sou · GOB341 · 2001-01-01 00:00:00 — Klassmönstret är i stort sett detsamma vare sig vi studerar jäkt eller psykiskt ansträngande arbete och som framgår är det framförallt högre tjänstemän och tjänstemän på mellan- nivå som uppvisar överrisker. Med andra ord, vi kan här i stort sett vända upp och ner på de klassrelationer som vi tidigare såg beträffande skillnader i fysiska arbetskrav och enformighet. Att såväl den fysiska som den psykosociala arbetsmiljön så tydligt varierar mellan sociala klasser är tämligen väntat eftersom själva klassindelningen till viss del bygger på en distinktion mellan arbeten med avseende på kvalifika- tionsnivå och på om yrket är manuellt eller ej. Dessa dimensioner har ju i sin tur en nära koppling till olika aspekter av arbetsmiljön. I Figur 3:3 har vi förtydligat klasskillnaderna i arbetsmiljö, på så vis att vi redovisar arbetsmiljöskillnader mellan vad som kan benämnas klasstrukturens motpoler, det vill säga högre tjänstemän och arbetare i okvalificerade yrken. Jämfört med högre tjänstemän har arbetare nästan 20 gånger större risk att ha ett fysiskt krävande arbete och 8 gånger större risk att ha ett enformigt arbete. Vad gäller förekomsten av jäktiga och psykiskt ansträngande arbeten är klasskillnaderna de omvända. Högre tjänstemän har jämfört med okvalificerade arbetare en klart högre risk att ha ett jäktigt arbete och nästan så stor risk för att ha ett psykiskt ansträngande arbete. Det har inte skett några markanta förändringar av klasskillnaderna i vare sig fysisk eller psykosocial arbetsmiljö , med ett viktigt undantag. Skillnaderna i jäktigt arbete mellan klasserna minskar något, men denna utjämningstendens är inte att betrakta som en välfärdsförbättring eftersom att den genereras av att jäkt i arbetet framförallt ökat i arbetarklassen. 52 Arbete och sysselsättning Jäktigt och psykiskt ansträngande arbete. Relativa skillnader (odds) för risken att ha ett jäktigt respektive psykiskt ansträngande arbete efter kön, ålder, födelseland, familjetyp, klass och år. Genomsnittsvärde=1,0. Förvärvsarbetande 16–. Antal observationer 22 553 Arbetare i kvalificerade yrken Arbetare i okvalificerade. Utrikes och inrikes födda Arbete och sysselsättning 53 Skillnader i förekomsten av fysiskt krävande arbete, enformigt arbete, jäktigt arbete och psykiskt krävande arbete mellan högre tjänstemän och arbetare i okvalificerade yrken. Standardiserat för år, ålder, kön, födelseland och familjetyp. Som framgår längst ned i Tabell 3:5 har skillnaderna mellan kvinnor och män förändrats när det gäller dessa psykiska villkor. Det finns ett enhetligt mönster av ökade könsskillnader i båda dessa fall och vi väljer därför att redovisa den mer tydliga förändringen som rör huruvida arbetet är jäktigt eller ej. Av Figur 3:4 framgår att avståndet mellan könen ökat påtagligt. Medan skillnaden var relativt blygsam vid decenniets inledning har kvinnorna lite drygt 30 procents större risk att ha ett jäktigt arbete 1997–98. Denna skillnad har uppkommit genom att jäktigt arbete blivit allt vanligare bland kvinnor medan nivån bland män varit mer stabil. Utifrån analyserna här kan vi inte här helt säkert säga vad dessa förändringar beror på. Att de verkligen rör sig om en reell förändring tycks dock helt säkert, dels visar den andra indikatorn också på en ökande könsskillnad även om förändringen där är lite mer modest, dels ger liknande frågor som ställts i Arbetsmiljöundersök- ningarna (Arbetarskyddsstyrelsen och 1998, se t.ex. Tabell 8.13) en liknande bild. Eftersom kvinnor och män i hög grad återfinns inom olika sektorer av arbetsmarknaden är det sannolikt så att tidspressen ökat mer i de sektor där många kvinnor finns. analyser av första hälft ger också vid handen att den subjektiva arbetsbelastningen ökat framförallt inom pedagogiska 54 Arbete och sysselsättning arbeten och inom hälso- och sjukvården (se Arbetarskyddsstyrelsen och 1997; se också LO 1999). Figur 3:4 Förändrade skillnader i jäktigt arbete mellan kvinnor och