sou · GOB340 · 2001-01-01 00:00:00 — Ränteutgifter för boendet. Samma asymmetri uppstår när det gäller ränteutgifter för boende. I den officiella statistiken beräknas skatten efter den debitering som skattemyndigheterna fastställer. Ränteutgiften i sig är ingen negativ inkomst i fördelningsanalyser. Däremot leder ränteutgifter till skattereduktion vid taxeringen, dvs. ger en högre dis- ponibel inkomst i den officiella statistiken. Här har vi återfört skatte- reduktion för ränteutgifterna för boende och den behandlas som skatt. Vi får en jämförelse mellan olika boendeformer som är neutral. Den avdragsgilla pensionspremien som tas upp vid taxeringen behandlas inte som en negativ transferering i den officiella statistiken. Motivet är att man frivilligt har valt att spara och skjuter upp konsum- tionen. Om man sparar eller konsumerar är en fråga om preferenser som inte ska påverka inkomstmätningen. Pensionssparandet kan normalt tas ut efter det man fyllt . De år den privata pensionen faller ut kommer den att räknas som pensionsinkomst tillsammans med den värdeförändring som skett i det sparande man har gjort. Om man inte justerar inkomsten för pensionspremien kan man säga att den räknas både det år man sparar och de år pensionen faller ut. Beloppet räknas därför dubbelt sett över en livstid i den officiella statistiken. I kapitlet behandlar vi emellertid pensionspremien som en negativ transferering. Vi finner det svårare att justera inkomsten när pensionen väl faller ut och väljer därför att justera inkomsten det år man sparar till pensionen. Vi ser det också som rimligt att inkomsten ska räknas när den väl faller ut även om det i detta fall är ett frivilligt sparande. Den disponibla inkomsten blir en värdemätare på den ekonomiska standard som ett hushåll har ett givet år. Inkomsterna har räknats om till fasta priser till prisnivå med hjälp av årsmedeltal för konsumentprisindex. Beräkningen av index är gjort med prognos . Beskrivningar och analyser utgår från de årsinkomster som hämtas från olika administrativa register. Vi beräknar därför inkomsten för de hushåll där de vuxna, , har varit folkbokförda i hela undersökningsåret. Det vore snedvridande att låta hushåll med inkomster som härrör från än ingå i en fördelnings- studie. De som utelämnas är främst immigranter som anlänt till . Inte heller personer som är folkbokförda i men som har levt utomlands under undersökningsåret ingår i undersökningen. Vi har också undantagit de hushåll där vi funnit värnplikts- ersättningar. Den värnpliktige har fått en stor del av sin försörjning från det militära, något vi inte kan sätta några ekonomiska värden på. Vi kan därför inte göra relevanta jämförelser med andra hushåll med de registrerade inkomsterna för hushåll där den värnpliktige ingår. På detta sätt har vi minskat antal hushåll med cirka 30 000 – 40 000 mot vad som annars skulle ha redovisats. Beskrivning av befolkningen utgår från förhållandet respektive år för åren 1993–1997. gäller det förhållande som varat av året. Analysenheten är individer. Även om vi först måste mäta inkomsten för hushållen har vi att studera den ekonomiska välfärden för individer. Vi gör det genom att på varje individ i hushållet lägga ut hushållets disponibla inkomst/konsumtionsenhet (ke) och använder denna inkomst som ett mått på ekonomisk standard i hushållet. Vi ser det inte som att varje individ själv förfogar över det krontalsbelopp som finns. Metoden bygger in ett antagande att den ekonomiska standarden mätt med disponibel inkomst/ke är lika fördelad inom varje hushåll. I olika forskningsansatser har andra försökt komma underfund med hur resur- ser fördelas inom hushållen. I denna undersökning kan vi för dagen inte komma längre. Vi har därför antagit att alla medlemmar i hushållet har lika tillgång och möjlighet till samma ekonomiska standard. Vill man vara tydlig kan man läsa tabellerna som att de speglar individer som tillhör hushåll med en viss inkomst. För att jämföra individer som tillhör hushåll