sou · GOB328d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Statistiken utgår från de deltagare som skolorna erhållit särskild statlig ersättning för med anledning av extrakostnader för särskilda stödinsatser. Vid sidan av dessa deltagare finns även de deltagare som deltar i kurser i en teckenspråkig miljö och som därför inte behöver särskilt stöd. Antalet deltagare med utbildningstolk i studieförbundens cirkel- verksamhet är begränsad. I praktiken är det endast inom de studieför- bund, där man valt att avsätta centrala medel som lokalföreningarna kan söka för att finansiera utbildningstolk och andra insatser, som det finns en reell möjlighet för utbildningsanordnaren att finansiera utbildningstolk. Dessutom finns cirklar som, ofta i samarbete med , bedrivs på teckenspråk. En mer fullständig beskrivning av studieförbundens verksamhet för deltagare med funktionshinder finns i avsnitt 13.3.1. Arbetslösa med funktionshinder kan delta i upphandlad arbetsmark- nadsutbildning eller i arbetsmarknadsutbildning inom det reguljära ut- bildningsväsendet. Vid upphandling av en kursplats för en deltagare med behov av utbildningstolkning är det naturligt att även tolkkostnaderna finansieras av Ams. Vid deltagande i det reguljära utbildningsväsendet som arbetsmarknadsutbildning finansierar deltagarens studieförsörjning via utbildningsbidrag medan utbildnings- anordnaren, på samma sätt som för övriga kursdeltagare, ansvarar för kostnaderna för utbildningens genomförande. I detta ligger även ett ansvar för att finansiera utbildningstolk. Att delta i vuxenutbildning med privat huvudman kräver att utbild- ningsanordnaren eller den studerande själv finansierar kostnaderna för utbildningstolk. Verksamheten bedrivs under marknadsmässiga villkor vilket sällan lämnar något utrymme för att finansiera tolkinsatser för anordnaren. Det finns i praktiken två fall då det är möjlighet att delta i vuxenutbildning i privat regi med utbildningstolkning. Det är dels om den studerande deltar i utbildningen inom ramen för en upphandlad arbetsmarknadsutbildning eller inom ramen för en upphandlad kom- munal vuxenutbildning där kommunen finansierar kostnaderna för ut- bildningstolkning. I enlighet med riksdagsbeslutet med anledning av proposition 1995/96:145 bedrivs försöksverksamhet med Kvalificerad yrkesutbild- ning (KY-utbildning). Utbildningarna anordnas med ett särskilt statsbi- drag. var 200 olika KY-utbildningar i gång med närmare 140 olika utbildningsanordnare. föreslog i sitt slutbetänkande, SOU 1999:122, att Kvalificerad yrkesutbildning bör ges en reguljär form i det svenska utbildningsväsendet. Det finns inga regler som anger vilket ansvar utbild- ningsanordnarna eller staten har för att erbjuda och finansiera särskilda stödinsatser för studerande med funktionshinder inom KY. Inte heller i det förslag som lämnat till förändringar av lag och för- ordning om kvalificerad yrkesutbildning finns ett sådant ansvar regle rat. Slutsatsen blir därmed att ansvaret för att finansiera utbildningstolkning i samband med deltagande i KY-utbildning är oreglerat i lag och förordning. har ingen av dem som deltagit i KY-utbildningen gjort det med stöd av utbildningstolk. Arbetsgivaren ansvarar för att erbjuda och finansiera arbetsplatsut- bildning. Enligt förarbetena till Hälso- och sjukvårdslagen ryms tolkin- satser upp till i samband med utbildning på ar- betsplatsen inom ramen för ansvar för vardagstolkning. Brister i det nuvarande systemet för finansiering av utbildningstolkning Vuxenutbildning sker inom ramen för många olika utbildningsformer. Ovan har skillnader i regler och förutsättningar för finansiering av ut- bildningstolkning redovisats inom olika vuxenutbildningsformer (kom- munal vuxenutbildning, reguljär och upphandlad arbetsmarknadsutbild- ning, KY, privat anordnad utbildning, arbetsplatsutbildning, folkhög- skolan, högskolan och utbildning i studieförbundens regi). Möjligheterna till studier med stöd av utbildningstolkning är