sou · GOB391d1 · 2001-01-01 00:00:00 — analysera och värdera de hälsoproblem som finns och som väntas få stor betydelse för hälsoutvecklingen framöver, bedöma möjligheterna att med olika insatser minska dessa hälso- problem, väga kostnaden mot nyttan av att genomföra målen, analysera eventuella målkonflikter, med utgångspunkt i dessa analyser skall kommittén lämna förslag till framåtsyftande mål för hälsoutvecklingen samt föreslå vilka av dessa som skall prioriteras, lämna förslag till strategier för att nå målen, särskilt beakta hur målen kan förankras i olika beslutsprocesser och hur en utvecklingsprocess kan stimuleras bland medborgarna och inom berörda samhällssektorer, lämna förslag till hur målen kan följas upp och utvärderas. Allmänt sett har hälsan utvecklats positivt i . Befolkningen har blivit friskare och lever . Mer kunskap om folksjukdomars orsaker och utbredning, ökad medvetenhet om samhällsförhållandenas och levnadsvanornas betydelse för hälsan, en allt bättre hälso- och sjukvård och ett intensifierat hälsofrämjande och sjukdomsföre- byggande arbete har varit och är förutsättningar för successivt för- bättrad folkhälsa. Även om vi nått långt är ytterligare förbättringar i hälsan önskvärda och möjliga att nå. Det finns fortfarande allvarliga sjukdomar och skador som är möj- liga att förebygga. visar bl.a. att det finns stora och i vissa fall ökande skillnader i hälsa mellan olika sociala grupper, geografiska områden och mellan könen. Struk- turellt betingade livsvillkor som exempelvis försämrad ekonomi, arbetslöshet, miljöföroreningar, krympande offentliga välfärdssystem i kombination med levnadsvanor, exempelvis kost-, tobaks- och alkohol- vanor, kan vara några av förklaringarna till att skillnaderna i ohälsa ökar. Sociala strukturer i form av lagstiftning, ekonomiska resurser, nor- mer och traditioner inom olika samhällssektorer (t.ex arbetsmiljö, utbildning, boende, trafik, jordbruk, fritid och kultur, socialtjänst, hälso- och sjukvård) påverkar förekomsten av hälsorisker. Att hälsan påverkas av samhällsförhållanden i stort är ett viktigt motiv för hälsopolitiskt motiverade initiativ inom flertalet samhällssektorer på nationell, regional och inte minst lokal nivå. Statsmakterna har ett ansvar för att skapa gynnsamma förutsätt- ningar för hela befolkningen att leva ett hälsosamt liv, oavsett social bakgrund. Insatser för att skapa goda villkor för hälsa skall ses i ett långsiktigt perspektiv. Många av de beslut som fattas påverkar både vår och kommande generationers hälsa. Insatser för att främja en god hälsa kan därför ses som en investering för framtiden, en investering som ger utdelning på flera sätt. För individen genom att år med hälsa och livskvalitet läggs till livet, för samhället genom att en befolkning som är frisk och mår bra skapar bättre förutsättningar för välstånd, exempelvis genom ökad tillväxt, minskad sjukfrånvaro och minskad utslagning från arbetslivet. Förutsättningarna är goda för att ta fram och förverkliga nationella folkhälsomål. I har det pågått en utveckling mot ett ökat intresse och bredare synsätt vad gäller folkhälsofrågor. Alltfler kommuner och landsting har bildat särskilda folkhälsoråd för att sti- mulera, samordna och följa upp det lokala folkhälsoarbetet inom olika sektorer och geografiska områden. Många landsting avsätter resurser för samhällsmedicinska enheter och tar fram regionala folkhälso- rapporter. På nationell nivå arbetar ett flertal myndigheter med folk- hälsorelaterade frågor. , m.fl. myn- digheter har stor betydelse för att främja, följa upp och utvärdera folkhälsoarbetet. och har också på olika sätt ökat sitt engagemang och utvecklingsarbete inom folkhälsoområdet. Forskning kring folkhälsofrågor finansieras bl.a vid landets universitet och högskolor och genom forskningsråden. På regeringsnivå bildas en statsrådsgrupp för folkhälsofrågor. Även den svenska miljöpolitiken (luftutsläpp, kemikalier m.m.) är i betydande grad inriktad mot att undanröja hälsorisker. På såväl