av olika storlek och sam- mansättning bör man justera inkomsten. för en ensam- stående ger en högre standard än samma belopp för en barnfamilj. Justeringen bör emellertid inte göras som inkomsten dividerad per person eller per capita. Man bör ta hänsyn till att det finns stordrifts- fördelar inom ett hushåll. Den ekvivalensskala som används i detta kapitel avviker från den som används i den officiella statistiken. Båda skalorna har emellertid sitt ursprung i socialbidragsnormerna såsom de såg ut . Individer som bor i hushåll med lika stor ekvivalerad inkomst, disponibel inkomst/konsumtionsenhet, har samma ekonomiska standard, även om hushållen har olika disponibel inkomst innan man har gjort justeringen. Underförstått ligger då att i hushåll med lika stor inkomst/konsumtionsenhet ska pengarna räcka till samma konsumtionsnivå. Med socialbidragsnormerna fanns en fastställd normerad minsta godtagbara standard för en större del av konsumtions- utgifterna. De områden som låg utanför den normerade konsumtionen var framförallt boende men också utgifter för fackföreningsavgift och lokala resor. Även utgifter för barnomsorg låg utanför de normerade utgifterna. Den ekvivalensskala som används i den officiella statistiken utgår endast från de delar av konsumtionsutgifterna som var normerade . Dessa kunde också sättas i relation till rådande basbelopp. I denna studie tillämpar vi en ekvivalensskala som utöver de normerade utgifterna också tar hänsyn till utgifter för boende, fackförenings- avgifter samt lokala resor. Skalan är också normerad till 1,0 för ett hushåll med endast en person. Denna skala har tidigare beräknats av SCB i samband med om långvarigt social- bidragstagande (1999). Ekvivalensskalor grundade på socialbidragsnormen för 1990-talet. 1.3.4Simulering för perioden –2000 För att beskriva har vi använt oss av SCB:s simulerings- modell FASIT, fördelningsanalytiskt statistiksystem för inkomster och transfereringar. Modellen är framtagen främst för att man ska kunna simulera budget och fördelningseffekter av ändringar i samhällets skatter, avgifter och transfereringar som berör enskilda hushåll. SCB har utvecklat denna modell i samarbete med . Den har inkomstfördelningsundersökningen för senaste mätår som bas. Kända regelverk och skattesatser programmeras in. Sysselsättnings- och löneutveckling antas efter bedömningar från . Dessutom läggs kända befolkningsförändringar in i modellen. Modellens främsta uppgift är att studera effekter på budget och inkomstfördelning när man diskuterar tänkta förändringar i systemen. Man kan mäta förhållandena före och efter en förändring. Som en bieffekt kan man använda modellen till att bedöma vad som sker i fördelningen om man inte gör några ändringar utan låter beräkna inkomstfördelning med de system som är beslutade. Man kan säga att ett s.k. 0- alternativ får vara en prognos av inkomstfördelningen från mätåret och så långt modellen sträcker sig, 3–efter mätåret. Eftersom modellen inte har haft sitt primära syfte att framställa prog- noser med ett s.k. 0- alternativ har den inte heller hunnit utvärderas med avseende på detta. De förutsättningar som gällt för beräkningarna i detta kapitel är de bedömningar som lämnade i sin augustirapport (). FASIT har varit inriktad på att göra simuleringar för det äldre hushållsbegrepp som används i den officiella inkomststatistiken. Det har därför inte varit möjligt att simulera inkomstfördelningen med det kosthushåll som vi helst vill använda. 