störst där särskilda medel finns avsatta. Särskilda medel innebär dock ingen garanti för att behovet av utbildningstolkning täcks. Ett exempel på detta är de problem som uppstod med att finansiera utbildningstolkar inom högskolan då det särskilda anslaget inte var tillräckligt för att täcka kostnaderna för budgetårets sista månader. Inom de utbildningsformer där särskilda medel inte finns avsatta in- nebär det nuvarande finansieringssystemet att det är de ekonomiska förutsättningarna hos respektive utbildningsanordnare eller dennes hu- vudman som avgör om den studerande ges möjlighet att delta i studi- erna. Att erbjuda utbildningstolkning innebär exempelvis för mindre kommuner, kraftigt ökade kostnader för vuxenutbildningen. Det är inte självklart att kommunen bedömer det som möjligt att finansiera dessa. Kostnaden för att finansiera utbildningstolk för en heltidsstuderande inom vuxenutbildning motsvarar den genomsnittliga kost- naden för en undervisningsgrupp på 15-20 heltidsstuderande. Att tolka en lektion innebär att utbildningsanordnaren förutom per- sonalkostnader för läraren också får finansiera kostnaden för två ut- bildningstolkar. På de kommunala vuxenutbildningsenheter som varit i kontakt med är det sällan man har haft an- ledning att ta ställning till om komvuxenheten/kommunen har möjlighet att finansiera tolkkostnaderna. Vissa kommunföreträdare har dock ställt sig frågade till om det skulle vara möjligt att finansiera tolkkostnaden inom de resurser man förfogar över. Kommunernas skilda ekonomiska förutsättningar får till följd att möjligheten att som vuxen skaffa sig ny kunskap och komplettera brister i tidigare utbildning inom den kommunala vuxenutbildningen ser olika ut beroende på var i landet man är bosatt. Detta strider mot en av utbildningspolitikens övergripande målsättningar. Förutom de skillnader som finns mellan olika kommuner skiljer sig även förutsättningarna mellan olika utbildningsformer. De skillnader som finns i hur utbildningstolkning finansieras innebär att tillgången till tolk kan bli styrande för valet av utbildningsform. har tidigare uttalat att det bör vara den studerandes intresse som är styrande för vilken utbildningsform han eller hon väljer att studera inom och inte tillgången på särskilda stödinsatser. Den som behöver tillgång till utbildningstolkning för att skaffa sig en grundläggande gymnasiekompetens har normalt störst förutsättningar att göra detta inom folkhögskolan där staten finansierar kostnaderna för utbildnings- tolkning. Folkhögskolan kan inte, och ska heller inte, ersätta den kom- munala vuxenutbildningen. Folkhögskolan har ett smalare utbildnings- utbud än den kommunala vuxenutbildningen som bland annat omfattar samtliga kurser inom gymnasieskolans nationella program. En för den vuxne viktig skillnad är dessutom att folkhögskolor inte finns i samtliga kommuner och att folkhögskolestudier ofta innefattar internatboende. 13 .2 .5 Specialpedagogisk stödorganisation tidigare arbete har visat att landets komvux- enheter och folkhögskolor ofta upplever att de saknar den pedagogiska kompetens som behövs för att undervisa studerande med funktionshin- der. Vidare tycks det vara relativt ovanligt att personal inom dessa ut- bildningsformer får fortbildning för att bättre kunna anpassa utbild- ningssituationen för studerande med funktionshinder. Många av de skolledare som varit i kontakt med uppger att de inte vet vart de kan vända sig för att exempelvis upphandla fortbild- ning och andra tjänster då behov uppstår (SOU 1998:39). Frågor om specialpedagogik spänner över ett mycket brett område. Staten har en viktig funktion att fylla för att långsiktigt utveckla kun- skaperna om specialpedagogik och för att erbjuda enskilda utbildnings- anordnare råd och stöd. De statliga resurserna för specialpedagogiskt stöd vänder sig främst till barn- och ungdomsskolan. , som är den myndighet som har ett ansvar för att erbjuda specialpedagogiskt stöd, ska enligt instruktionen ge