sou · GOB328d2 · 2001-01-01 00:00:00 — -ungdomar som inte har genomgått gymnasieutbildning eller motsva- rande utbildning ges stöd att delta i sådan utbildning eller i åtgärder inom ramen för kommunernas ansvar för ungdomar, -barn i förskoleåldern och skolpliktiga barn får sådant stöd att de på bästa sätt kan delta i förskoleverksamhet och skolverksamhet, -nyanlända invandrare får möjlighet att skapa kontakter med svenska medborgare och svenskt föreningsliv, samt att -hälsoproblem uppmärksammas och att initiativ tas till rehabiliterande insatser. 12 .1 .4 Omfattning Vid sidan av de som deltar i kommunala introduktionsprogram finns även andra grupper som deltar i sfi och annan vuxenutbildning. För att få en bild av omfattningen av invandrare som kan sägas utgöra mål- gruppen för sfi och annan vuxenutbildning kan man utgå från antalet beviljade uppehållstillstånd. Medborgare från utomnordiska länder måste ha uppehållstillstånd för att få stanna i . Totalt beviljades 39 430 personer uppehållstillstånd 1998: -7 070 personer fick uppehållstillstånd av flyktingskäl eller på grund av andra skyddsbehov och av humanitära skäl, -1 130 personer beviljades tillstånd inom den s.k. flyktingkvoten, -21 600 personer beviljades uppehållstillstånd av anhörigskäl, -360 fick uppehållstillstånd av arbetsmarknadsskäl, -2 670 var gäststuderande, -800 beviljades uppehållstillstånd genom adoption och -5 740 personer fick uppehållstillstånd enligt EU/. (, 1999) , utbetalade schablonbidrag för 11 870 nya deltagare i kommunala introduktionsprogram. -1 180 kvotflyktingar, -7 620 kom från vistelse i förläggning eller eget boende och -3 070 s.k. anhöriginvandrare. Ett introduktionsprogram sträcker sig normalt över 2–. Lägger man i hop det antal nya personer som kommunerna erhållit schablonersättning för –1998 erhåller man en bättre uppskattning på antalet personer som deltar i kommunala integrationsprogram. Totalt summerar dessa till 32 316 personer (11 1998, 13 1997 och 6 1996). Huvuddelen av dessa har – eller har haft – någon kontakt med sfi. Kommunerna är skyldiga att erbjuda sfi till invan- drare det år då de fyller . Sfi bedrevs i 243 av landets 289 kommuner under /98 (, 1999e). Totalt deltog 35 746 elever i undervisningen under läsåret. -14 838 rubricerade som Flyktingar5, -853 som Tillståndssökande6 och -20 055 som Övriga invandrare7. 12 .1 .5 Finansiering av utbildning För dem som omfattas av ett introduktionsprogram är sfi-studierna en integrerad del i detta vilket innebär att utbildningen finansieras med det s.k. schablonbidraget för flyktingmottagning. Bidraget ska täcka de kostnader som kommunen har för flyktingen under de första tre och ett halvt åren. För invandrare som ej klassificerats som flyktingar finansi- eras kostnaderna i regel av kommunernas allmänna utbildningsmedel (, 1997f). Sfi är i princip alltid avgiftsfri för deltagaren. berättigar inte deltagarna till studiestöd vilket studier inom vuxenutbildning gör. Deltagare i ett kommunalt intro- duktionsprogram kan i stället få s.k. introduktionsersättning av kom- munen (se kapitel 11 för mer detaljer angående introduktionserätt- ningen). Invandrare som inte fått svenskundervisning som nyanlända och inte har kunskaper motsvarande sfi-nivå har enligt Skollagen (kap. 13 § 6) rätt att studera i sfi om man är bosatt i kommunen och har fyllt . De har dock inte möjlighet att erhålla studiestöd. Invandrare har rätt att studera svenska som andraspråk inom grund- läggande vuxenutbildning under förutsättning att de har svenskkunskaper som motsvarar sfi-nivå. Studiestöd utgår i princip till 5Med flykting avses i statistik en person som efter att ha beviljats uppehållstillstånd, mottagits i kommunen och som kommunen har rätt att erhålla ersättning för enligt statsbidragsbestämmelserna för mottagande av flyktingar i kommunen. 6Med tillståndssökande avses i statistik utländsk medborgare som sökt uppehållstillstånd för bosättning i och som ännu inte erhållit beslut. 