sou · GOB372 · 2001-01-01 00:00:00 — Med undantag för frågan om retroaktiva sjukpenningtillägg har förslagen genomförts. Integrering av sjukvård och sjukförsäkring (Ds Fi 1987:11) Rapportens syfte var att ge ett underlag för en mera systematisk diskus- sion om olika sätt att knyta ihop sjukvården och sjukförsäkringen. Sjukdomarnas samhällskostnader och deras finansiering klarläggs. Oli- ka modeller för integrering av de olika systemen skisseras och analyse- ras. Tre renodlade alternativ presenteras; försäkringsmodellen, hälso- organisationsmodellen och regleringsmodellen. Rehabiliteringsberedningen (SOU 1988:41) Bakgrunden till att Rehabiliteringsberedningen tillsattes var att de gäl- lande ersättningarna inom den allmänna sjukförsäkringen endast gav begränsade möjligheter till ersättning vid förebyggande åtgärder och rehabiliteringsinsatser. Dessutom fanns det brister i samordningen av olika rehabiliteringsåtgärder. Syftet med beredningens arbete var att ge förslag till en mera aktiv och rehabiliteringsinriktad sjukförsäkring. Beredningen skulle undersöka om det gick att samordna insatserna på ett bättre sätt, klarlägga ansvarsfrågorna i rehabiliteringsarbetet och ta ställning till om försäkringskassorna skulle ges en mer aktiv och pådri- vande roll. Rehabiliteringsberedningen lämnade ett mycket omfattande förslag. Nedan redovisas endast ett urval. Arbetsgivaren borde få ett stort ansvar för rehabiliteringen. av de långtidssjukskrivna hade en anställning. Rehabiliteringsinsatser bör sättas in för att und- vika långtidssjukskrivning. Arbetsgivaren skall klarlägga behov av rehabilitering i en arbetsplatsutredning. I praktiken skulle det kunna bli företagshälsovården som gjorde utredningen. av de anställ- da hade tillgång till företagshälsovård. insatser på arbetsplatser skulle anpassas efter behov. Beredningen föreslog vidare en definition av begreppet rehabilitering. skulle ha ett samordningsansvar. Vid behov av åtgärd skulle en rehabiliterings- plan upprättas. Beredningen föreslog att ett nytt orsaksrekvisit för sjukpenning skulle tillföras. Annan nedsättning av den fysiska eller psykiska pre- stationsförmågan som t.ex. sorg- och trötthetstillstånd i samband med närståendes död eller svåra sjukdom. Vidare föreslog beredningen att, den på försök använda fjärdedels- respektive trefjärdedels-sjukpenningen, skulle införas i lagen. Rehabili- teringsersättning skulle införas och utgöra ett mer flexibelt ersättnings- system vid rehabilitering. Beredningen föreslog också att förtidspen- sion/sjukbidrag skulle kunna ersättas med fyra nivåer. Försök med reseersättning istället för sjukpenning ansåg beredningen borde införas i permanent lagstiftning. Likaså borde sjukpenning i förebyggande syf- te införas. Av kalkylerna över de statsfinansiella intäkterna och kostnaderna framgår att åtgärderna skulle ge stora statsfinansiella vinster redan vid små effekter på antalet sjukskrivna och förtidspensionerade. Resultaten skulle dock tolkas med mycket stor försiktighet. En rehabiliteringsreform genomfördes (prop. 1990/91:141). Lokala sjukförsäkringsregister (SOU 1991:9) En särskild utredare fick uppdraget att utreda frågan om författningsreglering av personregister inom socialförsäkringens områ- de. Bakgrunden var att försäkringskassornas datasystem skulle kompletteras med lokala sjukförsäkringssystem. I dessa system skulle uppgifter om enskildas hälso- och sjukdomstillstånd och andra mycket integritetskänsliga uppgifter registreras. Utredningen konstate- rade att försäkringskassorna var i stort behov av ett betydligt bättre tek- nikstöd för sitt arbete med sjukförsäkring och rehabilitering. Ett lokalt register skulle utgöra bättre skydd mot obehörig åtkomst. Uppgifterna i registret skulle sparas . Dock skulle uppgift om bl.a. diagnos tas bort ur registret . Ett urval av uppgifter skulle få sparas efter dessa tidpunkter, förvarade av arkivmyndighet, att användas för forskningsändamål. Förslaget att bl.a. registrera diagnos i