råd och stöd riktat till det offentliga skolväsendet. Skollagen defini- erar det offentliga skolväsendet som bestående av det offentliga skol- väsendet för barn och ungdom och det offentliga skolväsendet för vuxna. SIH:s rådgivande verksamhet sker på tre olika nivåer. På över- gripande nivå ges stöd i kontakter såväl med centrala myndigheter, organisationer, högskolor, habiliteringar, övrig sjukvård som med regi- onala samarbetsorgan mellan kommuner. Till enskilda kommuner ges stödet i kontakt med personer i ledande funktioner på skolor och på förvaltningsnivå. I elevens närmiljö ges stödet framförallt till personal som arbetar i direkt kontakt med individen, men även direkt till den enskilde (, 1999). Verksamheten är i huvudsak inriktad på barn- och ungdomsskolan. Inom vuxenutbildningen finns i praktiken ingen myndighet som tar ett nationellt ansvar för tillämpning och utveckling av pedagogik för stud- erande med funktionshinder. I vissa kommuner (t.ex. ) finns kommunala resursgrupper som vänder sig till både den kommunala vuxenutbildningen och barn- och ungdomsskolan. En reformerad stödorganisation för barn och ungdomar Utredningen om funktionshindrade elever i skolan (), vars uppgift bl.a. var att utreda SIH:s specialpedagogiska konsulentor- ganisation och andra offentliga specialpedagogiska resurs- och kom- petenscenter, föreslog i sitt slutbetänkande en samordning och en om- organisation av befintliga resurser. Förslaget bestod i att statens insatser för stöd till skolhuvudmännen i specialpedagogiska frågor bör sam- ordnas organisatoriskt och drivas i myndighetsform. ansåg att det var logiskt att den föreslagna speci- alpedagogiska organisationen även ska kunna ge stöd till skolhuvud- männen för elever i vuxenutbildning. Utredningen hänvisade dock denna fråga till för vidare bedömning (SOU 1998:66). Den föreslagna myndigheten skulle enligt förslag inriktas mot barn- och ungdomsskolan. har ett bredare uppdrag i och med att vuxenutbildning sker inom flera olika utbildningsformer. I det delbetänkande som avlämnade valde kommittén att inte ta ställning till huruvida den framtida pedagogiska stödorganisation som skisserade även bör vända sig till vuxenstuderande. Kommittén uttryckte dock sin mening att det inte var självklart att det specialpedagogiska stöd som behövs inom vuxenutbildningens olika former (vuxenutbildning, folkbildning, arbetsmarknadsut- bildning m.m.) kan rymmas inom en organisation utformad för barn- och ungdomsskolan. Kommittén valde istället att avvakta regeringens proposition med anledning av förslag för att kunna göra en bedömning utifrån en tydligare beskrivning av stödorganisa- tionens uppdrag och organisation. Remissvar rörande en specialpedagogisk stödorganisation Det är främst de myndigheter som verkar inom handikappområdet och olika handikapporganisationer som tar upp frågan om en specialpeda- gogisk stödorganisation inom vuxenutbildningen i remissvaren på Kun- skapslyftskommitténs förra betänkandet. Remissvaren innehåller inga analyser eller mer genomarbetade förslag om hur stödet till vuxenut- bildningens huvudmän i specialpedagogiska frågor bör organiseras. Med något enstaka undantag (några folkhögskolor anser t.ex. att bör få ansvar att utveckla den specialpedagogiska kom- petensen på folkhögskolorna) anser de instanser som tar upp denna fråga att stödet till vuxna bör samordnas med stödet till barn- och ung- domsskolan. Många av handikappförbunden skriver att de i sina remissvar till varit positiva till att de föreslagna regionala centren även ska kunna ge stöd till vuxenutbildningen. () skriver att de har erfarenhet av bristande kunskap i kommunerna dels om vilka regler som gäller dels om vilka behov som finns och hur man ska/kan tillmötesgå dessa. Förbundet anser att vuxenutbildningen tydligt har visat att kommunen är en för liten enhet för att ha de kunskaper som behövs för att tillgodose de behov som t.ex. döva har. SDR anser vidare att om man av olika skäl inte anser