sou · GOB389d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Enligt 3 kap 3 a § är tillståndshavaren skyldig att söka träffa överenskommelse också med rättighetshavare om de berörs av undersökningsarbetena och dessa är enligt 7 kap. 1 § första stycket berättigade till ersättning för skada eller intrång som föranleds av undersökningsarbetena. Vid frivilliga över- enskommelser står det parterna fritt att avtala om den ersättning som till- ståndshavaren skall utge och inget hindrar att denna bestäms till ett fast belopp oberoende av vållad skada. Om emellertid bergmästaren skall läm- na tillstånd till undersökningsarbeten som berör en nyttjanderättshavare innebär bestämmelsen att inte någon ersättning skall utgå direkt till nytt- janderättshavaren. Däremot kan ersättningen till fastighetsägaren bestäm- mas med hänsyn till möjligheten att denne i sin tur får kompensera en nyttjanderättshavare, t ex en jaktarrendator, för men i nyttjanderätten på grund av arbetena. I andra stycket föreskrivs att ersättningen till fastighetsägaren skall vara skälig, och vad som menas med detta anges något närmare i tredje stycket. Regeln förutsätter att enligt vad som sägs i 3 kap. 3 § i första hand att en överenskommelse skall träffas om arbeten av det angivna slaget, inbegripet ersättning till markägaren. Först om parterna inte kan komma överens får frågan hänskjutas till bergmästaren, Denne skall räkna in en rad uppräknade förhållanden: undersökningsarbetenas omfattning, varak- tighet och art - varvid man också får ta hänsyn till villkor som uppställts för verksamheten - samt den olägenhet arbetena medför för motparten. Däremot lär man inte kunna dra in sådana omständigheter som tillståndshavarens och fastighetsägarens ekonomi. På fastighetsägarsidan bör naturligtvis ersättningsfrågan bedömas beträffande varje sakägare för sig; kompensationen till en fastighetsägare kan t.ex. inte påverkas av de särskilda svårigheter arbetena kan väntas medföra för exempelvis en ar- rendator. Som framhålls i allmänmotiveringen är bergmästaren inte bunden av vad tillståndshavaren erbjudit eller motparten begärt i ersättning; stånd- punkten kan ibland grunda sig på en annan omfattning av arbetena än bergmästaren anser lämplig. Det belopp som skall slås fast skall vara an- passat efter vad som bestäms om tillståndshavarens befogenhe- ter. 7 kap. 2 § Vid bearbetning har ägare av fastighet som helt eller delvis är belägen inom gruvavgiftsområdet rätt till årlig andel i gruvavgift. En fastighets- ägares andel i gruvavgiften skall motsvara fastighetens del i hela gruvav- giftsområdet det kalenderår gruvavgiften skall beräknas. Gruvavgiften skall motsvara av värdet av bru- ten och uppfordrad koncessionsmineral. Närmare föreskrifter om beräk- ning av mineralets värde meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Bestämmelsen, som är ny, innehåller regler om gruvavgift. Gruvavgiftens storlek är beroende av den brutna koncessionsmineralens saluvärde och skall fördelas mellan ägarna av de fastigheter som är belägna inom gruvavgiftsområdet. I första stycket anges vilka som är berättigade till andel i gruvavgift. Denna rätt är knuten till äganderätt till fastighet som är belägen inom gruvavgiftsområdet. I 1 kap. 3 § definieras gruvavgiftsområdet som det område som omfattas av bearbetningskoncessionen jämte annat område som enligt markanvisningsbeslut får tas i anspråk för verksamhet som hänger samman med bearbetning. Gruvavgiftsområdets gränser skall enligt 9 kap.1 § fastställas vid markanvisningsbeslutet och dess areal beräknas. Om någon del av en registerfastighet är belägen inom det sålunda bestäm- da gruvavgiftsområdet skall ägare till denna fastighet vara berättigad till en andel i gruvavgiften som motsvarar storleken av den berörda fastighe- ten eller fastighetsdelen i förhållande till hela gruvavgiftsområdet. Även ägare till fastigheter med del i samfälligheter skall på motsvarande sätt vara berättigade till andel