nationell som lokal nivå är folkrörelsernas verksamhet av stor betydelse för folkhälsan. () spelar en stor roll för utveckling- en av hälsomål i olika länder. WHO:s Europaregion antog en samlad hälsostrategi med 38 mål som i hög grad blivit en förebild för många länders arbete med nationella hälsomål. Med det övergripande målet Hälsa 2000 betonas behovet av att utjämna skillnader i hälsa mellan könen, sociala grupper och geografiska regioner. Världs- bankens rapport i hälsa har visat på nya möj- ligheter att bearbeta och analysera det faktaunderlag som ligger till grund för en prioritering av olika hälsomål. Inom Europeiska unionen (EU) har folkhälsofrågorna fått en högre prioritering med stöd av artikel 129 i . Artikel 129 stadgar bl.a att hälsoskyddskrav skall ingå som ett led i gemenskapens övriga politikområden. Till vägledning för det svenska arbetet med nationella hälsomål finns, utöver WHO:s hälsa 2000, flera internationella före- bilder bl.a i och . Tillvägagångsättet och resultaten av arbetet med att ta fram natio- nella hälsomål i och skiljer sig åt. Båda tillväga- gångssätten har sina förtjänster. I mobiliserades en stor mängd experter och företrädare för forskningen, näringslivet och myndig- heterna för att ta fram en heltäckande bild av folkhälsoläget i . Det stora kunskapsunderlag som togs fram utmynnade dock inte i någon prövning och värdering av vilka områden som skulle prioriteras. En styrka med arbetet i har varit att målen även blivit före- mål för en politisk värdering och prioritering på övergripande nivå. Inslag i både det engelska och amerikanska tillvägagångssättet samt erfarenheter från arbete med hälsomål i andra länder bör kunna tas till vara i det svenska målarbetet. Motiv för nationella folkhälsomål Målen skall vara vägledande för samhällets insatser för att förbättra folkhälsan. har begreppet investera i hälsa börjat användas för att beteckna samhällets åtgärder. Att investera i hälsa är en fråga om att prioritera. Oavsett de ekonomiska förhållandena bör politiker och andra beslutsfattare ges möjlighet att välja de insatser som med tillgängliga resurser ger de bästa effekterna i ett folkhälso- perspektiv. Syftet med målarbetet är därför främst att ange vilka problem som är mest angelägna att lösa och vilka strategier som för- utses vara de mest effektiva. finns mycket kunskap om olika folkhälsoproblem och om olika åtgärder för att lösa dem. Komplexiteten och folkhälso- arbetets tvärsektoriella karaktär ställer emellertid krav på överblick och integration av kunskap från flera olika kunskapsområden och veten- skapliga discipliner. På nationell nivå finns folkhälso- rapporter som ger en överblick över hälsoläget i . och andra berörda myndigheter arbetar med att, utifrån bl.a. folkhälsorapporterna, övergripande politiska prioriteringar och egna analyser, ta fram underlag för olika typer av hälsopolitiska stra- tegier och insatser. Arbetet med att ta fram nationella folkhälsomål innebär att den kunskap som finns om hälsoläget, hälsoutvecklingen och de bakomliggande orsakerna kan nyttiggöras och utvecklas ytter- ligare. Inte minst talar internationella förebilder för att det går att komma längre vad gäller möjligheten att med nya epidemiologiska mått jämföra bördan på befolkningen av olika hälsoproblem och att förutse den framtida utvecklingen. Ett exemepl på detta är den holländska så kallade "Preventmodellen". Att ta fram ett måldokument är angeläget i sig men minst lika viktig är processen som leder dit och som fortsätter efter det att mål- dokumentet tagits fram. Målen skall tjäna som stöd och inspiration på nationell, regional och lokal nivå. Måldokumentet skall vara en av utgångspunkterna i ett offensivt och multisektoriellt folkhälsoarbete på alla nivåer. Nationella folkhälsomål behövs för att särskilt uppmärksamma och minska skillnaderna i hälsa mellan olika socioekonomiska grupper, etniska grupper, geografiska områden och mellan könen. Ett arbete med nationella mål för hälsan bör belysa hälsans betydelse