män. Standardiserat för ålder, födelseland, familjetyp och klass. Genomsnitt =1,0 Den, inte minst i , omfattande arbetsmiljöforskningen har efter idéer framförallt av den amerikanske sociologen i många studier kunnat påvisa betydelsen av arbetets mentala villkor (Karasek 1979; Karasek och 1990; för en svensk översikts- artikel, se 1996). Karaseks grundidé var att sammankoppla de psykiska krav som ställs på arbetstagaren med huruvida arbetet var organiserat på så vis att arbetstagaren hade möjligheter att aktivt möta dessa krav. Ett krävande arbete kan utifrån detta perspektiv både vara av godo och av ondo. Avgörande är om arbetet är utformat så att indi- viden själv har möjlighet att påverka dess utförande och planering. Ett krävande arbete kan därigenom vara positivt om arbetstagaren samti- digt med dessa krav får utrymme för att möta dem. Det är först när arbetet är psykiskt krävande och där man har en låg grad av kontroll över sin arbetssituation, eller lågt beslutsutrymme som är den term som oftast används, som modellen anger att negativ stress uppstår, Arbete och sysselsättning 55 vilket i förlängningen antas ge påtagligt ökad risk för nedsatt hälsa.28 Dessa så kallade högstressarbeten har också visat sig leda till olika former av psykiska besvär liksom en betydande överrisk för såväl sjuk- dom som dödlighet i hjärt- och kärlrelaterade sjukdomar (se exempelvis , och 1985; Schnall, och 1994). Sett utifrån individens synpunkt är därför välfärdsförlusten av att inneha sådana jobb av dubbel natur. Det kan dels sägas utgöra en otill- fredsställande arbetssituation i sig, dels kan det leda till en påtagligt försämrad hälsa och i värsta fall till en för tidig död.29 Med detta scenario i åtanke skulle man därför kunna hävda att en av de mest slående negativa utvecklingstrender i den svenska befolk- ningens välfärdsutveckling mellan 1981 och 1991 års levnads- nivåundersökningar var den betydande ökning som skedde av andelen arbetstagare med sådana jobb (och 1993, 1994b; Szulkin och 1994). På grundval av det ovan sagda förefaller en analys av 90-talets förändringar i arbetets mentala villkor av största betydelse. Tyvärr försvåras detta av att ULF-undersökningarna just före och efter 1990 inte inkluderade de frågor som synes vara mest centrala för att operationalisera modellen.30 Vi tvingas därför i detta avsnitt till en alternativ strategi vad gäller valet av mättidpunkter. Vi kommer att jämföra data –1987, 1994–95 och 1997–98 med varandra. Detta leder till att eventuella för- ändringar över tidsaxeln kan bli svåra att så att säga decennie- bestämma. På basis av de resultat vi nämnde ovan borde vi närmast bli förvånade om vi inte finner en försämring mellan de två första tidpunkterna. Trots detta väljer vi denna strategi, framför att helt negligera frågan om högstressarbetens utveckling, dels på grundval av den framträdande roll som arbetets psykosociala villkor spelar i 28Modellen har även utökats till att innefatta en tredje dimension, nämligen det stöd som arbetstagaren kan få på arbetet (se och 1988). 29Även om detta enligt vår synvinkel är det mest centrala är det av vikt att uppmärksamma att sådana arbetsförhållanden, liksom andra sjukdoms- framkallande arbetsmiljöer, därmed också leder till kostnader för såväl samhälle som arbetsorganisation i termer av sjukfrånvaro, personalomsättning, sjukvårdskostnader osv. 30Högstressarbete är operationaliserat på följande sätt: Psykiskt krävande arbete är definierat som att ha både ett psykiskt ansträngande och ett jäktigt arbete. Ett lågt beslutsutrymme har de som har ett enformigt arbete eller inget inflytande alls över sitt eget arbetstempo eller inget inflytande alls över planeringen av sitt arbete. De som därefter har karakteriserats som att ha ett psykiskt krävande arbete och lågt beslutsutrymme är klassificerade till högstresskategorin. 