sou · GOB33 · 2001-01-01 00:00:00 — ökade andelen med högstressarbeten drastiskt för sjukvårds- och barnomsorgspersonal samt klasslärare. De kvinnor som 1991 arbetade inom högstressarbeten hade också oftare än andra grupper psykiska besvär, såsom sömnbesvär och ängslan. Det var också vanligare att de hade kroppsliga besvär i form av exempelvis högt blodtryck och yrsel (och 1994a). Andra gruppskillnader i arbetsvillkor Åldersskillnaderna i arbetsvillkor följer relativt välbekanta mönster och har inte förändrats . Yngre har i större utsträckning än äldre arbeten som är enformiga och fysiskt krävande. Däremot är jäktiga och psykiskt ansträngande arbeten vanligast förekommande bland arbetstagare i medelåldern. Det förekommer även skillnader mellan individer i olika familjetyper, såtillvida att ensamföräldrar oftare än andra har enformiga och psykiskt ansträngande arbeten. Det finns markanta skillnader i arbetsvillkor mellan inrikes och utrikes födda arbetstagare, även beaktat skillnader mellan dessa gr upper med avseende på ålder, kön, familjetyp och social klass. De utrikesfödda har nära nog dubbel så stor risk som svenskf ödda för att ha ett arbete som är enformigt. Utrikesfödda har alltså inte bara en låg för- värvsfrekvens, utan de som är sysselsatta har också enformiga arbeten i större utsträckning än vad inrikes födda arbetstagare har. De tydligaste arbetsmiljöskillnaderna föreligger trots allt mellan individer i olika sociala klasser, vilket i viss mån är förväntat med tanke på att själva klassindelningen till viss del bygger på en distinktion mellan arbeten med avseende på kvalifikationsnivå och på om yrket är manuellt eller inte. Dessa dimensioner har ju i sin tur en nära koppling till olika aspekter av arbetsmiljön. Klasskillnaderna i arbetsmiljö framgår i Figur 3.1:13, där vi redovisar arbetsmiljöskillnader mellan vad som kan benämnas klasstrukturens motpoler, det vill säga högre tjänstemän och arbetare i okvalificerade yrken. Jämfört med högre tjänstemän har arbetare nästan 20 gånger större risk att ha ett fysiskt krävande arbete och 8 gånger större risk att ha ett enformigt arbete. Vad gäller förekomsten av jäktiga och psykiskt ansträngande arbeten är klasskillnaderna de omvända. Högre tjänstemän har jämfört med okvalificerade arbetare större risk att ha ett jäktigt arbete och nästan så stor risk för att ha ett psykiskt 208 Välfärd, ofärd och ojämlikhet Det har dock inte skett några markanta föränd- ringar av klasskillnaderna i vare sig fysisk eller psykosocial arbetsmiljö . Skillnader i förekomsten av fysiskt krävande arbete, enformigt arbete, jäktigt arbete och psykiskt krävande arbete mellan högre tjänstemän och arbetare i okvalificerade yrken. Standardiserat för år, ålder, kön, födelseland och familjetyp. Källa: Egna bearbetningar av (SCB). Välfärd, ofärd och ojämlikhet 3.1.4Utbildningsnivåerna har ökat för både äldre och yngre En god utbildning är inte bara en viktig resurs på arbetsmarknaden, utan underlättar också för individer att styra sitt liv i mer allmän mening. 10 Ungdomsutbildningen har expanderat kraftigt och går en överväldigande majoritet av alla ungdomar vidare till gymnasiet. Även andelen som går vidare till högskolestudier har ökat markant. Att ha en kortare utbildning kan utgöra ett hinder och försvåra chanserna att få arbete. Det är dock svårt att utifrån ett befolknings- perspektiv betrakta kort utbildning som ett direkt utslag av bristande resurser. Andelen i befolkningen som endast har en grundläggande utbildning samvarierar kraftigt med födelseår, såtillvida att äldre årskullar ersätts av yngre kullar som på det hela taget har högre utbildningsnivåer. Andelen av befolkningen i åldrarna som har enbart grund- eller folkskoleutbildning har sålunda minskat kraftigt (från 34 till ). Det faktum att utbildningsnivån i befolkningen generellt sett ökar är dock svårt att tolka utifrån ett välfärdsperspektiv. Att ungdomar i allmänhet har högre utbildning än personer som är eller äldre innebär inte