för samhällsutvecklingen och hur hälsan påverkas av samhällets villkor. Kunskapen bör kunna omsättas i olika initiativ på nationell, regional och lokal nivå. Kommitténs uppdrag är att utarbeta förslag till nationella mål för hälsoutvecklingen och folkhälsoarbetet. Utgångspunkten i kommitténs arbete bör vara den tillgängliga kun- skapen om folkhälsoproblem och hälsoutvecklingen som finns inom olika vetenskapliga discipliner. Varje mål skall grundas på ett veten- skapligt underlag som dels belyser sjukdomarnas, skadornas och risker- nas utbredning, bestämningsfaktorer och påverkbarhet, dels redovisar, så långt möjligt, vilka ekonomiska, sociala och andra konsekvenser målen skulle få om de uppfylldes respektive inte uppfylldes. Beslut och förutsättningar inom flertalet samhällssektorer, inklusive medborgarnas möjligheter att aktivt delta, påverkar folkhälsan. Av detta följer att kommittén bör sträva efter en bred ansats där alla sam- hällssektorer vilkas verksamhet är av väsentlig betydelse för folkhälsan beaktas vid probleminventeringen och formuleringen av mål. Som ett underlag till målformuleringsarbetet skall kommittén även redogöra för och analysera vilken genomslagskraft redan existerande mål för hälsan haft på nationell, regional och lokal nivå. Detta inne- fattar bl.a en översiktlig genomgång av arbetet med att ta fram hälso- mål regionalt och lokalt, en uppföljning av de svenska ställnings- taganden som gjorts med anledning av WHO:s mål hälsa 2000 och en uppföljning av Folkhälsogruppens riktlinjer och strategi- projekt samt de mål som satts upp i samband med folkhälso- proposition. Även andra mål för hälsan, exempelvis inom alkohol- området, bör analyseras med avseende på vilken betydelse de haft för folkhälsan. Kommittén skall som en del av sitt underlag redovisa en systematisk genomgång av möjliga mål som kan ha betydelse för uppfyllandet av de övergripande målen att främja folkhälsan, förebygga ohälsa, minska hälsorisker samt förhindra förtida och undvikbar funktionsnedsättning, sjuklighet och död. I kommitténs slutförslag skall ett mindre antal sär- skilt prioriterade mål presenteras tillsammans med de motiv som ligger bakom prioriteringarna. Målen skall primärt underlätta beslut på strategisk nivå. Det betyder att hälsomålen skall ange inriktning och peka ut angelägna områden för insatser snarare än att ange snävt avgränsade och i detalj utformade operativa insatser med fastställd budget och tidsplan. I anslutning till de föreslagna målen skall kommittén lämna förslag till strategier för att nå dem. Liksom vad beträffar målens inriktning bör även strategierna vara mer övergripande än operativa. Utgångspunkten för förslagen till mål och strategier är att dessa skall kunna genomföras utan att ytterligare belasta samhällsekonomin. Med detta avses att förslagen till mål och strategier bör, där så är möjligt med hänsyn till de kunskaper som finns om kostnader och effekter av olika folkhälso- insatser, grundas på en samhällsekonomisk analys som visar att samhällsekonomin som helhet inte förlorar på förslagen när kostnad- erna vägs mot nyttan av att genomföra målen och strategierna. I före- kommande fall skall även förslagens ekonomiska effekter för staten, näringslivet, landstingen respektive kommunerna redovisas separat för respektive sektor. Kommittén skall även analysera kostnaden respek- tive nyttan av alternativa strategier för att nå samma mål. Kommittén skall, i samband med förslagen, även föra ett resone- mang om möjligheterna att fastställa sambanden mellan en folkhälso- insats och dess effekter på lång sikt. Därvid är det av vikt att även analysera hur olika bedömningar av en folkhälsoinsats kostnad och nytta påverkar samhällets och individens benägenhet att investera i folkhälsoinsatsen. För varje mål skall olika möjliga tidshorisonter för när målet kan uppnås diskuteras. För att kunna göra en avvägning mellan olika insats- områden behöver eventuella målkonflikter analyseras. Målkonflikter kan t.ex uppkomma då man