56 Arbete och sysselsättning debatten kring dagens och morgondagens arbete, dels på grundval av de kraftiga negativa förändringar som vi funnit avseende tioårsperioden närmast före krisen . Ifrån Tabell 3:6 kan vi mycket riktigt avläsa risken för ett högstress- arbete ökar något till mitten av 90-talet. Givet analysens utseende kan vi dock inte säkert säga om detta i huvudsak är relaterat till hög- eller lågkonjunktur genom att perioden inkluderar båda. En viss nedgång kan däremot skönjas . Att kvinnor i högre grad än män är utsatta för högstressarbete har tidigare visats och framgår också tydligt av dessa analyser, däremot föreligger inga signifikanta förändringar av relationen mellan könen – ett resultat som kraftigt avviker från trenden när högstressarbeten ökade betydligt mer bland kvinnor än bland män.31 Risken för högstressarbete är påtagligt högre för utrikesfödda. Notera att detta inte kan förklaras av att utrikesfödda i högre grad befinner sig i klasspositioner där högstressarbete är vanligast eftersom de skillnader vi redovisar är rensade för effekter av de andra variablernas inflytande. Jämfört med analysen över psykiskt krävande arbete (se Tabell 3:4) finner vi att etnicitetsskillnaden här är mycket kraftigare. Detta tyder på att det som skiljer inrikes och utrikesfödda åt inte så mycket är graden av krav utan snarare att utrikesfödda befinner sig i yrkespositioner där autonomin är betydligt sämre (vilket också framgår av analysen av enformighet). 31 En viss reservation bör här göras då definitionen av högstressarbete måste göras annorlunda i SCB:s ULF-undersökningar jämfört med de definitioner som använts i analyser av andra material, exempelvis levnadsnivåunder- sökningarna vid . Man kan notera att de absoluta andelarna – vilket inte nödvändigtvis påverkar skillnader mellan grupper – är betydligt lägre med den definition vi använt här (se Tabell 2.1). Arbete och sysselsättning 57 Relativa skillnader (odds) för risken att ha ett arbete med negativ stress (psykiskt krävande arbete och lågt be- slutsutrymme) efter kön, ålder, födelseland, familjetyp, klass och år. Förändringar mellan 1986–87, 1994–95 och 1997–98. Genom- snittsvärde=1,0. Anställda 16–. Antal observationer 19 574 Arbetare med kvalificerade yrken Arbetare med okvalificerade yrken Förändringar av skillnaderna mellan: utrikes och inrikes födda Vissa skillnader föreligger också beroende på familjesituation. Risken att ha ett högstressarbete är störst bland ensamstående med barn. Utifrån analyserna här kan vi inte avgöra om detta enbart är en effekt av förvärsarbetet i sig eller någonting annat. Det finns förstås skäl att misstänka att detta delvis kan vara ett utslag av den totala livs- situationen för ensamstående med barn som leder till att man upplever 58 Arbete och sysselsättning arbetet som psykiskt krävande i högre grad. Ålderseffekterna uppvisar en viss variation över tidsaxeln (Figur 3:5). Det förefaller som om det främst var personer i yngre medelåldern vars arbeten i allt högre grad tenderade att kännetecknas av höga psykiska krav och lågt beslutsut- rymme under krisåren. Det förefaller troligt att de ändringar vi kan se efter ålder för risken att ha ett högstressigt arbete i mycket är en selek- tionseffekt som gör att både befolkningssammansättningen och själva arbetena för den yngsta och äldsta åldersgruppen är avvikande under själva krisen. Man kan också notera att det vid slutet av decenniet inte tycks finnas någon åldersgradient alls när vi kontrollerar för övriga variabler i modellen (linjen –98). Med andra ord är förekomsten av högstressarbete då lika vanlig i alla åldersgrupper. Vi finner också tydliga klasskillnader i förekomsten av högstressar- bete på så vis att detta är klart vanligare bland arbetare än tjänstemän och varierar också påtagligt mellan olika kvalifikationsnivåer inom dessa kategorier. Det är framförallt dimensionen beslutsutrymme som ger utslag här (det framgick ju också av resultaten från analysen av psykiskt krävande arbete att detta var påtagligt vanligare bland tjänste- män). Arbete och sysselsättning 59 Figur 3:5 Förändrade skillnader i högstressarbete mellan olika