1.4Översikt 1990–2000 Utvecklingen av hushållens inkomster har påverkats av två stora förändringar. Den stora skatteomläggning som genom- fördes 1990–1991 påverkade framförallt inledningen . Marginalskatter sänktes och kapitalbeskattningen skildes ut från övrig inkomstbeskattning. Underlaget för beskattningen breddades. Fler inkomster lyftes fram till beskattning och moms infördes på tjänster som varit momsbefriade. Den andra stora förändringen som påverkat hushållens inkomster var den kraftiga nedgång i den svenska ekonomin som också inträffade . Sysselsättningen förändrades mycket kraftigt, först inom den privata byggnadssektorn och därefter inom övriga sektorer inklusive den offentliga sektorn. Den s.k. 1990-talskrisen fortsatte med kraftiga förändringar på räntemarknaden i samband med försvaret av den svenska kronan. minskade det samlade värdet av det som producerades i den svenska ekonomin. BNP sjönk mellan 1991–1993. Nedgången följdes av sänkta inkomster för hushållen. I makroekonomiska tal speglades detta i BNP/capita och disponibel inkomst/capita. Hushållen minskade sin konsumtion och sparandet ökade. Denna förändring skedde i då inkomsterna minskade. Lånekostnaderna hade i praktiken blivit högre i och med skatteomlägg- ningen. Den del av inkomsten som hushållen inte använde för konsum- tion inriktades på att minska skulderna. Konsumtionen sjönk påtagligt och förstärkte den svenska ekonomins tillbakagång. BNP/capita och disponibel inkomst/capita priser. BNP/capita priser Disponibel inkomst/capita Källa: SCB, nationalräkenskaperna. utbyttes den svenska inflationsekonomin till en ekonomi med mycket låga inflationstal. som sysselsättningen mins- kade kraftigt och därmed också hushållens egna inkomster, präglades aktiemarknaden av en kraftig uppgång av börsvärdet under i stort sett . Värdestegring på börsen har resulterat i att hushåll med placeringar i aktier eller aktiefonder har fått se sina tillgångar öka kraftigt i värde. Till och från har dessa värden omsatts och hushållen har kunnat notera taxeringsmässigt realiserade värdeökningar på finan- siellt kapital. Med en kraftig ökning av arbetslösheten uppstod stora obalanser i den svenska ekonomin. Den ekonomiska politiken inrik- tades på att spara i statens och kommunernas utgifter och förstärka inkomsterna. Regelsystemen förändrades på en rad områden. Ersättningsnivåer vid nyttjande av arbetslöshets, sjuk och föräldraförsäkringar minskade, reglerna för bostadsbidrag förändrades, barnbidragen sänktes, den s.k. värnskatten infördes. Allmänna egenavgifter infördes och höjdes successivt fram av avgiftsbelagd förvärvsinkomst. På områden där kommunerna hade ansvaret höjde man också avgifts- finansieringen, främst inom barn och äldreomsorgen. Andelen personer med arbete minskade kraftigt, främst bland ungdomar. Statistiken i SCB:s arbetskraftsundersökningar, , över sysselsättning och arbetslöshet utgår från en mätvecka. Som sysselsatt räknas alla med förvärvsarbete . Över kan man summera de månadsvisa mätningarna för att erhålla en genomsnittlig bild över åren. Andel sysselsatta i befolkningen 16–. Källa: SCB, Arbetskraftsundersökningarna Det var inte enbart arbetslöshetstalen som ökade, utan även andelen personer utanför arbetskraften. Utvecklingen på arbetsmarknaden speglas också i att fler fick svårare att få en rimlig inkomst genom eget förvärvsarbete. Vi visar detta med att mäta andelen i olika ålders- grupper som har en arbetsinkomst som överstiger tre basbelopp. motsvarar detta en inkomstnivå på eller . Tre basbelopp är valt för att undvika de personer som har en lös anknytning till arbetsmarknaden sett över eller att arbetet sker med en så liten omfattning att man inte kommer upp till de lägsta lönerna på arbetsmarknaden för heltidsanställda. Arbetsinkomsten innefattar lön från anställning och inkomst från eget företag men också ersättning från sjuk och föräldraförsäkring. Inkomsten speglar därför på ett tydligt sätt den förankring olika personer kan ha på arbets- marknaden. I mätningen ingår inte någon ersättning man får i samband med arbetslöshet. Andel personer i olika åldersgrupper med inkomst över tre basbelopp. 