sou · GOB3112 · 2001-01-01 00:00:00 — Socialförsäkringen kommer att vara indelad i en bosättnings- baserad och en arbetsbaserad försäkring. Vissa gemensamma bestämmelser för dessa försäkringsgrenar finns i socialförsäkringslagen (1999:799, SofL) som träder i kraft . Genom den lagen regleras de grund- läggande villkoren för att en person skall omfattas av svensk socialförsäk- ring. Vilka förmåner som är att hänföra till svensk socialförsäkring anges i 3 kap. SofL. När en person är berättigad till flera förmåner samordnas ofta dessa så att en förmån bortfaller eller reduceras. Därmed motverkas att den försäkrade blir överkompenserad. En annan situation med inslag av över- kompensation kan föreligga, om en försäkrad uppbär socialförsäkringsför- måner som hans eller hennes allmänna levnadskostnader helt eller delvis täcks av det allmänna t.ex. vid en institutionsvistelse. Inom socialför- säkringen förekommer att förmåner bortfaller eller reduceras vid sådan in- stitutionsvistelse. har emellertid utvecklats en ordning som inne- bär att den försäkrade behåller sin förmån och i stället betalar för uppehälle och liknande. Denna ordning tillämpas när en sjukvårdshuvudman eller en kommun svarar för dessa kostnader. Reformeringen av det allmänna ålderspensionssystemet innebär helt nya principer för beräkning och finansiering av förmånerna. Denna reformering har även fått följdverkningar för efterlevandepensioneringen, förtids- pensioneringen och olika tilläggsförmåner till pension inom det hittillsvaran- de pensionssystemet. har beslutat om en reformering av ef- terlevandepensioneringen i enlighet med proposition 1999/2000:91 om ef- terlevandepension och efterlevandestöd till barn (bet. 1999/2000:SfU13, rskr. 1999/2000:235). När det gäller förtidspensioneringen har också (prop. 1997/98;11, bet.1997/98:SfU11, rskr. 1997/98:237) beslutat om riktlinjer för reformeringen av bestämmelserna om beräkning av ersättning vid varaktigt medicinskt grundad arbetsoförmåga. Denna fråga har därefter beretts vidare i projektform inom . En delfråga om vi- lande förtidspension för att stimulera till återgång i arbetslivet har redan lett till beslut i (prop. 1999/2000:4, bet. 1999/2000:SfU5, rskr. 1999/2000:97). Vidare har lämnats förslag om ytterligare reformering av nuvarande förtidspensionssystem i departementspromemoriorna Ds 2000:39 Sjukersättning i stället för förtidspension och Ds 2000:40 Aktivitetsersätt- ning - nytt stöd för unga med långvarig medicinskt grundad nedsättning av arbetsförmågan. 2.2Några huvuddrag i socialförsäkringen I det följande lämnas en översiktlig redogörelse för några huvuddrag inom socialförsäkringen. Syftet är att beskriva vad som gäller för rätten till förmå- ner när en försäkrad vistas på en institution på det allmännas bekostnad. Allmän pension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) om- fattar två olika system, folkpension och tilläggspension (ATP). Folkpensio- nen utgör ett grundskydd som utges oberoende av avgiftsbetalning eller ar- betsinkomster. Inom folkpensioneringen finns huvudförmånerna ålderspen- sion, förtidspension och efterlevandepension. I särskilda lagar finns be- stämmelser om särskilda folkpensionsförmåner som pensionstillskott och bostadstillägg till pensionärer. ATP är knuten till den försäkrades för- värvsinkomster . Även inom ATP finns pensionsförmånerna ålderspension, förtidspension och efterlevandepension. Grundskyddet i pensionssystemet utgörs av folkpension och pensionstill- skott, som kompletteras med ett särskilt grundavdrag vid inkomsttaxeringen (SGA). Grundskyddet skall ge en person som haft inga eller låga inkomster en skälig ekonomisk standard som pensionär. Folkpensionen är dock högre för ensamstående än för gifta pensionärer. ATP är inkomstrelaterad och beräknas med hjälp av pensionspoäng. Den försäkrades inkomster är pensionsgrundande endast till den del de överstiger ett prisbasbelopp. Lägre inkomster kan sägas ha kompenserats av folkpen- Vidare är inkomsterna