ålders- grupper mellan 1986–87, 1994–95 och 1997–98. kön, födelseland, familjetyp och klass. Genomsnitt =1,0 3.3Arbete och sysselsättning – en summering Att den recession som drabbade satt djupa och långtgående avtryck på arbetsmarknadens arena är ställt utom allt tvivel. Även om återhämtningen av sysselsättningsnivåerna och framförallt minskningen av arbetslösheten varit kraftigare än vad som kanske befarades vid mitten av decenniet är vi långtifrån de nivåer som rådde vid ingången av decenniet. I alla de befolkningsgrupper vi urskiljer är förvärvsfrekvensen betydligt lägre 1997–98 jämfört med –90. Beträffande sysselsättnings- förändringarna för olika befolkningsgrupper kan man framförallt notera att gapet mellan personer födda inom landet och invandrare successivt har ökat till invandrares nackdel, vidare att det är bland yngre ålders- grupper vi finner den mest markanta nedgången. Vad gäller syssel- sättningsförändringar inom olika befolkningsgrupper finns det också anledning att poängtera två uteblivna händelser. Recessionen innebar inte att det speciellt var de äldre som i stor skala slogs ut från arbets- marknaden och inte heller att skillnaderna mellan kvinnors och mäns sysselsättningsnivå förändrades radikalt. 60 Arbete och sysselsättning De stora förändringarna på arbetsmarknaden har också fått som följd att klasstrukturen ser annorlunda ut än inledning. Av dem som har ett arbete är det 1997–98 betydligt fler som tillhör tjänstemannagrupperna jämfört med arbetaryrken vilket inte var fallet tidigare. Denna strukturförändring är, som vi påpekade i det andra kapitlet, viktig att komma ihåg när klasskillnadernas förändringar i olika utfall beskrivs. har det skett ett antal viktiga förändringar av villkoren för dem i arbete. För det första har tidsbegränsade anställningar av olika slag blivit betydligt vanligare. Om detta är en långsiktig förändring eller något som snarare hör 1990-talets recession till får framtiden utvisa. Tidsbegränsade anställningar är vanligast bland yngre, bland kvinnor och bland utrikes födda. Också här finner vi en markant ökning av skillnaden efter födelseland. Medan skillnaden var relativt blygsam vid decenniets inledning har utrikes födda –98 en mer än dubbelt så hög risk att ha en tidsbegränsad anställning jämfört med inrikes födda. Arbetsförhållanden har förändrats mycket måttligt när det gäller förekomsten av enformiga och fysiskt krävande arbeten medan förändringarna är mer betydande när det gäller arbetets psykiska villkor. Det har blivit vanligare med jäktiga arbeten och detta gäller främst kvinnor. Även om vi i denna översikt av välfärdens förändringar inte har möjligt att närmare specialstudera denna fråga förefaller det rimligt, och också i linje med andra studier, att i huvudsak hänföra denna utveckling till förändringar som skett inom vad som kan kallas välfärdsstatens tjänsteproduktion. Även om en av de mest grundläggande utgångspunkterna för den skandinaviska välfärdsforskningen alltid varit att människors villkor inte allena kan förstås utifrån de ekonomiska villkoren är det otvivelaktigt så att människors inkomster och ekonomiska förhållanden är centrala också i denna ansats. Både från ett teoretiskt perspektiv och utifrån empiriska iakttagelser kan vi notera att ekonomin är central. Teoretiskt är ekonomiska resurser något som på en mängd olika sätt kan underlätta för människor att styra sina liv, bland annat beroende på den höga graden av transformerbarhet som karaktäriserar ekonomiska resurser. Empiriskt föreligger också ett mycket påtagligt samband mellan ekonomiska resurser och levnadsvillkoren inom andra sfärer (se t.ex. Uusitalo 1975; och 1984; Halleröd 1991; 1991; och 1994; se också kapitel 7). Vi kommer här inledningsvis att fokusera på den svenska befolkningens inkomstutveckling såväl från ett individuellt som från ett hushållsperspektiv. Därefter skall vi beskriva hur människors ekonomiska situation har förändrats när vi istället utgår från direkta frågor i ULF-undersökningarna