sou · GOB3110 · 2001-01-01 00:00:00 — Ett konsument- skydd av motsvarande slag kan därför, om än i annan form, förväntas be- stå. I avsnitt 5.7 har lämnats en redogörelse för bakgrunden och uppkomsten av lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring och dess tillämpningsområde. Kravet på byggfelsförsäkring motsvarar i huvudsak innehållet i den an- svarsutfästelse som ingår i småhusgarantin. Som sades skiljer de sig emellertid åt på det sättet att byggfelsförsäkringen är en objektförsäkring med huset som försäkringsobjekt medan ansvarsutfästelsen hänger sam- man med näringsidkarens åtagande enligt avtalet med konsumenten. Den praktiska betydelsen av detta ligger i att ansvarsutfästelsen, till skillnad från byggfelsförsäkringen, förutsätter att ett fel kan hänföras till en viss näringsidkares ansvar. Vid delade entreprenader kan detta medföra vissa komplikationer ur utredningssynpunkt. Det innebär också att arbeten som har utförts av konsumenten själv inte omfattas av ansvarsutfästelsen. De omfattas däremot av byggfelsförsäkringen förutsatt att konsumenten har utfört arbetet i fråga på ett fackmässigt sätt. Försäkringen skall täcka skäliga kostnader för att avhjälpa fel i bygg- nadens konstruktion, i det material som använts eller i utförandet av ent- reprenadarbetet. Försäkringen omfattar också skador till följd av sagda fel och skall gälla räknat från entreprenadens godkännande vid slutbe- siktning. Byggsäkerhet används som generell beteckning för säkerheter som ställs för fullgörandet av näringsidkarens åtaganden enligt avtalet. Dessa säker- heter är vanligen att betrakta som en form av kreditförsäkring och medde- las ofta inom ramen för näringsidkarens företagsförsäkring. Kreditförsäkringar finns av två huvudslag, kundkreditförsäkringar (protectoring) och garantier. De senare brukar delas upp i entreprenad- och leveransgarantier respektive kundkreditgarantier.17 Kundkreditgarantierna innebär att försäkringsgivaren skyddar försäk- ringstagaren mot kundförluster i samband med kreditförsäljning. Det kan t.ex. vara en detaljhandlare som säljer varor på kredit och som försäkrar sig mot risken för bristande betalning från kunden. Denna typ av försäk- ring knyts ofta till ett flertal kunder och försäkringen får en riskutjämnan- de effekt. I försäkringen ingår ofta att försäkringsgivaren bistår försäk- ringstagaren med kreditbedömningar av kunderna och med bevakning av att kundens kreditåtagande fullgörs. Entreprenad- och leveransgarantierna tecknas av en näringsidkare som säkerhet för fullgörandet av dennes åtaganden i sin rörelse. Garantierna tecknas oftast som säkerhet för ett visst åtagande, t.ex. fullgörandet av ett avtal. Förmånstagare för garantin är alltså den som näringsidkarens åtag- 17 SOU 1992:30 s. 31 ff. ande riktar sig mot, t.ex. beställaren vid en entreprenad. Även resegaranti- er är ett exempel på denna typ av garantier. Entreprenad- och leveransgarantier utformas vanligen som en proprie- borgen, dvs. försäkringsgivaren påtar sig ett ansvar såsom för egen skuld. Försäkringstagaren, d.v.s. entreprenören får teckna en motförbin- delse som ger försäkringsgivaren regressrätt, alltså en möjlighet att av försäkringstagaren återkräva hela eller delar av det belopp som försäk- ringsgivaren tvingats betala ut med anledning av garantin. Grunden för en sådan garanti är försäkringsgivarens kreditbedömning. Garantin kan jäm- ställas med en bankgaranti och används ofta av en näringsidkare för att minska belastningen på sina bankengagemang.18 Kreditgarantin är en garanti för ett lån och tecknas till skydd för långiv- aren. Även denna utformas som en proprieborgen, vilket ger långivaren möjlighet att kräva att garantigivaren fullgör låntagarens förpliktelser en- ligt lånet om låntagaren inte gör det. Skälen för låntagarens bristande upp- fyllelse av låneavtalet behöver inte vara insolvens för att garantin skall kunna åberopas. Vid kreditgarantier kräver försäkringsgivaren som regel en motförbin- delse av samma slag som vid entreprenad- och leveransgarantier och dess- utom någon form av säkerhet. Kreditgarantin innebär alltså att försäk- ringsgivaren övertar kreditrisken och hanteringen av säkerhet från långiv- aren. För låntagarens del innebär kreditgarantin att denne kan låna med försäkringsgivarens namn som säkerhet och därigenom i praktiken sänka sina lånekostnader. 