värderar motiven för ett mål ur olika perspektiv, t.ex ur hela befolkningens, olika utsatta gruppers eller den enskilde medborgarens synvinkel. Kommittén skall dokumentera och redovisa arbetsmetoden som använts för att ta fram de nationella hälsomålen. I detta ingår att göra en genomgång av förutsättningarna för att utveckla hälsomål. Med detta avses en begreppsanalys där begrepp som mål, hälsa, risk m.m. definieras. Vidare krävs en diskussion av de metoder som används av kommittén för att bl.a. mäta hälsoutveckling, sjukdomsbörda och död- lighet. I den mån kommittén använder sig av modeller för att prog- nosticera den framtida hälsoutvecklingen skall dessa också beskrivas. Dokumentationen av arbetsmetoden för att ta fram mål skall kunna vara vägledande för hur en successiv förnyelse av de nationella målen bör ske och för det fortsatta arbetet med att ta fram regionala och lokala hälsomål. De nationella hälsomål som tas fram skall vara uppföljningsbara och gå att revidera med jämna mellanrum allteftersom folkhälsoutveck- lingen, kunskapsläget och insatserna för folkhälsan ändras. Kommittén skall redogöra för hur målen skall förverkligas, följas upp och revi- deras. Häri ingår frågan om vilka instanser som skall ha ansvaret för att målen följs upp. En erfarenhet som gjorts vad gäller andra länders hälsomål är att det i vissa fall saknas tillräcklig koppling mellan målen och de möjligheter som finns att genomföra dem i form av policybeslut, åtgärder, resurser, intresse m.m. Kommittén skall därför ägna särskild uppmärksamhet åt hur målen kan förankras i olika beslutsprocesser och hur en utveck- lingsprocess som leder från mål till handling kan stimuleras bland medborgarna och inom alla berörda samhällssektorer. Kommittén skall beakta att folkhälsan i allt större utsträckning påverkas av förhållanden utanför vårt lands gränser. Olika miljörela- terade hälsorisker (t.ex. luftföroreningar), handeln med droger och spridningen av smittsamma sjukdomar som hiv/aids, tbc, difteri är några exempel på problemområden som visar på behovet av att kom- mittén även uppmärksammar internationella förhållanden som kan ha betydelse för vår hälsa. Det är angeläget att kommittén tillvaratar erfarenheter från regionalt och lokalt arbete med att ta fram mål för hälsan. Kommittén skall vidare beakta de internationella erfarenheter, exempelvis från , , , , , , och , som finns vad gäller framtagandet av hälsomål. Kommittén bör också ta del av den ansats och de metoder som använts av WHO och i rapporten i hälsa . Kommittén skall samråda med (S 1995:68) i de delar som gäller formulering av mål. Kommittén skall vidare beakta de resultat som Kommittén om hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation (S 1992:04) kommer fram till vad gäller definitionen av folkhälsoarbetet och ansvarsfördelningen mellan stat, landsting och kommun. Kommittén skall fortlöpande samråda med statsrådsgruppen för folkhälsa. Utredningen skall sträva efter att ha en så bred samverkan som möj- ligt med aktörer inom stat, landsting, kommun, folkrörelser, näringsliv, forskning och intresseföreningar. I denna samverkan ingår att fort- löpande pröva olika förslag till nationella hälsomål i en bred dialog med berörda instanser. För kommitténs arbete gäller kommittédirektiven till samtliga kommittéer och särskilda utredare om att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), att redovisa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50) samt att redovisa jämställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994:124). Utredningsarbetet skall bedrivas så att det är slutfört i sin helhet . Tilläggsdirektiv till (S 1995:14) Beslut vid regeringssammanträde . (S 1995:14) får i uppdrag att följa () arbete med att revidera sina hälso- politiska mål och strategier. skall lämna synpunkter på utformningen av dessa till och, efter det att mål och strategier har antagits av WHO:s medlemsländer, bidra till att det sprids kännedom om i första hand den europeiska Hälsa-för-alla-strategin