i avgiften. Om ändringar i fastighetsindelningen inträffat skall gruvavgiften fördelas mellan fastighetsägarna med hänsyn till förhållandena Gruvavgiften skall motsvara av saluvärdet av bruten och uppfordrad koncessionsmineral. Med saluvärdet avses det värde den fram- ställda malmen och andra produkter av koncessionsmineral har för kon- cessionshavaren eller med andra ord den inkomst som malmen ger konces- sionshavaren vid gruvan.. Från teoretisk synpunkt kan saluvärdet beräknas så att den brutna och uppfordrade mängden malm multipliceras med halten av koncessionsmineral och det marknadsvärde mineralet har. Härigenom kan ett totalt mineralvärde fastställas. Från detta görs avdrag för transport- kostnader, raffineringskostrnader, smältningskostnader och eventuella straffavgifter för föroreningar samt tillägg för det bonus som utgår för nyttiga bioprodukter. För att kunna beräkna saluvärdet av bruten koncessionsmineral måste bergmästaren få tillgång till uppgifter ur konces- sionshavarens bokföring. Närmare bestämmelser om vilka uppgifter före- taget skall vara skyldig att lämna bör ges i mineralförordningen. I den mån bergmästaren finner att ytterligare uppgifter erfordras kan han med stöd av 15 kap. 2 § minerallagen förelägga koncessionshavaren att tillhandahålla dessa och med stöd av 15 kap. 5 § även förelägga vite. De uppgifter bolaget lämnar till bergmästaren torde i allmänhet ha om- fattats av den granskning som en revisor enligt 10 kap aktiebolagslagen (1975:1385) skall göra av ett aktiebolags årsredovisning, bokföring och förvaltning. Normalt torde därför bergmästaren utan vidare prövning kun- na lägga uppgifterna till grund för beräkningen Om det finns anledning att tro att så inte varit fallet eller om de lämnade uppgifterna av annan orsak framstår som anmärkningsvärda, kan det undantagsvis finnas anledning att med stöd av 8 kap. 5 § anlita en sakkunnig revisor för att närmare granska underlaget för koncessionshavarens uppgifter. 7 kap. 3 § Skada eller intrång som föranleds av att mark tas i anspråk för bearbet- ning eller därmed sammanhängande verksamhet skall ersättas av konces- sionshavaren. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att mark tas i anspråk, skall koncessionshavaren lösa den fastig- het eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det. Bestämmelsen motsvarar 2 § i dess tidigare lydelse. 7 kap. 4 § Koncessionshavaren skall, för tiden från det att koncessionsbeslutet vann laga kraft och fram till dess ett beslut om markanvisning inom konces- sionsområdet vunnit laga kraft erlägga ersättning (koncessionsersättning) till ägarna av fastigheter inom koncessionsområdet. Denna skyldighet gäller dock inte längre om koncessionshavaren visar att anledning saknas att begära markanvisning inom området. Koncessionsersättningen skall för varje hektar mark på fastigheten som omfattas av koncessionen uppgå till en hundradel av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för vart och ett av och därefter till av detta belopp. Har fastighetsägaren överklagat bergmästarens beslut om markanvis- ning skall koncessionsersättning dock inte utgå för tiden efter överklagan- det. Om ansökan om markanvisning inte gjorts från det att be- arbetningskoncessionen meddelades skall koncessionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som ligger inom koncessionsområdet, om äga- ren begär det. Sådan skyldighet föreligger dock inte om skyldigheten att utge koncessionsersättning upphört enligt första stycket andra meningen. Paragrafen innehåller de nya reglerna om ersättning och inlösen när bear- betningskoncession inte utnyttjas. De har närmare motiverats i avsnitt 11.4.5. Enligt första stycket är en koncessionshavare skyldig att betala en årlig koncessionsersättning för den tid han väntar med att begära markanvisning inom koncessionsområdet. Ersättningen är avsedd att kompensera den förlust fastighetsägaren gör genom koncessionsbeslutet, som innebär ett hinder