om de ekonomiska villkoren. I linje med rapporten i övrigt ligger fokus på ofärd snarare än välfärd men vi kommer också att beskriva de genomsnittliga inkomsterna i de olika befolkningsgrupperna, och framförallt hur dessa har förändrats.32 32 Vi kommer däremot inte att redovisa inkomstfördelningens förändringar . Detta har i kommitténs regi redovisats dels i delbetänkandet Välfärd vid vägskäl (SOU 2000:3), dels i (2000). De där redovisade analyserna bygger på ett annat datamaterial, de s.k. HINK-undersökningarna, än det som används här. För att kunna använda exakt samma indelningar på de befolkningsgrupper vi redovisar har vi i denna rapport valt att använda ULF- materialet också i detta kapitel. I den mån vi finner resultat som synes avvika från vad som framkommit i ovanstående källor kommer detta att kommenteras. Det är knappast överraskande att det föreligger påtagliga skillnader i inkomsternas nivåer mellan flera av våra befolkningsgrupper. Klass- och könsskillnader i inkomst har exempelvis framkommit i de flesta kända samhällen. Likaledes vet vi att risken för ekonomiska bekymmer varierar påtagligt över livscykeln, något som blev den mest citerade slutsatsen från en de verkliga pionjärstudierna inom empirisk fattigdomsforskning för nu ett helt sekel sedan (Rowntree 1901). Förvisso har samhället förändrats radikalt sedan Rowntrees studier av den engelska arbetarklassens villkor . Inte minst har i alla rikare stater en mängd sociala program vuxit fram vilka vi oftast sammanfattar med begreppet välfärdsstaten. Dessa program har som sin kanske mest gemensamma bas det att de syftar till att mildra de ekonomiska konsekvenserna under livsfaser, eller vid mer specifika händelser, där individers och familjers förmåga att själva försörja sig via arbetsmarknaden är som svårast. Trots detta vet vi att det alltjämt är så att de ekonomiska resurserna varierar påtagligt under olika livsfaser. Inte minst genom att familjekonstellationer dels tenderar att vara mindre stabila, dels blivit mer heterogena har ekonomiska skillnader mellan olika familjetyper kommit att uppmärksammas allt mer. Ensamstående kvinnor med barn framhålls exempelvis ofta som en grupp med mycket knappa ekonomiska resurser. Om vi anlägger ett något kortare tidsperspektiv och studerar inkomstförändringar i är inkomsternas nivå och fördelning ett område där vi kan notera några av de mest markanta välfärdsförändringarna. De svenska levnadsnivå- undersökningarna visar att det inledning skedde en mycket kraftig inkomstutjämning såväl mellan individer och hushåll som mellan sociala klasser (1991). sker också ett markant utträde av kvinnor på arbetsmarknaden vilket självfallet påverkat relationen mellan kvinnors och mäns inkomstnivåer. Den kanske mest markanta inkomstförändringen gällde relationen mellan olika åldersgrupper. I takt med pensionssystemets mognad och som en följd av att mer resursrika födelsekohorter, i flera avseenden, passerade pensionsåldern skedde en markant förbättring beträffande ålders- pensionärernas inkomstsituation. Denna process påbörjades förstås redan tidigare men är kanske mest synlig . kunde vi (och 1993) påvisa att de reala inkomsterna i absoluta termer för personer var ungefär oförändrade vilket ledde till en påtaglig relativ försämring gentemot andra åldersgrupper i befolkningen. Men hur har då inkomst- förhållandena förändrats när vi jämför före, under och efter 1990-talets värsta år sett ur makroekonomisk synpunkt? Vi ska inledningsvis ge en bild utifrån individinkomster för att därefter studera människors inkomster utifrån vad som brukar betraktas som ett mer välfärdsrelevant perspektiv, nämligen skillnader i disponibla familjeinkomster där vi söker justera för att försörjnings- bördan varierar mellan olika hushåll. I alla inkomstanalyser har vi justerat inkomsterna för prisförändringar genom att ange inkomsterna prisnivå. Det bör också ihågkommas att vår första mättidpunkt 1989–90 infaller före den stora skattereformen. Utöver de