det lämpligt att samordna stödet till vuxna med stödet till barn- och ung- domsskolan så måste en annan lösning åstadkommas. anser att det specialpedagogiska stödet bör kopplas till den nya stödorganisationen som kommer att ha kom- petens inom synområdet och att resurscenters kompetens och stöd också bör vara tillgängligt för lärare inom vuxenutbildningen. anser även de att det finns fördelar med att hålla stödet till hörselskadade elever och studerande på alla nivåer samlat. Förbundet skriver att det ur perspektivet livslångt lä rande i arbetslivet kan se att det kan behövas en anpassning av Ami- hörsel regionerna för hörselskadade så att dessa bättre passar den föreslagna heltäckande regionindelningen för hörselskadade. anser att det pedagogiska stödet till vuxna innehållsmässigt kan rymmas inom den nya samordning som föreslår. Sisus anser att förslaget om samordning i barn- och ungdomsskolan också ska gälla huvudmännen i vuxenutbildningen. Det är dock inte självklart att det pedagogiska stödet ryms inom denna samordning eftersom frågeställningar gällande utveckling och stöd till vuxna inte nödvändigtvis behöver vara det samma som för barn och ungdomar. Regeringens proposition 1998/99:105, Elever med funktionshinder – ansvar för utbildning och stöd, följde i huvudsak förslag om en förändrad specialpedagogisk stödorganisation. Proposi- tionen innehåller ingen konkret beskrivning av hur den framtida stöd- organisationen ska utformas. I stället angavs att en organisationskom- mitté ska tillsättas med uppdrag att med utgångspunkt i barn och ung- domars behov skyndsamt utveckla och lägga förslag om den konkreta utformningen av en förändrad organisation där statens stöd i specialpe- dagogiska frågor samordnas. beslutade regeringen att tillsätta en särskild utre- dare med uppgift förbereda ombildandet av kappfrågor i skolan () till ny myndighet för statens stöd i special- pedagogiska frågor. Resurscentren vid dagens riksrekryterande special- skolor samt Tomtebodaskolans resurscenter ska föras till den nya myn- digheten liksom de statliga bidrag för landstingens hörselvårdskonsu- lenter, kunskapscentren för döva och hörselskadade, rörelsehindrade m.fl. samt för datapedagogerna vid REDAH-centren. Det ansvar som i nuvarande organisation har för lärome- delsproduktion ska initialt ingå i den nya myndighetens verksamhet. Detta kan dock komma att omprövas som en följd av den i proposition 1998/99:105 aviserade utredningen av statens engagemang för produk- tion av läromedel och studiematerial för studerande med funktionshin- der. Vägledande för inriktningen av den nya myndigheten, ska enligt re- geringens direktiv vara, behovet av anpassning till förändrade behov hos elever med funktionshinder samt till kommunernas och andra hu- vudmäns behov av stöd. För barn och ungdomar med svåra och mer ovanliga funktionshinder kan stödet liksom behöva ges utifrån enskildas behov. Stödet bör då riktas till hela arbetslaget kring barnet i förskolan eller eleven i skolan samt som huvudregel även till ansvarig specialpedagog och rektor. För elevgrupper med lättare eller mer vanligt förekommande svårig- heter ska insatserna inriktas mot att sprida kunskap, exempelvis genom mer generell kompetensutveckling och informationsinsatser. Verksamheten ska vara förankrad i erfarenhets- och forskningsbaserad utvecklingsverksamhet främst inom området specialpedagogik. Myn- digheten ska ta initiativ till, medverka i och driva sådan utvecklings- verksamhet. Myndighetens verksamhet ska bedrivas i fem regioner samt i fyra resurscenter med rikstäckande uppdrag. I varje regionenhets grundupp- drag ska ingå att -svara för rådgivning för enskilda barn och ungdomar som främst riktas till arbetslag, specialpedagoger, rektor och övrig personal samt viss rådgivning riktad till personal i lednings- eller specialistfunktioner på verksamhetsövergripande nivå och till beslutsfattare, -samordna, arrangera och medverka i kompetensutveckling inom regionen, -samordna