pensionsgrundande endast till den del de inte överstiger 7,5 gånger prisbasbeloppet. Till grundskyddet hör, som tidigare nämnts, även pensionstillskott enligt lagen (1969:205) om pensionstillskott. Till ålderspensionärer som helt sak- nar eller har låg ATP utges pensionstillskott. Pensionstillskottet avräknas mot ATP. Begränsningar för utbetalning av pension till en pensionsberättigad som vistas på institution på allmän bekostnad har förekommit ända sedan det infördes ett allmänt pensionssystem i . Dessa begränsningar har emellertid inte omfattat inkomstrelaterad pension utan endast sådan pension som kan sägas utgöra ett grundskydd. För tid under vilken en pensionsberättigad vistas på en institution på det allmännas bekostnad kan folkpensionen reduceras. Detta gäller oavsett om det är fråga om ålderspension, förtidspension eller efterlevandepension. Huvudbestämmelserna om reduktion av pensionsförmåner vid intagning på institution finns i 10 kap. 2 och 3 §§ AFL. Enligt 10 kap. 2 § AFL reduceras folkpensionen om den pensionsberätti- gade under hel månad är intagen på en institution på statens bekostnad. Detta gäller den som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är häktad. Be- stämmelsen omfattar också den som i annat fall är intagen i en anstalt på statens bekostnad. kan medge att en nära anhörig, som för sitt uppehälle är beroende av den pensionsberättigade, helt eller delvis får uppbära den del av folkpensionen som annars inte skall utges. Enligt Riks- försäkringsverkets rekommendationer bör utbetalning till anhörig göras när dennes inkomster understiger vad som förbehålls en bidragsskyldig för eget eller annans underhåll. I 10 kap. 3 § AFL finns bestämmelser om folkpension när en institu- tionsvistelse bekostas av annan än staten, dvs. främst institutionsvistelse på kommunens bekostnad. Enligt dessa kan den som driver anstalten eller den kommun eller det landsting som betalar vården få uppbära så stor del av folkpensionen som svarar mot kostnaderna för vården och försörjningen i anstalten. Den pensionsberättigade får dock behålla ett visst belopp för per- sonliga behov. har det i andra stycket av 10 kap. 3 § införts flera undantag från bestämmelserna om utbetalning till den som svarar för vårdkostnaderna. Till följd härav reduceras vid vistelse på kommunala, landstingskommunala eller kommunfinansierade institutioner normalt inte pensionen. Den pensionsbe- rättigade betalar i stället en avgift eller ersättning. Bestämmelserna om re- duktion av pension och utbetalning till annan än den pensionsberättigade gäller inte den som är helinackorderad i boendeform enligt 20 § andra styck- et socialtjänstlagen (1980:620, SoL), dvs. särskild boendeform för service och omvårdnad för äldre människor med behov av särskilt stöd. dena är de samma för den som bor i bostad med särskild service som avses i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). Härtill kommer ett generellt undantag, enligt vilket bestämmelserna om re- duktion av pension och utbetalning till annan än den pensionsberättigade inte gäller pension till en pensionsberättigad som skall betala ersättning en- ligt 34 § första stycket SoL. Enligt 34 § SoL får kommunen ta ut ersättning i där angivna fall. Detta innebär emellertid inte att en kommun kan välja om den skall ta ut ersättning enligt 34 § SoL eller uppbära en intagens pension. Undantagsbestämmelsen i 10 kap. 3 § andra stycket AFL innebär nämligen att kommunen saknar rätt att uppbära pension, om den enligt 34 § första stycket SoL har rätt att ta ut ersättning för uppehälle. Sådan ersättning får tas ut från vuxna personer som på grund av drogmissbruk får vård eller behand- ling i ett hem för vård eller boende eller i ett familjehem enligt SoL. Beträffande en kommuns rätt att ta ut ersättning kan följande nämnas. Stöd- och hjälpinsatser av behandlingskaraktär medför enligt 34 § första stycket SoL inte kostnadsansvar för vårdtagaren. Däremot får en kommun ta ut ersättning för uppehälle