nödvändigtvis att de ungas chanser att etablera sig på arbetsmarknaden eller deras möjligheter att styra sina liv är relativt sett bättre. Då är det av större intresse att studera personer som har låg utbildningsnivå jämfört med andra personer i deras egen åldersgrupp. Detta är även relevant med tanke på att det i skett tämligen omfattande satsningar på vuxenutbildning. Dessa satsningar har ökat i omfång , vilket manifesteras inte minst genom det så kallade som introducerades och vars huvudsyfte var att bidraga till sänkt arbetslöshet och ökad tillväxt genom utbildningssatsningar. I Figur 3.1:14 ges en grov bild av hur omfattningen av den kommu- nala vuxenutbildningen har utvecklats . Antalet studerande i vuxenutbildning har nästan fördubblats . Denna ökning har pågått kontinuerligt , men det skedde en påtaglig tempoökning i och med införandet av 1997. Ökningen av elevantalet kan nästan uteslutande hänföras till 10 Detta avsnitt bygger på och underlag till kommittén (F:VII, se bilaga 2). 210 Välfärd, ofärd och ojämlikhet utbildningar på gymnasienivå, vilket avspeglas i den kraftigt ökande andelen vuxna som studerar på denna nivå (SOU 1999:39). I figuren anges den totala volymen av vuxenutbildningen, men det kan därutöver också konstateras att andelen heltidsstuderande har ökat. Sammantaget har det alltså skett en kraftig expansion av den kommunala vuxen- utbildningen . Antal studerande i vuxenutbildning samt andel på gymnasial nivå, 1990–1998 Andel på gymnasial nivå, procent Källa: : 39. Det finns självfallet stora variationer mellan olika befolkningsgrupper i andelen lågutbildade. Särskilt stora skillnader föreligger mellan personer i olika födelsekullar och i olika sociala klasser. Det är dock viktigt att notera att minskningen av andelen som har endast grundläggande utbildning har skett såväl bland de tidigaste som bland de senaste födelsekullarna, om än i snabbare takt bland de yngsta, vilket framgår av figur 3.1:15. Välfärd, ofärd och ojämlikhet Förändrade skillnader i förekomsten av låg utbildning (enbart folk- eller grundskola) mellan personer i olika födelsekullar. Standardiserat för kön, familjetyp, födelseland och social klass. Källa: Egna bearbetningar av (SCB). Många i den yngsta födelsegr uppen har skaffat sig mer utbildning talet och andelen med enbart grundutbildning i denna födelsekull har minskat från knappt 15 till . Detta stämmer väl med vad som tidigare konstaterats, nämligen att många ungdomar mött arbetslöshet och vikande arbetsmarknadschanser under krisens år med att bygga på sin utbildning. Även i de äldre födelsekullarna har det skett en minskning av den andel som har enbart grundutbildning, vilket torde kunna hänföras till vuxenutbildningens expansion. 212 Välfärd, ofärd och ojämlikhet 3.2Sänkta inkomster och ökade inkomstskillnader Hushållens inkomstutveckling har framför allt påver- kats av två stora förändringar. 11 Den stora skatteomläggning som genomfördes och 1991 innebar bland annat att skatteunderlaget breddades, att kapitalbeskattningen skildes ut från övrig inkomst- beskattning och att marginalskatterna sänktes. Den svenska ekonomin utsattes för en kraftig nedgång och bruttonationalprodukten (BNP) sjönk . Den e konomiska nedgången ledde till att hushållsinkomsterna generellt sett minskade. Krympande inkomster och höga realräntor tillsammans med att lånekostnaderna i och med skatteomläggningen i praktiken blev högre, föranledde hushållen att söka minska sina skulder. En konsekvens av detta blev att den svenska konsumtionen sjönk påtagligt. som arbetsmarknaden varit vikande och de löpande inkomsterna på det hela taget minskat har börsvärdet på aktiemarknaden präglats av en kraftig uppgång under i stort sett . Värdestegringarna på börsen har resulterat i att hushåll som haft placeringar i aktier och aktiefonder har fått se sina tillgångar öka kraftigt i värde. har dessa värden omsatts, varvid dessa hushåll i taxeringen har uppvisat realiserade värdeökningar på sitt finansiella