sou · GOB387d2 · 2001-01-01 00:00:00 — 4Regional näringslivsutveckling – lokala tillväxtmiljöer i en global ekonomi I detta kapitel analyseras näringslivets omstrukturering . I synnerhet behandlas tjänstesektorn och det lokalt baserade näringslivet mer detaljerat än vad som är vanligt vid mer traditionella branschanalyser. Vidare analyseras orsakerna bakom utvecklingen i olika regiontyper. Förutom strukturella förhållanden, som den lokala marknadens storlek eller arbetskraftens utbildningsnivå, uppmärksam- mas skillnader mellan olika regioner när det gäller mer dynamiska faktorer. Hit hör exempelvis företagens och den lokala arbetsmarkna- dens förmåga till flexibel anpassning liksom förmågan att ta till sig och använda ny teknik. Kapitlet avslutas med en diskussion om entrepre- nörskapets roll och det s k sociala kapitalets betydelse för utvecklingen. Trots de förhållandevis stabila geografiska mönstren vid regional till- växt och sysselsättningsutveckling, så finns det betydande skillnader mellan utvecklingen under de tre å ena sidan, och utvecklingen å andra. Det faktum att sysselsättningen på ett markant sätt förskjutits mellan näringsgrenar innebär att betingelserna för att bedriva ekonomisk verk- samhet i olika delar av landet förändrats. De s.k. primärnäringarna, främst jord- och skogsbruk, sysselsatte ännu en dryg fjärdedel av arbetskraften, medan dess andel minskat till av alla sysselsatta. Eftersom denna näringsgren per definition primärt bedrevs på landsbygden har en stor del av sysselsätt- ningsbasen för den mest glesa bosättningen försvunnit. Inom de s.k. sekundära näringarna, gruvbrytning och tillverk- ningsindustri m.m., har också minskat sysselsättningsmässigt. Tillverk- ningsindustrins andel av den samlade sysselsättningen kulminerade , då av alla sysselsatta åter- fanns i denna näringsgren. I takt med denna strukturomvandling har de ekonomiska drivkraf- terna förändrats i väsentliga avseenden. ekono- miska expansion byggde framför allt på ökade stordriftsfördelar i pro- duktionen i kombination med en starkt ökande marknadsefterfrågan. Omfattande rationaliseringar av de areella näringarna skapade, till- sammans med sysselsättningsexpansionen inom industrin, såväl snabb produktivitets- och välståndsökning som urbanisering. Denna omvand- ling medförde ökade behov av investeringar i tätorterna, och de omfat- tande investeringar i bostadsbyggande som följde därav stimulerade ekonomin ytterligare. Tillverkningsindustrins sysselsättning nådde alltså sin höjdpunkt . har det en kraftig tillbaka- gång skett i dessa sektorer. var de främst den s.k. tertiära sektorn som expanderade sysselsättningsmässigt. främst i offentlig regi, senare mer i form av privat tjänsteproduktion. arbetar av de sysselsatta i inom någon typ av tjänstenäring. Till skillnad från tidigare var 1970-talets expansion inte knuten till vissa platser, utan den var i stort sett proportionell i förhål- lande till hur befolkningen fördelade sig. Därmed kunde också den tidigare snabba koncentrationen av sysselsättning och befolkning bromsas upp. Den offentliga expansionen dolde dock en stor del av den strukturomvandling som skedde inom industrin och den pri- vata tjänstesektorn. Trots omfattande industrikriser, som t.ex. i varvs- eller stålindustrin, kunde tillbakagången i dessa sektorer kompenseras av dels den offentliga expansionen generellt och dels genom omfat- tande och riktade statliga subventioner till de krisdrabbade delarna av näringslivet. Industristödspolitiken och den därpå följande devalve- ringspolitiken kunde för en period bromsa tempot i omvandlingen, men knappast förändra färdriktningen. Allt oftare ser man referenser till begreppet den nya ekonomin som en beteckning på det strukturskifte som pågår. Ekonomins föränd- ring har inneburit en övergång till en mer kunskapsbaserad ekonomi, där utvecklingen av informationsteknologi och dess användning spelar en central roll. Gränsdragningen mellan företag tenderar att bli mindre