ADB-systemet har inte genomförts. Utredningen (1999:11) om sjukförsäkringen har bl.a. i uppgift att lämna förslag om vilka ytterligare uppgifter som bör finnas tillgängliga i databaser. Några frågor i anslutning till en arbetsgivarperiod inom sjukpenningförsäkringen (SOU 1991:35) Kommittén hade till uppdrag att pröva vissa frågor i anslutning till in- förande av en arbetsgivarperiod inom sjukpenningförsäk- ringen. Det gällde för kommittén att lämna förslag på en garanti genom socialförsäkringen mot oberättigade inskränkningar i utbetalningen av sjuklön, en s.k. sjuklönegaranti. Kommittén skulle också utreda vad som krävs för att en lagstadgad arbetsgivarperiod skulle vara förenlig med kravet på att kompensationsnivåerna vid sjukdom skulle vara rätt- visa och innebära likabehandling av olika grupper på arbetsmarknaden. Dessutom skulle kommittén överväga hur rapportering och överföring av information från arbetsgivaren till skulle gå till. Karensdagar vid sjukersättning (Ds 1992:49) 1992 utredde en arbetsgrupp inom hur regler om karensdagar skulle kunna införas i sjuklönesystemet, sjukförsäkringen och anslutande ersättningssystem. I arbetet ingick även att utforma hög- riskskydd, att pröva nödvändig regelanpassning inom arbetsskade- försäkringen och att analysera ekonomiska och administrativa effekter. Arbetsgruppen föreslog ett karensdagsystem som innebar att den sjuke inte skulle få ersättning i sjukperioden. Den lägre ersättningen skulle tas bort så att ersättningssystemet blev mer enhetligt. Vid sjuklön skulle då kompen- sationsnivån vara och inom sjukförsäkringen t.o.m. i sjukperioden samt för tid därefter. För arbetstagare med koncentrerad arbetstid föreslogs särregler som inne- bar att ingen skulle drabbas av större karens än 1/9 av månadsarbets- tiden, det vill säga, . En särskild återinsjuknanderegel föreslogs vilket innebar att en ny sjukperiod som börjar från det att en tidigare sjuk- period upphörde skulle betraktas som samma sjukperiod, beträffande karensdagar, ersättningens storlek och avgränsning till sjukperioden. Återinsjuknanderegeln skulle undanröja att karensdagarna medförde en tendens att förlänga sjukfall eller verka rehabiliteringshämmande. Vidare föreslog arbetsgruppen regler för allmänt och särskilt högrisk- skydd för att säkerställa att inkomstförlusten till följd av karensdagar inte skulle bli alltför omfattande för personer som är sjuka ofta. Försla- get om karensdagar motiverades dels av regeringens strävan att åstad- komma en ökad självrisk i sjukförsäkringen, dels av behovet att förstär- ka statens ekonomi. En ökad självrisk i form av bl.a. en karensdag i sjukförsäkringen in- fördes fr.o.m. (prop. 1992/93:31). Om intyg och utlåtanden som utfärdas av hälso- och sjukvårdspersonal i yrkesutövningen (SOU 1994:71) tillkallades en särskild utredare att se över bestämmelserna för hälso- och sjukvårdens personal att i tjänsten utförda intyg och utlå- tanden. gjorde en enkätundersökning för att kart- lägga vilka intyg och utlåtanden som utfärdas. Utredningen fann att det inte fanns någon fastställd definition av begreppen intyg och utlåtande och föreslog därför en sådan: Ett intyg är ett intygande av ett sakförhål- lande utan närmare bedömningar och förslag till åtgärder. Ett utlåtande innehåller en analys, tolkning och förslag till åtgärder. Utredningen ansåg att den som är behörig att utöva läkaryrket även generellt skulle vara behörig att utförda läkarintyg. Vidare föreslog utredningen en bestämmelse om jäv vid utfärdande av intyg och Utredningen betonade att intygsfrågor bör behandlas i läkarutbildningen. skulle vid fall av allvarliga brister i intygen kunna begränsa möjligheten att utförda intyg för enskild läkare. Uppgiftsskyldigheten i 20 kap. 9 §, lagen om allmän försäkring, skulle utökas så att den gällde även för läkare i privat regi. Samman- taget skulle förslagen syfta till en smidigare handläggning och till intyg och utlåtanden av högre kvalitet. Förslaget skulle inte leda till