sou · GOB329d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Nämnden skall också yttra sig i konsumenttvister på begäran av domstolar och stödja den kommunala konsumentverksamhetens med- ling i konsumenttvister genom bl.a. utbildning, rådgivning och infor- mation samt informera konsumenter och näringsidkare om nämndens praxis. Syftet med den tvistlösande verksamheten är att nämnden skall vara ett billigt, snabbt och enkelt, men ändå rättssäkert, alternativ till dom- stolarna. Stödet till den lokala medlingen i kommunerna skall bidra till att tvisterna snabbt och på ett ändamålsenligt sätt kan lösas där de upp- står. Genom information om nämndens praxis kan också tvister före- byggas och företagens reklamationshantering underlättas. är en specialdomstol som handlägger mål och ärenden enligt den marknadsrättsliga lagstiftningen, t.ex. marknads- föringslagen, produktsäkerhetslagen, lagen om avtalsvillkor i konsu- mentförhållanden och konkurrenslagen. Myndigheten har tillsyn över fastighetsmäklarlagen och skall inrikta sin verksamhet på att fastighetsmäklarna följer god fastighetsmäklarsed, att information sprids om vad god fastighetsmäklarsed innebär och att fastighetsmäk- larna har en god utbildning för sin verksamhet. Nämndens verksamhet finansieras med anslag via statsbudgeten. I princip gäller full kostnadstäckning. De avgifter som betalas av fastig- hetsmäklarna tillförs statskassan och nämnden får sedan anslag som i vart fall inte överstiger avgifterna. konsumentverksamhet finns i de flesta kommuner, men har varierande omfattning. Konsumentverksamhet ingår inte i kommuner- nas obligatoriska uppgifter, och det ankommer på varje kommun att utifrån sina förutsättningar organisera konsumentverksamheten. Frivilliga konsumentorganisationer är ett samlingsbegrepp för folkrö- relser, ideella organisationer, aktionsgrupper m.fl. organisationer som har konsumentfrågor som huvudprogram. Det finns också organisationer och folkrörelser med ett allmänt samhällsintresse där konsumentfrågor är en del av organisationens övergripande mål, t.ex. fackföreningar, pensionärs- handikapp-, kvinno- och miljöorganisationer. Vidare finns olika intresseorganisa- tioner som driver konsumentfrågor. Näringslivets egna frivilliga åtgärder har länge varit ett viktigt inslag i den svenska konsumentpolitiken. Begreppet egenåtgärder introducera- des i den konsumentpolitiska debatten som en benämning på aktiviteter i näringslivet som syftar till att lösa eller förebygga olika konsumentproblem. Egenåtgärdsprogram finns inom olika branscher och har ofta en inriktning på god sed i marknads- föringen. Programmen kan innehålla branschvisa regler, system för övervakning av efterlevnaden av reglerna samt undervisning och information. I flera fall har medverkat i tillkomsten och utformningen av programmen. presenterade 1994 i sitt betänkande Konsumentpolitik i en ny tid ett femtiotal branschövergripande eller branschspecifika egenåtgärds- program. Exempel på områden med egenåtgärdsprogram är läkemedel, hälso- kost, öl, direktförsäljning och direktmarknadsföring. Marknadsetiska Rådet och Etiska Rådet mot Könsdiskriminerande Reklam är bransch- övergripande organ och prövar om en viss marknadsföringsåtgärd stri- der mot god etik och god sed i marknadsföringen. och ger råd till konsumenter i försäkrings- och bankfrågor. Byråerna är stiftelser där , och berörda bran- schorganisationer är huvudmän. Staten har majoritet i styrelserna. 