sou · GOB374 · 2001-01-01 00:00:00 — Denna förväntan återfinns hos företagets anställda, kunder, aktieägare m.m. Uppfylls denna förväntan förstärks den positiva bilden av företaget. Således är motiven i grunden affärsmässiga. består av ett flertal komponenter. I det angivna samarbetet mellan lokalkontor, FN och Röda Korset åter- finns bland annat: beredskap för snabb leverans av kommu- nikationslösningar till kris- eller konfliktdrabbat område, frivilligt medverkandeprogram för anställda, annonskampanj för att uppmuntra och öka medvetenheten inom näringslivet om behovet av engagemang vid kris- och katastrofsituationer, upprättande av en web-portal, expert- sammankomster för att utbyta kunskap om kommunikationsteknologi vid katastrofinsatser samt finansiellt bidrag till produktion av en handbok (Handbook for Developing Countries). 2.4Nuläge och möjligheter i internationell konflikthantering (International Alert) presenterade nuvarande situation inom internationell kris- och konflikthantering samt gav en omfattande beskrivning av International Alerts erfarenheter på detta område. Enskilda organisationers avgörande roll inom kris- och konflikt- hantering betonades. Det förestående arbetet definierades som att genom konflikt- omvandling skapa hållbar fred. Detta innebär att situationer som karaktäriseras av våld och rädsla omvandlas så att försoning kan äga rum, social rättvisa upprättas och demokrati etableras. Därvidlag hand- lar fredsarbete mindre om att upprätta politiska och militära fredsavtal och mer om att förändra individers beteende och attityder. Media och utbildningsinsatser kan spela en betydelsefull roll i detta avseende då det framförallt handlar om att förändra de strukturer som skapar kon- flikt samt reducera legitimiteten för våldsanvändning. Tre övergripande aspekter är nödvändiga för att omvandla en konflikt enligt ovanstående: principiellt ramverk där adekvat konfliktanalys och integrerade program ingår, samarbete i syfte att komplettera andra program och ini- tiativ och där civilsamhället inkluderas samt skapa en hållbar process vilken grundas på ömsesidigt lärande samt kontinuerlig utvärdering. Sammanfattningsvis spelar enskilda organisationer, inriktade på kris- och konflikthantering, en alltmer framträdande roll i detta arbete. I detta avseende är det viktigt att förstå behovet av specialisering samt behovet av kunskap om de roller skilda organisationer spelar. Därut- över är samordning av central betydelse. Samordning i detta avseende behöver inte innebära att endast en inriktning råder utan kan snarare innebära att en stor mängd aktörer ges möjlighet att verka inom ramen för ett flerdimensionellt åtagande. 2.5Erfarenheter från ett civil-militärt samarbete i Kosovo (f.d. samverkansofficer vid SWEBAT/KS01) presen- terade erfarenheter från det civil-militära samarbetet i Kosovo. Stor tonvikt lades vid presentation av den nyinrättade samverkanstjänsten och de uppgifter som åläggs samverkansofficerare i den svenska utlandsstyrkan. Dessutom presenterades de omfattande humanitära och andra civila uppgifter som ålagts de fredsfrämjande militära styrkorna i Kosovo. Samverkanstjänsten kan beskrivas som gränssnittet mellan den militära komponenten och övriga aktörer i en internationell insats i ett kris- och konfliktområde. Övergripande doktrin för civil-militär sam- verkan saknas . Samverkanstjänstens syfte är att skapa bästa möjliga förutsättningar för SWEBAT att lösa sina uppgifter samt understödja de internationella avtal som ligger till grund för insatsen. Konkret innebär detta att identifiera, etablera och upprätthålla kontakt med alla relevanta aktörer i operationsområdet. Antalet aktörer är ofta omfattande och inbegriper bland annat företrädare för de stridande parterna, representanter för lokalbefolkningen, politiska nyckelaktörer, internationella organisationer m.m. Samverkansfunktionen i Kosovo är avsevärt förstärkt i jämförelse med tidigare svenska insatser. Detta har givit stor avkastning i form av