till aktörerna inom berörda samhällssektorer. WHO har fattat beslut om att revidera sin strategi Hälsa-för-alla . Den nya globala strategin, som rubriceras Hälsa för alla för det 21:a århundradet, planeras att antas av vid dess möte i . Eventuellt kommer det då även att presenteras en särskild hälsopolitisk deklaration (charter). Parallellt pågår arbete med att revidera WHO:s hälso- politiska mål för . Ett första utkast till den nya globala strategin presenterades för , som begärde att texten skulle arbetas om. Enligt den redovisade planeringen kommer WHO:s sex regional- kommittéer att få tillfälle att diskutera ett omarbetat förslag vid sina årliga möten . WHO:s sekretariat har också påbörjat konsultationer med andra FN-organisationer och frivilliga har vidare begärt att medlemsländerna skall ges tillfälle att medverka i utformningen av texterna i en öppen process , då den nya strategin planeras att bli antagen. Formerna för detta är dock ännu oklara. WHO:s Europakontor räknar med att sända ett förslag till hälsopolitisk strategi för på remiss. Medlems- länderna skall lämna svar senast . Vid regionalkommitténs möte i den 15–kom- mer det förutom genomgången av den globala strategin också att ges tillfälle till en preliminär diskussion av den europeiska strategin. Denna planeras att kunna bli antagen vid regionalkommitténs möte i septem- ber 1998. Inom WHO finns ambitionen att följa upp den globala strategin regionalt, vilket i sin tur skall ge vägledning för medlemsländernas nationella hälsoprogram. Besluten i WHO är formellt inte bindande för medlemsländerna, men särskilt en europeisk folkhälsostrategi kan komma att få betydelse såväl för samarbetet inom den europeiska , som för enskilda länders övergripande inriktning av folkhälsoarbetet. skall därför, i samarbete med Social- styrelsen och , följa processen för utarbetandet av WHO:s nya Hälsa-för-alla-strategi och dess anknytning till den globala strategin. De berörda svenska myndigheterna och organisationerna kommer under processen att ges tillfälle att lämna synpunkter till Social- departementet, som har samordningsansvar för relationerna med WHO. Det är särskilt angeläget att lämnar synpunkter till i de olika skeden där medlems- länderna ges tillfälle att påverka utformningen av den nya Hälsa-för- alla-strategin. När WHO:s Hälsa-för-alla-strategier har antagits av medlemsländ- erna skall , inom ramen för sitt upp- drag, vidare bidra till att sprida kännedom om dessa bland aktörerna inom de berörda samhällssektorerna. Härvid skall information om WHO:s hälsopolitiska strategi för ges företräde. I denna bilaga redovisar kommittén indikatorer för resp. delmål. I kapi- tel 6.2 redovisar kommittén sin syn på indikatorerna. Med kommunstatistik menas att statistiken samlas in lokalt i kom- munen. kan samlas in både på nationell, regional och lokal nivå. Mål 1 Stark solidaritet och samhällsgemenskap Delmål: Minskad fattigdom Fördelning av ekonomisk standard (Ginikoefficient, SCB, Finans- departementet) Andel hushåll med en disponibel inkomst understigande av medianinkomsten (SCB) Andel socialbidragstagare med långvarigt hjälpbehov minst 10 av årets 12 månader (SoS och SCB) Möjlighet att inom få fram till en oförutsedd ut- gift (SCB resp. befolkningsenkät) Andel sjuka resp. arbetslösa personer med enbart lägsta ersätt- ningsnivå från sjukförsäkringen/arbetslöshetsförsäkringen (RFV) Delmål: Minskad boendesegregation Kvot höginkomsttagare/låginkomsttagare per stadsdel (segregations- index per SAMS-område, SCB) Kvot svenskfödda/utlandsfödda per församling (SCB) Tandhälsa mätt i antal hål i tänderna hos barn vid jämförelse mellan olika bostadsområden (SoS) Andel personer utanför arbetskraften 25–per församling (SCB) Antal hemlösa (FHI ges i uppdrag att ta fram uppgifter) Antal kommuner som upprättat handlingsplaner mot hemlöshet (FHI ges i uppdrag) Delmål: Kompensatoriska resurser för barn och ungdom i socialt utsatta bostadsområden Antalet barn som växer upp i utsatta områden. Det avser