7Med övriga invandrare avses i statistik elever i sfi som inte var flyktingar eller tillståndssökande. Svenska som andra språk finns även inom den gymna- siala vuxenutbildningen. 12 .1 .6 Utbildningens genomförande Av central betydelse för invandrares tillträdelsemöjligheter på arbets- marknaden och därmed integrationen med övriga samhället är förmågan att kunna tala och skriva på det svenska språket. I propositionen 1997/98:16, , framtiden och mångfalden, skriver regeringen att svenskundervisning bör utgöra grunden för introduktionsprogrammet och bör i möjligaste mån kombineras med praktik. Undervisningen bör utgå från varje individs behov och förutsättningar och utformas med hänsyn till individens mål och till övriga moment i introduktionspro- grammet, så att helheten i introduktionsprogrammet understryks. Nu- varande kursplan för sfi anger som mål för undervisningen att vuxna invandrare bör få sådana kunskaper att språket fungerar som ett kom- munikationsmedel både i vardagsliv och utbildning eller yrkesliv. Regeringen skriver vidare att Eftersom språket ska fungera som ett kommunikationsmedel i olika miljöer, bör utbildningsanordnaren noga kartlägga vilka förkunskaper den enskilda invandraren har och vilken typ av svenskundervisning som bäst svarar mot den enskildes behov. Det är också viktigt att kartlägga eventuella hinder för språkinlärning såsom t.ex. förekomst av dyslexi eller nedsatt hörsel. Att få godkänt på sfi:s standardiserade prov är mer eller mindre en förutsättning för att arbetsförmedlingen ska registrera en invandrare som arbetssökande. Då en av målsättningarna inom arbets- marknadspolitiken är att ge de utomnordiska medborgarna hög prioritet finns det ett problem då en stor andel av deltagarna som påbörjar sfi avslutar utbildningen utan att nå godkänd nivå. Tittar man på siffror (, 1999d) för dem som påbörjade sfi /96 ser man att av de 17 300 elever som på- började sfi detta läsår hade avslutat utbildningen se- nare. Av dessa hade nått målen för sfi. av samtliga som påbörjade sfi 1994/95 gjorde studieavbrott av olika skäl innan kursen var avslutad och uppnådde därmed inte godkänd sfi-nivå. av dem som påbörjat utbildningen /96 fortsatte utbildningen /99. Av samtliga som påbörjade sfi /96 hade nått målet för sfi . En utredning är tillsatt som ska se över sfi (se vidare kapitel 15). 12 .1 .7 Resultat I gjord av om Invandrares läs-, skriv- och räkneförmåga på svenska har man bland annat undersökt invandrares egna uppfattningar om hur pass bra man läser och skriver på svenska och man har även undersökt deltagandefrekvens i sfi. I ta- bellredovisningen nedan motsvarar beteckningen P20 de invandrare som presterat bland de sämsta resultaten 1995 bland de undersökta invandrarna. Den vars prestation hamnar inom intervallet 20,1–hamnar i gruppen P40, den som presterar inom 40,1–hamnar i P70 och de som presterar bland de bästa resultaten hamnar i gruppen P100. Observera att tabellerna visar andel i procent ej antal. Enligt IALS-studie når hälften av samtliga invandrare i studien inte upp till en nivå som motsvarar årskurs 9 i den svenska . Detta gäller för samtliga tre kartlagda läskategorierna (prose8, document9och quantitative10 literacy). Hela 70–av de invandrare i studien som deltagit i sfi-undervisning når ej upp till den nivå som motsvarar kravnivå i samtliga tre läskategorier. Tabell 12.1 Invandrarnas tillfredsställelse med den egna förmågan att läsa och skriva svenska (prose literacy), procent Källa: ., 1999, International Adult Literacy Survey – Invandrares läs-, skriv - och räkneförmåga på svenska. Anmärkningsvärt när det gäller invandrares egna uppfattning om sin förmåga att skriva och läsa svenska är att två tredjedelar () av dem som hamnade i P20 gruppen, dvs. de med sämst resultat i att läsa löpande text på svenska, ansåg att de var mycket eller ganska nöjda med den egna förmågan att läsa löpande text samt att av P 40 gruppen var mycket eller ganska nöjda med den egna förmågan (se tabell 12.1). förmåga att läsa löpande