insatser inom regionen, bl.a. genom att stödja bildandet av nätverk och söka samordnade lösningar, -ta initiativ till, medverka i och driva utvecklingsinsatser samt för- medla resultat av forskning och utvecklingsarbete, -sprida information till kommunerna och deras skolor, föräldrar, be- slutsfattare m.fl. samt -samverka med berörda aktörer, som kommuner, specialskolor, landstingens habilitering för barn och ungdom, den specialpedago- giska utbildningen inom lärarutbildningen, handikapporganisationer, m.fl. Utredaren ska vidta de förberedande åtgärder som krävs för att den nya myndigheten ska kunna inrättas . Myndighetens verk- samhet skall rymmas inom dagens ekonomiska ramar, dvs. ramarna för (inklusive landstingens hörselvårdskonsulenter) samt resurscentren vid dagens riksrekryterande specialskolor och Tomtebodaskolans resurscenter samt de statliga bidragen, finansierade via det s.k. SIS-anslaget, till kunskapscentren för döva och hörselskadade, rörelse- hindrade m.fl. samt datapedagogerna vid REDAH-centren. Utredaren ska avlämna sina förslag i tre etapper. Senast den 1 janu- ari 2001 ska förslag lämnas till omfördelning mellan berörda anslag på statsbudgeten för . ska utredaren ha lämnat sina förslag till myndighetens övergripande mål, bemanning, organisation och arbetsformer m.m. En slutrapport ska lämnas . 13 .3 Iakttagelser från olika vuxenutbildningsformer Huvuddelen av de kartläggningar gjort inför detta betänkande spänner över ett flertal olika vuxenutbildningsformer. detta avsnitt redovisas de iakttagelser som är förknippade med en viss utbildningsform. I föregående betänkande, SOU 1999:39, redovisades iakttagelser, ansvarsfördelning och finansiering främst från den kommunala vuxenutbildningen och folkhögskolan. Inför slutbetän- kandet har motsvarande kartläggning genomförts av studieförbundens verksamhet och av arbetsmarknadsutbildningen. Studieförbundens verksamhet beskrivs i detta avsnitt medan arbetsmarknadsutbildningen beskrivs under kapitel 6 och 11. I detta avsnitt redovisas även kommit- téns iakttagelser av de särskilda problem som finns inom den kommu- nala vuxenutbildningen vad avser invandrare med dolda funktionshinder. Parallellt med arbete har kartlagt förutsättningarna för studerande med funktionshinder inom högskolan på uppdrag av regeringen. Kommittén har därför valt att inte närmare studera högskolan och har istället valt att redovisa en samman- fattning av iakttagelser. Avslutningsvis ges i detta avsnitt en bakgrund till de förslag som kommittén för fram för att underlätta för studerande med funktionshin- der som har problem när det gäller finansiering av extrakostnader för bostadsanpassning, omvårdnad m.m. under utbildning på folkhögskola. Studieförbundens verksamhet samlar ett stort antal deltagare . anordnade studieförbunden tillsammans ca 330 000 studie - cirklar med sammanlagt ca 2,8 miljoner deltagare. En stor grupp av deltagarna studerar i flera olika cirklar , vilket innebär att antal individer i studiecirklar är färre än antal deltagare. Enligt Folk- bildningsrådets beräkningar innebär ett deltagarantal på 2,8 miljoner ett individantal på mellan 1,5 och 2 miljoner (, 1998b). Ett stort antal folkrörelser och intresseorganisationer är medlemmar i studieförbunden, och det är dessa medlemmar som skapar förbundens profil. Kopplingen till respektive studieförbunds medlemsorganisationer och samverkande organisationer framgår ibland mycket tydligt i de olika utbildningarna, men det kan också vara ganska långt mellan medlemsorganisationerna och den lokala avdelningens verksamhet. Folkbildningen är en från staten fristående utbildningsform. Staten har dock möjlighet att påverka verksamheten genom de mål och syften som satts upp för det statsbidrag som utgår till folkhögskolor och studieförbund. I Förordning (1991:977) om statsbidrag till folkbildningen, 2 §, framgår vad statens syfte med stödet till folkbildningen är: Verksamhet som syftar till att utjämna utbildningsklyftor