för fastighetens exploatering och sänker dess värde redan innan markanvisningsbeslut som meddelas. Skyldigheten att utge koncessionser- sättning upphör emellertid i och med att det markanvisningsbeslut som meddelas i anledning av koncessionen vinner laga kraft (och i vissa fall ännu tidigare; se andra meningen och paragrafens tredje stycke). Skyldigheten gäller oavsett om koncessionshavaren har goda skäl för att vänta med markanvisningsbeslut, utom i det fall som anges i andra me- ningen: när han inte har någon anledning att över huvud taget begära ett sådant beslut. Förhållandet är då i allmänhet att malmkroppens läge gör det praktiskt och ekonomiskt lämpligt att i stället utnyttja en närbelägen markanvisning för bearbetningen, exempelvis då koncessionshavaren förut har brutit malm och även den nu aktuella malmen enklast kan tas upp samma väg. Visar koncessionshavaren att detta är fallet, upphör hans skyldighet att betala koncessionsersättning. Koncessionshavaren har på detta sätt anledning att efter koncessionsbeslutet överväga om han skall begära markanvisning eller ej. Redan erlagd koncessionsersättning behöver inte återbetalas. Andra stycket anger koncessionsersättningens beräkning. Fastighets- ägaren är berättigad till ett visst belopp för varje hektar som ingår i det beslutade koncessionsområdet, oavsett vad som senare kommer att be- stämmas vid markanvisningsförrättningen. Beloppet utgör en procent och av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Om ersättningsplikten gäller bara del av , skall ersättningen nedsättas proportionellt. Någon uttrycklig bestämmelse om detta får anses överflö- dig. Enligt tredje stycket görs ännu ett undantag från regeln om ersättnings- pliktens upphörande. Om fastighetsägaren ensam överklagar markanvis- ningsbeslutet och på detta sätt fördröjer dess laga kraft har han ingen rätt till. Koncessionshavarens skyldighet att erlägga ersättning får då anses ha upphört den dag då klagotiden har gått ut. Att även koncessionshavaren överklagar beslutet exempelvis med yrkande om att marken skall bestäm- mas på annat vis saknar betydelse i sammanhanget; genom att begära mar- kanvisningsförättning får han ändå anses ha gjort vad som kan fordras för att utnyttja koncessionen. Fjärde stycket anger ytterligare en påföljd för dröjsmål med att begära markanvisningsförättning. När gått efter koncessionsbeslut kan markägaren begära att den mark som ligger inom koncessionsområdet - en hel fastighet eller en fastighetsdel - skall inlösas, om koncessionshavaren ännu inte ansökt om någon förrättning. Koncessionshavaren kan dock undgå även lösenskyldigheten genom att visa att han saknar anledning att begära markanvisningsförättning; i så fall kan markägaren disponera över marken på sådant sätt att han saknar giltigt skäl att få den inlöst. I regel torde koncessionshavaren redan tidigare ha befriats från skyldighet att utge ersättning på denna grund, och då står det klart att han inte heller behöver inlösa marken. Någon ny bevisning om behovet av förrättning lär inte vara behövlig i detta fall, såvida inte markägaren kan åberopa om- ständigheter som gör det troligt att koncessionshavaren trots allt avser att utnyttja hans mark för mineralbrytning. Vid inlösen skall expropriationslagens regler tillämpas i enlighet med vad som närmare sägs i nästa paragraf. 7 kap. 5 § Beträffande ersättning och löseskilling enligt 1 eller 2 § gäller 4 kap. och 5 kap. 23 §, 24 § och 27 § första stycket första meningen expropriations- lagen (1972:719) i tillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § samma lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum före det ansökan om markanvisning gjordes. Om inlösen sker enligt 3 § andra stycket eller 4 § fjärde stycket skall vid tillämpning av 4 kap. 2 och 3 §§ expropriationslagen (1972:719) så- dan värdestegring som beror på förväntningar om framtida gruvavgift alltid räknas ägaren tillgodo. Bestämmelsen innebär ett undantag