text. förmåga att tolka och använda diagram, kartor, blanketter osv. förmåga att genomföra beräkningar utifrån underlag i texter och dokument. Av deltagarna i P20 gruppen och P40 gruppen hade re- spektive deltagit i sfi-undervisning, se tabell 12.2. Tabell 12.2 Deltagande i sfi bland invandrare i olika läsförmåge- kategorier (prose literacy), procent Ej deltagit i sfi- (prose literacy) Källa: ., 1999, International Adult Literacy Survey – Invandrares läs-, skriv - och räkneförmåga på svenska. Då sfi-utbildningen riktar sig till de invandrare med sämst förmåga i svenskakunskaper är det inte så förvånande att P20 gruppen har störst deltagarprocent bland de fyra grupperna. Det som dock är anmärk- ningsvärt är att nästan en tredjedel av invandrarna i denna grupp inte deltagit i sfi-undervisning. En förklaring till att gruppen P100 har lägst deltagarfrekvens i sfi som de har de bästa testresultaten kan vara att gruppen innefattar invandrare med lång utbildningsbakgrund och personer som har bott i 20–. Att utomeuropeiska invandrare, vid en jämförelse med andra in- vandrare, besitter den sämsta läsförmågan i svenska framkommer också i (se tabell 12.3). Det hänger troligtvis ihop med utbildningsbakgrund och språkligt avstånd till modersmålet. Tabell 12.3 Läsförmåga bland invandrare från olika ursprungs- regioner, (document), procent Källa: ., 1999, International Adult Literacy Survey – skriv - och räkneförmåga på svenska. I rapporten konstateras även att läs- och skrivförmåga har en tydlig koppling till invandrares chanser på arbetsmarknaden. Detta gäller även för invandrare med en given högsta utbildning. Även i vuxenut- bildningsdeltagande bland invandrare är bristande läs- och skrivförmåga tydligt relaterat där invandrare i allmänhet deltar i mindre utsträckning än befolkningen i stort. I gruppen invandrare med mycket god läs- och skrivförmåga ligger emellertid utbildningsdeltagandet på samma nivå som för svenskfödda med motsvarande läs- och skrivförmåga. För gruppen P70 är det större sannolikhet att svenskfödda deltar i utbildning och för P40 är det större sannolikhet. Svenskfödda i gruppen som endast klarar de mest elementära läs- och skrivuppgifterna har dock större chans att delta i vuxenutbildning än invandrare i motsva- rande kategori. Den grupp som alltså deltar minst i utbildning är den med de sämsta resultaten i läs- och skrivförmåga. 12 .1 .8 Satsningar på ökat deltagande Regeringen anvisade till projekt som syftar till att nå korttidsutbildade, särskilt invandrare, och motivera dem att börja studera. Projekten ska genomföras inom den grundläggande vuxenutbildningen i och . Satsningen, som är en engångsåtgärd, syftar till att intensifiera den uppsökande verksamheten och fördjupa vägledningen. På detta sätt ska former och modeller utvecklas för att rekrytera kortutbildade till indi- viduellt anpassad utbildning. Målgrupper är nyanlända invandrare med kort utbildning t.ex. utomnordiska kvinnor i åldern 35–. Projekten genomförs i sam- verkan med bl.a. arbetsförmedlingen, och social- tjänsten samt lokala föreningar och nätverk. Båda projekten ska utvärderas och rapporteras till efter projekttidens slut. I den s.k. Storstadspropositionen (prop. 1997/98:165) framgår att den nationella storstadspolitiken bl.a. syftar till att bryta den sociala och etniska segregationen i regionerna och att verka för jämlika lev- nadsvillkor för storstädernas alla invånare oavsett ursprung och kön. Ytterligare en utgångspunkt för den nationella politiken är att större kraft måste läggas på att främja en god utveckling i storstädernas ut- satta bostadsområden, för att på detta sätt motverka de sociala klyftorna i storstadsregionerna. Utifrån denna proposition har bl.a. följande utbildningsinsatser ini- tierats. har anvisats för vart och ett av för särskilda insatser för arbetslösa invandrare och sfi- studerande, främst för extra personalresurser i kommunerna i samband med anskaffning av praktikplatser. I huvudsak fördelas medlen inom ramen