ökad säkerhet och effektivitet både . KFOR:s insats i Kosovo är unik på flera sätt. Med avseende på civil-militär samverkan är den stora tonvikten på humanitära insatser särskilt nämnvärd. Exempel på humanitära insatser omfattar admi- nistration av ett inkvarteringsprogram, insatser för att återupprätta sjukvårds- och utbildningsinstitutioner, administration av vaccinations- program m.m. Dessutom tillkommer ett stort antal mindre projekt. Sammanfattningsvis fungerar den civil-militära samverkan i Kosovo tillfredsställande. En av de viktigaste lärdomarna av Kosovo-insatsen är att behoven i fält gör att samverkan mellan militära styrkor och civila aktörer blir önskvärd och nödvändig. Ambassadör () presenterade det pågående arbetet inom EU för att öka dess förmåga vid kris- och konflikthantering. Som utgångspunkt kan påpekas att omvärlden är stadd i en förändring som påverkar vår syn på kris- och konflikt- hantering. Till exempel är dagens konflikter ofta inomstatliga. Dess- utom har den geo-politiska kartan förändrats genom att det bipolära systemet ersatts av ett multipolärt system. Med anledning av bland annat denna bakgrund befinner sig institutioner som FN, , , Nato/PFF och EU i en varierande grad av omvandling. Omvandlingen av EU består huvudsakligen av tre processer som alla ytterst påverkar fred och säkerhet i : utvidgningen av EU, fördjupningen av EU-samarbetet samt diskussionerna om en gemensam europeisk säkerhets- och försvarspolitik. pågår ett intensivt arbete med att utveckla EU:s krishanteringsförmåga. Ytterst syftar arbetet till att öka den kvantitativa förmågan till civil krishantering samt att uppnå samordning. Tre huvudsakliga element i detta arbete kan urskiljas: institutionsupp- byggnad (ett exempel i detta avseende är aspekter på krishantering), kapacitetsuppbyggnad (fredsbevarande styrkor och civilpoliser) samt verksamhet för att definiera samarbetet med Nato. Dessa processer kommer att stödjas för ordförandeskap i EU. kommer bland annat att lägga stor vikt vid upprättandet av permanenta strukturer för kris- och konflikt- hantering samt arbeta för att fastställa effektiva beslutsprocedurer. Rimliga antaganden är att civil-militär samverkan kommer att öka i omfattning samt att konfliktförebyggande arbete kommer att betonas i högre grad. För att förbli effektiva under dessa förhållanden är ökad kapacitet, interoperabilitet och grad av samarbete avgörande. Därmed ställs höga krav på kvalificerad utbildning och effektiva rekryteringsprocesser. 3 Presentation av grupparbeten Workshopens arbete organiserades i tre grupper. Diskussionerna resul- terade delvis i konkreta förslag. Grupperna presenterade sina slutsatser vilka nedan återges i sammanfattad form. 3.1Rekrytering och kompetensutveckling inför internationella insatser i kris- och konfliktområden Arbetsgruppen bestod av representanter för Forum Syd, Justitie- departementet, , , , samt . Arbetsgruppen diskuterade rekrytering och kompetensutveckling inför internationella insatser i kris- och konfliktområden samt kommen- terade slutsatser och förslag. Den centrala frågan rörde hur rekrytering och kompetensutveckling bör institution- aliseras i syfte att uppnå samordning. Valet ställdes mellan nätverk, myndighet och samverkansorgan utan myndighetsbefogenhet. I an- slutning till detta diskuterades huruvida ansvar för rekrytering och kompetensutveckling kan överföras till befintlig myndighet. Gruppens arbete präglades av delvis skilda synsätt. Slutsatserna återspeglar detta. Samtliga deltagare var dock eniga om att ett tydligt behov av sam- ordning föreligger på området. Diskussionen inleddes med att identifiera de behov som ett organ för samordning förväntas uppfylla. Arbetsgruppen ansåg att bland annat följande behov föreligger: kunskap om konflikthantering, informationsutbyte, handledningskompetens samt kunskap om natio- nella och internationella aktörer. Dessutom fastställdes att ett organ för samordning kan uppfylla myndigheternas behov av en tydlig