från expropriationslagens regler om bestämmande av expropriationsersättning. När löseskilling och intrångser- sättning bestäms skall enligt 4 kap.2 § expropriationslagen inte sådan in- verkan på marknadsvärdet som beror på det företag för vilket expropria- tionen sker beaktas. Vidare medför presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expro- priationslagen att ökningar i fastighetens marknadsvärde under de föregå- ende tio åren endast räknas ägaren tillgodo om han visar att de inte beror på förväntningar m ändring i markens tillåtna användningssätt. I dessa hänseenden innebär bestämmelsen såtillvida en förenkling, som ersättning skall bestämmas med hänsyn till den värdestegring som beror på förväntningar om framtida gruvavgift så att sådan värdestegring kommer fastighetsägaren tillgodo. Härigenom blir det normalt inte mindre ekonomiskt fördelaktigt för fastighetsägaren att få sin fastighet inlöst än att behålla den fram till dess bearbetningen påbörjas och medan den pågår. I övrigt skall bestämmelserna i 4 kap. 2 och 3 §§ expropriationslagen till- lämpas på samma sätt som annars. Beräkningen av hur stor del av en eventuell värdestegring som är att hänföra till sådana förväntningar kan ske med samma värderingsmetoder som allmänt används för att beräkna företagsskada eller företagsnytta. 7 kap. 6 § Gruvavgift enligt 2 § första stycket samt den andel i gruvavgiften som tillkommer varje ägare till fastighet inom gruvavgiftsområdet skall beslu- tas av bergmästaren senast efter utgången av koncessionsha- varens räkenskapsår. Beslutet skall sändas till koncessionshavaren och berörda fastighetsägare. Har bearbetning inte skett inom gruvavgiftsom- rådet skall avgift dock inte fastställas för . Bergmästaren skall enligt bestämmelsen fastställa hur stor gruvav- gift koncessionshavaren har att utge för varje gruvavgiftsområde samt hur stor andel av avgiften som belöper på varje fastighet. Det ankommer sedan på koncessionshavaren att utbetala den beslutade andelen i gruvavgiften till respektive fastighetsägare. 7 kap. 7 § I fråga om ersättning för skada eller intrång som uppstår efter markan- visningen och som inte kunde förutses vid denna är denna lag inte till- lämplig Bestämmelsen motsvarar 4 § i dess tidigare lydelse. 7 kap. 8 § Återkallas ett undersökningstillstånd eller en bearbetningskoncession av synnerliga skäl enligt 6 kap. 3 §, har tillstånds- eller koncessionshavaren rätt till ersättning av staten för den skada han lider till följd av återkallel- sen. Bestämmelsen motsvarar 5 § i dess tidigare lydelse. 8 kap. 1 § Ärenden om beviljande av undersökningstillstånd eller bearbetningskon- cession prövas av bergmästaren, om inte annat följer av 2 §. Bergmästaren får avgöra ärenden om beviljande av undersökningstill- stånd utan att någon annan sakägare än sökanden haft tillfälle att yttra sig. I ärenden om beviljande av bearbetningskoncession skall bergmästa- ren, såvitt gäller tillämpningen av 3, 4 och 6 kap. , samråda med i det eller de län där koncessionsområdet ligger. Läns- styrelsen får därvid besluta om särskild utredning enligt 2 kap. 11 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Paragrafens första och tredje stycke är oförändrat. I andra stycket har en redaktionell ändring gjorts i anledning av att enligt 3 § mine- ralförordningen skall beredas tillfälle att yttra sig över ansökningar om undersökningstillstånd. 8 kap. 3 § Ärenden i övrigt om undersökningstillstånd, bearbetningskoncession eller tillstånd till undersökningsarbete enligt 3 kap. 3 a § prövas av bergmästa- ren I ärenden om förlängning av bearbetningskoncession enligt 4 kap. 10 § skall bergmästaren, såvitt gäller tillämpningen av 3 och 4 kap. miljöbal- ken, samråda med i det eller de län där koncessionsområdet ligger. Ärenden om förlängning av bearbetningskoncession enligt 4 kap. 10 § skall hänskjutas till regeringens prövning om bergmästaren vid tillämp- ningen av 3 eller 4 kap. finner skäl att frångå vad länsstyrel- sen har föreslagit. Hänskjutande skall också ske av ärenden om återkal- lelse av undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession av synnerli- ga skäl enligt 6 kap. 3 § denna lag samt av övriga ärenden enligt denna paragraf som bergmästaren bedömer vara särskilt betydelsefulla från allmän synpunkt. I paragrafens första stycke har tillagts att även ärenden om tillstånd till undersökningsarbete skall prövas av bergmästaren. I övrigt är bestämmel- sen oförändrad. 