skarp. Företagen verkar med ökad lätthet över nationsgränserna och omstruktureras efter nya principer. Uppenbarligen skiljer sig dagens näringsliv i väsentliga avseenden från det vi hade , och rimligtvis innebär det att företagen lokaliseras efter delvis andra principer. Många förknippar sålunda det nya tjänstesamhället med i första hand verksamheter som t.ex. IT-företag, konsulter och finansmäklare. Förvisso är dessa företag av stor och ökande vikt för ekono- miska utveckling, men om vi studerar antalet sysselsatta inom tjänste- näringen svarar just dessa branscher för bara en bråkdel av de anställda. i sysselsätter ca 130 000 personer, vilket motsvarar av den samlade sysselsätt- ningen. Flest sysselsatta återfinns i stället inom olika typer av lokal serviceproduktion såsom bilverkstäder, lokalvård, handel, sjukvård, undervisning m.m. Det råder en stor begreppsförvirring vad gäller tjänstesamhällets struktur och drivkrafter. En viktig orsak är att kategoriseringen av tjänsteproduktionen är outvecklad. Debatten kring tjänste- samhällets framväxt har därför ofta varit onyanserad. En ensidig foku- sering på kunskapsintensiv tjänsteproduktion har dessutom medfört att övriga tjänster hamnat i skymundan. Utan en mer nyanserad bild av tjänstesamhället riskerar vi att inte ta tillvara på den utvecklingspoten- tial som finns, eftersom nödvändiga kompetensbehov och institutio- nella ramverk för sektorn inte uppmärksammas tillräckligt. 4.1.2Ny branschindelning för tjänstesamhället För utredningens räkning har ett försök att analysera i första hand tjänstesektorns utveckling i samtliga lokala arbetsmarknader genom- förts. Tillvägagångssätt och resultat redovisas utförligare i rapport 18.1 Analysen bygger på en ny typ av näringslivsindelning som illustrerar näringslivets och tjänstesektorns utveckling ur nya perspektiv.2 Indelningen omfattar totalt sex olika huvudkategorier eller verk- samhetsgrupper: råvaruutfångst, tillverkning, varudistribution, kollek- tiva bastjänster, serviceproduktion och spindleri. Dessa sex huvudkate- gorier består i sin tur av 24 olika verksamhetstyper, varav 19 omfattar olika typer av tjänsteproduktion (se tabell 4.1). Indelningen bygger på att verksamheter har grupperats utifrån ledningsmässiga, kompetens- mässiga och marknadsmässiga likheter. Exempelvis här förs så vitt skilda verksamheter som bilreparatörer, plåtslagare, lokalvårdare och 1Rapport 18: Tjänstesamhällets lokala dynamik 2Indelningen av tjänstesektorn bygger på bok tillväxt hemtjänst till en kategori, vilken inkluderar alla tjänster som måste utföras på den lokala marknad där tjänsterna efterfrågas. Tabell 4.1 Ny näringslivsindelning CVarudistribution C1 Godstransport C2 Omlastning C3 Detaljhandel DKollektiva bastjänster D1 Myndighetsutövning E3a Lokala serviceinrättningar (ingår i E3 Platsbunden konsumentservice) E3b Omsorg (se ovan) E3c Sjuk- och hälsovård (se ovan) E3d Persontransporter (se ovan) Källa: Rapport 18 försvann närmare 450 000 arbetstillfällen inom varutillverkning och råvaruutfångst. Tillsammans sysselsatte dessa sektorer närmare 800 000 personer. Inom serviceproduktion – vård och omsorg, undervisning, konsult- och restaurangverksamhet etc. – ökade sysselsättningen under motsva- rande period med drygt 500 000 personer. Inom spindleri – finans- mäkleri, bokförläggare, totalentreprenörer etc. – var motsvarande ökning drygt 100 000. Totalt sysselsattes närmare 1,8 miljoner männi- skor i serviceproduktion 1997. Varutillverkning och råvaruutfångst svarade tillsammans för av sysselsättningen 1997, medan närmare hälften av de sys- selsatta i återfanns i olika former av serviceproduktion. Syssel- sättningsökningen inom tjänstenäringarna har varit särskilt snabb inom spindleri (+119 %) och serviceproduktion (+44 %). Figur 4.1: Andel sysselsatta inom olika verksamhetstyper, 1970 till 1997 Se rv icep ro d u k tio n K ollektiv a bastjänster V aru d istribu tion R åv aru fång st V aru tillv erkning Källa: Rapport 18 4.2.1Regional