för utvecklingsavtalen, men andra kommuner kan också komma i Andelen arbetslösa invandrare inom kommunen ska vara en av stödets fördelningsfaktorer. Det nationella centret för sfi och svenska som andraspråk vid Lärar- högskolan i har fått i uppdrag att i samverkan med utveckla IT-baserade läromedel för svenska som andraspråk och för sfi. 12 .2 Kvinnor och män i vuxenutbildningen När det gäller fördelningen mellan män och kvinnor i vuxenutbildningen kan även hänvisas till kapitel 6, som behandlar den kvantitativa utvecklingen och kapitel 10 om studiefinansieringen. I detta avsnitt ska vi komplettera bilden med mer statistikredovisning och rapportresultat från bl.a. , , samt från de forskare som utvärderar från olika synvinklar. 12 .2 .1 Kvantitativ redovisning En tydlig bild av det könsbundna studievalet ges i nr 5 över den gymnasial kommunala vuxenutbildningen (, 1999l). Tabell 12.4 visar att traditionella könsbundna kursval har en stor påverkan. Det är betydligt större andel av männen som väljer datakurser och betydligt större andel av kvinnorna som väljer omvårdnadskurser. Tabell 12.4 Könsfördelning av heltidsplatserna för data- och om- vårdnadskurser, gymnasial vuxenutbildning, , procent Källa: , 1999, med i den kommunala vuxenutbild- ningen, , Delrapport 5, Dnr 97:1646. Tyvärr är det ur rapporter svårt att avgöra hur utvecklingen sett ut över tiden eftersom redovisningen inte följt samma linjer . Dock finns det inget i materialet som antyder att de traditionella könsbundna kursvalen skulle minska i betydelse över tiden. Ur rapporten av första 18 månader (, 2000) som översiktligt presenteras i kapitel 7 kan man hämta mer information om skillnader mellan män och kvinnor när det gäller t.ex. andel genomförd verksamhetspoäng respektive avbrottsfrekvens. Rapporten koncentrerar sig på kommunjämförelser med – till och med . Det visar sig att kvinnorna i genomsnitt påbörjade och avklarade av utbildningen mätt i verksamhetspoäng. Männen påbörjade och avklarade följaktligen . Skillnaderna mellan kommunerna är mycket stora, se tabell 12.5. Störst andel av verksamhetspoängen som avklarats av kvinnor redovisades i . Minst andel av verksamhetspoängen som avklarades av kvinnor redovisades i . För män blir förhållandet det omvända. Tabell 12.5 Andel av verksamhetspoängen som avklarades av kvinnor, kommuner med störst andel respektive minst andel, procent Källa: , 2000, Resultat av första 18 månader, . Skillnaderna mellan och i andel kvinnor inom gymnasial vuxenutbildning är alltså tämligen stor. Detta trots att andelen kvinnor i befolkningen i åldrarna 20–inte skiljer sig nämnvärt åt. När det gäller könsfördelning inom kurs- och studieavbrotten visar det sig att kvinnor i genomsnitt har en något lägre avbrottsfrekvens än genomsnittet medan männens avbrottsfrekvens är något högre än ge- nomsnittet, se tabell 12.6. I genomsnitt avbröt av kvinnorna sina studier, motsva- rande för männen var . Även här är variationerna inom kom- munerna stora. Medan drygt var tredje man avbröt samtliga sina studier i fanns det vissa kommuner där inga deltagare alls avbröt studi- erna. I var även avbrottsfrekvensen för kvinnor hög – var fjärde kvinna avbröt samtliga sina studier. Även och redo- visar höga avbrottsfrekvenser för kvinnor. En del av skillnaderna i av- brottsfrekvens kan dock förklaras med kommunernas skilda redovis- ningsprinciper vad avser avbrott. Tabell 12.6 Andel av manliga och kvinnliga elever som avbrutit samtliga sina studier, kommuner med störst respektive minst andel, procent Källa: , 2000, Resultat av första 18 månader, . Forskarna i , och , har i sina undersökningar, som fokuserat på arbetsmarknads- och inkomst- förhållanden före utbildning, visat på följande fördelningar bland deltagarna 1997 och 1998 (, 2000). En påtaglig skillnad i könsfördelningen finns mellan å ena sidan deltagare i vuxenutbildning och å andra sidan jämförelse- grupperna i form av arbetslösa och deltagare i arbetsmarknads- Inom jämförelsegrupperna var