5.9.2Garantier och försäkringar som erbjuds I detta avsnitt görs en genomgång av de garanti- och försäkringsalternativ som finns inom byggbranschen. Betoningen i framställningen ligger på småhussektorn men vissa av de alternativ som redovisas är endast till- gängliga vid kommersiella förhållanden. Framställningen är indelad efter vilken typ av garanti eller försäkring det är fråga om. Den inleds med småhusgarantierna och följs sedan av byggfelsförsäkringar och byggsä- kerheter. 18 Svensk försäkring, Svenska försäkringsföreningens årsbok 1996, s. 67. Bostadsgaranti inledde sin verksamhet 1962. Bolaget kom till i syfte att ställa garantier för åtaganden vid nyproduktion av bostadsrätter av med- lemsföretag i (numera byggindustrier). Som en del av Småhus 76 (se avsnitt 5.2) lanserade Bostadsgaranti 1976 småhusgarantier. Sedan garantierna 1984 kom att utgöra villkor för erhållande av statliga lån gick staten in som hälftenägare i Bostadsgaran- ti.19 Sammanlagt har Bostadsgaranti ställt ut ca 45 000 småhusgarantier. Garantierna har tagits i anspråk i samband med att ungefär 200 näringsid- kare har försatts i konkurs. Totalt har detta berört ca 7 500 småhus. Hu- vuddelen av dessa konkurser inträffade . uppgår Bostadsgarantis garantifond till . Som tidigare framgått har småhusgarantin ersatts av en försäkring av motsvarande slag. Den nya produkten har dock samma utformning och det är därför mest relevant att beskriva den tidigare småhusgarantin. Den be- stod till att börja med av två delar, produktionsgaranti och ansvarsutfästel- se. Garantin förutsatte att entreprenören hade hela ansvaret för projekte- ring vad gäller konstruktion och funktioner, utförande och material. Det skulle m.a.o. vara fråga om en totalentreprenad. Kravet hindrade dock inte beställaren från att själv kunna utföra vissa typer av arbeten, t.ex. målning, tapetsering och golvläggning. Dessa arbeten kom emellertid inte att om- fattas av garantin. Det var entreprenören som tecknade avtal med Bostadsgaranti. Om det var första gången som entreprenören ansökte om garanti skulle ansökan åtföljas av uppgifter om dennes verksamhet i form av registreringsbevis för bolaget, årsredovisningar och uppgifter om ägar- förhållanden i bolaget. Dessutom inhämtades kreditupplysning. Bostads- garanti ställde också krav på referenser från tidigare beställare, bankför- bindelser och revisor. Sedan avtal tecknats med en entreprenör skedde en löpande kreditbevakning av denne. Bostadsgaranti krävde regelmässigt att entreprenören ställde säkerhet i form av en bankgaranti eller liknande motsvarande av kontrakts- summan och av kontraktssumman under ga- rantiåren. Säkerheten syftade till att säkerställa eventuella framtida åter- krav mot entreprenören för det fall att Bostadsgaranti fick infria garantin. 19 Se SFS 1983:1019 och prop 1983/84:40 bil. 9 s. 71. Säkerheten var i första hand avsedd att täcka risken i produktionsgarantin. Av de stora entreprenörerna krävdes ingen säkerhet, eftersom risken för konkurs bedömdes vara så liten.. Bostadsgaranti träffade, efter denna kontroll, avtal med entreprenören där Bostadsgaranti åtog sig att, efter prövning i varje enskilt fall, teckna småhusgaranti för entreprenörens uppdrag. Avtalet angav att om det rikta- des krav mot Bostadsgaranti skulle entreprenören utan dröjsmål fullgöra sitt kontraktsrättsliga åtaganden gentemot beställaren. Om Bostadsgaranti tvingades att göra utbetalning för att entreprenören inte levde upp till detta hade Bostadsgaranti rätt att rikta krav mot entreprenören, regressrätt. Vid varje entreprenaduppdrag där småhusgaranti skulle utfärdas var det