högre kostnader utan snarare till lägre kostnader för samhället. Regeringen har bl.a. i proposition 1996/97:63 tagit upp frågan om försäkringsmedicin i läkarutbildning och fortbildning. Utredningen (S 1999:11) om sjukförsäkringen har bl.a. i uppgift att granska den sjukskrivande läkaren och försäkringsläkarens roll. Sjukpenning, arbetsskada och förtidspension (SOU 1994:72) Detta är en rapport från Sjuk- och arbetskadeberedningen, vilka läm- nade sitt slutbetänkande . Rapporten ger en beskrivning av några socialpolitiska modeller samt en historisk återblick på utvecklingen i . Försäkringarnas utveckling redovisas, förutsättningarna samt internationella jämförelser och erfarenheter. I den internationella redovisningen jämförs med , , och . En allmän sjukvårdsförsäkring i offentlig regi (SOU 1994:95) Utredaren redogör för hur ett system med en allmän, obligatorisk sjuk- försäkring – offentligt finansierad och administrerad – skulle kunna tillämpas för finansiering av svensk hälso- och sjukvård. Rätten till förtidspension och sjukpenning (Ds 1994:91) Promemorian utarbetades av en interdepartemental arbetsgrupp. Bak- grunden till gruppens utredningsarbete var behovet av att bryta den sti- gande trenden inom förtidspensioneringen. Förtidspension är ofta slut- punkten i en lång händelsekedja och för att få effekt var det viktigt att föreslå förändringar redan tidigt i sjukfallen. Arbetsgruppen skulle föreslå åtgärder för att förtydliga regelsystemet för aktörerna inom socialförsäkringssystemet och att förbättra det medicinska underlag som låg till grund för beslut om förtidspension och sjukpenning. Sammanfattningsvis föreslog gruppen att gällande sjukdomsbegrepp skulle bibehållas, men förtydligas så att , vid bedöm- ning av sjukpenningrätten, skulle bortse från arbetsmarknadsmässiga, ekonomiska, sociala eller liknande förhållanden. Arbetsförmågan skul- le för den som inte kunde återgå till sitt vanliga arbete, bedömas i rela- tion till annat arbete hos arbetsgivaren eller normalt förekommande arbeten på den öppna arbetsmarknaden. Arbetsresor, som kunnat utgå på den försäkrades begäran, borde istället regelmässigt ingå i bedömning av den för- säkrades arbetsförmåga. Om kassan fann att enbart resor var ett hinder, skulle sjukpenning inte längre betalas utan resor till och från arbetet istället ersättas. Arbetsgruppen föreslog att en fördjupad bedömning av rätt till sjuk- penning skulle göras senast . Bedömningen skulle ut- föras av handläggande tjänsteman, en tjänsteman med särskild erfaren- het samt förtroendeläkaren. skulle ges rätt att vid behov remittera en försäk- rad för kompletterande undersökning. Den försäkrade föreslogs få tyd- ligare skyldighet att ange på vilket sätt sjukdomen påverkade arbetsför- mågan. Den sjukskrivande läkarens roll skulle i första hand vara att ut- tala vilka funktionshinder som sjukdomen förorsakar den försäkrade. Benämningen förtroendeläkare skulle ersättas med försäkringsläkare och dessa skulle anställas på minst halvtid, som medicinska experter. Med dessa förändringar uppskattade gruppen att förtidspensionskostna- derna skulle kunna minska med ca två miljarder , jämfört med om den aktuella nybeviljandefrekvensen bestod. Förslagen har i allt väsentligt genomförts (prop. 1994/95:147 samt prop. 1996/97:28). Försäkringsskydd vid sjukdom (SOU 1995:149) Detta är ett delbetänkande från Sjuk- och arbetsskadekommittén, vilka lämnade sitt slutbetänkande , se nedan. Syftet med delbetänkandet var att redovisa idéer rörande en ny och allmän ohälsoförsäkring, samt att redovisa förslag till åtgärder så att en nettobesparing skulle uppnås. Betänkandet består av en idédel och en förslagsdel. rier för rätt till ersättning och beräkning av inkomstunderlag under sjukpenningtid. Kommittén redovisar inga förslag till förändring i sjukdomsbegrep- pet, däremot föreslås förändringar vad gäller bedömning av arbets- förmågan. Samma kriterier ska gälla för sjukpenning och sjukbidrag/ förtidspension. Rätten