specialisering: vilket näringsliv finns var? En översiktlig bild av hur näringslivets sammansättning skiljer sig mellan regioner får man genom att beräkna s.k. specialiseringsindex. Man jämför då regionernas andel av sysselsättningen i specifika verk- samhetstyper med deras andel av den totala sysselsättningen. I de fall regionen har en större andel av sysselsättningen i en specifik verksamhetstyp än regionens andel av den totala sysselsättningen, kan regionen sägas vara specialiserad på verksamhetstypen (se tabell 4.2). Tabell 4.2: Specialiseringsindex över regioners position i olika verk- samhetstyper3 Källa: Rapport 18 Den verksamhetstyper som är mest överrepresenterad (dvs. index över- stiger 1) i storstadsregionerna är kunskapsintensiv uppdragsverksamhet (IT-konsulter, arkitekter, finansiell rådgivning, organisationskonsulter etc.) samt spindleri (researrangörer, fastighetsförvaltare, arbetsförmed- lingar, försäkringsverksamhet etc.). Båda dessa verksamhetstyper har ett utpräglat urbant lokaliseringsmönster. När det specifikt gäller IT-relaterad verksamhet sysselsatte 46 pro- cent av det totala antalet anställda i landet 1997, enbart i Stockholms- regionen. Detta motsvarade av den totala sysselsätt- 3 Specialiseringsindexet är framräknat genom att andel av sysselsättningen i verksamhetstypen dividerat med andel av den totala sysselsättningen i landet. En kvot under 1 visar att den aktuella verksamheten är underrepresenterad i regionen, medan en kvot över 1 visar att den är överrepresenterad. ningen i regionen, vilket kan jämföras med motsvarande andel för fler- talet övriga delar av landet, som varierar mellan en och ett par procent.4 Storstadsregionerna är även tydligt överrepresenterade inom omlastning. En stor del av omlastningsverksamheten, dvs. primärt den lossning och lastning av fysiska varor som sker vid hamnar, flygplatser, åkeriterminaler etc., är lokaliserad i de stora städerna. Detta indikerar de befolkningstäta regionernas behov av, och roll i, import och export De regioner som ingår i gruppen regionala centrum har det minst särpräglade specialiseringsmönstret. I denna regiontyp finns de flesta verksamhetstyper representerade ungefär i samma proportion som i landet som helhet (dvs. specialiseringsindex avviker i de flesta fall inte från 1). Undantaget är de just två branscher som nämndes ovan – kun- skapsintensiv uppdragsverksamhet respektive spindleri – där storstads- dominansen är så påtaglig att samtliga övriga regiontyper uppvisar spe- cialiseringsindex klart under 1. Regiontypen storindustri- och bruksorter är naturligt nog starkt spe- cialiserad inom tillverkning, men även inom verksamhetstypen lokal tjänsteproduktion. Gruppen små och medelstora regioner med flersidig industristruktur präglas i första hand av råvaruutfångst och i andra hand av tillverkning. Gruppen norra glesbygden och landsbygd har en stark tyngdpunkt i råvaruutfångst, men även i verksamhetstyperna abonnentrelaterad för- valtning platsbunden konsumentservice. av syssel- sättningen inom råvaruutfångst återfinns i små LA-regioner som lands- bygden och norra glesbygden, trots att dessa regioner bara står för av den totala sysselsättningen i landet. 4.2.2Regional näringslivstillväxt: var växer nya verksamheter? Av figur 4.2 framgår hur olika verksamhetstyper utvecklats sedan mit- ten av , vad gäller såväl gäller antalet sysselsatta som antalet arbetsställen. Verksamheter som har tillväxt både i sysselsättning och arbetsställen, dvs. figurens övre högra del, karaktäriseras av en bety- dande utvecklingsdynamik. På motsvarande sätt kan verksamheter med en tillbakagång i sysselsättning och arbetsställen, dvs. figurens nedre vänstra hörn, sägas präglas av betydande förändringar, vilket antingen kan ha orsakats av produktionsutslagning till följd av minskad efterfrå- gan eller av kraftiga rationaliseringar inom produktionen. 