kapital. Inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män har minskat något Innan vi övergår till att studera utvecklingen av inkomster, inkomstför- delning och inkomstskillnader mellan grupper baserade på hushållens inkomster finns det skäl att ge en bild av hur inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män har förändrats . I Figur 3.2:1 redovisas för det första helårs- och heltidsanställda kvinnors genomsnittliga andel av helårs- och heltidsanställda mäns arbetsinkomster. För det andra redovisas kvinnors sammanräknade inkomster i förhållande till mäns sammanräknade inkomster för individer i åldrarna . 12 Trots att de båda kurvorna baseras på olika inkomstmått ger de en relativt entydig bild. Det har skett en viss utjämning av i nkomst- skillnaderna mellan kvinnor och män. Utjämningen är något tydligare 11Detta avsnitt bygger i huvudsak på underlag till kommittén (F:XI, se bilaga 2). Datamaterialet är SCB:s inkomstfördelningsundersök- ningar. 12I båda fallen redovisas skillnader i medianinkomster. Välfärd, ofärd och ojämlikhet avseende samtliga individers inkomster än vad gäller arbetsinkomsten för helårs- och heltidsanställda, vilket pekar i riktning mot att kvinnors arbetsutbud närmat sig männens. Kvinnors arbetsinkomster och sammanräknade inkomster i förhållande till mäns inkomster, 1990-1997. Linjär trend baserad på medianvärden. Arbetsinkomster baserade på helårs- och heltidsanställda. Sammanräknade inkomster baserade på hela befolkningen 16 till . Kvinnors andel av mäns inkomster, procent Källa: SCB (1999a) samt bearbetningar av (SCB). De genomsnittliga inkomstnivåerna har sänkts Ett problem för studier av inkomstfördelningen i är hur hushåll definieras och avgränsas. Ungdomar som är har i statis- tiken betraktats som egna hushåll även i de fall ungdomarna bor kvar i föräldrahemmet och oftast tar del av hushållets samlade ekonomiska resurser. Detta tillvägagångssätt har bland annat lett grova överskatt- ningar av andelen fattiga ungdomar i . För en analys av välfär- dens utveckling är detta ett stort problem. Genom spe- ciella bearbetningar av SCB kan vi nu beskriva inkomsternas nivåer 214 Välfärd, ofärd och ojämlikhet och fördelning utifrån en mer korrekt hushållsdefinition, som här benämns kostenhet. 13 I Figur 3.2:2 framgår hur befolkningens jämför- bara disponibla inkomster förändrats . Denna inkomsttyp ger en förhållandevis god bild av hushållens och individernas ekonomiska standard, eftersom den tar hänsyn till skatter och trans- fereringar liksom till hushållens storlek och sammansättning. 13Dessa nya så kallade kosthushåll där kvarboende ungdomar betraktas ingå i föräldrahushållet kan analyseras endast för . För att trots denna begränsning kunna ge en så heltäckande beskrivning av som möjligt har vi skattat utvecklingen utifrån den tidigare hushållsdefinitionen. Justeringen har gjorts på så vis att vi beräknat avvikelser mellan trender som gjorts med de nya och med de gamla hushållsdefinitionerna. Därefter har situationen , såsom den framstår med hjälp av de gamla hushålls- definitionerna, justerats med hjälp av de genomsnittliga procentuella avvikelserna. Det bör tilläggas att vi endast gjort detta i de fall där vi anser oss ha en god tillförlitlighet i skattningarna. I några fall redovisar vi därför endast utvecklingen . 14I linje med den gängse inkomstfördelningsforskningen är individen analys- enhet i detta avsnitt, även om inkomsterna är baserade på hushållet. Den ekvi- valensskala som används för att jämföra inkomster i hushåll med olika sammansättning har sin grund socialbidragsnorm och har utvecklats av (1998). Enligt denna ekvivalensskala har den första vuxna personen i hushållet vikten 1,0, annan vuxen har vikten 0,55 och barn i åldrarna har vikten 0,47. Detta innebär exempelvis att en familj bestående av två vuxna och två barn och med en sammanlagd disponibel inkomst på har lika stor disponibel inkomst per kostenhet som en ensamstående person utan barn och med en inkomst på har. För exakta definitioner