till ersättning bör baseras på medicinska kriterier utan att beakta arbetsmarknadsmässiga eller sociala förhållanden. En steg-för-steg-modell redovisas. Den ekonomiska effekten av kommit- téns förslag inom detta område beräknades bli vid utgången av 1998. Som konsekvens av förslaget förväntades ett ökat antal personer bedömas arbetsföra, som det inte skulle finnas lämpliga arbeten för alla. Kommittén förutsatte att försörjningsfrågan skulle ingå i regeringens överväganden av hur arbetslinjen inom arbets- marknadspolitiken på bästa sätt skulle främjas. Beträffande beräkning av inkomstunderlag föreslog kommittén att månadsinkomsten skulle räknas upp med 12,00 istället för 12,20. Den sjukpeninggrundande inkomsten (SGI) skulle grundas enbart på kon- tant lön. En arbetslös skulle få sjukpenning under fallets första endast för dag han gått miste om arbetslöshetsersättning. Efter tid med sjukbidrag/förtidspension skulle SGI:n fastställas till lägst det be- lopp som utgjorde årsinkomst . Förhandsregistreringen av SGI skulle slopas och istället beräknas vid varje ersättningstillfälle. Förändringen i semesterlönefaktorn, till 12,00, skulle ge en besparing på . Förslaget att beräkna SGI:n enbart på kontant lön skulle ge en besparing på ca . Förslagen har i allt väsentligt genomförts (prop. 1995/96:209 samt prop. 1996/97:28). – en kartläggning av lokala samverkansprojekt inom rehabiliteringsområdet (SOU 1996:85) tillkallades en särskild utredare för att kartlägga lokala samverkansprojekt inom rehabiliteringsområdet mellan huvudmän som har näraliggande verksamheter. Betänkandet beskriver den aktuella organisationen och ger en beskrivning av hur framtida samverkan skul- le kunna gestalta sig. Vidare redovisas vad som kännetecknar samver- kansprojekt i bemärkelsen ett nytt arbetssätt. Framgångsfaktorer listas och förslag redovisas för hur samverkan kan underlättas och stimuleras. Avslutningsvis redovisas analysen från en intervjustudie med 14 lokala samverkansprojekt. Riktlinjer för samverkan har antagits (prop. 1996/97:63) Sjuk- och arbetsskadekommitténs slutbetänkande (SOU 1996:113) En allmän och aktiv försäkring vid sjukdom och rehabilitering Kommitténs uppgift var att med utgångspunkt från en beskrivning och analys av aktuella regler, samt erfarenheter och problem, lämna förslag till utformning av försäkringsskyddet vi inkomstbortfall på grund av kort och långvarig ohälsa. Kommittén skulle också föreslå organisation för rehabiliterande insatser och hur drivkrafterna för förebyggande in- satser kunde stärkas. Beträffande förebyggande insatser och rehabilitering föreslog kom- mittén att arbetsgivaren i samband med sjukanmälan efter sjuklöne- periodens slut skulle överlämna en dokumentation av vidtagna och/eller planerade rehabiliteringsinsatser. Arbetsgivaren skulle genomföra de åtgärder som behövs för att den anställde skulle kunna återgå eller vara kvar i sitt arbete samt fortlöpande informera . Arbets- givarens ansvar skulle även innefatta ett ekonomiskt ansvar. Försäk- ringskassan föreslogs få ett ansvar för att genomföra en rehabiliterings- bedömning och upprätta en åtgärdsplan. föreslogs få tillsynsansvar även för enskilda individers rehabilitering. Vidare ansåg kommittén att arbetsförmedlingen skulle ha samma ansvar för de arbetslösa som arbetsgivaren har för de anställda. Individens roll skulle stärkas och ett schablonbelopp på /dag skulle utges som kost- nadsersättning vid arbetslivsinriktad rehabilitering. Kommittén föreslog även att , arbetsförmedlingen och kommunen skulle utveckla finansiell samverkan på lokal nivå för utsatta grupper. Beträffande sjukförsäkringens samverkan med hälso- och sjukvården föreslog kommittén att försäkringskassorna skulle få använda försäkringsresurser för att finansiellt stärka sjukvården inom för försäkringen viktiga områden. Kommittén föreslog också att ämnet försäkringsmedicin skulle ingå i läkarnas grundutbildning och att samt- liga intygsutfärdande läkare skulle genomgå av