4 Rapport 12, Det digitala IT- samhället vänstra övre hörn består av verksamheter med en ökande sysselsätt- ning, men pågår en utslagning av mindre arbetsställen, dvs. en tilltagande storföretagsdominans. I figurens nedre högra hörn, dvs. verksamheter med en tillbakagång i sysselsättning men en ökning i antal arbetsställen, återfinns verksamhetstyper som genomgår en tillta- gande decentraliseringsfas som sysselsättningen minskar. Figur 4.2: Utvecklingen av anställda och arbetsställen inom respektive verksamhetstyp 1986–1997 i procent Andel av arbetskraften som har Procentuell förändring antal arbetsställen 1986-1997 Källa: Rapport 18 Det är framför allt två verksamhetstyper, kunskapsintensiv uppdrags- verksamhet och spindleri, som utmärker sig med en betydande tillväxt i sysselsättning och tillkomst av nya arbetsställen. Dessa två förknippas tydligast med en positiv utveck- Därutöver är det enbart godstransporter som 1986–1993 och 1993–1997 uppvisar en bety- dande sysselsättningsökning. Samtliga tre är överrepresenterade i stor- städerna. Övriga verksamhetstyper som –1997 utmärker sig med en tillväxt vad gäller både sysselsättning och tillkomst av nya arbetsställen är tjänsteproduktion, myndighetsutövning, undervisning och platsbunden konsumentservice. Utmärkande för verk- samhetstyper med en positiv utveckling ur sysselsättningssynpunkt är således att de tillhör tjänstesektorn samt att ingen av de traditionella näringarna, dvs. råvaruutfångst och tillverkning, återfinns i gruppen. Det innebär också att av de sex verksamhetstyper som här bedömts ha en positiv utvecklingsdynamik är fyra präglade av serviceproduktion. Av verksamhetstyperna tillhörande gruppen service är det bara en, uthyrning, som har en negativ sysselsättningsutveckling (-). Råvaruutfångst uppvisar 1986–1993 och 1993– 1997 en utveckling som vittnar om betydande strukturrationaliseringar. minskar sysselsättningen och antalet arbetsställen . Även verksamhetstyperna inom kategorin varutillverkning uppvisar en betydligt lägre sysselsättning. Skillnaderna inom gruppen är dock stora. Medan personalintensiv pro- cesstillverkning är den verksamhetstyp som minskar mest både i sys- selsättning (-) och i antal arbetsställen (-), är utvecklingen inom montering mindre dramatisk. som sysselsättningen minskar , ökar antalet arbetsställen mellan 1986–1997 . Det visar att verksamhetstypen genomgått en betydande decentraliseringsfas, där produktionen bedrivs på fler produktionsenheter. Sannolikt är detta ett resultat av en kombination av avknoppningar (s.k. out-sourcing), uppdelning av större företag på flera självständiga enheter, samt nyetableringar. Efter spindleri och kunskapsintensiv uppdragsverksamhet är ökningen i antalet arbetsställen störst inom montering. Övriga delar av gruppen varutillverkning har minskat i sysselsättningstermer – legotillverkning (-) och kapitalintensiv processtillverkning (-) – medan där- emot antalet arbetsställen i det närmaste har varit under perio- den. En annan grupp som uppvisar stora variationer är varudistribution. Gruppen omfattar såväl godstransporternas starka tillväxt (+30 %) som omlastningsverksamhetens drastiska minskning (-). Även detalj- handeln har –1997 minskat i sysselsättning (-) som antalet arbetsställen minskat (-). Utvecklingen tyder på en betydande strukturrationalisering inom detaljhandeln, medan godstransporternas starka tillväxt tyder på ett växande behov av att transportera och förflytta fysiska varor. I internationaliseringens och specialiseringens fotspår ökar behovet av att transportera både insatsvaror och slutprodukter till kunder och användare. Det ökade transportbehovet har dock inte slagit igenom på sysselsättningen inom omlastningsverksamheten. Antalet sysselsatta vid hamnar, flygplatser, åkeriterminaler, postterminaler, centrallager etc. har minskat, trots att de transporterade volymerna ökar. Det indikerar vilka stora möjligheter till rationaliseringar som funnits inom sådan verksamhet. Inom gruppen kollektiva bastjänster har tillväxten varit störst inom myndighetsutövning. Myndighetsutövning tillhör