2.4Regeringens prioriteringar för konsumentpolitiken 1994/95 – 1999 I budgetpropositionen för /95 (prop. 1993/94:100) pekade regeringen på att fått betydelsefulla återverkningar på det konsumentpolitiska området. Det gällde nya lagar som trätt i kraft, en ökning av den gränsöverskridande handeln med tjänster och ett ökat utbud och större valfrihet för konsumenterna. Det fanns skäl att räkna med att konsumentpolitiken skulle fortsätta att utvecklas inom EU, men där saknades konsumentskydd på vissa områden där uppnått lösningar. Enligt regeringen skulle därför bidra till utveck- lingen inom genom konstruktiva insatser som grundades på egna, nationella erfarenheter. Regeringen ansåg också att det fanns skäl att fördjupa det nordiska samarbetet, som alltmer kommit att inriktas på frågor med en europeisk dimension. Ett nytt nordiskt handlingsprogram som trädde i kraft utgjorde grunden för detta. ställde krav på insatser från i form av bl.a. marknadskontroll. Ny lagstiftning innebar t.ex. krav på systema- tiska kontroller på produktsäkerhetsområdet och det var därför viktigt att verket avsatte tillräckliga resurser för denna tillsynsverksamhet. Verket skulle också åstadkomma en hög efterlevnad av den konsument- skyddande lagstiftningen. Regeringen betonade vidare vikten av att fortsatte att spela en aktiv och viktig roll inom det internationella standardiseringsarbetet. Detta hängde bl.a. samman med att de närmare säkerhetskrav som olika produkter skall uppfylla enligt EG-rättsakter på produktsäkerhetsområdet skall fastställas i stan- darder. Betydelsen av den lokala konsumentverksamheten betonades och det var angeläget att ge stöd till verksamheten i form av bl.a. informa- tions- och utbildningsinsatser från sida. Skuldsaneringslagen trädde i kraft . Regeringen pekade på att den kommunala budgetrådgivningen visat sig vara värde- full för att bemästra ekonomiska problem i hushållen och att denna rådgivning skulle komma att spela en ännu viktigare roll i och med införandet av den nya lagen. Inför /96, som omfattade 18 månader, ansåg regeringen att det måste förbli en viktig uppgift för konsumentpolitiken att ägna särskild uppmärksamhet åt ekonomiskt utsatta hushåll (prop. 1994/95:100). De hushållsekonomiska frågorna, särskilt budgetrådgiv- ning och skuldsanering, angavs därför som mycket viktiga uppgifter för . En annan utvecklingstendens som var viktig för konsumentpolitiken att uppmärksamma var internationaliseringen. Regeringen pekade på att konsumenterna genom EU-medlemskapet ställdes inför nya svårig- heter, t.ex. att marknaden skulle bli mer svåröverskådlig och att risken för att dåliga varor och tjänster skulle säljas blev större. Vidare nämn- des att konsumenterna kunde komma att ställas inför nya marknads- förings- och distributionsformer som det var svårt att värja sig emot och att marknadsföringen genom ny teknik, t.ex. TV-reklam, kunde bli mer påträngande. Liksom föregående budgetår ansåg regeringen att det var en viktig uppgift för att i EU-arbetet driva på mot breddat, fördjupat och mera kraftfullt konsumentskyddsarbete i och erinrade om att man i regeringsdeklarationen slagit fast att skall bidra till en förstärkning av konsumenternas ställning i vad gäller varornas och tjänsternas pris, kvalitet och säkerhet. Betydelsen av att delta i den europeiska standardiseringen betona- des, eftersom detta är ett viktigt förebyggande arbete för att hindra att vi får problem med bristande säkerhet och funktion hos produkter som kommer över våra gränser. Enligt regeringens mening borde Konsu- mentverket även i fortsättningen spela en viktig roll och ambitions- nivån ligga på en oförändrat hög nivå. Därutöver ansåg regeringen att också konsumentorganisationer och andra frivilliga organisationer måste ges tillfälle att medverka i standardiseringsarbetet. När det gällde resurserna för marknadskontroll ansåg regeringen att dessa i första hand borde användas för att övervaka produkterna från säkerhetssynpunkt. Resurserna borde dessutom stå i rimlig proportion både till de risker och de personer som är tänkta att använda produk- terna. Att barn inte utsätts för onödiga risker skulle ha en hög prioritet. insatser i egenskap av tillsynsmyndighet enligt de lagar som reglerar konsumentskyddet inom EU behövde ökas . Det fanns också behov av att satsa resurser på europe- iskt och annat internationellt samarbete. Regeringen nämnde de infor- mationssystem som byggts upp inom EES-området för att upprätthålla en god produktsäkerhet – notifikationssystemet om farliga produkter (RAPEX) och skaderapporteringssystemet (EHLASS). Regeringen poängterade vikten av en väl utbyggd lokal konsument- verksamhet, som kommit att markeras ytterligare genom tillkomsten av skuldsaneringslagen. Andra viktiga inslag i det lokala arbetet var att medla i tvister mellan konsumenter och näringsidkare, varu- och serviceförsörjningsfrågor samt samverkan med annan lokal verksamhet, t.ex. inom föreningslivets ram. Vidare nämndes den offentliga sektorn, som förändrats bl.a. genom avregleringar. Behovet av att lyfta fram brukarnas intressen inom detta område ansågs tydligt. Utöver de nämnda områdena angav regeringen flera verksamhets- mål för , t.ex. att främja undersökningar av pris- och servicenivån i dagligvaruhandeln (matkostnadsundersökningar), öka insatserna för att göra service tillgänglig för handikappade och äldre bl.a. genom att anpassa tekniken, stärka ungdomars kunskaper om kon- sumentfrågor och följa utvecklingen av aggressiva marknadsförings- metoder och diskriminerande reklam. I budgetpropositionen (prop. 1996/97:1) anförde regeringen att det var viktigt att fullfölja de konsumentpolitiska mål som besluta- des av . När det gällde inriktningen av det konsu- mentpolitiska arbetet skulle åtgärder som avsåg hushållens baskon- sumtion och stöd till konsumentgrupper som är ekonomiskt eller socialt utsatta eller av andra skäl har behov av särskilt stöd prioriteras. Ung- domar, arbetslösa och invandrare nämndes som viktiga målgrupper för detta arbete. I verksamhetsmålen för ingick att öka kunskapen i samhället om främst utsatta hushålls ekonomiska situation och att öka konsumenternas kunskaper i hushållsekonomi. Hushållens stora skuldsättning var ett annat viktigt område för kon- sumentpolitiska insatser i form av bl.a. budgetrådgivning och skuldsa- nering. I de hushållsekonomiska frågorna ingick även finansiella tjänster som en viktig del. Regeringen påpekade återigen att medlemskapet i EU innebar att det inte längre var tillräckligt med en bra svensk konsumentpolitik utan att måste arbeta för att konsumenterna skall få en stark ställning och inflytande i EU. En konsumentpolitisk uppgift under budgetåret var att uppmärk- samma problem som uppstått för konsumenterna till följd av avregle- ringen och den ökade konkurrensen samt förändringar till följd av ny teknik. Utarbetande av en strategi för att utveckla sådana produktions- och konsumtionsmönster som minskar påfrestningen på miljön och bidrar till en långsiktigt hållbar utveckling var ytterligare en angelägen upp- gift. För angav regeringen i budgetpropositionen (prop. 1997/98:1) tre prioriterade områden: Att konkretisera miljömålet inom konsumentpolitiken och ta fram en åtgärdsinriktad handlingsplan på området konsumtion och miljö. Att stärka konsumenternas ställning som marknadsaktörer, bl.a. ge- nom åtgärder för bättre prisinformation inom dagligvaruhandeln. Att arbeta för en starkare ställning för konsumenterna i EU. Rege- ringen ansåg att det var särskilt viktigt att konsumentintresset och ett ökat konsumentinflytande skulle tillgodoses vad gäller livsmedel, det europeiska standardiseringsarbetet, finansiella tjänster och det nya mediasamhället. I budgetpropositionen (prop. 1998/99:1) redovisades fyra pri- oriterade områden: Att fortsätta arbetet med att genomföra handlingsplanen för att uppnå miljömålet. Att stärka konsumenternas ställning i informationssamhället. Att ge konsumenterna tillgång till bättre information om priser och annan information beträffande dagligvaror. Att arbeta för att konsumenterna skall få en starkare ställning i EU. De verksamhetsmål som angavs för med utgångs- punkt från de övergripande målen var att genomföra lokala matkost- nadsundersökningar, arbeta för en förbättrad information och utbild- ning i hushållsekonomiska frågor, analysera utvecklingen av utbudet av service i glesbygds-, landsbygds- och skärgårdsområden, att stärka konsumenternas ställning i informationssamhället, bevaka miljöargu- ment i marknadsföringen, se till att finansiella tjänster erbjuds på skä- liga villkor och med tillbörliga metoder, arbeta för att konsumenterna är kritiska och kunniga i sitt agerande på marknaden och att minska konsumentproblem på marknaden för nödvändighetstjänster. Ytter- ligare verksamhetsmål var bl.a. att verka för att antalet konsumenttvis- ter som behöver gå till minskar, att minska förekomsten av farliga produkter på marknaden och att arbeta för en ökad miljöanpassning av varor och tjänster. 2.5Regeringens handlingsplan för miljön I skrivelsen Konsumenten och miljön – en handlingsplan för hållbar utveckling (skr. 1997/98:67), presenterade regeringen sin syn på centrala frågor som rör det miljömål som gäller för konsu- mentpolitiken. Ett viktigt skäl för handlingsplanen var att beräkningar har visat att hushållen ger upphov till sammantaget nära hälften av de svenska miljöskadliga utsläppen. Handlingsplanen är ett led i regering- ens arbete för att uppnå en hållbar utveckling och var inledningen till en process med syftet att uppmuntra och underlätta för hushållen att ta ett ökat ansvar för miljön och resurshushållningen. behandling av skrivelsen föranledde inga erinringar (bet. 1997/98:LU21, rskr. 1997/98:220). Regeringen aviserade i handlingsplanen att skulle få ett sektorsansvar för konsumentrelaterade miljöfrågor. Detta innebär att verket skall vara samlande, stödjande och pådrivande i förhållande till andra berörda parter i sådana frågor. Syftet med ansvaret är att under- lätta samordning och för att arbetet mot miljömålet i konsument- politiken skall kunna genomföras på ett effektivt sätt. Inom ramen för sektorsansvaret skall från ett hus- hållsperspektiv eller utifrån hushållens förutsättningar kunna beakta miljöaspekter vid kunskapsutvecklingen inom verket, ansvara för kun- skapsförmedling om miljöfrågor till hushållen och övriga berörda aktö- rer samt verka för att konsumentaspekter beaktas i andra myndigheters information till hushållen i frågor som rör en hållbar utveckling. Vidare skall myndigheten verka för att producenter i ökad utsträckning inklu- derar såväl funktions- och kvalitetskrav som miljökrav i produktut- vecklingen samt stödja frivilliga organisationer som bedriver konsu- mentinriktat miljöarbete. Regeringen aviserade ett uppdrag för att, i samråd med andra berörda myndigheter, formulera sektorsmål som preciserar miljömålet i konsumentpolitiken. Dessa mål borde, för att de skall kunna koncentreras på områden där de gör bäst nytta, formuleras uti- från en analys av vilka miljöproblem som hushållen bäst kan bidra till att avhjälpa. Sektorsmålen inordnas under de nationella miljökvali- tetsmål som beslutas av . Sektorsmålen borde enligt regeringen formuleras med sikte på att hushållen skall uppmuntras och ges reell möjlighet att beakta miljö- aspekter vid valet av varor och tjänster, ställa miljökrav på de varor de införskaffar och på de tjänster de tar i anspråk, ta ett ökat miljöansvar i samband med användningen av varor genom rätt användning och underhåll samt genom att förbättra sin källsortering i takt med att förut- sättningar för detta ges. I handlingsplanen betonas att mer kunskap behövs om frågor som rör konsumenterna och miljön som grund för beslut om åtgärder och upp- följning. Eftersom kunskap också är en förutsättning för ändrat bete- ende utgör utökad förmedling av kunskap och information till hushål- len en central del av handlingsplanen. Regeringen ansåg att kunskapen borde öka bl.a. avseende sambandet mellan hushållens agerande och påverkan på miljön, bl.a. på vilket sätt de mest påtagliga minskningarna i hushållens miljöbelastning kan åstadkommas, faktiska förutsättningar för hushållen att agera miljömedvetet, målkonflikter ur ett hushållsperspektiv, borde fungera som kunskapskälla i förhållande till enskilda konsumenter, vidareinformatörer och andra aktörer inom området. Förutom samarbetsprojekt mellan myndigheter och genom- förandet av olika studier för att öka kunskapen på området nämndes möjligheterna att erhålla kunskap genom statistik och forskning. Regeringen konstaterade att ett miljöanpassat beteende hos konsu- menterna är beroende av en insikt om att det finns ett samband mellan det egna agerandet och inverkan på miljön. Regeringen såg positivt på planer på att via informationsteknologin förenkla för hushållen och andra målgrupper att få information om miljö- och resurshushållningsfrågor. I handlingsplanen presenterades olika åtgärder som regeringen ansåg viktiga när det gällde konsumtionen och produktionen av varor och tjänster. Det gällde bl.a. direkta insatser i form av deltagande i standar- diseringsarbete, insatser som rör konsumenternas efterfrågan och för- bättrad miljöinformation om produkter. Regeringen avsåg att ge i uppdrag att bl.a. utöka insatserna med avseende på miljöaspekter i varuprovnings- verksamheten, bevaka miljöargument i marknadsföringen, sträva efter prisundersökningar även för ekologiskt producerade livsmedel, lyfta fram hushållsaspekter inom systemen för källsortering. Inom det nordiska samarbetet skulle verka för en utvärdering av det nordiska miljömärkningssystemet Svanen, en analys av förutsättningarna för ömsesidigt godkännande av mil- jömärken på internationell nivå. När det gällde hushållens boende och resande ansåg regeringen att kon- sumenternas val av transportmedel och bostad måste underlättas genom bl.a. bättre information om miljöaspekter i boendet, bättre information om bilars miljöegenskaper, bättre bevakning av konsumentaspekter inom kollektivtrafiken för att motverka en utveckling mot ett ensidigt beroende av bil. Stöd till lokal och frivillig verksamhet Den lokala verksamhetens betydelse betonades. Centralt stöd i form av fortbildning, faktaunderlag och rådgivning är en viktig förutsättning för det lokala arbetet. Regeringen ansåg att de kommunala konsumentväg- ledarna skulle kunna spela en viktig roll bl.a. genom att erbjuda samlad konsumentinformation. Samarbete mellan lokala aktörer såsom konsu- mentvägledare och energirådgivare ansågs positivt av samma skäl. Vid angivande av mål och inriktning för fördelning av medel till frivilliga organisationer skulle hushållsrelaterade miljöfrågor ges hög prioritet . Miljömålet i konsumentpolitiken är en nyhet . Regeringen konstaterade i handlingsplanen att det finns risk för målkonflikter. Förekomsten av sådana kan leda till svårigheter för enskilda hushåll och konsumenter att agera på ett miljöanpassat sätt. Konflikter mellan olika mål kan uppstå för enskilda i olika valsituationer. Även målkon- flikter i samhället kan försvåra ett miljöanpassat handlande av enskilda. Målkonflikterna kan leda till minskad motivation att handla miljömed- vetet. Enligt regeringen kan målkonflikter uppstå för enskilda konsu- menter mellan å ena sidan miljöhänsyn och å andra sidan främst eko- nomi och tidsanvändning. En konsument som vill handla ekologiskt producerade livsmedel måste oftast vara beredd att betala ett högre pris för dessa. Som ett annat exempel nämndes att det är mer tidskrävande att sortera och återlämna avfall än att lägga allt i samma soptunna. Mellan miljöhänsyn och den fria rörligheten för varor och tjänster på EU:s inre marknad kan en målkonflikt i samhället uppstå som berör konsumenterna. åtagande att följa det gemensamma regel- verket gör att handlingsutrymmet på nationell nivå ibland är begränsat. Inom konsumentpolitiken utgör miljömålet ett av fyra, inbördes jäm- ställda, konsumentpolitiska mål. De fyra målen fungerar ofta ömsesi- digt stödjande. Exempelvis har en av konsumentpolitikens främsta uppgifter alltid varit att hjälpa hushållen att effektivt utnyttja sina resurser, vilket torde ligga väl i linje även med miljömålet. Det kan dock i vissa situationer förekomma att miljömålet står i strid med hus- hållningsmålet eller något av de övriga målen. En konflikt mellan mil- jömålet och säkerhetsmålet uppstår t.ex. när materialet i sängkläder och möbler samt i hemelektronisk utrustning på grund av brandrisk måste flamskyddsbehandlas med medel som bedöms som miljöfarliga. Om en målkonflikt uppstår borde enligt regeringen en lösning efter- strävas som på ett godtagbart sätt tillgodoser båda målen. Om en sådan lösning inte står att finna blir en prioritering aktuell. Prioriteringar underlättas med hjälp av bättre kunskaper. Dock finns det inte alltid entydiga svar på hur miljöproblem uppkommer och kan bemästras. Under alla omständigheter är det viktigt att målkonflikter identifieras och uppmärksammas, även om de inte alltid går att undvika. ekonomiska vårproposition (prop. 1996/97:150) framhöll regeringen att propositioner och utredningar av betydelse skall åtföljas av en eko- Ett liknande förslag presenterades också i betänkandet (SOU 1996:108) Konsumenterna och miljön. Ett sådant tillvägagångssätt torde bidra till att antalet målkonflikter kan minska också på för hushållen viktiga områden. Miljömålet inom konsument- politiken bidrar enligt regeringen till att målkonflikter uppmärksammas genom att detta mål i beslutssituationer beaktas parallellt med övriga konsumentpolitiska mål. Enligt skrivelsen avsåg regeringen att återkomma till med en lägesrapport om hur arbetet med miljömålet i kon- sumentpolitiken fortskrider och redovisa effekterna av arbetet. 2.6Grön databas och provning av varors miljövänlighet Arbete med att bygga upp en databas med hushållsrelaterad miljöin- formation pågår hos . Databasen skall kunna använ- das av enskilda konsumenter, olika vidareinformatörer, företag och organisationer samt fungera som ett viktigt läromedel i skolan. Sats- ningen skall kunna öka IT-kompetensen hos berörda grupper och syftar även till att stimulera lokala initiativ, bland annat lokala investerings- program. Förutom relevant miljöinformation kommer databasen att innehålla information som rör miljömärkning, faktamaterial från tid- ningen Råd & Rön, goda exempel och interaktiva lösningar. har också påbörjat ett arbete med att utveckla provningsmetoder avseende varors miljöaspekter. Bland annat skall metoder rörande hushållsaspekter inom systemen för källsortering utprovas. Kommitténs bedömning och förslag: Det förekommer konsu- mentpolitiskt relevanta frågor inom i princip samtliga områden. Det är därför viktigt att konsumentaspekter beaktas även av myndigheter och enheter inom som har sitt huvudsakliga verk- samhetsområde utanför det traditionella konsumentområdet. I instruktionen för myndigheter som har till uppgift att verka för konsumentintresset bör det finnas en hänvisning till de konsument- politiska målen. Ett Konsumentdepartement bör inrättas. I Konsumentdeparte- mentets ansvarsområde bör ingå, förutom de frågor som hör till konsumentområdet, även sådana livsmedelsfrågor som har en direkt betydelse för den enskilde konsumenten. Konsumentfrågor återfinns inom de flesta områden. Det finns emeller- tid enligt vår mening en risk för att konsumentaspekterna inte i till- räcklig utsträckning beaktas när åtgärder vidtas utanför det traditionella konsumentpolitiska området. Detta kan leda till att de konsument- politiska insatserna försvagas eller till och med motverkas. I förordningen (1995:868) med instruktion för anges de nu gällande konsumentpolitiska målen som övergripande mål för verkets verksamhet. Även andra myndigheter skall enligt sina instruktioner agera till nytta för konsumenterna. Som exempel kan nämnas förordningen (1996:147) med instruktion för Statens livs- medelsverk, förordningen (1998:415) med instruktion för Statens jord- bruksverk och förordningen (1996:353) med instruktion för Konkur- rensverket. skall enligt sin instruktion i konsu- menternas intresse verka för säkra livsmedel av god kvalitet, redlighet i livsmedelshanteringen och bra matvanor. skall inom jordbrukets och rennäringens område arbeta aktivt för en konkurrens- kraftig miljö- och djurskyddsanpassad livsmedelsproduktion till nytta för konsumenterna. uppgifter enligt instruktionen är att verka för en effektiv konkurrens i privat och offentlig verksamhet till nytta för konsumenterna.