beställare avseende personalkompetens. Det påpekades dock att frivillig- organisationer uppträder under andra förutsättningar och således ej omfattas av detta behov. Det samordnande organets uppgifter bör bland annat omfatta rekrytering, utbildning och kompetensutveckling, debriefing/hem- komstverksamhet, samordning av arbetsgivaransvar, personalstöd samt utgöra ett kommunikationscentra för tjänstgörande personal och anhöriga. Beträffande rekrytering avsågs i första hand rekryterings- uppdrag som ej befinns ligga inom befintliga myndigheters kompetens- område. Samordning av arbetsgivaransvar avser främst likvärdiga ersättningsnivåer och förmåner för statlig tjänstgöring under inter- nationella uppdrag. Dessutom uttalade arbetsgruppen att vid upp- rättande av ett organ för samordning av rekrytering och kompetens- utveckling bör dess funktioner samordnas med övriga myndigheters, och enskilda organisationers ordinarie rekryterings- verksamhet. Som redan antytts utgjorde den centrala frågeställningen huruvida samordning på detta område lämpligast uppnås genom upprättande av ett nätverk mellan berörda aktörer eller om samordning lämpligast uppnås genom inrättande av en institution med myndighets- befogenheter. Dessutom framhölls att upprättande av ett samverkans- organ utan myndighetsbefogenhet utgör ytterligare ett alternativ under förutsättning att deltagande inte bygger på friv illighet utan har sin grund i regeringsdirektiv. Ur förvaltningsrättsligt perspektiv bör detta alternativ uppfattas som en variant på nätverksmodellen. Arbetsgruppen sammanställde tänkbara fördelar respektive nack- delar med de angivna alternativen. Som fördelar med en nätverks- modell angavs bland annat låga omkostnader, möjlighet till flexibilitet och reducerad risk för dubblering av funktioner. Som nackdelar angavs bland annat avsevärd risk för sårbarhet genom avsaknad av permanenta strukturer. Som fördelar med upprättande av myndighet angavs bland annat att den skulle utgöra en stabil grund för en gemensam modell (avseende arbetsgivaransvar m.m.) för utlandstjänstgöring. Det skall dock betonas att både fördelar och nackdelar ifrågasattes av deltagare i gruppen. Till exempel framfördes åsikten att ett sam- verkansorgan utan myndighetsbefogenheter erbjuder ett mer omfatt- ande gränssnitt gentemot befintliga myndigheter än vad en ny myndig- het har möjlighet till. I detta avseende framhölls även ståndpunkten att en myndighet med nödvändighet skulle möta betydande svårigheter i samarbetet med större befintliga myndigheter. De deltagare som argumenterade för inrättandet av en myndighet menade att ett nätverk utgör en alltför svag institution med tanke på framtidens ökade behov av personal för internationella uppdrag. I kontrast till detta framfördes förslaget att exempelvis Sida kan ges det övergripande ansvaret för rekrytering av personal i de fall rekryteringsuppdrag ej befinns ligga inom befintliga myndigheters kompetensområde. Arbetsgruppens deltagare uppgav skilda uppfatt- ningar om detta förslags lämplighet. Därutöver framhölls att en myndighet i högre grad än ett samverkansorgan utan myndighetsbe- fogenhet kan agera tillsammans med internationella organisationer. Sammanfattningsvis fokuserade diskussionen främst på hur ett sam- verkansorgan (med eller utan myndighetsbefogenhet) kan ges adekvat kapacitet för att genomföra ålagda uppgifter. 3.2Samverkan inom utbildning och utgångspunkter för utbildningsprogram inom kris- och konflikthantering Arbetsgruppen bestod av representanter från Sida, , , , Internationella Kvinnoför- bundet för Fred och Frihet, Fredsråd, Röda Korset, Peace och mission. Gruppen arbetade för att avge förslag och identifiera utgångspunkter för utbildning inför uppdrag i kris- och konfliktområden. Utbildningsmål, målgrupper och utbildningsinnehåll samt administrativ utformning diskuterades. Arbetsgruppen uttalade att utgångspunkten vid utbildnings- verksamhet inför uppdrag i kris- och konfliktområden bör vara mång- fald och