förmår ge uttryck för. Därtill inbegrep själva prövningsförfarandet möj- ligheter till mer subtila former av maktutövning och tvingande praktiker; undersökarens privilegium att definiera och beskriva problemens art och omfattning, former av villkor, övertalning, påverkan och liknande. Av förståeliga skäl har tvångsfrågan varit central i den hittillsvarande forskningen och debatten om svensk steriliseringspolitik. menar i Steriliseringar i folkhemmet (1998) att i princip alla sterilise- ringar var ingrepp där den enskilde utsattes för någon form av tvång: 80 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet Det mesta av mina resultat visar dock att det knappast förekom nå- gon helt frivillig sterilisering överhuvudtaget under de första två decennierna (Runcis 1998:285). Därefter, dvs. där hennes unders ökning gör halt, finner Runcis ett ökat inslag av frivillighet, men menar att denna var relativ: Endast undantagsvis har jag utifrån aktmaterialet kunnat utläsa att enskilda sökanden verkligen önskade sterilisering (Runcis 1998:287). Runcis anser sig finna stöd i akterna för att kvinnorna utsatts för social utpressning, påtryckningar och att deras vilja i varierande utsträckning manipulerats. och drar inte lika entydiga slutsatser i Oönskade i folkhemmet (1991). och sammanfattar tvångsinslagen i tillämpningen av steriliseringslagstiftningen i två slag av steriliseringar där tvång otvetydigt kommit i bruk; dels direkta tvångsste- riliseringar av rättsinkapabla utan deras samtycke, dels indirekt tvång vilket kunde förekomma i en rad olika sammanhang. och menar vidare att det är svårt att med steriliseringsakten som grund fri- lägga den steriliserades egentliga vilja och underkänner, liksom Runcis senare, det förhållande att den steriliserade själv signerat ansökan som en viljeyttring att genomgå ingreppet. (1999) tar i De rena och de andra (1999) fäste i la- gens bokstav och de politiska, vetenskapliga och rashygieniska program lagtexten anknöt till. Med denna utgångspunkt blir hans slutsats att i princip alla steriliserades under någon form av tvång eller påtryckning. , fastslår Zaremba berövades på det sättet 62.888 svenskar förmågan att avla barn (Zaremba 1999:33). Vår läsning av aktmaterialet pekar som sagt på en tydlig tendens att det otvetydiga och med vår tids synsätt ofta brutala tvång som kommer till uttryck i en stor del av akter successivt ger vika och vi ser tydliga tecken på att alltfler ansökningar kommit till på frivil- lig väg under lagstifningens två sista decennier. I sammanhanget måste dock återigen uppmärksammas att en sådan kategorisering vi använt oss av inte är oproblematisk och på ett förrädiskt vis kan locka till säkra slutsatser. Det går att räkna och man tycks få säkra resultat. Svårigheten ligger emellertid inte i räknandet i sig, utan det faktum att många av de akter vi läst endast med viss möda går att placera in i en kategori. har vi t.ex. tyckt oss finna tecken i akterna på övertalning från läkare el- ler kurator som det verkar som om den sökande själv uttalat en egen, fri önskan att bli steriliserad. Vi menar således att vi kan skönja Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet tendenser, variationer och förändringar som pockar på upp- märksamhet när steriliseringslagstiftningens praxis ska bedömas. emot manar vi till försiktighet vad gäller att i kvantitativ mening dra ex- akta slutsatser om hur det egentligen var avseende tvång och frihet. Syftet med denna del av undersökningen är således inte att söka be- kräfta eller argumentera för att våra bedömningar är de enda möjliga el- ler ställda över diskussion, utan att med utgångspunkt i enskilda akter diskutera och exemplifiera hur maktutövning, tvång och frivillighet framträder i steriliseringsansökningarna och därmed också föra ett käll- kritiskt resonemang till de siffror vi ovan presenterat. Som framgått är ansökningsakten en källa med begränsad räckvidd i fråga om att utröna graden av tvång och frivillighet. Skälen därtill är fle- Ett är att frågan sällan var central för aktens författare. sociala utredningen eller läkarundersökningen hade som primärt syfte att utröna den sökandes vilja och inställning till ingreppet, utan huruvida fallet uppfyllde lagstiftningens krav eller ej. Detta förändras dock över tid och märks en uttalad strävan att den sökandes inställning på ett sätt som vi sällan finner i äldre akter. annat skäl är förstås att akten formulerades av mötets ena part. meningen redovisas en maktrelation där tolkningsföreträdet alltid ligger Denne producerade och kontrollerade texten medan den