verksamhetstyperna med dynamisk utveckling, vilket innebär tillväxt har skett både i sys- selsättning och arbetsställen. Medan sysselsättningen ökade var motsvarande ökning av antalet arbets- ställen . Mest omfattande har sysselsättningsminskningen varit inom abonnentrelaterad förvaltning. Sysselsättningen inom verk- samheter som elverk, gasverk, radio- och tevesändning m.m. har –1997 minskat som antalet arbetsställen minskat . Endast tio av totalt 106 lokala arbetsmarknader i uppvisar en positiv sysselsättningsutveckling inom varutillverkning, medan motsva- rande uppgift för tjänstesektorn är 53. Utvecklingen innebär att alltfler regioner för sin tillväxt kommer att vara beroende av tjänstesektorns utveckling. Figur 4.3: Tjänstesektorns procentuella tillväxt 1986–1997 Tjänstesektorns procentuella tillväxt 1986-1997 Källa: Rapport 18 Av figur 4.3 framgår att stora delar av norra haft en minskad sysselsättning även inom tjänsteproduktion, medan det omvända gäller för i första hand storstadsregionerna och övriga delar av . Framför allt har en kraftig sysselsättningsminskning ägt rum i norra glesbygden. Många jobb har också försvunnit i landsbygdsdominerade orter och bruksorter. Tjänstesektorn växer snabbast i storstadsregio- nerna samt stor- och småindustriorterna. Tabell 4.3: Sysselsättningsutveckling inom tjänstesektorn i olika regiontyper 86-97 (%) -9,0 Små/medelstora regioner med -3,7 -6,6 Källa: Rapport 18 Tjänstesektorn är särskilt dominerande i . Närmare 9 av 10 anställda arbetar där inom någon form av tjänsteproduktion. Tjänstesektorn är även viktig i de övriga storstäderna, i norra glesbyg- den och i landsbygdsdominerade orter, där 8 av 10 arbetar inom tjäns- tesektorn. I tre av tjänstesektorerna uppvisar alla regiontyper en tillbakagång i sysselsättningen: omlastning, detaljhandel och abonnentrelaterad för- valtning. Inom dessa tre tjänster pågår en omfattande strukturrationali- sering. I många tjänstesektorer följer utvecklingen i de olika regionty- perna varandra, förutom i lokal tjänsteproduktion och uthyr- ning. Inom uthyrning ökade sysselsättningen markant i norra glesbyg- den och landsbygden samt i små och medelstora regioner, medan den sjönk bland övriga regiontyper. Detta är till stor del en följd av de sats- ningar på turism som gjorts i denna typ av regioner. Tabell 4.4: Sysselsättningsutveckling i olika tjänstesektorer 1986–1997 -6,2 Källa: Rapport 18 Inom lokal tjänsteproduktion – bilreparatörer, kontorsser- vice, frisörer, plåtslageri etc. – sker en betydande tillväxt i storindustri- och bruksorter. –ökade sysselsättningen , vilket är betydligt mer än i övriga regiontyper. Utveck- lingen är intressant med tanke på att lokal tjänsteproduktion är kraftigt överrepresenterad i regiontypen – specialiseringskvoten är 1,4. Varför just lokal tjänsteproduktion i stor utsträckning är loka- liserad – och tillväxer – i storindustri- och bruksorter är svårt att för- klara. Av de tjänstesektorer som är kraftigt koncentrerade till storstadsre- gionerna, så uppvisar kunskapsintensiv uppdragsverksamhet och spindleri en betydande tillväxt, medan den tredje, omlastning minskat sin sysselsättning . är dock mindre än den som sker i andra regiontyper, vilket gör att de stora städerna behåller sin position inom verksamhetstypen. Den kraf- tigaste minskningen bland tjänstesektorerna i storstadsregionerna sker inom abonnentrelaterad förvaltning – elverk, gasverk, vattenverk, tele- operatörer etc. Sysselsättningsminskningen på är betydligt mer omfattande än övriga regioners tillbakagång. 4.3Vad bestämmer en regions näringslivsutveckling? Det finns ingen en enkel förklaring till varför näringslivet i olika regio- ner utvecklas olika. Utredningen har tidigare konstaterat att det finns ett uppenbart samband mellan grundläggande strukturella förhållanden, som t.ex. den lokala marknadens storlek eller tillgång till högre utbildning, och näringslivets tillväxt. Men det finns också skillnader mellan regioner med likartad struktur som måste tillskrivas andra fakto- rer såsom innovationsförmåga, flexibilitet, entreprenörsanda eller företagsklimat. I följande tre delavsnitt behandlas tre faktorer mer detaljerat: den lokala marknaden, kompetensnivåer och olika aspekter av flexibilitet. 