samverkan. Det är betydelsefullt att bevara en stor mängd aktörer som samverkan kan bidra till ett ökat resursut- nyttjande. Gruppen ansåg det både möjligt och önskvärt att förena de två begreppen inom utbildningsområdet. Behovet av en gemensam resurs identifierades. Arbetsgruppen fram- höll att flera alternativ finns i detta avseende. I dess svagaste utformning bör den gemensamma resursen bestå av ett kansli och ha tillgång till finansiella resurser. Dess övergripande syfte böra vara att: Använda och sprida nätverkets/aktörernas kompetens och erfaren- heter. Erbjuda möjlighet till samverkan och kritisk reflektion med syfte att upprätthålla kvalitet. Skapa mötesplatser för civila och militära organisationer. Den gemensamma resursen bör även fungera som aktör. Målen för verksamheten kan bland annat fastställas till att integrera kunskap om konfliktkonsekvensbedömning i organisationers kultur, öka utbyte av erfarenhet och lärande, samt bidra till idé- och metodutveckling. Arbetsgruppen urskiljde fyra målgrupper för utbildningsinsatser inom kris- och konflikthantering: Individer som inom ramen för fältarbete verkar i organisation, myndigheter eller liknande vars uttalade syfte är att hantera kris- och konfliktsituationer. Individer som inom ramen för fältarbete verkar i organisation, myndighet eller liknande som bedriver utvecklingssamarbete eller annat arbete som ej direkt syftar till att hantera konfliktsituationer. Individer som verkar inom projektplanering och policy-utformning, beslutsfattare m.m. Individer vars uppgift är att utbilda personal för utvecklings- samarbete och annat arbete i riskområden. Utbildningen skall vidare präglas av ett grundläggande perspektiv som tar hänsyn till jämställdhet, mänskliga rättigheter, demokrati, miljö m.m. Dessa moment behöver ej med nödvändighet ingå som utbildningsmoment men bör likväl prägla utbildningens utformning. Arbetsgruppen förde en diskussion om det huvudsakliga innehållet i utbildningsprogram för kris- och konflikthantering. Det föreslogs att bland annat följande områden bör beaktas. Kunskap om konfliktlösningsteori och praktik. Aktörsanalys/analys av maktstrukturer. Kunskap om organisationers skilda kompetenser, mandat, roller, m.m. Kunskap om samtalsmetodik/förhandlingsteknik (förmåga till dia- log). Kunskap och förståelse för kulturella faktorer, religion, ekonomiska förhållanden, etnisk sammansättning, m.m. i det aktuella landet. Sammanfattningsvis betonades betydelsen av långsiktighet och pro- cessinriktning samt behovet av att skapa förståelse för det aktuella områdets kulturella, sociala och ekonomiska sammansättning. 3.3Planering och genomförande av civila och civil-militära övningar i internationell kris- och konflikthantering Arbetsgruppen bestod av representanter från , Center, , Forum Syd, Forum för Fredstjänst, Kfor/SWEBAT/KS01, , , Försvarshögskolan och Försvars- makten/. Arbetsgruppen gav förslag angående förberedelse och övning inför civila insatser samt civil-militär samverkan i internationell kris- och konflikthantering. Tonvikt lades vid behovet av samverkan vid konfliktförebyggande insatser. Olika aktörers skilda behov och den gemensamma tillgången till resurser måste utgöra utgångspunkt för förberedelse- och övnings- verksamhet. Arbetsgruppen utgick bland annat från behov av informa- tionsutbyte, utbildning och utbildningsunderlag, samt utvärdering. Vid diskussionen användes en hypotetisk s.k. konfliktutvecklings- kurva. Med utgångspunkt från denna fastställdes att nuvarande förberedelse- och övningsverksamhet koncentreras till situationer då konflikten eskalerat avsevärt eller passerat det akuta kristillståndet. Detta har bland annat sin grund i FN:s begränsade möjligheter att engagera under tidiga skeden av en konflikt. Med anledning av detta förhållande uttalade arbetsgruppen att starkare betoning på konflikt- förebyggande insatser i övningsverksamhet är önskvärd. En del av gruppens arbete syftade till att fastställa olika aktörers lämplighet att ansvara