sou · GOB3113 · 2001-01-01 00:00:00 — I projektet analyseras bl.a. första och andra generationens invandrare i med ett nationellt genomsnitt av befolkningen sett över . Målet med projektet är att bredda och fördjupa kunskaperna om skilda befolkningsgruppers syn på och förtroende för svenska myndigheter i samband med oförutsedda krisartade händelser. I det fjärde delprojektet tas den journalistiska etiken upp. Den journalistiska behandlingen av branden samt bevakningen av berörda människors sorg beskrivs och analyseras. Exempel på frågeställningar som tas upp är: hur journalistiken förhåller sig till de etniska aspekterna av katastrofen och hur journalisterna ser på de etiska bedömningarna och riskerna för ryktesspridning och misstro. Målet med projektet är att bredda och fördjupa kunskaperna om mediernas och journalisternas förhållningssätt till samhällsstörningar som i första hand berör skilda etniska befolkningsgrupper. SPF beräknas presentera resultaten av de olika studierna i en eller flera rapporter /2001. Vid en medieträff som hölls delgav SPF och forskarna representanter för nyhets- medier och andra intresserade, däribland oss, huvudresultaten i studierna. delades också en sammanställning av huvudresultaten ut. Av det material som vi har tagit del av framgår att forskarna inom ramen för det första delprojektet studerat krisarbetet i samband med branden allmänt, informationsarbetet och hanteringen av mediekontakter. Även informationsarbetet i de olika stadsdelarna i och på sjukhusen, främst Sahlgrenska, ingår i denna studie. Det andra delprojektet redovisas under rubriken i berättar om branden och har genomförts genom intervjuer med 34 ungdomar som inte själva var på brandplatsen. Intervjuerna gjordes , dvs. då utredningen om brandens orsaker fortfarande pågick, och speglar bl.a. hur ungdomar såg på myndigheters m.fl. agerande och tankar om den ryktesspridning som uppkom efter branden. Det tredje delprojektet redovisas under rubriken bland svenskar och invandrare och belyser likheter och skillnader mellan dessa båda gruppers förtroende för centrala samhällsinstitutioner samt hur förtroendet påverkats av branden. Det fjärde delprojektet, som är en studie av medierapporteringen vid branden, bygger på personliga intervjuer med ca 15 reportrar, fotografer och redaktionsledare vid fyra tidningar, nämligen Utredningar och andra åtgärder med anledning av branden 51 , , GT () och . Radio och TV:s rapportering av branden har av resursskäl lämnats utanför studien. Redovisningen i denna del belyser bl.a. hur förhållandena på brandplatsen påverkade de journalister och fotografer som skulle rapportera därifrån, emotionellt och professionellt. Etiska överväganden tas upp liksom betydelsen av händelsens mångkulturella karaktär. Den efterföljande hanteringen av mediearbetarnas kris- reaktioner på händelsen speglas också i studien. I en forskningsstudie som genomförs vid analyseras beslutsfattande och agerande i samband med branden.21 Analysen sker enligt en etablerad forskningsmetod och syftet är att med utgångspunkt i branden studera krishantering i ett bredare perspektiv. Detta möjliggörs genom att studien teoretiskt och metodologiskt anknyter till andra studier som gjorts av krishantering i . En rad centrala problem och krav på beslut i samband med branden på lokal, regional och nationell nivå identifieras och granskas i studien varefter de intensiva beslutsprocesserna följs upp och analyseras. Ambitionen är att kartlägga skeendet och lyfta fram erfarenheter för framtiden. Studien kommer att utmynna i en rapport /2001 som, förutom det nämnda, kommer att presentera ett antal övergripande synpunkter på lärdomar av branden – vad som var bra respektive mindre föredömligt. 