av ingående inkomstslag m.m., se vidare underlag till kommittén (F:XI, se bilaga 2). Välfärd, ofärd och ojämlikhet Utvecklingen av befolkningens disponibla inkomster per kostenhet, 1991–1997. Källa: Bearbetningar av (F:XI, se bilaga 2). Av figur 3.2:2 framgår tydligt den nedgång av befolkningens inkomster som inträffade . sker så en uppgång av den ekonomiska standarden som tycks hålla i sig så långt vi kan beskriva utvecklingen. Trots denna uppgång har inte genomsnitts- inkomsterna tagit sig upp till den nivå som rådde före nedgången, utan har i genomsnitt minskat . På det hela taget har alltså den svenska befolkningen fått lägre inkomster , men ovanstående figur säger ingenting om huruvida vissa grupper har fått det bättre och andra sämre och hur fördelningen mellan olika grupper har förändrats . I Figur 3.2:3 ges en översiktlig bild av inkomstojämlikhetens utveckling utifrån den så kallade Gini-koefficienten. Ju högre värde denna koefficient antar, desto större är inkomstspridningen. Den bild som framträder visar på ökade inkomstskillnader . Den kraftiga uppgången av ojämlikheten 1994 förklaras till övervägande del av kraftiga realisationsvinster samt av att aktieutdelningar var skattefria detta år. 15 Realisationsvinster speglar värdeförändringar och läses av först när det sker en försäljning av tillgångarna, trots att själva värde- förändringarna kan ha pågått . Den ökade tendensen till inkomstojämlikhet framkommer dock även när vi i analyserna lämnar 15 Reavinstskatten var 1994. höjdes den till . 216 Välfärd, ofärd och ojämlikhet dessa realisationsvinster utanför, men tendensen försvagas något. Det står helt klart att fördelningen är klart mer ojämn än vid decenniets inledning. Uppgången av ojämlikheten enligt Gini- koefficienten är . Räknar vi bort reavinsterna är uppgången strax . Detta är en större uppgång än vad som konstaterats , då ökningen av inkomstojämlikheten i var högre än i många andra länder (1993). Utvecklingen är således inget trendbrott, utan en fortsättning på den trend mot ökade inkomstskillnader som pågått . bör det sägas att inkomstojämlikhetens nivå i alltjämt är klart lägre än i de flesta länder. Inkomstojämlikhetens utveckling – 1997. Gini-koefficient, disponibel inkomst per kostenhet Notera att skalan på x-axeln inte börjar på 0. Källa: Bearbetningar av (F:XI, se bilaga 2). I figurerna 3.2:4 och 3.2:5 används så kallade percentilgränser som mått på förändringar av spridningen i olika delar av inkomstfördelningen. Genom detta förfarande sorteras samtliga inkomster i ordning från låga till höga. Percentil 10 uttrycker den inkomstnivå som avgränsar de av befolkningen som har lägst inkomster, medan percentil 90 avgränsar de som har högst inkomster. I båda fallen relaterar vi dessa inkomstnivåer till medianinkomsten (P50) . Detta innebär att inkomstspridningen ökat om kurvan sjunker för dem med låga inkomster respektive stiger för dem med höga inkomster. Flera viktiga iakttagelser kan göras utifrån figurerna. Av figur 3.2:4 framgår att det skett en viss utjämning i den nedre delen av inkomstfördelningen , men därefter ökar sk illnaderna. Figur 3.2:5 ger vid handen att de stora reavinsterna medförde ökade Välfärd, ofärd och ojämlikhet inkomstskillnader i den övre delen av fördelningen. finner vi att det relativa avståndet mellan percentil 90 och medianen i stort sett är oförändrat , varefter det ökar Den övergripande ökning av inkomstspridningen som framkom av redovisningen i figur 3.2:3 är alltså en effekt av en ökad spridning såväl i den nedre som den övre delen av inkomst- Jämför vi de relativa inkomstnivåerna (det vill säga percentil 90 och percentil 10) med varandra, framkommer att inkomstspridningen har ökat med strax mellan Således noterar vi med detta angreppssätt en något mindre ökning än vad som framkom enligt Gini-koefficienten. Förändringar av inkomstojämlikheten i nedre delen av inkomstfördelningen. Utvecklingen av låga inkomster (P10) i förhållande till medianinkomsten (P50), 1991–1997. Disponibel i nkomst per kostenhet. Notera att skalan på x-axeln inte börjar på 0. Källa: Bearbetningar av (F:XI, se bilaga 2). 