av den som på grund av missbruk av alkohol, narkotika eller därmed jämförbara medel får vård eller behandling i ett hem för vård eller boende eller i ett familjehem. Denna ersättning får enligt 42 a § socialtjänstförordningen (1981:750, SoF) uppgå till högst per dag. För andra stöd- och hjälpinsatser får kommunen enligt 35 § SoL ta ut skälig ersättning. Med hem för vård eller boende avses i första hand institution inom so- cialtjänsten som tar emot klienter för heldygnsvård och som drivs av lands- tingskommun eller kommun. Också en institution som drivs av en enskild person eller sammanslutning räknas som hem för vård eller boende, om den tar emot socialnämndens klienter. Under begreppet hem för vård eller boen- de faller också barn- och ungdomsinstitutioner av olika slag. Med familje- hem avses enskilt hem, där genom socialnämndens försorg barn placeras för vård och fostran eller vuxna placeras för vård och omvårdnad. Pensionen får, som nämnts ovan, inte reduceras för en pensionsberättigad som skall betala avgift enligt 34 § första stycket SoL. Bestämmelsen i 10 kap. 3 § första stycket AFL om reduktion av pension och utbetalning till annan än den pensionsberättigade är för ålderspension tillämplig endast på pensionsberättigad som vistas på sådana vårdhem som enligt omsorgslag- stiftningen är under avveckling. Det finns särskilda bestämmelser om beräkning av pensionsförmåner vid reduktion enligt 10 kap. 2 eller 3 § AFL. – Enligt kungörelsen (1971:381) om pensionsbelopp enligt 10 kap. 2 § första stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring gäller följande. Vid reduktion av folkpension skall pen- sion utges med högst ett belopp som motsvarar av summan av folkpensionen för en ogift ålderspensionär och pensionstillskott. Hel folk- pension i form av ålderspension till en ogift ålderspensionär utgör för år räknat av prisbasbeloppet. Det belopp som betalas ut vid nedsättning enligt 10 kap. 2 § AFL uppgår till /mån. Kan en pen- sionsberättigad på grund av sitt tillstånd uppenbarligen inte tillgodogöra sig detta belopp för sin personliga nytta, får sätta ned beloppet till lägst . Vidare finns kompletterande bestämmelser om permission och annan vistelse utom institution i föreskrifter (RFFS 1998:8) om allmän pension vid anstaltsvård, som reglerar rätt till pension vid längre uppehåll i institutionsvistelsen. Storleken av det belopp som undandras en pensionsberättigad vid reduk- tion av pensionen varierar således med storleken på dennes folkpension och pensionstillskott. Detta medför att pensionen inte reduceras lika mycket vid institutionsvistelse för en pensionsberättigad som har hög ATP som för nå- gon som saknar eller har låg ATP. Ett syfte med det reformerade ålderspensionssystemet är att få ett inkomst- grundat ålderspensionssystem som är avskilt från andra socialförsäkringsför- måner. Detta finansieras med avgifter på inkomster eller motsvarande som ger pensionsrätt. Den inkomstgrundade pensionen består av inkomstpension och premiepension samt för vissa ålderskategorier tilläggspension. De som är födda eller tidigare får tilläggspension enligt principerna för det hittillsvarande pensionssystemet. Mellangenerationen (personer födda åren 1938–1953) kommer att få viss del av pension enligt det gamla systemet och resterande från det reformerade. Den inkomstgrundade pensionen kompletteras med ett grundskydd i form av garantipension för den som saknat eller har haft endast låga förvärvsin- komster. Garantipensionen ersätter folkpension, pensionstillskott och SGA. För den som helt saknar rätt till inkomstgrundad pension utges garantipen- sion som ett fast belopp. För övriga pensionsberättigade skall garantipensio- nen vara en utfyllnad till inkomstgrundad pension. Systemet med garanti- pension omfattar alla ålderspensionärer, men regelverket har utformats olika beroende på om den pensionsberättigade är född eller . Eftersom syftet med pensionsreformen har varit att förstärka sambandet mellan förvärvsinkomst