sou · GOB334d1 · 2001-01-01 00:00:00 — En budgetneutral reform innebär dock att de skattskyldiga som inte kommer att omfattas av skattelind- ringen belastas med ett högre skatteuttag än vad som gäller för när- varande. Om det krävs en större nivåhöjning för att finansiera för- ändringar kommer dessa skattskyldiga att belastas med ett skatteuttag som riskerar att bli större än vad som kan motiveras med hänsyn till en utifrån kapitalavkastningsperspektivet teoretiskt korrekt skattesats. I det följande diskuteras våra överväganden rörande de två regler som syftar till att öka förutsebarheten i skatteuttaget respektive begränsa de likviditetsproblem som den löpande fastighetsbeskattningen kan ge upphov till hos vissa hushåll. 9.3.1En takregel för ökad förutsebarhet Det gällande kapitalavkastningsperspektivet medför, som framgått tidi- gare, att skatteuttaget måste relateras till fastighetens marknadsvärde. Underlaget för skatten bör alltså utgöras av det marknadsvärde- bestämda taxeringsvärdet. Användandet av taxeringsvärdet innebär i princip att fastigheten beskattas efter det aktuella marknadsvärdet vid varje beskattningstidpunkt.11 Som vi framhållit i avsnitt 8.2 är den bristande förutsebarheten av det framtida skatteuttaget en invändning som kan riktas mot det nuvarande underlaget mot bakgrund av att det rör sig om en skatt som utgår på en icke-monetär avkastning. 11 Vi bortser från att fastigheternas basvärden avser marknadsvärdena för den allmänna fastighetstaxeringen. I det system med årlig omräkning av taxeringsvärdena som infördes , men som inte tillämpas, ska taxeringsvärdena dock spegla det genomsnittliga prisläget som börjar andra året före taxeringsåret och upphör året före detta år (nivåperioden) (16 A kap. 3 § FTL). 252 Den löpande fastighetsbeskattningen – sammanfattning Vi har behandlat alternativa underlag och olika metoder som utgår från nu gällande underlag, för att finna en lösning som kan ge en ökad förutsebarhet i skatteuttaget. Som ett grundläggande villkor för ett alternativt underlag gäller att det måste vara förenligt med fastighets- beskattningens roll inom kapitalinkomstbeskattningen. Det innebär bl.a. att underlaget måste ha en stark koppling till marknadsvärdet. Som framgått i kapitel 8 uppstår gärna andra slags problem och principiella betänkligheter med olika alternativa underlag. Att väga olika för- och nackdelar mot varandra är en svår uppgift. Vi anser dock det angeläget att förändringar av skattereglerna inte ger upphov till andra och mer besvärande problem än den fråga som vi önskar finna en lösning på. Som framgått i kapitel 8 anser vi att en takregel som förhindrar alltför stora skattehöjningar från till ett annat är den lösning som bör komma ifråga. En sådan regel medför en jämnare utveckling av skatteuttaget och därmed en förbättrad förutse- barhet. Vi vill dock betona att en takregel av det slag som skisseras här och i avsnitt 8.7.3, inte tar sikte på de likviditets- och kostnadsproblem som en hög skattenivå kan medföra. Syftet är endast att förhindra dramatiska höjningar i skatteuttaget mellan beskattningstillfällena. Våra resonemang i avsnitt 8.7.3 kring vad som utgör en lämplig nivå för taket förutsätter att taxeringsvärdena har anpassats till de aktuella marknadsvärdena för fastigheter. Utgångspunkten är således att taxeringsvärdena har återställts till en nivå där de återspeglar de rådande marknadsvärdenivåerna. I en situation där de frysta tax- eringsvärdena – som speglar 1995–prisnivå – ska anpassas till en aktuell prisnivå skulle ett tak på på många håll resultera i betydande och bestående avvikelser mellan taxeringsvärdet och skatte- underlaget. Om takregeln skulle användas för att stegvis anpassa nuvarande taxeringsvärden till rådande marknadsvärdenivåer krävs ett betydligt högre tak. Utformningen av en takregel för att begränsa höjningar i underlaget för schablonintäkten Takregeln tar sikte på att begränsa skattehöjningar mellan åren för schablonbeskattade