för civila och civil-militära övningar. Det konstaterades att Försvarshögskolan har ambitionen att etablera ett nationellt centrum för krishantering. Krigsspelcentrum vid Hög- kvarteret är ytterligare en aktör som har resurser för att samordna civil och civil-militär övningsverksamhet. Förslaget om upprättandet av ett svenskt kompetenscenter i form av ett institut – (SOU 1999:29) behandlades och befanns vara ett alternativ som på lång sikt kan lösa behovet av samordning. Arbetsgruppen fast- slog att inrättandet av ett nätverk inte uppfyller behovet av samordning av övningsverksamhet. Vidare framlade arbetsgruppen förslag om dokumentation. Aktörers erfarenheter måste dokumenteras i högre grad än vad som sker . Denna kan användas som bakgrund/utbildningsunderlag. Vidare måste erfarenheterna göras tillgängliga för samtliga aktörer. Detta sker lämpligen genom upprättandet av en web-portal. En portal bör även uppfylla behovet av informationsutbyte. Förslag avseende övningsverksamhetens uppb yggnad framlades. Förslagen omfattar både strategisk utbildning och operativ utbildning. Strategisk utbildning: Utbildning kan kompletteras genom kon- flikts- och fredsspel där möjlighet att utvärdera skilda modeller och lösningar erbjuds. Arbetsgruppen angav följande utgångspunkter för att utarbeta relevanta spel. Syftet bör vara att skapa förutsättningar för deltagarna att snabbt uppfatta förändringar i riskområden för att därigenom erbjuda möjlighet till tidigt ingripande och genom ingripandet förhindra att en konflikt övergår i våldshandlingar. Spelet bör behandla en inomstatlig konflikt. Spelet ska erbjuda stora möjligheter till deltagande av skilda aktörer. Vidare bör det medge att aktörer deltar med utgångspunkt i den egna organisationens mandat, organisation, policy, kapacitet m.m. En databas av relevanta konfliktsituationer bör etableras. Databasen skall bestå av verkliga händelser och fungera som ett stöd för övningsledningens arbete. Spelet kan i en förlängning utgöra grunden för planering inför en mer omfattande övning. Efter genomförd övning kan spelet fortsätta genom att deltagarna behandlar den situation som uppstår efter den akuta konflikten. En spelledning med bred representation bör tillsättas vars arbete skall syfta till att skapa förutsättningar för övningens genomförande. Spelet kan i förlängningen erbjuda internationellt deltagande. Operativ utbildning: Med operativ utbildning avses konkreta utbild- ningsinsatser med anknytning till pågående internationella insatser. Utbildningar kan skräddarsys beroende på konfliktsituationens karaktär och grad av relativ eskalering (jämför konfliktutvecklingskurva). Arbetsgruppen presenterade följande exempel på vad som bör anses relevant vid utformning av operativ utbildning. Aktörsanalys: Vilka aktörer finns i området och hur bör respektive aktörs mandat tolkas? Kunskap om organisationer: Kunskap i detta avseende skapar ömse- sidig förståelse för olika aktörers kompetenser och begränsningar. Ytterligare aspekter är kunskap om ledningsstrukturen, samt kun- skap om respektive organisations kommunikationssystem. Säkerhetsutbildning och riskanalysutbildning. Dessutom bör tonvikt läggas på debriefing och hemkomstverksamhet. Kulturell kompetens, utbildning i förhandlingsteknik, språk m.m. bör ges till var och en som deltar i en internationell insats. Arbetsgruppen fastställde att samtliga aktörer i bör delta i utbildnings- och övningsverksamheten, dvs. enskilda organisationer, näringsliv, internationella organisationer samt civila och militära myndigheter. Finansiella resurser för verksamhetens genomförande bör erhållas från Försvarsdepartementet, , Översty- relsen för civil beredskap, , , Rikspolis- styrelsen och andra myndigheter som nyttjar personal för internationell tjänstgöring. Närbilder från en fredsfrämjande insats – Samverkan och civil-militärt samarbete i Kosovo av Major , Samverkanschef/C S5, SWEBAT/KS01 Den första svenska bataljonen i Kosovo Allt är möjligt. Med förbandets