218 Välfärd, ofärd och ojämlikhet Förändringar av inkomstojämlikheten i övre delen av in- komstfördelningen. Utvecklingen av höga inkomster (P90) i förhållande till medianinkomsten (P50), 1991-1997. Disponibel inkomst per kostenhet. Notera att skalan på x-axeln inte börjar på 0. Källa: Bearbetningar av (F:XI, se bilaga 2). Det är inte bara inkomsternas nivåer och fördelning som uppvisar en förändring . Som framgått redan från avsnitt 2.1.6 uppvisar inkomsternas sammansättning en påtaglig variation både och mellan dem med låga och höga inkomster. Personer med höga disponibla inkomster utmärks framför allt av att de har betydande kapitalinkomster och att den relativa vikten av detta inkomstslag ökar . utgjorde kapitali nkomsterna mer än en fjärdedel av de sammanlagda inkomsterna för den tiondel med högst inkomster. Bland dem med låga inkomster är inkomsternas sammansättning helt annorlunda. För dem utgör i stället socialförsäkringar, generella och selektiva bidrag betydande inslag i inkomsternas sammansättning. Den kanske största förändringen för denna grupp avser socialbidra- gens växande betydelse. I den tiondel som har de lägsta inkomsterna utgjorde socialbidragen i genomsnitt av de sammanlagda inkomsterna. Inkomstnivåer och inkomstskillnader över livscykeln Det föreligger tydliga inkomstskillnader beroende på vilken fas i livscykeln individer befinner sig i. I Figur 3.2:6 redovisas median- inkomster för fjorton olika hushållstyper och förändringar härvidlag Välfärd, ofärd och ojämlikhet mellan 1993 och 1997.16 Av figuren framgår att ensamstående med barn inte bara har låga inkomster, utan också uppvisar den mest negativa trenden . Det bör noteras att de ensamstående med barn till övervägande del är kvinnor. Inkomsterna för ensamstående med barn har minskat med i fasta priser. Den hushållstyp som uppvisar de högsta inkomstnivåerna är de samman- boende i åldrarna som inte har barn. I denna kategori ingår även de hushåll där barnen har flyttat hemifrån. Sammanboende pensionärer, som grupp betraktat, uppvisar de mest positiva föränd- ringarna gällande inkomstnivå. Detta beror bland annat på att nyblivna pensionärer över lag har högre ATP än vad de som avlider hade (1999a). 16 Notera att figuren innehåller två typer av information, nämligen disponibel inkomst 1997 samt procentuella förändringar . Detta gör att vissa kategorier kan ha relativt höga inkomster och uppvisa förhållandevis låga inkomstökningar och vice versa. 220 Välfärd, ofärd och ojämlikhet Disponibel inkomst per kostenhet 1997, samt procentuella förändringar jämfört med . Gift/sambo u. barn 50-64 Gift/sambo u. barn 30-49 Gift/sambo u. barn 18-29 Gift/sambo u. barn 65-74 Gift/sambo 1 barn Ensamst. u. barn 50-64 Ensamst. u. barn 30-49 Gift/sambo 2 barn Gift/sambo u. barn 75 - Ensamstående u. barn 65-74 Ensamstående u. barn 18-29 Ensamstående u. barn 75 - Ensamstående med barn Gift/sambo minst 3 barn Källa: (F:XI, se bilaga 2). I Figur 3.2:7 redovisas inkomstutvecklingen för olika åldersgr upper mätt som procentuella förändringar av de disponibla inkomsternas medianvärden. Det framgår tydligt att det främst är de yngre som har tappat i inkomstutveckling medan de äldre förbättrat sin inkomst- position. Det finns talrika belägg för att det skett starka åldersförskjutningar i inkomstfördelningen, innebärande att de yngres relativa inkomster försämras och de äldres förbättras (se exempelvis och 1993, 1999). Välfärd, ofärd och ojämlikhet Procentuella förändringar av inkomstnivån för olika åldersgrupper . Medianvärden av disponibla in- komster per kostenhet Källa: (F:XI, se bilaga 2). Allt fler har inkomster som underskrider socialbidragsnormen Ett vanligt tillvägagångssätt vid beskrivningar av hur stor andel av befolkningen som lever i hushåll med mycket låga inkomster är att stu- dera vilka som har inkomster som är mindre än hälften av median- inkomsten. Enligt den officiella statistiken är det av hushållen som har inkomster som understiger denna gräns. Inom ramen för denna studie där hushållens sammansättning kunnat skattas mer korrekt med hjälp av en definition av kostenhet, är andelarna med inkomster som utgör mindre än hälften av medianinkomsten lägre. Som framgår av tabell 3.2:8 är det 1997 av befolkning som lever i hushåll där inkomsten är lägre än hälften av medianvärdet. Denna andel varierar måttligt . 