bostäder, dvs. egnahem och fastigheter som ägs av äkta privatbostadsföretag som är belägna i . Den löpande fastighetsbeskattningen – sammanfattning 253 Bebyggda fastigheter som utgör privatbostadsfastigheter enligt 2 kap. 13 § IL bör omfattas av takregeln. Obebyggd tomtmark bör således inte omfattas. På en lantbruksenhet kan det finnas flera småhus och de kan utgöra antingen privatbostadfastigheter eller näringsfastigheter beroende på om de utgör en privatbostad enligt 2 kap. 8 § IL. Konventionellt beskattade näringsfastigheter som utgör hyresbostads- fastigheter omfattas inte av takregeln, oavsett om det är fråga om små- hus eller flerfamiljshus. Fastigheter som ägs av äkta privatbostadsföre- tag bör dock omfattas, se nedan. Fastigheter som ägs av äkta privatbostadsföretag Fastigheter som ägs av äkta privatbostadsföretag (se 2 kap. 17 § IL) bör – givet att marknadsvärdet för de enskilda bostadsrättslägenheterna läggs till grund för beskattningen – omfattas av takregeln till den del fastighetens taxeringsvärde avser bostäder upplåtna med bostadsrätt. Småhus som ägs av äkta privatbostadsföretag kommer att omfattas av takregeln på samma sätt som flerfamiljshus. Regeln skall däremot inte tillämpas för den del av taxeringsvärdet som avser lokaler i en fastighet som ägs av ett äkta privatbostadsföretag eller på den del av taxerings- värdet som avser bostäder upplåtna med hyresrätt. Särskilt om fastigheter som ägs av oäkta privatbostadsföretag och s.k. andelshus Att vi i våra överväganden begränsar takregelns tillämpning till äkta privatbostadsföretag skall inte tolkas som att vi utesluter att även fastigheter som ägs av oäkta privatbostadsföretag och andelshus skulle kunna omfattas av en liknande regel. Inom ramen för vårt uppdrag har vi dock inte haft möjlighet att undersöka och behandla dessa mer ovanliga upplåtelseformer. 254 Den löpande fastighetsbeskattningen – sammanfattning Fastigheter som omfattas av nybyggnadsreduktionen Endast fastigheter för vilka ägaren skall ta upp hela schablonintäkten till beskattning bör omfattas av takregeln. Takregeln bör därför inte vara tillämplig för fastigheter som omfattas av reglerna om hel eller halv skattebefrielse på grund av ny eller ombyggnation. Eftersom regeln tar sikte på enskildas bostäder finns det inte någon anledning att låta regeln omfatta obebyggda fastigheter. En takregel i ett system med årlig omräkning – taxeringsintervall I vårt arbete utgår vi från det gällande men inte tillämpade systemet med årliga omräkningar mellan de allmänna fastighetstaxeringarna. Systemet med årliga omräkningar, den s.k. rullande fastighetstaxeringen har, liksom vårt förslag till takregel, syftat till att undvika alltför stora förändringar av taxeringsvärdena från till ett annat. Takregeln kan därför ses som ett komplement till omräkningsförfarandet. Som redogjorts för i avsnitt 8.7 kan dock en takregel även fungera i ett system av det slag som föreslagit; omtaxering utan mellanliggande omräkningsförfarande. har uttalat att omräkningsför-farandet avseende hyreshus har fungerat dåligt och därför måste tas bort eller förändras. Även beträffande lantbruksenheterna anser utredningen att kritiken varit av den karaktären att det är svårt att tänka sig att behålla omräkningsförfarandet. För småhusens del anges kritiken inte ha varit lika stark och utredningen ställer frågan om man i stället för att slopa hela omräkningsförfarandet kan ha det kvar i förbättrad och utvidgad form för i vart fall småhusen (SOU 2000:10, s. 456). Utredningens uttalande bör läsas mot bakgrund av resultaten av den utvärdering som gjorts beträffande småhus vilken anger att man inte kan dra slutsatsen att omräkningförfarandet för småhus, så länge det varit i kraft, har fungerat otillfredsställande (se avsnitt 8.7.3 not 16). För småhus belägna på lantbruksenhet kompliceras dock bilden av att de taxeras efter en annan värderingsmodell som även innefattar värdering av en mängd andra värderingsenheter (åker, skog, ekonomi- byggnader