entreprenören som svarade för att en ansökan lämnades till Bostadsgaranti. Ansökan skulle åtföljas av kopior av entreprenadkontraktet, bygglovsrit- ningar, rums- och byggnadsbeskrivning, teknisk beskrivning, kvalitetsplan (om sådan fanns), betalningsplan samt kontrollplan och uppgift om kvali- tetsansvarig enligt PBL. Bostadsgaranti fäste vikt vid att det skedde en god kontroll av entrep- renaden. Om entreprenören hade ett eget system för kvalitetssäkring som, enligt Bostadsgarantis bedömning, gav en tillfredsställande kontroll var det tillräckligt. I annat fall ställde Bostadsgaranti krav på att externa kon- troller genomfördes . Bolaget bevakade också att slut- och garantibesiktningar kom till stånd. Sedan Bostadsgaranti hade godkänt ansökan för det enskilda byggpro- jektet fakturerade bolaget garantiavgiften. När denna hade betalats utfär- das en garantiförbindelse, som skickades till beställaren. Avgiften bestäm- des efter en bedömning av risken för projektet. Viktiga faktorer var då t.ex. entreprenörens ekonomi, kontraktssumman och projektets omfattning. Produktionsgarantin var en säkerhet för fullgörandet av entreprenörens åtaganden enligt kontraktet med konsumenten. Den var inte begränsad till beloppet och trädde in om entreprenören försattes i konkurs eller annars kom på sådant obestånd att denne inte kunde förväntas fullgöra sina åta- ganden. Vidare skulle beställaren till Bostadsgaranti överlåta alla rättig- heter när det gällde hävning eller entreprenörens övriga åtaganden. Tanken var alltså att Bostadsgaranti helt skulle träda i beställarens ställe vad gäll- de kontraktet. Det innebar också att beställaren i en garantisituation skulle erlägga resterande betalning till Bostadsgaranti. Beställaren var skyldig att betala enligt den uppgjorda betalningsplanen oavsett om han eller hon tidigare hade betalat därutöver. Betalning skulle alltså ske i takt med att arbetena hade utförts. Beställaren hade inte rätt att hävda dröjsmål eller begära vite av Bo- stadsgaranti. Bolaget svarade inte heller för att entreprenaden färdigställ- des inom den tid som angavs i kontraktet utan bara att detta skulle ske inom skälig tid. Produktionsgarantin hade vissa undantag och omfattade inte torksprickor i ytskiktet, utom vad gällde badrum och golv, markarbeten mer än en meter utanför bostadshusets fasadliv och fin- planering av tomt. Schaktarbeten som var nödvändiga för dragning av ledningar mellan bostadshuset och tomtgränsen var dock inte undan- tagna. tillgång och kvalitet på vatten samt funktion hos icke av- loppsanläggning. Som sagts var produktionsgarantin inte begränsad till beloppet. Det utgick inte heller någon form av självrisk eller avgift. Garantin gällde från utfärdandet. Under alla förhållanden gällde den till garantiti- dens utgång och tills dess samtliga garantianmärkningar hade åtgärdats. Begäran om att ta garantin i anspråk skulle följaktligen göras hos Bostads- garanti inom , i annat fall bortföll Bostadsgarantis ansvar. Ansvarsutfästelsen20 gällde för de arbeten som hade utförts enligt entrep- renadkontraktet. Den omfattade åtgärdande av eller ekonomisk gottgörelse för väsentlig skada på egendomen under förutsättning att skadan bestod i eller var en följd av fel i konstruktion, utförande eller material enligt ent- reprenadkontraktet. Inom ramen för ansvarsutfästelsen ersattes även skäli- ga merutgifter för kost och logi för beställaren och dennes familj om skadan på huset hade medfört att väsentliga delar av bostaden hade blivit obrukbara. Till skillnad från entreprenörens kontraktsrättsliga felansvar gentemot beställaren efter garantitiden enligt ABS 95 eller ABT 94, innefattade an- svarsåtagandet i småhusgarantin inte något subjektivt moment i form av t.ex. vårdslöshet från entreprenörens sida. Bostadsgarantis regressrätt mot entreprenören var dock inte mera vittgående än dennes kontraktsrättsliga ansvar gentemot beställaren. Ansvarsutfästelse gällde för skador som upptäcktes och anmäldes från och med garantitidens utgång till och med från den dag bostadshuset enligt besiktningsutlåtande hade blivit godkänt. Normalt sett gällde den alltså från garantitidens utgång. 