och höja utbild- ningsnivån i samhället skall prioriteras liksom verksamhet som riktar sig till utbildningsmässigt, socialt och kulturellt missgynnade personer. Personer med utländsk bakgrund, deltagare med funktionshinder och arbetslösa utgör särskilt viktiga målgrupper för statens stöd. Den enda begränsning för bidragsanvändningen som förordningen anger är att statsbidraget inte får användas för verksamhet med kommersiellt syfte. Statens stöd till folkbildningen administreras av som är en ideell organisation för studieförbund och folkhögskolor. Statsbidraget till studieförbunden utgår för studiecirklar, kulturprogram och övrig folkbildningsverksamhet. Studiecirkeln är den form som är mest reglerad. För denna verksamhetsform finns regler med avseende på antal deltagare, deltagarnas ålder och antal sammankomster. Kultur- program avser verksamhet eller produktion som framförs eller redovisas inför publik. Till övrig folkbildningsverksamhet räknas gruppverksamhet som faller utanför de regler som gäller för studiecirkeln, t.ex. verksamhet för barn. Att människor med funktionshinder utgör en prioriterad målgrupp inom folkbildningen framgår av det bidragssystem genom vilket fördelar statsbidrag till studieförbunden. Statsbidraget till studieförbunden består av tre delar: ett grundbidrag, ett volymbidrag och ett målgruppsbidrag. Av det totala bidragsbeloppet avsätts till grundbidrag, till målgruppsbidrag och till volymgruppsbidrag. För den verksamhet som berör människor med funktionshinder är målgruppsbidraget mest intressant. De målgrupper som ligger till grund för bidraget är studerande i basämnen, arbetslösa/arbetssökande, invandrare, människor med funktionshinder samt boende i glesbygd. Bidraget räknas i enheten del- tagartimmar. bedrivs ett arbete med en översyn av för- delningskriterierna för statsbidragen till studieförbunden av Folkbild- ningsrådet. Översynen görs tillsammans med medlemsorganisationerna och beräknas kunna träda i kraft . I bidragshänseende betraktas den som funktionshindrad som på grund av ett bestående funktionshinder har betydande svårigheter i den dagliga livsföringen (, 1997). Bidrag ges för särskilda och riktade insatser för deltagare med funktionshinder. Insatserna kan dels bestå av åtgärder i samband med rekrytering, dels åtgärder för att skapa tillgänglighet till den verksamhet som studieförbundet erbjuder människor med funktionshinder. Effekterna av de särskilt riktade insatserna ska följas upp kontinuerligt av respektive studieförbund. Studiecirklar och grupper inom övrig folkbildningsverksamhet som faller inom ramen för tydliga riktade insatser är rapporteringsbara på målgruppskoderna invandrare eller människor med funktionshinder om minst hälften av deltagarna tillhör någon av målgrupperna. Dessutom får en cirkel eller grupp där en enskild deltagare behöver särskilt stöd, t.ex. teckentolk eller annan tolkservice, rapporteras på målgruppskoden människor med funktionshinder. Det innebär alltså att i en cirkel där en person behöver särskilda insatser, räknas även alla övriga deltagare som deltagare i särskild verksamhet för människor med funktionshinder och hamnar därmed i statistiken över studieförbundens deltagare med funktionshinder. För att förstärka bidraget till den verksamhet som riktar sig till människor med funktionshinder, har uppvärderat denna grupp inom målgruppsbidraget. Detta sker genom att en delta- gartimme inom denna målgrupp uppräknas med faktor 2,0; dvs. en dubblering av deltagartimmens värde (, 1997). delades totalt ut i statsbidrag till stu- dieförbunden, varav bestod av bidrag för förbundens handikappverksamhet. Medel som fördelas av statsbidraget för genomförd verksamhet till deltagare med funktionshinder, 1998 Statsbidrag (tkr) Källa: Statistik från , 1999. Studieförbunden är inte låsta av den fördelning av statsbidrag som använder. Studieförbunden kan använda statsbidraget fritt, så länge som det finansierar verksamhet som uppfyller de syften angivit.