m.m.) som tillsammans med småhus(en) bildar en taxerings- enhet. Dessutom taxeras jordbruksenheter än småhus (före eller efter allmän småhustaxering). Den löpande fastighetsbeskattningen – sammanfattning 255 Även beträffande småhus på lantbruk vore det dock en fördel om bostadsdelen, dvs. den enda delen som belastas med fastighetsskatt, räknades om . Eftersom omräkningsförfarandet för jordbruksfastigheter inte anses fungera tillfredsställande går det inte att utesluta att det avskaffas. En lösning kan då vara att endast räkna om värdet för småhusen . För att bestämma omräkningstal för dessa värderingsenheter skulle det vara nödvändigt att utgå från ortsprisstatistik för vanliga småhusenheter. Viss hänsyn kan dock behöva tas till den skillnad i marknadsvärdet som kan finnas jämfört med vanliga småhus.12 Inom ramen för vårt uppdrag har vi dock inte haft möjlighet att behandla denna fråga närmare. Som kommer att framgå av våra överväganden i kapitel förutsätter skattemässig neutralitet mellan boendeformerna att kapital- investeringar i bostadsrättslägenheter beskattas på ett annat sätt än vad som gäller . En likformig beskattning kräver bl.a. att bostäder som innehas med bostadsrätt värderas efter bostadens marknadsvärde. En värdering av detta slag kräver ett radikalt förändrat taxeringsför- farande för fastigheter som ägs av bostadsrättsföreningar. Vi åter- kommer till detta i kapitel 12. Frågan om hur en taxering av dessa fastigheter kan utformas är dock en fråga som ligger utanför vårt upp- drag. För tillämpningen av takregeln skulle det dock vara en fördel om värdet för den del av en fastighet som avser bostäder som innehas med bostadsrätt räknades om . Takregelns tillämpning vid inkomsttaxeringen För de fastigheter som omfattas av takregeln begränsas höjningar av underlaget för schablonintäkten till från till ett annat. Vid inkomsttaxeringen utgörs således underlaget för schablonintäkten av det lägsta av beskattningsårets taxeringsvärde och föregående taxeringsårs underlag uppräknat med 10 procent.13 Regeln medför att i lägen med fallande eller stagnerande priser räknas underlaget upp så länge som detta understiger taxeringsvärdet som gäller för beskattningsåret. Ett exempel får illustrera hur takregeln fungerar vid inkomst- taxeringen. En fastighet åsätts basvärdet vid den 12Det har bl.a. hävdats att man vid taxeringen av bostadshus på en lantbruks - enhet måste ta hänsyn till att de inte har någon avstyckad tomt och att det därför är tveksamt om huset därför skall ha samma värde som ett motsvarande småhus som utgör en egen registerfastighet, se SOU 2000:10, s. 326 och 335. 13Jämförelsen utgår i förekommande fall från den skattskyldiges andelstal i fastigheten. 256 Den löpande fastighetsbeskattningen – sammanfattning allmänna fastighetstaxeringen 1996 (AFT 96). sker årliga omräkningar av basvärdet för att fastställa årets taxerings- värde. Vi antar att höjningarna mellan dessa år inte har uppgått till . Underlaget för schablonintäkten vid inkomst- taxering motsvarar därför taxeringsvärde vilket bestämts till 1,5 miljoer kronor. En prisuppgång medför att taxeringsvärde bestäms till . Vid inkomsttaxering ska underlaget för schablonintäkt bestämmas. Takregeln säger oss att underlaget utgörs av det lägsta av taxeringsvärdet för beskattningsåret ifråga och underlaget för schablonintäkten för föregående taxeringsår uppräknat . I detta fall skulle takregelns tillämpning medföra att underlaget för schablonintäkten vid inkomsttaxering utgör det lägsta av, i)taxeringsvärde, , och ii)av underlaget för schablonintäkten (taxeringsvärde, ) = . I detta fall skulle föregående taxeringsårs uppräknade underlag utgöra underlag för schablonintäkten vid inkomsttaxering. Förändringar av taxeringsvärdet/underlaget för schablonintäkten som inte beror på den allmänna prisutvecklingen Syftet med takregeln är som framgått tidigare att öka förutsebarheten genom att begränsa prisutvecklingens genomslag i skatteuttaget. Till skillnad från vad som