områden där hushåll som tillhör den lägsta inkomstkvintilen räknat för landet som helhet är fyra gånger så vanliga som genomsnittligt för landet (FHI ges i uppdrag att ta fram uppgifter) Resursfördelning till förskola, skola, primärvård inkl. barn- och mödrahälsovård, polis och fritidssektor i relation till behov (FHI ges i uppdrag att i samarbete med den kommunala sektorn utveckla översiktliga indikatorer) Mål 2 Stödjande sociala miljöer för individen Delmål: Minskad isolering, ensamhet och otrygghet Andel som har regelbunden kontakt med släkt eller en nära vän () Andel som känner rädsla för att utsättas för våld () Andel av befolkningen som känner tillförsikt inför fram- tiden () Andel vuxna med självupplevd psykisk ohälsa resp. olika psyko- somatiska besvär (SCB och EpC) Delmål: Ökad delaktighet i förenings- och kulturverksamhet Andel invånare fördelade på åldersgrupper som upplever kommu- nens kultur- och fritidsutbud som tillfredsställande (Befolknings- enkät) Grad av föreningsaktivitet per 1 000 invånare () Antal besök till bibliotek, fritidsgårdar, idrottsanläggningar per 1 000 invånare () Antal deltagare i bildningsverksamhet () Antal organ/brukarråd i kommunerna där invånarna har direkt infly- tande i verksamheten, t.ex. i skolan, barn/äldreomsorg per 1 000 invånare () Valdeltagande i kommunalval för svenska och utländska med- borgare fördelat på förstagångsväljare resp. valdistrikt (SCB) Mål 3 Trygga och jämlika uppväxtvillkor Delmål: En trygg anknytning mellan barn och föräldrar Trygg anknytning mellan små barn och föräldrar enligt aktuell forskning (FHI och IPM ges i uppdrag) Delmål: En hälsofrämjande förskola och skola som stärker elevernas självförtroende och skolresultat Andel elever med betyg i alla ämnen i årskurs 8 och 9 (och ) Andel elever i årskurs 9 som har behörighet att läsa vidare till ett nationellt gymnasieprogram (och ) Andel elever som fullföljt gymnasiets program (Skol- verket och SCB) Andel elever med olovlig frånvaro i årskurs 7–9 () Andel elever i som äter skollunch minst (Kommunstatistik) Andel elever som trivs i skolan i årskurs 5 resp. 7–9 (resp. befolkningsenkät) Förekomst av mobbning i och gymnasiet () Andel barn och elever som får modersmålsundervisning i förskolan och skolan () Delmål: En förbättrad psykisk hälsa hos barn och unga Andel barn och unga med självupplevd psykisk ohälsa resp. olika psykosomatiska besvär (SCB och EpC) Andel barn och unga per stadsdel och kommun som gör själv- mordsförsök (Lokal hälso- och sjukvårdsstatistik, EpC och IPM) Antal självmord i i åldersgruppen 10–(EpC och SCB) Mål 4 Hög sysselsättning Delmål: Goda möjligheter till livslångt lärande Tillgång till utbildning inom företagens eller samhällets ram om minst (SCB) Utbildningsmöjligheter inom den kommunala vuxenutbildningen för personer med långvarigt socialbidrag och enbart grundskola (Kom- munernas vuxenutbildning) Utbildningsmöjligheter för arbetshandikappade personer (AMS) Andel ungdomar som lämnar gymnasiet utan slutbetyg () Delmål: Låg arbetslöshet Andel sysselsatta fördelat på ålder och kön (SCB) Andel arbetslösa mer än (SCB) Delmål: Ingen diskriminering av invandrare och funktionshindrade på arbetsmarknaden Andel sysselsatta fördelat på nationalitet (SCB) Antalet anmälda arbetshandikappade till arbetsförmedlingarna och antalet som får anställning (AMS) Mål 5 God arbetsmiljö Delmål: Anpassning av fysiska och psykiska arbetskrav till individens förutsättningar Andel som har höga psykiska krav i arbetet (SCB) Andel som upplever problem med buller, tunga lyft, obekväm arbetsställning (SCB) Andel som har ensidiga arbetsställningar (SCB) Andel anmälda arbetsskador (SCB) Sjukskrivningsmönstret i olika branscher/yrken (SCB alt. SoS ges i uppdrag) Delmål: Ökat inflytande och utvecklingsmöjligheter i arbetet Andel personer med lågt inflytande i arbetet (SCB/JEM-index) Andel personer med små utvecklingsmöjligheter i arbetet (SCB/JEM-index) Delmål: Minskat övertidsarbete Andel småbarnsföräldrar som övertidsarbetar (SCB)