valspråk som ledstjärna rivstartade den första svenska bataljonen i Kosovo, SWEBAT/KS01, sitt arbete. hade vi förmånen att få arbeta för fred och säkerhet i en orolig del av världen. Stora delar av befolkningen i konfliktområdet har förlorat allt: människor de älskar, det egna hemmet och tron på fram- tiden och livet. Hela samhällsstrukturen är slagen i spillror. Hatet och kompromisslösheten har impregnerat allt och alla. Mot denna djupt tragiska bakgrund dominerade trots allt en känsla av meningsfullhet. Det gick att påverka och förändra. Det gick att göra nytta. Visserligen måste varje litet framsteg bevakas och försvaras. Men summan av de många små framstegen pekar otvetydigt i en positiv riktning för Kosovo. Bilagan presenterar erfarenheter från den fredsfrämjande opera- tionen i Kosovo, ur den första svenska bataljonens perspektiv. Tyngd- punkten ligger på frågor som rör samverkan och civil-militärt sam- arbete. Syftet är att ge en bild av situationen i Kosovo samt att beskriva den verklighet och några av de utmaningar som möter svensk personal i fredsfrämjande operationer. En annan målsättning är att understryka vikten av kvalificerad samverkanstjänst och ett väl utvecklat civil- militärt samarbete. Utifrån detta berörs också frågor om rekrytering och utbildning. Det är viktigt att hålla i minnet att SWEBAT/KS01 förutsättningar var unika. Stora delar av förbandet utgjordes av SWERAP (Swedish Rapid Reaction Unit), som hade utvecklat arbetsformer och genomfört samövning i upp till två års tid. Utgångsläget är inte alltid lika gynnsamt. Vissa upplevelser och erfarenheter var givetvis av en sådan karaktär att de inte kan redovisas här. Det är angeläget att respektera det för- troende motparterna gav oss. Delar av arbetet grundade sig dessutom på tillgången till hemligt material. Läget och arbetsförhållandena i operationsområdet Situationen i Kosovo var svår. Albaner och serber stod mycket långt ifrån varandra. Deras agendor var på total kollisionskurs. För albaner fanns bara en enda tänkbar framtid: ett självständigt Kosovo. Vägen dit och tidsförhållanden gick att diskutera, men slutmålet var inte förhand- lingsbart. Serber å andra sidan accepterade inget annat än att Kosovo skulle förbli en del av . Hatet och de djupa motsättningarna mellan befolkningsgrupperna låste situationen. Tiden verkade för albanerna, och mot serberna. Viljan att diskutera och förhandla var obefintlig. Kosovo var ett internationellt protektorat. Efter kriget fanns inga fungerande samhällsfunktioner. FN styrde provinsen på central, regio- nal och nivå. Med stor möda lades grunden för en helt ny civil administration. Ett sådant samhällsb ygge tar tid och ansträng- ningarna kantades av både misstag och bakslag. (Mission in Kosovo) tvingades ägna sig åt så disparata saker som registrering av fordon, vapenlicenser, trafik- planering, avfallshantering och rivning av svartbyggen. Listan skulle kunna göras lång. Kraftsamlingen skedde dock inom kärnområden som rättsväsende, el- och vattenförsörjning, sjukvård, skolväsende, återupp- byggnad, infrastruktur, sysselsättning, jordbruk samt institutions- uppbyggnad och förberedelser för lokala val . De internationella insatserna försvårades av de djupa politiska mot- sättningarna mellan och inom de olika befolkningsgrupperna. Den albanska politiska kartan utgjordes av ett gytter av småpartier, även om väljarstödet föreföll vara störst för ett par av de etablerade partierna. Även den serbiska sidan var splittrad. En gruppering motsatte sig allt samarbete med och Kfor (Kosovo Force), eftersom de ansåg att detta legitimerade den internationella närvaron i Kosovo och i för- längningen innebar en uppdelning av . Andra ansåg att sam- arbete var ett nödvändigt ont, och att detta var det enda sättet att skapa långsiktiga förutsättningar för ett multietniskt Kosovo. Vidare fanns flera grupperingar vars motiv var oklara och som närmast verkade drivas av personliga maktintressen. SWEBAT:s ansvarsområde var beläget öster om .