3.9.5Barn- och ungdomspsykiatrin, utvärdering av insatserna efter branden På uppdrag av BUP genomfördes /2000 en utvärdering av den barn- och ungdomspsykiatriska verksamhetens uppgifter och kapacitet i samband med branden.22 I två rapporter som grundar sig på intervjuer med den personal som haft behandlingskontakt med drabbade ungdomar och anhöriga beskrivs resultatet av utvärderingen. I den första rapporten beskrivs bl.a. de ungdomsgrupper som BUP haft kontakt med, hur behandlingen skett och olika faktorer som varit av 21 Studien genomförs vid CRISMART, som är ett nationellt centrum för krishanteringsstudier vid , under ledning av professor . Huvudförfattare är Ahn-Za . 22 Utvärderingen genomfördes av psykologen . 52 Utredningar och andra åtgärder med anledning av branden betydelse för behandlingen och de drabbades psykiska hälsa (se vidare avsnitt 6.4).23 I den andra rapporten berörs behandlarnas egna erfarenheter av arbetet efter branden. Resultatet av utvärderingen kommer att redovisas i två nummer av BUP:s skriftserie Aetolia /2001. Utvärdering av stödcentrumens betydelse pågår på uppdrag av en utvärdering av stödcentrumens arbete. Utvärderingen görs vid i av en forskare som för uppdraget innehar en halvtidsanställning på forsknings- och utvecklings- enhet (FoU i Väst).24 Inom ramen för denna utvärdering kommer personal vid stödcentrumen även självständigt att beskriva det arbete som lagts ned. En första studie som beskriver uppbyggnaden av stödcentrumen m.m. kommer att presenteras . Studier vid Forum för Studier av SamtidsKulturen (FSSK) FSSK vid är en tvärvetenskaplig enhet för kulturstudier. Till denna enhet är bl.a. forskningsprogrammet , kultur och livsformer i det samtida knutet. Detta program erhöll () från rektorsämbetet för att bedriva forskning med anknytning till branden och den därpå följande rättegången.25 Branden och rättegången aktualiserar en rad frågor som rör tillhörighet, misstro, utanförskap. Med utgångspunkt i att rättegången kan komma att visa på såväl latenta konflikter som möjligheter att överbrygga misstro och utanförskap har FSSK startat en studie i tre delar för att få dessa frågor belysta.26 En första delstudie rör de effekter som rättegången mot de fyra åtalade haft för nära berörda. Fokus är riktat mot de utanförskaps- och 23Utredningen har fått ta del av resultaten av denna del av utvärderingen. 24Forskarens namn är . 25Uppgifterna är hämtade från . 26Bakom studien står vik. professor (etnologi), professor (socialt arbete), docent (sociologi) och docent (FSSK). Utredningar och andra åtgärder med anledning av branden 53 integrationsfrågor som branden aktualiserat. Denna delstudie har redovisats (avsnitt 3.8.3).27 2.Den andra delen av studien utgörs av tre paneler bestående av 30 gymnasieungdomar från tre gymnasieskolor i . Forsknings- insatsen bygger på återkommande samtal med dessa ungdomsgrupper.28 3.Den tredje delen av studien är en enkät om branden och rättegången riktad till . Denna del av studien iscensätts av vid . Kort tid efter branden påbörjades en studie som syftar till att studera stressreaktioner, copingstrategier och psykiska följdverkningar hos brandmän, ambulansförare och sjukvårdspersonal på brand- platsen.29 En delstudie som med samma inriktning omfattar poliser startade efter branden.30 Arbetet syftar bl.a. till att ge svar på om räddningspersonalens yrkesexponering vid svåra katastrofer kan ses som ett psykiskt trauma och om detta kan leda till psykisk ohälsa, hur stressbelastningen påverkas av debriefing och kamratstöd före och efter branden samt vilken betydelse familj och vänner har för det personliga stödet. Studien genomförs genom bl.a. individuella intervjuer, grupp- intervjuer och enkätundersökningar. I beskrivningen av projektet anges att projektet är viktigt för att få kunskap om vad som händer med insatspersonal i samband med extremt belastande händelser samt att den yrkesmässiga stressen måste kunna minskas eller elimineras genom utvecklade metoder och instrument. Kunskaper behövs för att utveckla debriefing och kamratstöd på arbetsplatserna. Resultaten av studien väntas kunna presenteras i en rapport (jfr avsnitt 6.5.3). 27För denna studie, som gjorts av studerandena och , ansvarar docent vid sociologiska institutionen. 