4.3.1Företagande för lokal marknad Betydelsen av den lokala marknadens storlek understryks av det faktum att, också i en öppen och starkt internationaliserad ekonomi som den svenska, en stor del av sysselsättningen återfinns i verksamheter som riktar sig till den lokala marknaden. I detta avsnitt skall vi se närmare på denna lokala ekonomi i regioner. Såväl privata som offentliga tjänster utförs ofta för den lokala marknaden, och är därför till viss del beroende av den allmänna köp- respektive skattekraften i den egna regionen. För att förstå näringslivsutvecklingen i olika regio- ner är det intressant att veta hur stor del av sysselsättningen som är lokal till sin karaktär. Till lokalt inriktade tjänster hör framför allt detaljhandel, lokal tjänsteproduktion, platsbunden konsumentservice och under- visning. Tillsammans svarar dessa verksamheter för närmare 50 pro- cent av sysselsättningen i landet! Sannolikt är dock det lokalt inriktade näringslivets omfattning betydligt större, eftersom även andra verk- samhetstyper i varierande grad riktar sig till den lokala marknaden. Figur 4.4: Antal sysselsatta i lokal ekonomi, traditionella näringar, nya näringar och övriga tjänster (1986–1997) A n tal sy sse lsatta L o k a l T ra d itio n e lla n ärin g a r N y a n ärin g a r Ö v rig a tjän ste r Källa: Rapport 18 I figur 4.4 har sysselsättningsutvecklingen i de fyra lokala verksamhets- typerna jämförts med motsvarande utveckling inom tre andra verksam- hetstyper: traditionella näringar (tillverkning och råvaruutfångst), övriga tjänster och nya näringar. I den senare kategorin ingår kunskap- sintensiv uppdragsverksamhet, artisteri och spindleri. Att dessa benämns som nya näringar beror på att de dels består av verksamheter som i mycket är nya för svensk ekonomi, t.ex. IT-konsulter, finans- mäklare och producentbolag, och även av verksamheter som ofta funnit nya former. Det senare gäller t.ex. artistisk verk- samhet – konstnärer, musiker, artister, idrottsutövare etc. – som alltid har funnits, men som professionaliserats och mark- nadsanpassats. Andelen sysselsatta inom det som här kallas för lokal ekonomi har i princip varit fram till (1997). Då som sysselsattes omkring 1,7 miljoner människor inom denna del av ekonomin. Jämfört med traditionella näringar som råvaruut- fångst och tillverkning, har sysselsättningsutvecklingen inom verksam- heter riktade mot den lokala ekonomin varit mer gynnsamma. Jämfört med nya näringar har utvecklingen varit sämre. De nya näringarna – kunskapsintensiv uppdragsverksamhet, artisteri och spindleri – är de enda som haft sysselsättningstillväxt, även under lågkonjunkturen . sysselsättningen ökat inom de nya näringarna, medan den antingen minskat eller varit i övriga sektorer. Variationen mellan olika LA-regioner vad gäller den lokala ekono- mins storlek är stor, från i till i . De stora skillnaderna visar att dynamiken på den lokala arbetsmarkna- den skiljer sig åt mellan olika LA-regioner. Vissa regioner är i hög grad beroende av de tjänster som produceras för den lokala marknadens behov, medan andra utvecklar tjänster och produkter på en mer geogra- fiskt vidsträckt marknad. Regioner med en hög andel verksamheter inriktade på en lokal marknad kan i vissa fall ses som strukturellt svaga. Möjligheten att upprätthålla en hög sysselsättning baserad på lokal service bygger på att resurser kan tillföras regionen på annat sätt, t.ex. genom offentliga transfereringar. Även inflöde av privat kapital (turism, gränshandel), att företagen i regionen har en högre lönsamhet än företag i andra regioner eller att företag inom den lokala ekonomin kan överleva med en lägre lönsamhet än i andra regioner skapar förutsättningar för lokalt inriktade tjänster.