faktiska effekter som denna hade leder skattereformen här till svårigheter av mer mätteknisk natur. Enkelt uttryckt blev vissa inkomster som var skattefria och osynliga i data skattepliktiga. För enhetlighetens skull har vi ändå valt att använda samma urval av år som i rapporten som helhet. Dessa mättekniska problem innebär ändock att skattning- arna av förändringar av inkomsternas nivåer mellan de två första mättidpunkterna har en ökad grad av osäkerhet. Det torde ha en mindre inverkan på relativa förändringar mellan olika befolkningsgrupper och vi kommer därför att lägga större vikt vid den senare typen av resultat. I Tabell 4:1 redovisar vi hur de reala sammanräknade inkomsterna i genomsnitt har förändrats under våra tre mättidpunkter för de befolkningsgrupper vi urskiljer.33 Vi kan inledningsvis konstatera att medianinkomsten inte oväntat går ner när vi jämför inledningen av decenniet och 1993–94; denna nedgång har vänts till en uppgång när vi når –98.34 Som vi redan tidigare konstaterat har ju sysselsättningsförändringarna, i termer av arbetslöshet och syssel- sättningsintensitet, sett i stort varit desamma för kvinnor och män. Vi vet också att män initialt drabbades hårdare av recession medan kvinnorna har en större arbetslöshetsökning från mitten av decenniet. Dessa övergripande relationer till arbetsmarknaden påverkar självklart hur de genomsnittliga inkomstskillnaderna mellan könen förändras. 33Sammanräknad inkomst är vid första mättidpunkten beräknat som summan av inkomst av tjänst, rörelse och jordbruksfastighet, samt inkomst av annan fastighet och tillfällig förvärvsverksamhet. Vid de två senare mättidpunkterna är sammanräknad inkomst beräknad som summan av sammanräknad förvärvsinkomst och inkomst av kapital. 34Vi väljer att genomgående använda oss av medianinkomster snarare än medelinkomster i och med att de senare är mer känsliga för extremvärden. Inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män minskar således relativt mycket mellan 1989–90 och 1993–94 medan den relativa skillnaden därefter är ungefärligen densamma. över hela perioden leder dock detta till att vi kan notera en utjämning mellan könen i individuella inkomster. Medan medianinkomsten för män ökar med dryga fyra och en halv procent ökar kvinnornas medianinkomst . I huvudsak torde denna utveckling vara en kompositions- effekt på så vis att fler kvinnor, relativt sett, jobbar heltid jämfört med inledning av decenniet, något som stöds av analyser baserade på SCB:s inkomstfördelningsundersökning (1999). Denna förändring av könssammansättningen av heltidsarbeten är för övrigt en fortsättning av en trend som också fanns (Nermo 1994). Real sammanräknad inkomst. Medianvärden i tusental kronor (prisnivå) efter kön, ålder, födelseland, familjetyp och klass. Alla med sammanräknade inkomster större än noll exklusive ungdomar 16–bosatta i föräldrahemmet, antal observationer 32 935 Arbetare i kvalificerade yrken Arbetare i okvalificerade yrken En annan trend som pågått rör den relativa för- sämringen av inkomsterna för de yngre. Också denna trend har som framgår fortsatt och förstärkts ytterligare. Recessionen fick ju som vi visade i kapitel 3 till följd att förvärvsarbetsdeltagandet sjönk allra mest markant bland de yngre och vi kan notera en mycket kraftig försämring av realinkomsten för dem under 25 år.35 Mer markanta inkomstförbättringar ser vi istället ibland de äldsta ålders- kategorier vi urskiljer. Bland de äldsta (75–) ökar således medianinkomsten med penningvärde mellan 1989–90 och 1997–98. Man bör dock komma ihåg att de jämförelser vi gör gäller på gruppnivå, och att således inkomstutvecklingen för enskilda individer kan te sig ganska annorlunda (för en diskussion kring detta som gäller just de äldre, se Ds 1999:5). Detta kan man också delvis se i Tabell 4:1 även om denna inte avspeglar individuell inkomstutveckling. Eftersom det är mellan den första och tredje mättidpunkten har varje åldersgrupp nästan förflyttats ett steg på åldersindelningen.