222 Välfärd, ofärd och ojämlikhet Andel personer i hushåll med låga inkomster, 1991–1997. Inkomst lägre än hälften av Källa: Bearbetningar (F:XI, se bilaga 2). Eftersom de genomsnittliga inkomsterna har sjunkit under huvuddelen av den studerade tidsperioden leder förfarandet att fastställa låg inkomst i relation till medianen med automatik till att gränsen för låg inkomst ständigt justeras nedåt, varvid man löper en risk att underskatta hur många som faktiskt lever under knappa ekonomiska resurser. Vi har därför valt att också utgå ifrån vad som kan sägas uttrycka social- politikens synsätt på vilka som har låga inkomster, nämligen andelen individer som lever i hushåll med inkomster som understiger socialbidragsnormen.17 Det är viktigt att betona att detta är en låg- inkomstgräns baserad på årliga disponibla inkomster. Det innebär inte att de som faller under denna inkomstgräns med nödvändighet har rätt till socialbidrag. Socialbidrag utgår vid specifika tillfällen när bedöm- ningen görs att skälig levnadsnivå inte på annat sätt kan uppnås. Detta innebär både att det finns personer som inte uppbär socialbidrag bland dem som har inkomster under socialbidragsnormen och att det finns socialbidragstagare bland dem som har årliga inkomster över denna gräns. Vi kan utifrån Tabell 3.2:8 konstatera att vi finner större andelar som har låga inkomster när vi utgår från socialbidragsnormen jämfört med när låg inkomst definieras utifrån halva medianen. Andelen som har inkomster som understiger socialbidragsnormen har ökat påtagligt och når sin topp 1996 då ingår i denna kategori. Med tanke på att inkomstnivåerna generellt sett minskade under den första delen av perioden är det inte särskilt förvånande att allt fler kom att ingå bland dem med inkomster som understiger socialbidragsnormen. Det är däremot anmärkningsvärt att denna andel inte sjunkit under den senare delen av . 17 I enlighet med gängse fastställande av socialbidragsnormen har schabloniserade kostnader för boende, fackföreningsavgifter och resor till och från arbetet samt faktiska barnomsorgsutgifter dragits ifrån i beräkningarna. SOU 2000:3 Välfärd, ofärd och ojämlikhet 223 understryker det faktum att en grupp av betydande storlek inte fått del av den ekonomiska uppgången mot slutet av den studerade perioden. Vi ska i det följande uppmärksamma några av de grupper som har en särskilt utsatt situation i inkomsthänseende. De gr upper vi valt att studera närmare är ungdomar i åldern som inte har barn, ensamstående personer med barn samt gifta eller sammanboende som har tre eller fler barn. Som framgår av figur 3.2:9 är det relativt sett många i dessa grupper som har i nkomster under socialbidragsnormen och andelarna har också ökat . 18 Den mest dramatiska utveck- lingen avser ensamstående med barn, vilket också visade sig ovan, när vi beskrev medianinkomsternas förändring . Både 1996 och 1997 är det mer än var fjärde ensamstående med barn som har inkomster som understiger socialbidragsnormen. Vi kan också konstatera att samman- boende med tre eller fler barn kommit att närma sig dessa höga andelar. Andelen med inkomster som understiger socialbidragsnormen är också hög bland ensamstående ungdomar, men andelen minskar dock påtagligt . 18 Beräkningarna för åren bygger dock på något osäkra skattningar. 224 Välfärd, ofärd och ojämlikhet SOU 2000:3 Andelar som har inkomster under socialbidragsnormen i vissa utsatta hushållstyper, 1991–1997. Sammanboende tre eller fler barn Källa: Bearbetningar av (F:XI, se bilaga 2).