gäller vid de årliga omräkningarna – som ju endast skall återspegla prisutvecklingen inom prisutvecklingsområdet – kan förändrade basvärden vid de allmänna fastighetstaxeringarna (AFT) även bero på andra faktorer än den allmänna prisutvecklingen på fastigheter. Värdeförändringen kanske i allt väsentligt beror på en om- eller tillbyggnad eller andra förändringar i byggnadens fysiska beskaff- enhet som ägaren vidtagit. En annan orsak till förändrade basvärden utgörs av t.ex. fastighetsreglering och förändrad indelning i taxerings- enheter m.m. En ytterligare orsak till ett förändrat basvärde kan vara att värderingsmodellen förändrats. Dessutom gäller att i de fall en fastighet får ett nytt basvärde vid en särskild fastighetstaxering (SFT) har förändringen av basvärdet alltid andra orsaker än en förändring i den allmänna prisutvecklingen. Det kan även inträffa att en delägare i en fastighet löser ut en eller flera delägare i fastigheten. Genom åtgärden kan givetvis underlaget för schablonintäkten öka mellan . Den löpande fastighetsbeskattningen – sammanfattning 257 ändringar av underlaget ska naturligtvis inte omfattas av takregeln. Jämförelsen mellan åren måste därför göras mellan underlag som speglar samma andelstal i fastigheten. Att särskilja hur förändringar av basvärdet fördelar sig mellan den allmänna prisutvecklingen och andra faktorer är emellertid inte okomplicerat. Denna fråga har uppmärksammats i ett tidigare lagstift- ningsärende. Vid taxering ska i fråga om bostadsdelen för hyreshus skatten beräknas på det lägsta av 1999 och taxeringsvärden (lagen (1999:994) om underlag för fastighetsskatt i vissa fall vid taxering). I budgetpropositionen (prop.1999/2000:1, s. 206) framhöll regeringen att eftersom en allmän fastighetstaxering för hyreshus genomförs kan förändringen av basvärdena vid taxering ha andra orsaker än prisutvecklingen (vid allmänna fastighetstaxering för hyreshus avspeglas prisnivå), t.ex. förändringar i fastighetens fysiska beskaffenhet. Regeringen gjorde emellertid bedömningen att det skulle bli alldeles för komplicerat att avgöra hur skillnaderna i basvärden mellan de aktuella åren fördelar sig på den allmänna prisutvecklingen och andra faktorer och något förslag som tog hänsyn till detta lades därför inte fram. Regeringen gjorde också bedömningen att den föreslagna regeln skulle tillämpas även om värderingsenheten har ändrat storlek till följd av ägarbyte eller fastighetsbildning och liknande (s. 206). Regelns tillämpning medför visserligen en skattemässig olikformighet i systemet men eftersom det rör sig om tillfällig lagstiftning som endast avser värderingsskillnader mellan blir de snedvridande effekterna tillfälliga. Samma resonemang kan för övrigt anläggas på den s.k. reduktionslagen, dvs. lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastig- hetsskatt i vissa fall vid taxeringar, som även den avser skillnader mellan ; 1995 och 1996. Inte heller denna lag tar hänsyn till att andra faktorer än prisutvecklingen påverkat taxeringsutfallet vid bestämmandet av basvärde. För enkelhetens skull kan man givetvis välja att enbart titta på höjningens storlek mellan utan att ta hänsyn till om det finns andra orsaker till höjningen än den allmänna prisutvecklingen. Med andra ord skulle höjningar mellan åren beaktas fullt ut vid tillämpningen av takregeln oavsett vilka faktorer som ligger bakom höjningen. En sådan metod skulle dock riskera att ge upphov till stora och bestående olikformigheter i beskattningen. Ett utmanande exempel är det fall där någon köper ett hus med låg standard och ett synnerligen eftersatt underhåll för att därefter göra en genomgripande ombyggnation och renovering av fastigheten. Om vi tänker oss att den obligatoriska omtaxeringen sker i samband med en allmän fastighetstaxering, kommer höjningen av basvärdet att bestå av både den allmänna prisutvecklingens 258 Den löpande fastighetsbeskattningen – sammanfattning inverkan på marknadsvärdet jämte de värdehöjande åtgärdernas