och pension har grundskyddet (garantipensionen) utformats som en garanterad pensionsnivå. Den som inte har så hög in- komstgrundad ålderspension att han eller hon når upp till garantinivån er- håller en utfyllnad i form av garantipension. En pensionsberättigad som har haft en förhållandevis hög förvärvsinkomst kommer inte att få någon garan- tipension, eftersom den inkomstgrundade ålderspensionen täcker in garanti- nivån. Bestämmelserna om den inkomstgrundade ålderspensionen finns i lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension (LIP). De bestämmelser som avser intjänande av pensionsrätt trädde i kraft , medan bestämmelserna om beräkning av förmånernas storlek och utbetalning träder i kraft . Garantipension regleras genom lagen (1998:702) om garantipension. De bestämmelser i den lagen som gäller för personer som är födda eller senare träder i kraft . Utbetal- ning av garantipension kan ske tidigast när den pensionsberättigade fyller , dvs. tidigast för denna åldersgrupp. I nämnda lag har senare även införts bestämmelser (2000:798) om personer som är födda eller tidigare. De bestämmelserna träder i kraft . Bestämmelser om reduktion av pension vid institutionsvistelse finns en- dast i 4 kap. 5 § lagen om garantipension. (I samband med införandet av garantipension för personer födda eller tidigare flyttas de bestäm- melserna utan någon annan ändring till 5 kap. 5 § samma lag.) Inkomstgrundad ålderpension kan således inte reduceras i motsvarande situationer. Enligt 4 kap. 5 § (5 kap. 5 § ) skall garantipensionen reduceras, om den pensionsberättigade är intagen i kriminalvårdsanstalt eller häktad. Detta motsvarar hittillsvarande reducering av folkpension enligt 10 kap. 2 § AFL. Bestämmelsen om reducering av garantipension har införts i avvaktan på en allmän översyn av hur institutionsvistelse bör påverka so- cialförsäkringsförmåner. 1997/98:152 s. 125 uttalades att intjänad pensionsrätt i det reformerade pensionssystemet kan sägas ha en än starkare karaktär av individuell rättighet. Det borde inte heller i det reformerade sys- temet finnas någon regel om reduktion av inkomstgrundad ålderspension. Någon motsvarighet till 10 kap. 3 § AFL har inte införts. Det beror på att det ovannämnda systemet med avgiftsdebitering i praktiken har ersatt den be- stämmelsen. Enligt 4 kap. 5 § skall garantipension reduceras om en pensionsberätti- gad sedan minst är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är häktad. Reduktion skall därvid ske på så sätt att fr.o.m. den trettioförsta dagen utges garantipension med högst ett belopp som innebär att garanti- pensionen tillsammans med inkomstgrundad ålderspension enligt LIP uppgår till för månad räknat av prisbasbeloppet. Detta motsva- ra f.n. /mån. Som jämförelse kan nämnas att hel garantipension utan avräkning för inkomstgrundad ålderspension uppgår för en ogift per- son till 2,13 gånger prisbasbeloppet (motsvarar f.n. /mån) och för en gift till 1,9 gånger prisbasloppet (motsvarar f.n. /mån). Som tidigare nämnts är garantipensionen en utfyllnad till intjänad in- komstgrundad ålderspension. För den som saknar inkomstgrundad ålders- pension utges garantipensionen med ett fast belopp. komstgrundad ålderspension minskas garantipensionen. När den inkomst- grundade ålderspensionen för en ensamstående uppgår till 3,07 prisbasbelopp (/månad) och för en gift ålderspensionär till 2,72 prisbasbelopp (/mån) är garantipensionen bortreducerad. Med hänsyn till att garantipension inte utges till pensionärer med så hög inkomstgrundad ålderspension, kommer dessa att undgå en reduktion av pension vid institutionsvistelse. De ekonomiska konsekvenserna vid en institutionsvistelse på det allmännas bekostnad kommer således att skifta mellan ålderspensionärerna beroende på vilket slags ålderspension han eller hon har. Lagen om garantipension har kompletterats med bestämmelser om ga- rantipension för personer som är födda eller tidigare. Garantipensio- nen för denna åldersgrupp beräknas