könsfördelningen betydligt jämnare. Andelen kvinnor ligger här genomgående strax under hälften, se tabell 12.7 Andelen kvinnor med det särskilda utbildningsbidraget UBS var jämfört med motsvarande andel för de kvinnor som inte uppbar UBS. Högsta andelen kvinnor fanns inom den ordinarie basorganisationen och där deltagarna uppbar UBS. Lägsta andelen kvinnor noteras för de studerande inom gymnasialt Kunskapslyft och där delta- garna inte uppbar UBS. Kategorin med lägst andel kvinnor var studerande inom den ordinarie basorganisationen utan UBS. För- ändringarna mellan och är relativt små. Tabell 12.7 Studerande i vuxenutbildning och jämförelsegrupper, höstterminerna 1997 och 1998, procentuell fördelning efter kön och UBS KL, gy (ej UBS) KL, gy (UBS) KL, gr (ej UBS) KL, gr (UBS) (ej UBS) Amn: Avrundade antalssiffror Källa: , 2000, med , Arbetsmarknads- och inkomstförhållanden före utbildning, deltagare höstterminerna 1997 och 1998 samt jämförelsegrupper. Skillnader mellan könen framkommer även vid jämförelser av inskriv- ningstider vid arbetsförmedlingen. Tabell 12.8 visar att män nästan ge- nomgående hade något längre inskrivningstider än kvinnor även om fördelningen inom den kommunala vuxenutbildningen totalt sett är re- lativt jämn. Längst genomsnittlig inskrivningstid hade de män som deltog i grundläggande vuxenutbildning inom Kun- skapslyftet och uppbar UBS. Bland kvinnorna noterade samma grupp den längsta inskrivningstiden. Genomgående har deltagare i vuxenutbildning färre antal inskrivningsdagar än jämförelsegrupperna. De arbetslösa hade inom respektive kön i stort sett lika långa genomsnittliga inskrivningstider de båda åren. Den genomsnittligt längsta inskrivningstiden året före hade deltagarna i arbetsmarknadsutbildning. Kvinnorna hade i båda årgång- arna något kortare inskrivningstider. Tabell 12.8 Antal inskrivningsdagar för deltagare i vuxenutbildning , respektive för deltagare 1998, inklusive jämförelsegrupper KL, gy (ej UBS) KL, gy (UBS) KL, gr (ej UBS) KL, gr (UBS) (ej UBS) Källa: , 2000, med , Arbetsmarknads- och inkomstförhållanden före utbildning, deltagare höstterminerna 1997 och 1998 samt jämförelsegrupper. Forskarna vid , och , visar i sin rapport av vuxenstudier och erfarenheter (, 1999b) att det finns en del skillnader mellan könen t.ex. när det gäller rekrytering och attityder till lärandet. Göteborgsforskarna lyfter sammantaget fram tre gemensamma vik- tiga betingelser för om man valt att delta i med UBS eller inte: Den studieutmaning man känt, erfarenheten av arbetslöshet samt om individen är en man eller kvinna. När det gäller rekryteringen till bland dem som fått det särskilda utbildningsbidraget, UBS, dominerar kvinnor starkt. Särskilt framstår vården och omsorgen som UBS-deltagandets stora rekryteringskälla för kvinnorna inom den kommunala vuxenutbildningen. Hälften av kvinnorna kommer från vård/omsorg mot ca en tredjedel inom den övriga befolkningen. Kvinnornas inom vård och omsorg stora efterfrågan på verkar också ha påverkat männen inom samma näringsgren, där betydligt fler män har rekryterats än genomsnittligt. Likaså visar enkätsvar att inställningen till lärandet skiljer sig en del mellan könen. Kvinnorna är mer positiva till det s.k. utvidgade lärandet än vad männen är. Här definieras det utvidgade lärandet som att kunna förstå saker och kunna se dem på ett nytt sätt. Den andra synen på lärandet det s.k. avgränsade lärandet avser att säkert komma ihåg saker, att skaffa sig säker information och att kunna använda den in- lärda informationen. , Lyft eller bredd?, har även studerat olika köns- skillnader avseende rapportens huvudfokus – andelen som gör ett s.k. utbildnings nivålyft i och med sina studier i vuxenutbildning (, 2000c). Nivålyft innebär här att man med studierna i den kommunala vuxenutbildningen höjer sin högsta utbildningsnivå från t.ex. tvåårig till treårig gymnasienivå. Det visar sig att kvinnorna i högre utsträckning än männen med samma bakgrund, studerade i sådan omfattning