inverkan på detsamma. Eftersom det inte är rimligt att även låta de värdehöjande åtgärdernas inverkan på basvärdet ligga till grund för en prövning enligt takregeln måste det finnas möjligheter att beakta värdehöjande åtgärder. Eftersom det rör sig om ett masshanteringssystem bör dock sådana regler göras förhållandevis schabloniserade. Nedan pekas på några möjligheter för att ta hänsyn till värdehöjande åtgärder i ett system med årlig omräkning av taxerings- värdena. Inledningsvis behandlas hur man kan förfara vid allmänna fastighetstaxeringar för att särskilja värdehöjande och andra åtgärder från den allmänna prisutvecklingens inverkan på basvärdet. Därefter behandlas en metod för att kunna tillämpa takregeln i de fall en fastighet har omtaxerats enligt reglerna om särskild fastighetstaxering. Slutligen omnämns hur förändringar i fastighetsindelningen m.m. allmänt påverkar möjligheten att göra jämförelser mellan åren. Vi utgår från de förhållanden som gäller för egnahem. Allmän fastighetstaxering (AFT) i ett system med årlig omräkning av taxeringsvärdet För det fall förändringen av basvärdet beror på en åtgärd som har vidtagits av den skattskyldige, t.ex. i form av en tillbyggnad, kan omräkningssystemet fungera som ett led för att särskilja prisutveck- lingen från andra faktorers inverkan på det nya basvärdet. I det nu gällande, men inte tillämpade systemet, omtaxeras småhus vid den allmänna fastighetstaxeringen (AFT). Vid taxeringen bestäms ett basvärde för fastigheten. Däremellan sker en årlig omräkning av basvärdena. Det omräknade basvärdet utgör årets taxeringsvärde. Omräkningstalen beaktar endast den allmänna prisut- vecklingen i förhållande till basvärdet. Några andra faktorer tillåts inte påverka omräkningstalets storlek. mellan två omtaxeringar avspeglar eventuella höjningar av taxeringsvärdet således endast prisut- vecklingen. Att tillämpa takregeln under dessa år möter därför inte några svårigheter. Omräkningstalet för året före AFT-året ska åter- spegla prisnivån inom prisutvecklingsområdet under tolvmånaders- perioden som börjar andra året före fastighetstaxeringsåret och upphör året före detta år. Vid den AFT som sker året därpå ska marknadsvärdet bestämmas med hänsyn till det genom- snittliga prisläget för omtaxeringen. Pris- nivåerna för att bestämma dels omräkningstalet för året före omtaxer- ingen, dels prisläget som ska ligga till grund för det nya basvärdet, som blev följden av omtaxeringen, kommer därför att överlappa varandra. Den löpande fastighetsbeskattningen – sammanfattning 259 Endast ett halvårs prismaterial skiljer nivåerna åt.14 Ett exempel får illustrera det sagda. Vi utgår från att systemet med årlig omräkning tillämpats. En fastighet har vid den allmänna fastighetstaxeringen 1996 åsatts ett nytt basvärde. räknas basvärdet om med hänsyn till prisutvecklingen. Inför AFT 2002, som ska spegla den genomsnittliga prisnivån 2000, är basvärde omräknat så att taxeringsvärde speglar det genomsnittliga prisläget – . I den mån det uppstår en mer betydande skillnad mellan taxeringsvärde och basvärde skulle denna därför kunna anses ha sin förklaring i andra orsaker än skillnader i prisnivå. Man bör givetvis vara medveten om att det kan finnas skillnader i precision i enskilda fall eftersom förberedelsearbetet inför en AFT är mer omfattande än inför en omräkning. I exemplen nedan utgår vi ifrån att föregående inkomsttaxeringsårs underlag för schablonintäkt motsvaras av det taxeringsvärde som gällt för beskattningsåret ifråga. För att undvika ett alltför komplicerat förfarande för att särskilja olika faktorers inverkan på det nya basvärde som bestämts efter en allmän fastighetstaxering kan man tänka sig att använda sig av en annan högre nivå på taket vid den inkomsttaxering där det nya basvärdet tillämpas . En fastighet åsätts basvärdet vid AFT 96. sker årliga omräkningar av basvärdet för att fastställa årets taxeringsvärde. taxeringsvärde bestäms till . Vid den allmänna fastighetstaxeringen 2002 