steriliserades position var den undersöktes och omskrivnes. Undersökaren kunde givetvis i varierande grad lyssna till den sökandes röst, i akten är denna röst emellertid alltid filtrerad genom undersökarens tolkning, perspektiv och kunskapsintresse. Sammanfattningsvis, den grundläggande källkritiska frågan rör så- lunda vad som är möjligt och inte möjligt att säga med ansökningsakten De akter vi refererar till är hämtade ur det urval av 1935–1975 som vår granskning bestått av. De är valda med strävan att exemplifiera tendenser, teman och föränd- ringar i steriliseringspraktiken. Det betyder att udda och extrema fall är Dispositionen följer en rörelse från det direkta tvånget, de uppenbara villkoren till akter där vi funnit dikotomin tvång – frivillighet otillräcklig, där det inte primärt handlat om antingen eller utan både och. Avslut- ningsvis granskas frivilligheten, hur igenkänns den i akterna? 82 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet Debatten om den svenska steriliseringspolitiken har i allt väsentligt foku- serat det faktum att lagstiftningen möjliggjorde tvång, övergrepp och re- pressiva åtgärder riktade mot enskilda individer. Vi har ovan pekat på en tendens där vi kunnat utläsa ett relativt massivt inlag av direkt tvång i akter från periodens första decennier medan akter från periodens senare del uttrycker en större grad av frivillighet. Det betyder inte att det direkta tvånget upphörde, utan vi kan också tala om ett tvångets kontinuitet . utnyttjades lagens tvångspotential. Sådana exempel utgör förvisso en liten minoritet , men det är ett faktum som på intet vis förmildrar omständigheterna i det enskilda fallet. Hur framträder då tvånget i akterna? Hur ser tvångets omständigheter ut, dess förändringar och kontinuitet ? Inledningsvis kommer vi lyfta fram några fall på vad vi menar rört sig om absolut och direkt tvång riktat mot enskilda individer. Låt oss börja med akt 5 över en 15-årig flicka från ett mind- re mellansvenskt samhälle, en akt som också hänvisar till i sin avhandling (Runcis 1998:123–24). Den kedja av aktiviteter i form av brev, möten, protokoll, undersökningar, påtryckningar, anteckningar och efterforskningar som resulterade i en ansökan och i slutänden i operation började med ett hembesök. In i det avsides liggande hemmet, där flickan bodde med sina åldrade morföräldrar, steg fattigvårdsnämndens ordfö- rande . Efter besöket tog han kontakt med provinsialläkaren som i sin tur skrev ett brev till barnavårdsnämnden. Brevet är bifogat till ansökan. Vid besök den 9/5 hos familjen . i x-by framställde fattigvårds- nämndens ordf. en begäran att flickan , vilkens moder är sin- nessjuk, måste steriliseras. Vid förfrågan hos morfadern ställde denne sig tveksam el. Då flickan icke är rättskapabel fordras barnavårdsnämndens bifall. Jag för min del skulle vilja till- styrka flickans sterilisering därest barnavårdsnämnden är av sam- ma mening. Jag vill därför hemställa att barnavårdsnämnden upp- taga frågan till behandling. Av brevet kan vi utläsa att fattigvårdnämndens ordförande framställt en begäran att flickan skulle steriliseras. Förmodligen innebar det att han sökte förmå morfadern att själv ta initiativ till en ansökan. Då denne var negativ rullade ärendet vidare via provinsialläkaren till barnavårds- nämnden som tog upp frågan på sitt nästa sammanträde. 5 1937, akt 1951 s. Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet ren deltog för att meddela fakta i ärendet. Ett kort protokollsutdrag kom att läggas till de övriga ansökningshandlingarna. Efter diskussion beslöt nämnden enhälligt att bifalla den gjorda framställan. Åt barnavårdsman uppdrogs att delgiva flick- ans morfader nämndens beslut och anhålla om dennes medgivande. Därjämte erhöll nämndens ordförande att hos Kungl. Medicinalsty- relsen ingiva ansökan enl. lagen av d. 18/5 1934. Vi ser en process där initiativ togs av flera lokala aktörer vilka var övertygade om nödvändigheten att sterilisera flickan. Det var också per- soner ur denna krets som utförde de nödvändiga undersökningarna och fyllde i ansökningshandlingarna. Uppgifterna till den sociala utredningen (intyg 1) fylldes i av barna- vårdsman som uppgav att flickan haft det svårt i skolan och var svagt begåvad. Han underkände också hennes framtida förmåga att ta hand om barn; knappast som moder kan tänkas. I det avseendet kom hon från en belastad miljö. Att modern var intagen på sinnessjukhus och att fadern övergivit familjen var omständigheter som försämrade flickans prognos och blev i sammanhanget till argument mot hennes framtida föräldrakapacitet.