an- ordnad utbildning i försäkringsmedicin. Som lägsta gräns för SGI före- slog kommittén av basbeloppet, vilket motsvarar gränsen för skyldighet att upprätta självdeklaration och betala egenavgifter. Lägsta gräns var . Beträffande beräkningsunderlag föreslog kommittén att grunden för sjukersättning skulle basera sig på aktuell inkomst med bortseende från tillfälliga ökningar eller minskningar. Beräkningsunderlaget skulle i möjligaste mån motsvara det faktiska inkomstbortfallet och endast beräknas på kontantlön dvs. inte på andra skattepliktiga förmåner. För egenföretagare föreslog kommittén att reglerna om jämförelse- inkomst och SGI under uppbyggnadsskede skulle tas bort. Istället skul- le en grundnivå motsvarande KAS utgå , räknat från verk- samhetens början. Reglerna för sjukbidrag/förtidspension skulle ersättas av månads- ersättning. När sjukpenningen utgått sammanlagt skulle den övergå i månadsersättning. Denna skul- le beräknas på medeltalet av förvärvsinkomsten av . Det år med högst respektive lägst inkomst skulle inte be- aktas. Månadsersättningen skulle också kunna utges efter särskild ansö- kan. Kompensationsnivån skulle vara . Det skulle också fin- nas en garantinivå motsvarande 2,1 basbelopp. En försäkrad med månadsersättning skulle kunna pröva ett arbete i rehabiliterande syfte. I vissa fall skulle månadsersättningen minska med del av inkomsten från ett sådant begränsat arbete. Vad gäller kompletterande ersättningar vid sjukdom föreslog kom- mittén att arbetsmarknadens parter skulle ges möjlighet att träffa avtal om kompletterande ersättning även efter den . Kommittén föreslog även att beloppstaket för SGI skulle höjas från 7,5 till 10 bas- belopp. Avlutningsvis redovisar kommittén frågor om kostnadsutveckling och finansiering, samt vilka krav som skulle ställas på organisation, kompetens och befogenheter hos administrationen för att kunna ombe- sörja försäkringen. Med undantag av förslagen om lägsta gräns för SGI samt möjlighe- terna för arbetsmarknadens parter att träffa avtal om kompletterande ersättning även efter den i en sjukperiod har förslagen inte genomförts. Förmån efter inkomst (SOU 1997:85) En särskild utredare fick uppdraget att göra en översyn av inkomst- begreppen i de författningar som reglerar olika bidrags- och socialför- säkringsförmåner, samt lägga förslag som skulle ge stora bruttobespa- ringar. Nedan sammanfattas de förslag som var av betydelse för sjuk- försäkringen. Syftet med förslagen var att få enkla, klara regler som skulle vara förutsebara och lättare att kontrollera. Gruppen sjukpenningförsäkrade skulle inte förändras. Utredningen föreslog att begreppet fastställd SGI skulle slopas. SGI skulle bestämmas först när det var aktuellt att betala sjukpenning. Beslutet skulle gälla enbart för ersättningsperioden. SGI:n skulle beräk- nas på inkomsten i anställningen vid bedömningstidpunkten. För den som inte omfattas av anställning föreslogs en alternativ re- gel. Enligt denna skulle SGI:n grundas på inkomster före bedömningstidpunkten. Det skulle även finnas regler för s.k. överhopp- ningsbara tider. Näringsidkares SGI föreslogs grunda sig på inkomsten av närings- verksamhet. Om särskilda skäl förelåg skulle SGI:n beräknas med utgångspunkt från de tre senaste taxeringarna. Under ett treårigt upp- byggnadsskede skulle SGI beräknas till lägst den SGI den försäkrade hade före arbetet i egen verksamhet. Under pågående sjukfall skulle SGI för den med anställning kunna räknas upp med avtalad löneförhöjning . I övrigt skulle SGI:n räknas upp med basbeloppet, när sjukfall pågått . I syfte att få såväl en snabb handläggning som ett riktigt beräkningsunderlag skulle den försäkrade lämna anställningsbevis, inkomstbesked m.m. till . Förslagen vad avser sjukförsäkringen har inte genomförts. Högkostnadsskydd mot sjuklönekostnader (SOU 1997:142) Utredningen är ett delbetänkande från där en sär- skild utredare hade uppdraget att utreda arbetsgivarens rehabiliterings- ansvar. I samband med att sjuklöneperioden infördes , infördes också en försäkring mot kostnader för sjuklön, för företag med få anställda. 