20 Redogörelsen följer Bostadsgarantis Villkor för ansvarsutfästelse för småhus med äganderätt, . skada som hade eller borde ha upptäckts eller skada som berodde på att sådan skada inte hade åtgärdats tillräckligt och be- ställaren hade eller borde ha insett detta, skada på grund av ålder och bruk, vanvård, bristfälligt underhåll eller liknande, skada på köks- och tvättutrustning. Ersättningen utgick inte heller för skada på annan maskinell utrustning om ersättning för skadan utgick enligt särskilt garantiåtagande, skador som normalt ersattes av en normal villa- eller fritidshusförsäk- ring, allriskskada om allriskförsäkring fanns tecknad för fastigheten och skada på annan egendom som ingick i eller var avsedd att ingå i ge- mensamhetsanläggning än garage med individuella infarter. I detta sammanhang kan nämnas att, till skillnad från de villkor som t.ex. GAR-BO tillämpade, så undantogs inte s.k. utvecklingsfel från Bo- stadsgarantis ansvarsutfästelse. Med utvecklingsfel förstås sådana fel som inte hade kunnat upptäckas vid entreprenadens utförande men som, till följd av teknisk eller annan vetenskaplig utveckling, kan påvisas . Bostadsgaranti hade inget ansvar för eventuella förluster som berodde på att skadeutredning, utbetalning av ersättning eller åtgärdande av fel hade fördröjs på grund av någon händelse av force majeure-karaktär. För varje skada togs en självrisk ut. Denna uppgick till ett halvt pris- basbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Vid flera eller ytterligare skador på grund av ett och samma fel togs ingen särskild självrisk ut. En skada skulle anmälas till Bostadsgaranti utan oskäligt dröjsmål från det att beställaren hade eller borde ha upptäckt skadan. I annat fall gick rätten till ersättning eller åtgärdande förlorad. Efter anmälan hade Bo- stadsgaranti rätt att besiktiga skadan. Bolaget meddelade sedan beställaren om skadan omfattades av ansvarutfästelsen. I sådan fall skulle denne be- tala in självrisken till Bostadsgaranti efter anfordran. Därefter svarade bolaget för att skadan avhjälptes eller att ekonomisk er- sättning lämnades. Bostadsgarantis totala åtagande enligt ansvarsutfästelsen var ett belopp som högst motsvarade kontraktssumman exklusive tomtkostnad. Dessutom gällde den generella begränsningen att bolagets sammanlagda åtaganden för de ansvarsutfästelser som utfärdats under ett kalenderår fick uppgå till högst det gemensamma garantibelopp som angavs i utfästelsen, senast . Tvist på grund av ansvarsutfästelsen skulle i första hand hänskjutas till . Det är en nämnd som består av fem personer. Två av dessa utses av Bostadsgaranti, två av Byggindustrier och dessa fyra utser sedan en femte person som ordförande. Part som inte är nöjd med nämndens beslut kan väcka talan vid allmän domstol. Före var ansvarsutfästelsen delvis försäkrad hos ett försäk- ringskonsortium mellan och . Försäkringen avsåg av åtagandet. T.o.m. hade Bostadsgaranti som ansvarsutfästelsen löpte regressrätt mot entreprenö- ren endast om denne hade orsakat en skada av grov vårdslöshet. hade Bostadsgaranti full regressrätt mot ent- reprenören, d.v.s. regressrätten förelåg utan att något vållande kunde läg- gas entreprenören till last. Till följd av ett beslut från tvingades och att upphöra med ovan nämnda kon- sortieverksamhet fr.o.m. . Efter denna tidpunkt kunde Bo- stadsgaranti inte få någon annan godtagbar försäkringslösning till stånd. Därför meddelade Bostadsgaranti fram /1997 enbart Produktionsgarantier och förmedlade därtill byggfelsförsäkring. meddelar dock Bostadsgaranti åter ansvarsutfästel- ser. Det är denna produkt som här har beskrivits. Ansvarsutfästelserna är delvis återförsäkrade hos Atlantica och . Enligt regeringens direktiv till skulle utredning- en bl a belysa tillsynen av småhusgarantin. I sitt betänkande (SOU 1997:177) drog