på ett annorlunda sätt än garantipensio- nen för yngre årgångar. Beräkningsreglerna som är ganska komplicerade skall inte närmare beskrivas här. Nämnas kan dock att de syftar till att den pensionsberättigade inte skall få sämre ålderspension med de nya bestäm- melserna, än vad han eller hon skulle få i det hittillsvarande ålderspensions- systemet. Med hänsyn till att pensionsinkomster skall beskattas i samma utsträckning som förvärvsinkomster måste den aktuella åldersgrup- pen i åtskilliga fall kompenseras för att SGA slopas, vilket kommer att ske inom ramen för beräkning av deras garantipension. Bestämmelserna om förtidspensionen finns främst i 7 och 13 kap. AFL. I likhet med det hittillsvarande ålderspensionssystemet består förtidspensio- nen av folkpension, pensionstillskott, tilläggspension. Vidare kan en förtids- pensionär i likhet med en ålderspensionär få bostadstillägg och SGA. En försäkrad i åldern har rätt till förtidspension, om arbetsför- mågan på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan är nedsatt med minst en fjärdedel och nedsätt- ningen kan anses varaktig. Bedöms nedsättningen inte som varaktig men bestående för avsevärd tid (), har den försäkrade rätt till förtids- pension i form av sjukbidrag, som alltid är tidsbegränsat. Dessa båda pen- sionsformer betalas ut med lika stora belopp. Bestämmelserna om reduktion av folkpension vid institutionsvistelse i 10 kap. 2 och 3 §§ AFL, som i det föregående har redovisats under hittillsvarande ålderspensionssystem, gäller även folkpension i form av sjukbidrag eller förtidspension. På grund av att högsta pensionstillskott till förtidspension uppgår till av pris- basbeloppet mot av prisbasbeloppet för ålderspension får en förtidspensionär vidkännas en större reduktion av sina pensionsförmåner än en ålderspensionär. Reformering av systemet för förtidspension Inom har utarbetats två förslag till reformering av sys- temet för förtidspension. Enligt förslagen skall reformen träda i kraft . Det ena förslaget avser personer som är eller äldre, medan det andra avser yngre personer. Förslagen redovisas i de tidigare nämnda departementspromemoriorna (Ds 2000:39) och (Ds 2000:40). Enligt förslagen skall nuvarande förtidspensionering ersättas med sjuker- sättning för dem som har uppnått års ålder och med aktivitetser- sättning för dem som är . Sjukersättning skall kunna utges vid långvarig eller varaktig medicinskt grundad nedsättning av arbetsförmågan. Aktivitetsersättning skall kunna utges dels vid långvarig medicinskt grundad nedsättning av arbetsförmågan, dels vid förlängd skolgång som beror på funktionshinder. Såväl sjukersättningen som aktivitetsersättningen skall täcka framtida inkomstbortfall men även utgöra ett grundskydd. Inkomst- bortfall skall därvid täckas av inkomstrelaterad sjukersättning resp. inkomst- relaterad aktivitetsersättning. Grundskyddet skall utgöras av sjukersättning i form av garantiersättning resp. aktivitetsersättning i form av garantiersätt- ning. Det särskilda grundavdraget för pensionärer () skall slopas vid beskattning av aktivitetsersättning och sjukersättning. Till skillnad från reformeringen inom ålderspensionssystemet och efter- levandepensionssystemet föreslås inte särskilda lagar för de nya förmånerna. Enligt förslagen skall i stället nya bestämmelser införas i AFL. Bestämmel- ser om sjukersättning kommer enligt förslaget att finnas främst i 7, 8, 9 och 9 a kap. AFL, medan bestämmelser om aktivitetsersättning kommer att fin- nas främst i 7 a kap. samma lag. Sjukersättning – Ersättning och ålderspensionsrätt vid långvarig eller varaktig medicinskt grundad nedsättning av arbetsförmågan Enligt riktlinjer som beslutats av (prop. 1997/98:111, bet. 1997/98:SfU11, rskr. 1997/78:237) bör vad som hänförs till för- tidspension göras till en del av sjukförsäkringen. Mot denna bakgrund ut- mönstras i Ds 2000:39 begreppet förtidspension. Vid medicinskt orsakad varaktig arbetsoförmåga ersätts begreppet av sjukersättning. Är