att de gjorde ett nivålyft. Skillnaden mellan könen är för födda i , medan skillnaden för utrikes födda är marginell. Uppdelat på åldersgrupper är skillnaden mellan könen störst i åldern 20–24 och 40– . Den enda åldersgrupp där männen står för en större andel utbild- ningsnivålyft är gruppen . Uppdelat på deltagarnas tidigare utbildningsnivå framkommer vissa mer detaljerade uppgifter. Som utbildningsnivå räknades i denna rapport även gymna- sieutbildning. Nästan 22 000 elever inplacerades på denna utbildnings- nivå och av dessa var tre fjärdedelar kvinnor. Här visar det sig att det fanns betydande skillnaderna mellan könen,. av kvinnorna i denna grupp gjorde ett lyft medan av männen gjorde det. Totalt sett var det denna grupp, med gymna- sieutbildning som gjorde flest nivålyft av alla. I gruppen med tvåårig gymnasienivå ingick 120 000 personer varav två tredjedelar var kvinnor. Här studerade drygt var tredje kvinna och knappt var fjärde man i sådan omfattning att ett utbildningsnivålyft kom till stånd. Kvinnorna i åldrarna 20–redovisade särskilt höga andelar nivålyft, . 12 .2 .2 Regeringens prioriteringar och exempel på några insatser Ända sedan startade har särskilda pengar utgått till fackliga organisationer i syfte att stödja rekrytering av prio- riterade målgrupper till vuxenutbildning. Särskilt har kortutbildade män visat sig vara tämligen svåra att motivera till vuxenutbildning varför rekryteringsinsatserna bl.a. har riktat sig mot denna grupp. I kommunerna görs också insatser av olika slag för att öka rekryte- ringen av bl.a. kortutbildade män. Enligt budgetpropositionen ska redovisa vilka åtgärder som vidtagits i kommunerna för att nå prioriterade målgrupper. Regeringen skriver också att den finner det bekymmersamt att an- delen män inom vuxenutbildning är fortsatt låg trots sats- ningarna från kommunerna för att öka männens deltagande. Regeringen anser det angeläget att i det utvecklingsarbetet inom och i kontakterna med kommunerna även i fortsätt- ningen prioriterar insatser som kan bidra till att bryta de könsbundna utbildningsvalen i vuxenutbildningen och insatser för att öka rekryte- ringen av kortutbildade män. Regeringen poängterar också att ett viktigt mål inom vuxenutbild- ningen är att bryta den könssegregerade arbetsmarknaden. ska därvidlag öka sin uppföljning och utvärdering av hur jämställdhets- perspektivet implementeras i undervisningen och av hur undervisningen läggs upp för att både kvinnors och mäns villkor och förutsättningar beaktas. Här handlar det om projektet män i vuxenutbildningen där och Ams samarbetar med 10 utvalda kommuner och arbetsförmedlingar. Vissa kommuner har dock kommit igång sent med arbetet varför både uppföljning och beslut om fortsättning dröjer. anger i sin Utvecklingsplan att man avser att följa kom- munernas arbete med rekrytering och prioritering av målgrupper. Skol- verket planerar också att göra mer inom området rekrytering (Skol- verket, 1999k). arbetar även i form av dialog med kommunerna om re- kryteringen av de s.k. svårrekryterade grupperna och en sammanställ- ning av insamlade erfarenheter planeras. Samverkan mellan och arbetsförmedlingen tar sig också uttryck i att man fortsätter att arbeta med vägledningsseminarier . Där har insatser för att nå kortutbildade män varit ett av de priori- terade områdena. 12 .3 Sammanfattande diskussion De rapporter och de uppgifter som kommit till del visar att det fortfarande finns mycket att göra både för att få in större grupper av personer med invandrarbakgrund och för att i ökad utsträckning locka vissa grupper av män till vuxenutbildning. Inte minst är det en lång bit kvar innan t.ex. svenska för invandrare leder till tillräckliga resultat. Om inte en större andel av gruppen perso- ner med invandrarbakgrund klarar minst godkänd sfi-nivå kommer av- ståndet till bl.a. utbildning och deltagande i samhällslivet att öka vilket är en oroande utveckling. ser allvarligt på utvecklingen och menar att resultaten måste förbättras.