8 kap. 6 § Bergmästaren får vid utredning av ärenden som avses i 1--3 §§ företa undersökning på platsen om det behövs. Sakägarna skall på lämpligt sätt underrättas om tid och plats för undersökningen. Sökanden skall betala kostnaderna för undersökningen. Bergmästaren får i samband med prövning av undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession kalla till offentligt möte i anslutning till un- dersöknings- eller koncessionsområdet. Sakägarna skall på lämpligt sätt underrättas om tid och plats för mötet. Paragrafens första stycke är oförändrat. Genom andra stycket, som är nytt, ges bergmästaren möjlighet att sammankalla ett offentligt möte i anslut- ning till områden som berörs av ansökningar om undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession. Syftet med ett sådant möte kan vara att läm- na närmare information om ansökningen eller beslutet. Om flera berörda sakägare eller företrädare för dessa begär att ett möte skall hållas och an- för beaktansvärda skäl för detta bör så i allmänhet ske. Det finns emeller- tid inget hinder mot att bergmästaren på eget initiativ anordnar ett infor- mationsmöte om detta bedöms lämpligt. Normalt bör mötet hållas innan bergmästaren beslutar i ärendet om undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession. Det kan emellertid inträffa att frågan väcks på ett sent stadium eller att det inte är möjligt att utan arrangera mötet förrän beslutet har fattats. Detta utgör dock inget hinder mot att hålla mötet. 8 kap. 9 § Tvister i frågor som avses i 7 kap. 3 § prövas vid markanvisningsförrätt- ningen. Paragrafen har ändrats som en följd av den nya numreringen av bestäm- melserna i 7 kap. 9 kap. 1 § Markanvisningsförrättning hålls på begäran av koncessionshavaren. 1.den mark inom koncessionsområdet som koncessionshavaren får ta i anspråk för bearbetning av mineralfyndighet, 2.den mark som koncessionshavaren, inom eller utom kon- cessionsområdet, får ta i anspråk för verksamhet som hänger samman med bearbetningen, varvid verksamhetens art skall anges, samt 3.vilka fastigheter som berörs av gruvavgiftsområdet och den andel ägarna till varje fastighet har i framtida gruvavgift Även utan samband med markanvisningsförrättning får bergmästaren meddela särskilt beslut att ändra ett tidigare meddelat beslut enligt punkt 3 när beslut om bearbetningskoncession eller ändringar i fastighetsindel- ningen föranleder det Paragrafens första stycke är oförändrat. I andra stycket har punkten tre tillagts. Bergmästaren har enligt punk- terna ett och två bestämt vilken mark inom och utanför koncessionsområ- det som får tas i anspråk för bearbetningen. Enligt den föreslagna bestäm- melsen i 1 kap. 3 § tredje stycket utgör denna mark gruvavgiftsområde. Vid förrättningen skall enligt punkt tre även bestämmas vilka fastighe- ter som berörs av gruvavgiftsområdet och vilken andel de skall ha i kom- mande gruvavgifter. De nämnda uppgifterna är av betydelse vid komman- de beräkning och fördelning av gruvavgift. Genom att ett överklagbart beslut fattas i frågan vid markanvisningsförrättningen undviks att tvist i denna fråga uppkommer i ett senare skede. Om oklarhet eller tvist råder beträffande fastighetsindelningen inom gruvavgiftsområdet då markanvisningsförrättningen hålls, får bergmästa- ren ta ställning till dessa frågor i samband med beslutet. Avgörandet blir i denna del av prejudiciell karaktär. Tredje stycket ger bergmästaren rätt att meddela beslut om vilken