utredningen slutsatsen att utfärdande av såväl produk- tionsgarantier som ansvarsutfästelser är att betrakta som försäkringsverk- samhet. Sådan verksamhet får endast bedrivas av försäkringsaktiebolag eller ömsesidiga försäkringsbolag som erhållit koncession enligt försäk- ringsrörelselagen. Lagen gäller dock inte för försäkringsrörelse som drivs enligt annan författning. Som en konsekvens av utredningens ståndpunkt ingav Bostadsgaranti ansökan om koncession för ett blivande dotterbolag, Försäk- ringsaktiebolaget . Regeringen beviljade koncession . Det nya försäkringsbolaget skall i första hand överta nytecknandet av produktionsgarantier och ansvarsutfästelser från moderbolaget. Bolaget och dess verksamhet 1988 bildades av de till () knutna trähusfabrikerna och . ändrade bolaget namn till (GAR-BO). GAR-BO ägs av samt ett femtiotal enskilda fabriker och entreprenörer i småhusbranschen. Till skillnad från Bostadsgaranti meddelade GAR-BO småhusgaranti även vid delad entreprenad. Bolaget startade denna verksamhet som en följd av att kravet på småhusgaranti för beviljande av statliga lån 1989 utvidgades till att gälla även småhus uppförda på delad entreprenad. I des- sa fall fick dock småhusgarantin vara begränsad till enbart sådana grund- läggningsarbeten, byggnadsdelar och installationer som utfördes enligt avtal med husleverantör eller entreprenör. GAR-BO har utfärdat drygt 29 000 småhusgarantier, de flesta –1994. Cirka 50 företag för vilkas arbeten GAR-BO har lämnat småhusgaranti, varav 39 av ägarföretagen, har gått i konkurs. I 2 500–3 000 fall har garantihavare begärt att GAR-BO skall infria utställda produktionsgarantier. I ett tusental fall har GAR-BO accepterat detta. Anledningen till att bolaget inte har trätt in i övriga fall har i de flesta fall varit att garantihavarnas förlust bestått i att de, i strid mot gäl- lande betalningsplan, har betalat säljaren/entreprenören för mer än levere- rat material och utfört arbete. Sjutton gånger har tvist om rätten till ersätt- ning eller åtgärd prövats i domstol. I drygt ett tjugotal fall har krav riktats mot GAR-BO till följd av utfär- dade ansvarsutfästelser. Dessa krav har, efter en bedömning av garantiha- varens rätt enligt villkoren, lett till utbetalningar endast vid ett fåtal till- fällen. har bolagets beslut om avslag hänskjutits till . I samtliga fall har anspråken ogillats. En stor anledning till att relativt få anspråk har riktats mot GAR-BO med anledning av givna garantier kan vara att garantihavaren i första hand skulle vända sig mot säljar- eller entreprenadföretaget, förutsatt att detta inte hade försatts i konkurs. GAR-BO hade dessutom, efter slutbesiktningen, en ovillkorad rätt till ersättning från detta företag för vad GAR-BO hade tvingats utge till följd av garantier. GAR-BO:s småhusgaranti är försäkrad hos . Bolagets fonderade tillgångar uppgår till . a)Gemensamma bestämmelser för produktionsgarantin och ansvarsut fästelsen. GAR-BO:s garantier tecknades i första hand av företag som är knutna till . Det var därför vanligast att det fanns ett avtal mellan konsumenten och husleverantören om leverans av en hussats. Till det knöts sedan en rad entreprenadavtal mellan konsumenten och de entreprenörer som skulle utföra de olika byggnadsarbetena. Beroende på denna ordning talades det i GAR-BO:s villkor om konsumenten som köpare och husleverantören som säljare. För att skapa en enhetlig begreppsbildning har vi dock valt att dra gränsen mellan konsumenten å ena sidan och leverantören/entreprenören å den andra. Ansökan om småhusgaranti gjordes gemensamt av konsumenten och leverantören/entreprenören. I samband med ansökan lämnade leverantören till konsumenten en förbindelse om tioårigt konsumentskydd för sitt eget åtagande och för de entreprenadavtal som skulle omfattas av GAR-BO:s garanti. Förbindelsen bestod i produktionsgaranti och ansvarsutfästelse för de berörda näringsidkarnas åtaganden enligt respektive avtal. De avtal som konsumenten träffat avseende