13 300 företag var anslutna . hade antalet minskat till 7 800 företag. Företagarna uppfattade försäk- ringen för dyr. Utredaren föreslog att den nuvarande försäkringen skulle upphöra och ersättas med ett högkostnadsskydd. Små företag skulle inte behöva bära större kostnader för sjuklön än vad som svarar mot det riksvärde som erhålls när samtliga arbetsgivares totala sjuklönekostnader ställs i relation till deras sammanlagda årslönesumma. Exempelvis skulle ett företag med 5 procents sjuklönekostnad av total årslönekostnad kunna erhålla kompensation för kostnader mellan det av RFV fastställda genomsnittliga riksvärdet och . Den överstigande delen av sjuklönekostnaden skulle arbetsgivaren få ersättning för genom att en gång ansöka om ersättning hos . skulle med förslaget ges bättre förutsättning att aktivt stödja arbetsplatser där det fanns hälsoproblem, genom att ansö- kan om ersättning skulle fungera som signal till en dialog om eventu- ella problem som finns och vilka åtgärder som skulle vara befogade. Förslaget har inte genomförts. Ohälsoförsäkringen – trygghet och aktivitet (SOU 1997:166) fick en särskild utredare uppdrag att utforma förslag till ett nytt system för ekonomisk ersättning vid långvarigt nedsatt arbets- förmåga. Det nya systemet skulle ersätta gällande system för förtids- pension och sjukbidrag. Utredaren föreslog att sjukskrivningen skulle övergå i långtidssjukpenning. Denna skulle utgöra av ett underlag som motsvarar genomsnittet av de två i inkomsthänseende bästa åren av de som närmast har föregått övergången till långtidssjukpen- ning. Långtidssjukpenningen skulle justeras i förhållande till den allmänna prisnivån. Den inkomstrelaterade ersättningen skulle kompletteras med ett grundskydd där nivån skulle vara åldersrelaterad och delvis knyta an till inkomstutvecklingen i samhället. Personer med lägre sjukpenning än garanatinivån inom långtidssjuk- penningen skulle efter ansökan kunna beviljas långtidssjukpenning i form av garantinivån redan innan ettårsgränsen hade passerats, under förutsättning att arbetsförmågan bedömts vara nedsatt under . Beträffande rehabilitering föreslog utredningen att rehabiliterings- ersättningen skulle tas bort. Den som genomgick rehabiliteringsåtgär- der skulle istället få sjukpenning, långtidssjukpenning eller förtidspen- sion. Det skulle göras möjligt att som rehabiliteringsåtgärd påbörja en längre högskoleutbildning. En försäkrad med förtidspension skulle kunna ansöka om att få ta del av rehabiliteringsåtgärder. Utredaren föreslog också att det skulle finnas ökade möjligheter att få frågan om rehabilitering prövad i en högre instans. För personer som på grund av sjukdom tvingats lämna sin anställ- ning men till följd av krav på omställning saknat rätt till förtidspension, förslog utredningen en möjlighet att få särskild inkomstutfyllnad om han bedömts ha arbetsförmåga i ett lägre betalt Den särskilda inkomstutfyllnaden skulle utgöra mellanskillna- den mellan förtidspension och lönen i det nya arbetet. Förtidspension skulle även fortsättningsvis gälla vid varaktigt ned- satt arbetsförmåga. Förtidspensionen skulle frikopplas från ålderspen- sionssystemet och istället ingå i en sammanhållen ohälsoföräkring. Den skulle utgöra av en antagandeinkomst, som skulle motsvara genomsnittet av de fyra i inkomsthänseende bästa av de som närmast föregått pensionsfallet. En alternativ beräkningsregel skulle finnas för dem som under minst tre av de sex åren på grund av omfat- tande perioder av sjukfrånvaro, arbetslöshet etc. haft lägre inkomster än normalt. Utgående inkomstrelaterad förstidspension skulle jus- teras med förändringen i den allmänna prisnivån och för personer dessutom med halva den allmänna reala inkomstutvecklingen. Den inkomstrelaterade förtidspensionen föreslogs kompletteras med en garantinivå, med samma konstruktion som långtidssjukpenningen.