åsätts fastigheten basvärdet . Basvärdet räknas om med omräkningstal och bestäms till . Vid inkomsttaxering ska underlaget för schablonintäkt bestämmas med tillämpning av takregeln. Takregeln säger att underlaget utgörs av det lägsta av taxeringsvärdet för beskattningsåret ifråga och underlaget för schablonintäkten för 14 Det finns andra skillnader. Prismaterialet vid en omräkning avser ett prisutvecklingsområde medan prismaterialet vid en AFT bryts ner på värde- områdesnivå. Dessutom vägs vid en AFT in andra faktorer för att fånga upp värdenivåer. Skillnaderna i sättet att bestämma värdenivåer kan ge upphov till skillnader i precision i enskilda fall. 260 Den löpande fastighetsbeskattningen – sammanfattning föregående taxeringsår uppräknat . Ett enkelt och schablonmässigt sätt att beakta eventuella förändringar i basvärdet som beror på andra orsaker än en förändrad prisutveckling kan då vara att vid denna inkomsttaxering sätta taket högre än . Vid den inkomsttaxering där det nya basvärdet tillämpas sätts taket i stället till t.ex. eller ett ännu högre belopp. Notera att vid tillämpningen av s.k. reduktionsregel krävs att basvärde överstiger taxeringsvärde med . I detta fall skulle takregeln innebära att underlaget för schablon- intäkten vid inkomsttaxering utgör det lägsta av, i)taxeringsvärde, och ii)taxeringsvärde (1,) multiplicerat med t.ex. 130 procent=2,. I detta fall skulle taxeringsvärde utgöra underlag för schablonintäkten vid inkomsttaxering. Metoden är enkel och starkt schabloniserad med de förtjänster och brister som det för med sig. Vad som utgör ett lämpligt tak vid dessa taxeringstillfällen är en bedömningsfråga eftersom förhållandena kan skifta starkt mellan enskilda fall. Eftersom syftet är att undanta sådana förändringar av taxeringsvärdet/underlaget som har sin grund i andra faktorer än prisutvecklingen bör dock taket sättas förhållandevis högt. Metod 2 a och b Mot bakgrund av att taxeringsvärdet som gäller året innan den allmänna fastighetstaxeringen i hög grad avser samma prisutvecklingsperiod kan man, som ett alternativ till metod 1, presumera att en höjning av basvärdet i förhållande till föregående års taxeringsvärde beror på andra orsaker än prisutvecklingen. Utifrån denna presumtion låter man hela skillnaden mellan det nya basvärdet och taxeringsvärdet avseende året närmast för den allmänna fastighetstaxeringen påverka jämförelsen mellan åren vid takregelns tillämpning. En fastighet åsätts basvärdet vid AFT 96. sker årliga omräkningar av basvärdet för att fastställa årets taxeringsvärde. taxeringsvärde bestäms till . Vid den allmänna fastighetstaxeringen 2002 åsätts fastigheten basvärdet . Basvärdet räknas om med omräkningstal och bestäms till . Den löpande fastighetsbeskattningen – sammanfattning 261 underlaget för schablonintäkt bestämmas med tillämpning av takregeln. Takregeln säger att underlaget utgörs av det lägsta av taxeringsvärdet för beskattningsåret ifråga och underlaget för schablonintäkten för föregående taxeringsår uppräknat . Ett enkelt och schablonmässigt sätt att beakta eventuella förändringar i basvärdet som beror på andra orsaker än en förändrad prisutveckling kan då vara att låta underlaget utgöra det lägsta av i)taxeringsvärde, och ii)taxeringsvärde15 (1,) ökat med skillnaden mellan detta taxeringsvärde och basvärde (0,) multiplicerat med 110 procent=2,((1,8 + 0,4) x 1,10). I detta fall skulle taxeringsvärde utgöra underlag för schablonintäkten. Metoden bygger således på det förhållandet att prisnivån taxeringsvärde i betydande mån överensstämmer med den genomsnittliga prisnivån som legat till grund basvärde och att en höjning av basvärdet i förhållande till föregående års taxeringsvärde därför presumeras ha sin grund i andra faktorer än den allmänna prisutvecklingen. En mer förfinad variant av metoden innebär att endast merparten av skillnaden mellan det taxeringsvärde som gäller föregående beskatt- ningsår och det nya basvärdet presumeras utgöra annat än pris- påverkan.