mark som skall ingå i ett gruvavgiftsområde och vilka fastigheter som berörs av detta samt att ändra tidigare meddelade beslut i dessa frågor. En inte ovanlig situation är att en ny bearbetningskoncession meddelas i anslut- ning till en befintlig underjordsgruva. I sådant fall kommer någon ny mar- kanvisningsförrättning inte att krävas. Däremot måste ett nytt gruvavgifts- område bestämmas. Bergmästaren bör i sådana fall ta upp frågan ex offi- cio. Om ändringar i fastighetsindelningen sker inom ett befintligt gruvav- giftsområde, t ex så att nya fastigheter bildas, kan det finnas skäl att ändra ett tidigare meddelat beslut om gruvavgiftsområde. 9 kap. 22 § Beslut om markanvisning skall ange den anvisade markens läge, omfatt- ning och ändamål samt innehålla avgörande i sådana tvister om ersätt- ning enligt 7 kap. 1 eller 3 § som har prövats vid förrättningen. Dessutom skall beslutet innehålla avgörande i sådana frågor om anges i 20 och Om löseskilling eller intrångsersättning bestäms, skall i beslutet också anges om belopp skall deponeras enligt 10 kap. 2 § och var depositionen skall ske. 9 kap. 23 § Överenskommelse om ersättning som avses i 7 kap. 1 och 3 §§ skall fast- ställas i markanvisningsbeslutet, om någon av parterna begär det. 9 kap. 26 § Anvisad mark får tillträdas innan markanvisningsbeslutet har vunnit laga kraft, om sökanden har ställt säkerhet för den ersättningsskyldighet som avses i 7 kap. 1 och 3 §§ och bergmästaren inte bestämmer annat. Paragraferna 9 kap 22 § första stycket, 23 och 26 §§ har ändrats som en följd av ändrad beteckning på bestämmelserna i 7 kap. 15 kap. 4 § Om undersökningsarbete påbörjas utan att säkerhet har ställts enligt 3 kap. 5 § femte stycket eller om väg byggs i strid med 3 kap. 3 § andra stycket, får kronofogdemyndigheten på ansökan av den som äger eller innehar marken meddela särskild handräckning för att arbetet skall ställas in eller att marken skall återställas på undersökarens bekost- nad. I fråga om sådan handräckning som avses i första stycket finnsbe- stämmelser i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Paragrafens första stycke har ändrats som en följd dels av att ett nytt stycke tillförts i 3 kap 5 §, dels på grund av att bestämmelsen om till- ståndshavarens rätt att ta i anspråk mark på annans fastighet ändrats. gav 3 kap. 3 § andra stycket tillståndshavaren rätt att med bergmästarens tillstånd uppföra byggnad och att bygga väg inom områ- det. Den förstnämnda rätten föreslås bli avskaffad och rätten att bygga väg inom området görs beroende av överenskommelse med markägaren eller bergmästarens tillstånd till undersökningsarbete enligt 3 kap. 3 a §. 16 kap. 1 § I fråga om överklagande av beslut enligt denna lag gäller följande. Beslut av bergmästaren i frågor som Beslut av bergmästaren i frågor om tillstånd till undersökningsarbete enligt 3 kap. 3 a § Beslut av bergmästaren i frågor som gäller meddelande av bearbetnings- koncession, tillstånd till överlåtelse av koncession eller ändring av vill- koren för en koncession Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Beslut av bergmästaren i frågor om förlängning av giltighetstiden för en bearbetningskoncession enligt 4 kap. Beslut av bergmästaren i andra frågor Beslut av bergmästaren i fråga som avses i 3 kap. 7 § Förhandsbesked av bergmästaren enligt 4 kap. 9 § tredje stycket Tillstånd av bergmästaren att lägga igen utfraktsväg, ort eller borrhål enligt 5 kap. 8 § eller 13 kap. 6 § Beslut av bergmästaren i ärende om ersättning enligt 7 kap. 1 § Beslut av bergmästaren i frågor som avses i 8 kap. 7 § Beslut av bergmästaren i ärende om markanvisning Tillstånd av bergmästaren att lägga ned gruva eller motsvarande anlägg- ning enligt 14 kap. 4 § tredje Beslut av bergmästaren i andra frågor enligt denna lag Beslut av i frågor som avses i 3 kap. 6 § Beslut av i frågor om prövande av säkerhet enligt 17 kap. Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen enligt 8 kap. 6 a §