1998–2000 prognos. Arbetsinkomst inkluderar inte arbets- marknadsersättningar och pensioner vilka ingår i förvärvsinkomst. visar bilden tydligt att det främst var ungdomar 18–samt äldre 60–som hade en svagare koppling till arbets- marknaden. Förändringen har varit tydligast för ungdomar. hade av de yngsta ungdomarna en arbetsinkomst över tre basbelopp, sedan minskade andelen till kring och låg kvar på denna nivå . En svag ökning noteras i slutet av decenniet. Beräkningar –2000 är gjorda i SCB:s simuleringsmodell FASIT. En viss osäkerhet finns därför för dessa siffror. Mönstret är emellertid klart. Det är bland ungdomarna som nedgången på arbetsmarknaden har varit mest markant. Övriga åldersgrupper har också haft smärre nedgångar i andelen med en arbetsinkomst på minst tre basbelopp, men inte på långt när så påtagligt som nedgången har varit för ungdomar. Det vände kring 1995. För alla grupper ökade andelen med arbetsinkomst över tre bas- belopp runt detta år och andelen var högre än vad den var innan nedgången i ekonomin slog igenom 1991. Ett sätt att mildra de ekonomiska konsekvenserna när sysselsätt- ningen minskar är de traditionella arbetsmarknadspolitiska stöden. Den vanliga arbetslöshetskassan gäller för dem som redan har varit etablerade på arbetsmarknaden. För andra har det funnits olika stöd Några stödformer har varit att bereda folk plats i olika utbildningar. För dem som får utbildning inom arbetsmarknads- politikens ramar ges ersättning i form av arbetsmarknadsstöd. Dessa stöd ingår sedan i de skattepliktiga förvärvsinkomsterna. Vi får en annan bild om vi till arbetsinkomsten också lägger de socialförsäkringar som i övrigt ingår i förvärvsinkomsten. Det gäller utöver de ovan visade arbetsmarknadsstöden också pensioner. I de fall man får finansiera sin utbildning med lån från Centrala studiestöds- nämnden kommer försörjningen dels ifrån lånade pengar och dels från den del av studiestödet som är ett bidrag. Dessa studiestöd ingår inte i förvärvsinkomsten. När vi belyser utvecklingen med andel som har förvärvsinkomst större än tre basbelopp framträder bilden än tydligare. Åldersgrupperna har inte kunnat registreras med minskad andel med förvärvs- inkomst över tre basbelopp. I jämförelse med analysen av dem med arbetsinkomst över tre basbelopp påverkar pensioner och arbetsmark- nadsstöd gruppen 60–samt gruppen 23–så att de tydligt närmar sig andra åldersgruppers andelstal. Den låga andelen med inkomst över tre basbelopp för de yngsta, 18– , beror naturligtvis på att majoriteten av 18–19-åringarna fortfarande går i gymnasieskolan. Många fortsätter också med en utbildning efter gymnasiet. Personer i utbildning har självklart låga arbetsinkomster. Det intressanta är inte den låga andelen med låg inkomst. Det är i stället att den kraftiga nedgången i början av 1990- talet tycks ha permanentats för denna grupp. Andra grupper har i stort sett kommit tillbaka till samma andelar med låg inkomst som de hade . En stark anknytning till arbetsmarknaden är den viktigaste förutsätt- ningen för att kunna försörja sig. Arbetsinkomster och förvärvsin- komster ger emellertid inte den fullständiga bilden av befolkningens ekonomiska standard. Genom skatt och bidrag omfördelas inkomster. Personer med svag förankring på arbetsmarknad eller en större försörj- ningsbörda erhåller stöd från socialförsäkringar eller andra transfere- ringar. Hushållens disponibla inkomst justerad för försörjningsbörda, disponibel inkomst/konsumtionsenhet, får därför spegla den ekono- miska standarden. Vi kommer att visa hur det ser ut för s.k. kosthushåll. Kosthushållen avgränsas av de individer som bor tillsammans och har en gemensam ekonomi. I den officiella statistiken har ungdomar som är eller äldre bildat egna hushåll trots att de fortfarande bor kvar hos någon av eller båda föräldrarna. I begreppet kosthushåll bildar dessa ungdomar hushåll tillsammans med den eller de föräldrar man bor till- sammans med. Kosthushåll där de s.k. kvarboende ungdomarna ingår i föräldrahushållet kan endast redovisas för perioden –97. För att ändå kunna visa en bild över i grova drag har vi låtit göra en beskrivning som grundar sig på den definition av hushåll som har använts som huvudbegrepp i den officiella inkomststatistiken, HINK. Dessutom har vi sökt göra en översiktlig beskrivning över perioden fram som den kan beräknas i SCB:s simuleringsmodell FASIT. De simulerade uppgifterna berör 1998–2000. Disponibel inkomst/ke inkl. reavinst, medianvärden priser. Individer i hushåll efter äldre definition av hushåll (myndig- hetsålder) respektive kosthushåll. 