husleverans, schaktarbete, grundläggnings- arbete, stommontering, övrigt byggnadsarbete, VVS-installation och elin- stallation skulle anges i ansökan. Avtalen skulle också fogas till ansökan. GAR-BO slöt ett generellt avtal med leverantören/entreprenören som innebar att GAR-BO, efter prövning i varje enskilt fall, åtog sig att utfärda småhusgarantier för dennes fullgörande av de leveransavtal och/eller ent- reprenadkontrakt som denne hade eller skulle träffa. I detta avtal angavs förutsättningarna för att GAR-BO skulle åta sig att lämna småhusgaranti i enskilda fall, nämligen att leverantören/entrepre- nören hade sådan ekonomi och sådan kompetens att det bedömdes att den- ne kunde fullgöra sina åtaganden gentemot garantihavaren och gentemot GAR-BO, att denne tillställde GAR-BO årsredovisning, att denne lämnade GAR-BO de uppgifter som bolaget begärde vid prövning av ga- rantiansökan eller vid annat tillfälle, att denne ställde godtagbar säkerhet när GAR-BO fann det erforderligt, att denne lämnade garantihavare in- formation rörande omfattning av och förutsättningar för småhusgarantin, att denne, som småhusgarantin löpte för ett objekt, bevarade samtliga handlingar rörande detta samt lät GAR-BO vid anfordran ta del av dessa eller överta dem samt att leverantören/entreprenören använde sig av de av GAR-BO fastställda avtals- och kontraktsformulären. Av nya leverantörer/entreprenörer krävdes att de lämnade säkerhet i form av bankgaranti eller liknande eller deponerade pengar med belopp motsvarande av entreprenadsumman. Sedan eventuella fel som hade konstaterats vid slutbesiktning hade åtgärdats fick säkerheten skrivas ned till . Den gällde därefter enligt entreprenadkontrak- tet till dess fel som hade framträtt hade åtgärdats. För det fall att leverantören/entreprenören inte uppfyllde någon av ovan nämnda förutsättningar, om företaget inte hade uppfyllt sina förpliktelser avseende löpande småhusgarantier eller om företaget hade lämnat GAR- BO vilseledande uppgifter, hade GAR-BO rätt att vägra att ställa ut fler garantier för företagets åtaganden. En yttersta förutsättning för GAR-BO:s skyldighet att ställa garanti var att garantiavgiften hade betalats till GAR- BO. I avtalet mellan GAR-BO och leverantören/entreprenören sägs vidare att den senare svarade för eventuella oklarheter i omfattning och utförande av det åtagande som ingick i garantin. Det var leverantören/entreprenören som skulle klarlägga ansvarsfrågan och svara för alla därmed förenade kostnader. Om krav riktades mot GAR-BO i anledning av utfärdad små- husgaranti ankom det därför på leverantören/entreprenören att, utan dröjsmål, i GAR-BO:s ställe fullgöra åtagandena om kraven framställts från slutbesiktningen av objektet. hade GAR- BO ovillkorad regressrätt mot leverantören/entreprenören om GAR-BO hade tvingats att utge ersättning till följd av att denne inte hade fullgjort sitt åtagande eller om denne hade åsamkat GAR-BO annan kostnad. var regressrätten begränsad till kostnader hänförliga till fel eller brist som hade sin grund i uppsåt eller grov vårdslöshet. Leverantören/entreprenören godtog slutligen att GAR-BO handlade upp och genomförde kontroll, slut- och garantibesiktning av varje objekt på sätt som bestämdes av GAR-BO. Om GAR-BO kännde till att leverantören/entreprenören skötte detta bra själv höll bolaget sig utanför detta. I andra fall fordrade bolaget att bygget kontrollerades – dels vid grundläggningen, dels vid stomresningen – av en av bolaget utsedd besiktningsman. Vad gällde besiktningar skulle slutbesiktning alltid ske medan bolaget inte ställde krav på garantibesiktning. Den besiktningsman som anlitas för slutbesiktningen skulle vara godkänd av GAR-BO. Även i förhållande till garantihavaren ställde GAR-BO upp vissa all- männa förutsättningar för att garantihavaren med framgång skulle kunna åberopa småhusgarantin. Dessa utgjorde i viss mån en upprepning av de krav som, enligt ovan beskrivna avtal, ställdes på husleverantören. De var att: