sou · GOB378d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Finsam – finansiell samordning mellan två huvudmän, socialför- säkringen och hälso- och sjukvården. Försöksverksamheten avslutades och ledde till vissa besparingar i försöksom- rådena. Socsam – finansiell samordning mellan tre huvudmän, socialför- säkringen, hälso- och sjukvården och kommunens socialtjänst. 216 Det offentligas ansvar Försöksverksamheten gäller till utgången av . De ekono- miska utvärderingar som finns visar på ett litet underskott. Frisam – frivillig samverkan. Riktlinjerna för Frisam – som inte är en försöksverksamhet – gavs i regeringens proposition 1996/97:63. Samverkansaktiviteterna utvärderas regelbundet. I den senaste lägesrapporten från har identifierats fem problemområden; individuella och långsiktiga lösningar, sär- skilt stöd till arbetsgivaren, ökad lokal frihet, nya mätsystem samt legitimitet för samverkan. Dagmar-modellen innebär att staten och destinerar en del av de ersättningar (Dagmarmedel), som staten betalar till sjukvårdshuvudmannen, för särskilda behandlingar- och rehabiliteringsinsatser. uppgår Dagmarmedlen till . Med fyra parallella och likvärdiga offentliga sektorer finns det enligt min mening en uppenbar risk att individer som har behov av mer sam- mansatta rehabiliteringsinsatser hamnar i en gråzon där problembilden inte ryms inom en enda sektors ram. Det kan då leda till en rundgång mellan olika myndigheter. Denna problematik har också observerats av regeringen och som i olika sammanhang har påtalat att det är mycket angeläget att mer effektivt utnyttja samhällets resurser för att bättre kunna tillgodose enskilda individers behov av stöd. Statsmak- terna har därför uppmuntrat till samverkan i olika former, dels finan- siell samordning mellan olika huvudmän (Finsam och Socam), dels uppmuntrat myndigheterna inom den offentliga sektorn att – utan några större ändringar av systemen – frivilligt samverka inom rehabilite- ringsområdet, Frisam. I det följande redogörs kortfattat för dessa olika samverkansaktiviteter inklusive den s.k. Dagmarmodellen. Finsam – finansiell samordning mellan två huvudmän Lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialför- säkringen och hälso- och sjukvården – även kallat Finsam – pågick i tolv kommuner –1997. Försöksverksamheten innebar konkret att de två huvudmännen hade en gemensam politisk ledning (t.ex. lokal nämnd) med kostnadsansvar för medel som motsva- rade av socialförsäkringens beräknade kostnader för sjuk- penning och rehabilitering i försöksområdet. och har i en gemensam utvär- deringsrapport (Finansiell samordning 1997:1) konstaterat bl.a. att för- söksverksamheten har lett till vissa besparingar i försöksområdena för Det offentligas ansvar 217 perioden –1995 samt att det s.k. ohälsotalet minskade med i försöksområdena jämfört med rikssiffran som ökade med . Regeringen har efter att försöksverksamheten avslutats i flera olika sammanhang uttalat, att någon fortsättning/utvidgning av Finsam inte är aktuell. Socsam – finansiell samordning mellan tre huvudmän Socsam-modellen innebär en finansiell samordning mellan tre huvud- män – socialförsäkringen, hälso- och sjukvården samt . I försöksverksamheten prövas nya former för politisk styrning. De tre huvudmännen bildar ett gemensamt politiskt ledningsorgan (beställar- förbund) och har ett gemensamt kostnadsansvar för de verksamheter som ingår i försöksverksamheten. Försöksverksamheten startade och skulle ursprung- ligen avslutas vid utgången av . Försökslagstiftningen har emellertid blivit förlängd – senast i regeringens bud- getproposition för – och gäller nu till utgången av . Antalet försöksområden uppgår till sju stycken. Majoriteten av dessa startade först . Erfaren- heterna från de pågående projekten är att det bl.a. tar att komma igång med en försöksverksamhet av detta slag. Försöket måste förankras inom de olika organisationerna, både bland politiker och tjänstemän. De ekonomiska utvärderingar som finns är i form av bokslutssiffror och visar totalt sett på ett litet underskott. När det gäller försöksverk- samhetens effekter på individnivå har jag erfarit att det ännu inte finns några sådana, men att utvärderingar pågår på olika håll och att en gemensam rapport planeras till . Frisam – frivilliga försök Frisam – frivillig samverkan – är till skillnad från Finsam och Socsam ingen försöksverksamhet. Riktlinjerna för Frisam gavs i regeringens proposition 1996/97:63 och trädde i kraft . fick – inom ramen för över statsbud- geten anvisade särskilda medel – möjlighet att bedriva olika projekt i syfte att bl.a. uppnå samverkansvinster (jfr avsnitt 11.1). De särskilda medlen uppgår för till ca och ska täcka köp av arbetslivsinriktade rehabiliteringstjänster, administration, köp av 218 Det offentligas ansvar arbetstekniska hjälpmedel, läkarutlåtanden, särskilda bidrag, samt resor till och från arbetet. Därtill tillkommer Dagmarmedlen med 235 miljo- ner kr. formulerade också regeringen gemensamma mål för rehabiliteringsarbetet i de olika myndigheternas respektive regleringsbrev. är följande: skall aktivt samverka med , och Arbetarskyddsstyrelsen så att en effektivare användning av tillgängliga resurser inom rehabi- literingsområdet uppnås. Samverkan på central nivå skall syfta till att skapa förutsättningar för aktörerna på regional och lokal nivå att samverka så att varje individs arbetsförmåga tillvaratas och den enskilde ges möjlighet att försörja sig genom eget arbete. Motsva- rande målformuleringar finns i regleringsbreven för Arbetsmarknads- styrelsen, och Arbetarskyddsstyrelsen. har regeringens uppdrag att i samverkan med , Arbetarskyddsstyrelsen och Riksförsäkrings- verket utvärdera effekterna av samverkan inom rehabiliteringsområdet. I utvärderingen ingår dessutom och . har kommit med tre lägesrapporter. I den andra lägesrapporten från redovisades bl.a. resultatet av intervjuer som gjorts med lokala och regionala chefer. De positiva effekter av samverkan ansågs överväga. Av utvärderingarna framgick däremot ännu inte huruvida de olika samverkansprojekten har haft några effekter på individnivå, t.ex. i form av kortare sjukskrivnings- perioder, kortare väntetider och snabbare insatser. I den tredje lägesrapporten från har utvärderings- gruppen identifierat fem problemområden: Individuella och långsiktiga lösningar. Enligt gruppen har de män- niskor som hamnar i en rundgång mellan olika myndigheter behov av mer samlade insatser. Utvärderingsgruppens uppfattning är att det krävs en långsiktig planering av åtgärder och finansiering för den grupp som står långt från arbetsmarknaden. Särskilt stöd till arbetsgivaren. Gruppen anser att arbetsgivaren behöver särskilt stöd för att de utsatta skall komma ut på arbets- marknaden. Utvärderingsgruppen slår också fast att lönebidrag är en förutsättning för att vissa personer med sammansatt problematik skall erhålla arbete. Ökad lokal frihet. Enligt utvärderarna varierar det värde samverkan får för individerna mellan olika grupper. Uppfattningen är att det inte finns någon generell lösning på hur samarbetet kring indivi- Det offentligas ansvar 219 derna skall organiseras. Det viktiga är att det finns kontinuitet, respekt, förtroende och ett positivt bemötande. Vikten av att lokalt skapa en systematik i samverkan lyfts dock fram. Utvärderingsgruppen konstaterar också att de lokala systemen måste ändras mot större flexibilitet. Det gäller bl.a. admi- nistrativa system, belöningssystem, delegation, dokumentation m.m. Utvärderingen visar att såväl systemen, där även rutiner, organisa- tioner och delegation kan nämnas, som regelverket utgör hinder. Legitimitet för samverkan. Det femte och sista problemområdet berör legitimiteten för samverkan både från ledning och politiker. Den mer demokratiska aspekten måste också ingående analyseras. De största hindren för samverkan är enligt utvärderingsgruppen brist på legitimitet och mätsystem. I detta sammanhang bör även noteras den så kallade Dagmar-modellen. Denna modell innebär att staten och destinerar en del av de ersättningar (Dagmarmedel), som staten betalar till sjuk- vårdshuvudmannen, för särskilda behandlings- och rehabiliterings- insatser inom hälso- och sjukvården. Beslut om hur mycket pengar som skall fördelas till de olika landstingsområdena fattas efter årliga över- läggningar mellan staten och . uppgår Dagmarmedlen till och ingår i de särskilda medlen som jag redogjort för ovan. Det övergripande målet har varit att öka kapaciteten inom området medicinsk rehabilitering för att snabbare återföra individer i arbetslivet eller till ett aktivt liv i övrigt. I den överenskommelse som träffades mellan staten och 1996 uttalades bl.a. att medlen i större omfattning skulle inriktas mot rehabilitering av per- soner med psykiska störningar. Uppföljning görs på riksnivå av hur Dagmarmedlen använts avseende inriktning m.m. har konstaterat att för- säkringskassorna i alltför ringa grad har utnyttjat möjligheten som Dagmarmedlen ger att stödja socialförsäkringens behov av projekt och insatser.