1998–2000 prognos. Det tydliga mönstret är den nedgång som inträffade i början av 1990- talet. Den markerar att hushållen erhöll minskad ekonomisk standard. inträffade en uppgång av den ekonomiska standarden som tycks hålla i sig perioden ut. Mätningen omfattar alla individer i de hushåll som har varit skrivna i både vid ingången och utgången av respektive år. Mätningen är gjord med medianinkomsten för att undvika den påverkan extremvärden kan ha om man baserar studien på medelvärden. Det är också anmärkningsvärt att utvecklingen i stort överensstämmer oavsett om vi använder oss av kosthushåll eller den äldre definitionen av hushåll. Förklaringen ligger i den ekvivalensskala som vi tillämpar. Kvarboende ungdomar har erhållit ekvivalensvikten 0,55 i båda mätningarna. Syftet är att minska den skevhet som uppstår när de kvarboende betraktas som ett självständigt hushåll. Vi vet att ungdomar som i verkligheten bor kvar i föräldrahushållet men betraktas som självständiga hushåll får hjälp med sin försörjning. Man bör också markera de skalfördelar som man har när fler personer delar på levnadskostnaderna i ett hushåll. Det gör vi genom att använda ekvival- ensvikten 0,55. kvarstår emellertid ett mätfel om vi be- traktar dessa kvarboende som självständiga hushåll eftersom vi inte har hela hushållets ekonomi kartlagd. Detta fel rättas till när vi använder oss av kosthushåll i redovisningen. Det verkar också som nedgången upphörde kring 1995–1996. Bilden visar emellertid inte om vissa fick det bättre och andra grupper av individer fick det sämre. Den översiktliga bilden över hur fördelningen förändrats visar vi med det traditionella måttet Gini-koefficienten. Högre värde på koeffi- cienten visar på en större inkomstspridning. Gini-koefficient för disponibel inkomst/ke inklusive reavinst, samtliga individer. Individer i hushåll efter äldre definition av hushåll (myndighets- ålder) respektive kosthushåll. 1998–2000 prognos. Detta ger en bild som visar på ökade inkomstskillnader under 1990- talet. Den kraftiga uppgången och nedgången 1995 för- till den absolut största delen av kraftiga reavinster detta år samt att aktieutdelningar var skattefria. Det är alltid en avvägning hur man ska betrakta just reavinster. De är per definition tillfälliga och speglar de värdeförändringar som realiseras . Själva värde- förändringen kan ha pågått kontinuerligt men läses av först när man gör en försäljning av sina tillgångar. Man kan söka undvika dessa tillfälliga hopp i inkomstutveckling genom att söka jämna ut dessa värdeförändringar . En annan teknik är att visa inkomsterna och dess fördelning utan att dessa realiserade värdeförändringar ingår i inkomstbegreppet. Det senare har vi gjort för att illustrera inkomstfördelningen och avläsa på vilket sätt inkomstfördelningen då kan beskrivas. Vi får då en svagare utveckling av ojämnheten men fortfarande en utveckling som pekar på ojämnare fördelning än i början. Ökningen av inkomstspridningen tenderar att stanna av under 1999 och 2000. Vi understryker än en gång att uppgifterna – 2000 baseras på simuleringar och därför är mer osäkra. Gini-koefficient för disponibel inkomst/ke exkl. reavinst, samtliga individer. Individer i hushåll efter äldre definition av hushåll (myndighets- ålder) respektive kosthushåll. 1998–2000 prognos. 1.4.3Ungdomar har fått det sämre I denna översikt ska vi belysa hur det ser ut över om vi använder oss av de definitioner på hushåll som gäller i det underlag som kan användas för . Vi känner igen mönstret som vi fann när vi belyste individernas arbets- och förvärvsinkomster. Diagrammet har delats upp i två delar för att ge en tydligare överblick. Alla åldersgrupper bortsett från ålderspensionärer tycks ha fått sänkta inkomster under den första . Disponibel inkomst/ke inkl. reavinst efter ålder. Tusen kr/ke Tusen kr/ke Individer i hushåll efter äldre definition av hushåll (myndighets- ålder). 