arbetsför- mågan nedsatt men inte varaktigt skall begreppet tidsbegränsad sjukersättning användas. På motsvarande sätt som för den nuvarande för- tidspensionen skall även sjukersättningen kunna vara vilande när den försäk- rade vill pröva på att arbeta. Sjukersättningen kan vara av två slag: inkomst- relaterad sjukersättning och sjukersättning i form av garantiersättning. Reglerna för beräkning av inkomstrelaterad ersättning vid långvarig eller varaktig arbetsoförmåga skall enligt riktlinjer bygga på inkomst- bortfallsprincipen. Den inkomstrelaterade ersättningen skall baseras på en uppskattning av den inkomst den försäkrade skulle haft om inte arbetsför- mågan hade blivit nedsatt. Denna uppskattning skall grundas på inkomsterna före försäkringsfallet. Enligt departementspromemorian innebär detta i viss utsträckning en helt ny principiell inriktning jämfört med nuvarande regler, vilka mer kan betecknas som en kompromiss mellan ett intjänande av pen- sionsrätt och inkomstbortfallsprincipen. Den inkomstrelaterade sjukersättningen skall enligt förslaget hänföras till de arbetsbaserade förmånerna enligt 3 kap. 4 § socialförsäkringslagen (1999:799, SofL). Detta innebär som huvudregel att en person skall ha ar- bete i för att vara försäkrad för inkomstrelaterad sjukersättning. Även den som saknar arbete men uppbär sådana förmåner som anges i 3 kap. 13 § SofL skall vara försäkrad för inkomstrelaterad sjukersättning. Enligt SofL gäller en generell efterskyddstid efter det att arbetet upphör. Med hänsyn till sjukersättningens karaktär av långvarig för- sörjningskälla föreslås i departementspromemorian att efterskyddstiden skall vara för den inkomstrelaterade sjukersättningen. Hel inkomstrelaterad sjukersättning skall enligt promemorian utgöra av den s.k. antagandeinkomsten. Med antagandeinkomst avses genomsnittet av den försäkrades tre högsta bruttoårsinkomster under ramti- den (närmast före det att försäkringsfallet inträffade). Som skäl för att beakta genomsnittet av tre årsinkomster anförs att det är en lämplig av- vägning mellan intresset av ett stabilt underlag och intresset av att det inte skall krävas innan ett fullgott skydd uppnås. Vid bestämmande av antagandeinkomsten beaktas som bruttoårsin- komster pensionsgrundande inkomst enligt 2 kap. LIP, debiterade allmänna pensionsavgifter och pensionsgrundande belopp som tillgodoräknats vid förtidspension resp. sjukbidrag. Årsinkomster beaktas inte till den del de överstiger 7,5 gånger prisbasbeloppet, vilket motsvarar nuvarande ordning. Enligt promemorieförslaget skall ramtidens längd variera med den för- säkrades ålder. För den som uppnår ålder eller högre det år försäk- ringsfallet inträffar skall ramtiden vara . När försäkringsfallet inträffar i lägre åldrar skall den variera på så sätt att den är om försäkringsfallet inträffar det år den försäkrade uppnår 50, 51 eller , om försäkringsfallet inträffar det år den försäkrade uppnår 47, 48 eller och om försäkringsfallet inträffar det år den försäkrade uppnår en ålder eller lägre. Den inkomstrelaterade sjukersättningen kompletteras med ett grund- skydd, garantiersättning, för den som före försäkringsfallet haft låga förvärvsinkomster eller saknat sådana inkomster. Garantiersättning skall vara en bosättningsbaserad förmån, vilket innebär att en förutsättning för att en person skall vara försäkrad för garantiersätt- ning är att han eller hon är bosatt i . För rätt till oavkortad garantiersättning skall krävas att den försäkrade kan tillgodoräknas försäkringstid i . Understiger försäk- ringstiden , skall garantiersättning avkortas till så stor andel av hel ga- rantiersättning som försäkringstiden uttryckt utgör av talet 40 (s.k. 40- delsberäkning). Den nya sjukersättningen skall vara en del av sjukförsäkringssystemet och inte ingå i pensionssystemet. Eftersom sjukförsäkringssystemet är neut- ralt vad gäller civilstånd skall garantinivån för sjukersättning enligt prome- morieförslaget inte påverkas av den försäkrades civilstånd.