28Denna del av studien utförs av doktoranden (etnologi). 29Studien görs av sjuksköterskan och forskningsassistenten . Professor vid är projektledare. 30Delstudien görs av vid . 54 Utredningar och andra åtgärder med anledning av branden Utvärdering av det psykosociala stödet efter branden Vid i har en doktorand, som en del i ett större avhandlingsarbete med arbetsnamnet Krisgrupper som människo- behandlande organisationer – hjälp, kontroll, professionalisering och responsivitet, undersökt vilket stöd de drabbade fick från olika krisgrupper efter branden. 31 I undersökningen har 21 ungdomar och föräldrar som drabbades djupintervjuats med avseende på kris- gruppernas akuta insatser. Resultatet av undersökningen väntas presenteras i en rapport . Det är forsknings- och utvecklingsenhet (FoU i Väst) som kommer att låta trycka rapporten. 31 Doktorandens namn är Tuija . 4Samhällets ansvar vid stora olyckor m.m. I detta avsnitt ges inledningsvis en kortfattad historik när det gäller stora olyckor m.m. som inträffat i . Vi konstaterar att vi delar den uppfattning som oftast kommit till uttryck nämligen att branden i var en katastrof. I betänkandet använder vi dock uttrycket branden (i ) som beskrivning av händelsen eftersom vi tycker att händelsens fulla innebörd och omfattning ändå är tydlig. Vi konstaterar också att den närmare innebörden av det av statsmak- terna använda begreppet svår påfrestning inte är tydligt definierad men att det inte torde överensstämma med regeringens intentioner att kategorisera branden och dess konsekvenser som en svår påfrest- ning på samhället. I anslutning härtill belyser vi som en bakgrund det försvars- politiska sammanhang som branden i närmast hör hemma i. Vi konstaterar att stora olyckor inträffar allt oftare och drabbar samhället på ett sätt som ställer krav på en god beredskap inte minst när det gäller ledning – på olika nivåer – och i fråga om sättet att hantera informationsfrågor. Människors förväntningar på samhället i fråga om krishantering torde också ha förändrats över tiden till att som kräva ett stort engagemang för vilket det fordras organisa- tion och planering. I första hand drabbas kommunerna när något inträffar och detta kan bli fallet även om en händelse inträffar någon annanstans än i kommunen men ändå berör den och dess invånare på ett genomgripande sätt. Allt oftare förskjuts också hanteringen av en kris uppåt i myndighetshierarkin, till och med ända upp på regeringsnivå. Denna upscaling problematik fordrar i sin tur en beredskap. Ytterst handlar det om människors förtroende för myn- digheter m.fl. att riktigt agera vid och kunna hantera en stor olycka eller liknande händelse. Sist i avsnittet ger vi som en bakgrund några uppgifter ur ett etniskt perspektiv med hänsyn till att en stor del av uppmärksam- heten efter branden kommit att ägnas det faktum att många av ung- domarna som var på festen hade utländsk bakgrund. 56 Samhällets ansvar vid stora olyckor m.m. Under har det inträffat en rad stora olyckor i och utanför som fått stor uppmärksamhet och skakat det svenska folket. Inträffade händelser har blivit en del av vår vardag, delvis beroende på att den massmediala rapporteringen numera är snabb och detaljerad. En stor del av uppmärksamheten har av naturliga skäl fokuserats på det mänskliga lidande som händelserna fört med sig. En hel del uppmärksamhet har emellertid också ägnats frågor om samhällets beredskap inför stora olyckor, ofta beredskapsfrågor knutna till den specifika olyckan men sannolikt har diskussionen lika ofta förts vidare på ett övergripande plan. Samhället har helt enkelt en skyldighet att lära av det som skett. Den tekniska utvecklingen medför att allt fler stora olyckor inträffar och dessa olyckor visar i sin tur hur sårbart det moderna samhället är. Människan och av människan utvecklad teknik har ofta på ett eller annat sätt avgörande betydelse för att en olycka inträffar och även betydelse för dess omfattning. Geografiska befolkningskoncentrationer medför också att det ofta är många som drabbas vid en stor olycka. Sammantagna visar händelser som inträffat att samhället aldrig kan vaccineras mot alla typer av stora olyckor men det gäller naturligtvis att försöka förebygga dem och dess konsekvenser i största möjliga utsträckning liksom att ha väl fungerande organ när de trots allt inträffar. Erfarenheten synes dock utvisa att det som faktiskt händer inte alltid är det som beredskapen är planerad utifrån, det är helt enkelt svårt att med ett tillräckligt mått av fantasi planera för alla eventualiteter. Det finns heller ingen beredskapsplan som fullt ut är applicerbar på alla typer av händelser. Detta hindrar dock inte att det i planeringen ofta finns gemensamma utgångspunkter som är viktiga att ta vara på. Arbetet med att förebygga olyckor av olika slag liksom arbetet med att stärka samhällets beredskap inför framtida olyckor måste fortsätta och därtill intensifieras. I detta arbete är det av stor vikt att man inser att det aldrig fullt ut går att förutse var, när eller hur en stor olycka inträffar. Ansvaret för att hantera olyckor och andra händelser som inträffar är fördelat på samhällets olika aktörer. Så gott som alltid påverkar dock en inträffad händelse någon eller några av landets kommuner, i första hand som en fråga för den kommunala räddningstjänsten. Allt oftare visar det sig emellertid att effekterna av en inträffad händelse kan bli mycket långtgående, inte minst på det psykosociala planet, och att samhällets insatser aktualiseras även långt efter det att räddningsarbetet är avslutat. Det är också så att en del av ansvaret vid en inträffad händelse kan förskjutas ända upp på regeringsnivå. Samhällets ansvar vid stora olyckor m.m. 57 vis synes samhällets ansvar vid stora olyckor och katastrofliknande händelser bli alltmer komplext. 4.2.1Kort om händelser som inträffat i m.m. Hot- och riskutredningen gjorde i sitt betänkande Ett säkrare samhälle (SOU 1995:19) en översikt över stora olyckor och allvarliga störningar i viktiga samhällsfunktioner som inträffat i åren 1950 – 1994, sammanlagt 200 händelser. Listan över dessa händelser avslutas med förlisning som är den i särklass största fartygsolyckan som drabbat i modern tid. Efter förlisning vet vi att ytterligare många stora olyckor inträffat fram till . Översikten omfattar händelser som fått stora verkningar – förhållandevis många döda och skadade och som regel stor materiell förstörelse. I flera fall har skadorna i miljön blivit omfattande. Det urval som utredningen gjort omfattar emellertid också ett antal händelser som inte lett till stora skador men som – till följd av ett mycket spektakulärt förlopp – skapat stark oro hos många människor. Det framgår att händelser med så många drabbade, räknat i antal omkomna och skadade, som vid branden i eller vid förlisning, ändå är mycket ovanliga. Av översikten, som även omfattar ett antal bränder, kan man vidare dra slutsatserna att antalet omkomna vid en enskild brand, med ett undantag (i – 20 döda), varit större än nio, att tidigare bränder med många döda huvudsakligen inträffat i institutioner av olika slag (ålderdomshem, vårdhem, skola, sjukhus, sommarkoloni) samt att inträffade bränder i de flesta fall lett till omfattande materiella skador. Enligt uppgift inträffar ca 100 bränder per dag i och ca 100 människor dör till följd av bränder, mestadels i bostäder. Internationellt har flera uppmärksammade bränder i publika lokaler, bl.a. diskotek, inträffat genom åren.1 1 I kartlägger The National Fire Protection Associations Fire Investigations Department (NFPA) en del uppmärksammade bränder m.m. runt om i världen i avsikt att dra lärdomar för framtiden. I den rapport som NFPA redovisat om branden i (avsnitt 3.2.5) hänvisas till några andra stora bränder som inträffat internationellt. – Enligt uppgift kommer den KAMEDO- rapport om branden i som är under utarbetande (avsnitt 3.9.2) att innehålla en översikt över tidigare stora bränder i och utomlands. 58 Samhällets ansvar vid stora olyckor m.m. Utan att fördjupa oss i någon diskussion om innebörden av olika begrepp vill vi ändå nämna att vi under vårt arbete stött på flera olika sätt att beskriva branden i Göteborg.2 Vi finner det också meningsfullt att inledningsvis teckna en bakgrund till hur vi har valt att referera till branden. Våra nedan i all korthet återgivna iakttagelser är inte ett resultat av någon medveten undersökning utan baseras helt enkelt på det material om branden som vi haft anledning att studera samt de personliga möten som ägt rum . Händelsen kallas brandkatastrofen och katastrofbranden. Enligt många har det varit fråga om en kris. Åter många refererar till branden som en allvarlig, stor eller svår olycka. Svår påfrestning förekommer som ytterligare exempel på beskrivning av branden. Vilket uttryck som används är naturligtvis i stor utsträckning beroende av från vilken utgångspunkt man refererar till branden. Att branden i media ofta omnämnts som en katastrof är heller inte någon överraskning. I de flesta sammanhang och av flertalet av dem som vi har kommit i kontakt med har branden dock beskrivits som en katastrof – brandkatastrofen. I sammanhanget är av visst intresse att branden i våra direktiv inte beskrivs på något särskilt sätt. I regeringens direktiv till Analysgruppen sägs uttryckligen att uppdraget gäller granskning av Estoniakatastrofen och ordet katastrof återkommer sedan i direktiven (Dir. 1997:105). I våra direktiv omnämns branden mycket neutralt och det anges att utredningen skall ge underlag för agerandet vid eventuella framtida olyckor med konsekvenser av mycket allvarlig natur. 4.2.3Vad är en katastrof? Eftersom uttrycket brandkatastrofen används i så stor utsträckning kan det vara av intresse att, utan några anspråk på fullständighet, titta närmare på begreppet katastrof. Det är nämligen också tydligt att ordet katastrof används som beskrivning på en mängd tillstånd av olika allvarhetsgrad. I exempelvis media och även i vardagen används ordet katastrof ofta om händelser som knappast kan liknas vid en händelse som branden i , något som kan tyckas slarvigt. Enligt menas med ordet katastrof plötslig omstörtning el. förstörelse; sammanbrott; svår olycka. Det vanligaste torde också 2 I Analysgruppens andra , SOU 1999:48, görs en genomgång av begreppen stor olycka, allvarlig störning, kris, extraordinär händelse, svår påfrestning och katastrof. Samhällets ansvar vid stora olyckor m.m. 59 vara att ordet katastrof används som beskrivning vid en olycka av större omfattning med ett stort antal dödsoffer – vid en olycka vars omfattning i det akuta skedet och i skedet därefter påkallar uppmärksamhet från flera olika delar av samhället, vid en olycka vars konsekvenser på olika sätt berör många människor. Enligt vad vi erfarit skiljer man inom den internationella krisforskningen mellan de engelska uttrycken catastrophe, disaster och accident. Uttrycket katastrof motsvarar här mycket omvälvande händelser såsom jordbävningar och andra omfattande naturkatastrofer medan uttrycket disaster mera står för sådana större olyckshändelser som branden synes motsvara. I sammanhanget är viktigt att komma ihåg att en olycka där den enskilde drabbas av sorg efter att plötsligt och oväntat ha förlorat en nära anhörig är en katastrof för den som drabbas alldeles oavsett olyckans omfattning i övrigt. Sett ur ett samhälleligt perspektiv är emellertid inte denna sistnämnda situation någon katastrof i den bemärkelsen att den aktiverar samhällets katastrofberedskap. Det utmärkande för begreppet katastrof skulle därmed vara insatsens omfattning, inte att någon omkommer i och för sig. Enligt den norske psykologen och psykoterapeuten – som varit verksam inom kris och katastrofarbete och som också anlitats av bl.a. som krishanteringsexpert efter branden – kännetecknas katastrofer av att de leder till stort mänskligt lidande och omfattande materiella skador.3 De utgör ett hot mot vår existens, vår identitet, vår värdighet och vår trygghet. Med undantag för vissa naturkatastrofer, drabbar de plötsligt, oförutsägbart och oväntat, och ligger utanför vår kontroll. Deras effekter sträcker sig även långt utöver själva exponeringstiden. Medicinskt definieras katastrofer ofta som händelser där den vanliga hjälp- och behandlingsapparaten inte räcker till.4 utgår från katastrofbegreppet för att beskriva en situation där prioriteringar inom sjukvården är nödvändiga, dvs. en situation där normala kvalitetskrav inte kan upprätthållas för alla patienter. Den medicinska definitionen av begreppet katastrof innebär att det som på en mindre ort betecknas som en katastrof inte behöver innebära en katastrof i en storstad. Inom sociologin definieras katastrofer som händelser där ett stort antal mänskliga relationer bryts inom ett avgränsat geografiskt område. Enligt denna definition utgör inte t.ex. transportolyckor, där offren ofta kommer från geografiskt vitt 3Den följande texten fram till avsnittets slut är delvis hämtad ur , Katastrofpsykologi, 1992. 4Jfr Allmänna råd från , Psykiskt och socialt omhändertagande vid stora olyckor och katastrofer, 1991:2, reviderad upplaga 1996, s. 18. 60 Samhällets ansvar vid stora olyckor m.m. skilda håll, katastrofer. Psykologiskt är dock sådana händelser katastrofala för de familjer som drabbas. Katastrofer kan vidare indelas i naturkatastrofer och teknologiska katastrofer. I de sistnämnda har människans hantering ett finger med i spelet. Vid en del katastrofer åter samverkar naturkrafter och teknologi. En katastrof betecknas som centrifugal där de drabbade är bosatta över ett stort geografiskt område som t.ex. vid transportmedels- eller hotellolyckor, och centripetal om de drabbade bor inom ett begränsat geografiskt område, som t.ex. vid explosionsolyckor och många naturkatastrofer. 4.2.4Något om ordval i betänkandet Den bakgrund som tecknats ovan visar i någon mån att begreppet katastrof används i olika betydelser i skilda sammanhang. Branden i utgör tveklöst en katastrof i många bemärkelser, inte minst för alla som drabbades direkt eller indirekt av händelsen. Det är också tydligt att den aktiverade samhällets katastrofberedskap, särskilt på lokal nivå. Branden är en av vår tids största olyckor i fråga om bränder i . Olycka, om man väljer att i ordet inte lägga någon betydelse av skuld. Vad vi syftar på är naturligtvis det förhållandet att det tillbaka är klarlagt att branden inte var resultatet av någon olycka i ordets egentliga bemärkelse. I stället var det fråga om en anlagd brand. Sammanfattningsvis väjer inte heller vi för en beskrivning av branden som en katastrof. Den innebörd vi lägger i begreppet är att branden var en händelse av stor omfattning med ett stort antal dödsoffer och skadade – den påkallade i det akuta skedet och i skedet därefter uppmärksamhet från flera olika delar av samhället och den medförde djupt tragiska konsekvenser för många människor. Därtill kommer att branden medfört att ett omfattande psykosocialt efterarbete kommit att krävas, i första hand i stora delar av , med tyngdpunkt på verksamhet av olika slag för ungdomar. I själva verket är det emellertid så att de allra flesta kommer att förstå vilken händelse som åsyftas när uttrycket branden i används, något som i sig visar händelsens fulla innebörd och omfattning. I betänkandet använder vi i första hand detta uttryck. Som vi redogör för i det följande är den närmare innebörden av begreppet svår påfrestning inte tydligt definierad. Att kategorisera branden och dess konsekvenser som en svår påfrestning på samhället Samhällets ansvar vid stora olyckor m.m. 61 torde emellertid inte överensstämma med regeringens intentioner på detta område. 4.3Svåra påfrestningar på samhället 4.3.1En ny inriktning av säkerhets- och försvarspolitiken har statsmakterna tecknat en ny bild av tänkbara risker, hot och påfrestningar som landet kan förväntas stå inför .