1998–2000 prognos. Efter nedgången har de flesta ålders- grupperna ökat sin inkomstnivå igen, så även ungdomar. Men ung- domarna har inte återkommit till den nivå man hade . Vid studier som baseras på tvärsnitt måste man understryka att det inte är samma grupper av individer som ingår i redovisningen vid periodens början som vid periodens slut. Alla har blivit äldre. De som representerade ungdomar 1991 finns i nästa redovisningsgrupp . Det är speciellt viktigt att notera detta vid pensionsåldern. De som var 60–1991 redovisas bland yngre pensionärer för . Ålderskohorten har fått uppleva sänkta inkomster, i de flesta fall av det självklara skälet att man inte längre förvärvsarbetar. Däremot har de som är pensionärer det betydligt bättre än de som var pensionärer . För att få ett perspektiv på hur inkomsterna har utvecklats vill vi också visa det som har publicerats i den officiella statistiken över inkomstfördelningen. Disponibel inkomst/ke och faktorinkomst/ke. 110 Tusen kr/ke Disponibel inkomst/ke Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen 1997, Statistiskt meddelande. Gini-koefficient för disponibel/inkomst inkl. och exkl. rea- vinst. Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen 1997, Statistiskt meddelande. Utvecklingen innebär en fortsättning på utvecklingen mot ökade inkomstskillnader som pågått . Inkomsterna ökade efter 1983 och ökningen pågick . Åren 1989–1990 präglades den svenska ekonomin av överhettning. Inkomstskillnaderna ökade starkast men fortsatte att öka även . Hoppet i kurvorna visar svårigheten att länka ihop mätningarna före och efter skatteomläggningen 1990/91. Vi påpekar ånyo att behandlingen av data i den officiella statistiken, figur 8 och 9, skiljer sig från det som presenteras i övrigt i detta kapitel. inkomstbegreppen är något olika i den officiella statistiken används en annan ekvivalensskala redovisningen i den officiella statistiken grundar sig på hushåll/- familjeenheter i stället för individer. Detta översiktliga avsnitt har visat på huvuddragen . hade en nedgång i inkomsterna , därefter återhämtade sig inkomstnivåerna. Inkomstspridningen fortsatte att öka och följde den trend som uppstod . Simuleringarna antyder att inkomstspridningen stabilise- rades. De skillnader som finns i inkomstutveckling kan i stora drag hänföras till skillnader för olika åldersgrupper. 1.5Utvecklingen 1993–1997 Tidigare studier av inkomstfördelningen har ibland fått kritik som grundar sig på hur hushållen har avgränsats. Hushållsbegreppet har styrts av myndighetsåldern, barn har avgränsats till och med 0–. I statistik över inkomster har man därför betraktats som ett eget hushåll även om man har levt kvar i föräldrahemmet efter fyllda . I detta avsnitt ska vi redovisa individer i kosthushåll. Man ska ha gemensam bostad och gemensam ekonomi. I det följande ska vi betona utveck- lingen för perioden –1997. Vi har inte färdiga data för kosthushåll för åren . Vi har inte heller vågat ge oss på en beskrivning med hjälp av simuleringsmodellen FASIT för kosthushåll för åren 1998–2000. Modellen är inte anpassad för att klara dessa simuleringar. För att beskriva fördelningen i andra termer än Gini-koefficienter har vi också gjort en traditionell indelning i decilgrupper. Men i stället för att visa på medelvärden i respektive decilgrupp har vi valt att redovisa de gränsvärden som avgränsar befolkningen vid olika inkomstnivåer. Vi pratar om percentilgränser för dem som har låga eller höga inkomster. Sorteringen är gjord för individer. Vi har sorterat alla individer i stigande ordning efter den inkomst som hushållet har där individerna hör hemma. Därefter har vi markerat de gränsvärden som delar av vid de individer som har lägst , osv. upp till det värde som avgränsar de som har de högsta värdena på inkomsten. I tabellerna har vi också lagt in gränsvärden för lägsta respektive högsta .