sou · GOB31 · 2001-01-01 00:00:00 — Ansvars- fördelningen, inte bara mellan de europeiska institutionerna utan också mellan EU och med- lemsländerna, måste tydliggöras. Den enskilde medborgaren skall på ett enkelt sätt kunna ta reda på vem som fattat ett beslut och varför. Konstitu- tionen skall, enligt vår mening, utgöra den första delen i ett samlat fördragsdokument, där den andra delen skall utgöras av en sammanslagning av för- dragen och de tre pelarna. Den skall beskriva EU:s målsättning, definiera dess grundläggande institu- tioner samt dess kompetensområden och hur de inbördes förhåller sig till varandra. Konkret för att skapa en Europeisk Arena i vill jag före- slå; starkare ställning för fackutskott vad avser EU-frågor, nedtonad roll av EU-nämn- den, återkommande och inplanerade EU-debatter i kammaren, årliga debatter/seminarier om EU-frå- gor inom ram där EU-parla- mentariker kan delta och härigenom ges en tydli- gare roll, initiativtagande till inrättande av ett . Det är bra att utredningen ser vikten av en mak- tdelning i det svenska samhället, bl.a. föreslås ett starkare grundlagsfäst kommunalt självstyre, skil- da valdagar, mer fristående ämbetsverk, tydligare revision, slopat uppenbarhetsrekvisit. Min upp- fattning är att slutsatsen av maktdelningsresone- manget borde ha varit inrättande av en författ- ningsdomstol. har länge drivit frågan om ett tyd- ligare och mer renodlat personval. Demokratin och det medborgerliga engagemanget skulle öka om vi fick ett renodlat personval utan nuvarande procentspärrar. Det visar erfarenheterna från vårt grannland och presidentvalet där helt ny- ligen. Jag yrkade om följande tillägg ang kommunis- mens illdåd, vilket inte bifölls. Utredningen noterar med största tillfredsställelse det arbete som statsminister initierat i syfte att upplysa om nazismens och fascismens oer- hörda brott mot mänskligheten. Utredningen vill föreslå att en liknande kam- panj genomförs för att informera svenska folket och i synnerhet ungdomen om de brott mot mänsklig- heten och de illdåd mot demokratins grundvärden som kommunismen gjort sig skyldig till Det är min förhoppning att Demokratiutred- ningen, dess många småskrifter och forskarrappor- ter kan tjäna som grund för en fortsatt bred debatt om det svenska folkstyrets framtid. Som jag upp- fattar det finns det en påtagligt bred majoritet inom utredningen, som ser nödvändigheten av starka medborgare kombinerat med en tilltro till det civi- la samhällets möjligheter framför värnandet av en stark stat eller starka kommuner! För demokratins utveckling i känns det hoppfullt att det finns en så god samsyn kring demokratins grundläggande värden och mål! Om medlen kan vi däremot ha olika uppfattning. Särskilt yttrande av () Jag anser att vissa tillägg måste göras till mitt stöd för utredningen. En central idé i utredningens betänkande är att alla människor är lika värda, att de har samma vär- de och att ingen är ersättlig som person eller enbart till för något eller någon annan än sig själv. Denna slutsats har, ur ett grönt perspektiv, mycket långt- gående konsekvenser. Slutsatsen måste ju inklude- ra hela jordens befolkning, och rimligtvis – i vissa hänseenden – även kommande generationer så långt som utvecklingen är överblickbar. Varje strä- van efter att denna princip ska efterlevas, varje för- sök till demokratiutveckling med denna princip som grund, måste rimligen ha detta globala pers- pektiv som slutmål, men detta innebär att vårt sätt att organisera samhället – hur demokratiskt det än må vara inom de fora som vi accepterar som legiti- ma – kan vara direkt eller indirekt antidemo- kratiska i förhållande till den övriga befolkningen i världen och andra samhällen. Som visar i sin artikel som bilagts betänkandet, så styrs marknaden av mekanismer och en logik som har mycket lite med demokrati eller medborgaranda att göra. I detta är marknaden förstås inte ensam och detta är inte skäl nog att för- hålla sig kritisk till marknadens påverkan på/bety- delse för demokrati – det är i stället konsekven- serna av den koncentrerade ekonomiska maktens utbredning vad gäller initiativ, beslutsfattande och makt att påverka samhället . Utredningen för på s. 43 – 45 ett resonemang om marknadens och politikens områden. Bl.a. säger utredningen att Vi menar för vår del att det är värdefullt att skapa förtroendefulla relationer mel- lan samhällets viktiga sfärer. I ett alltmer sam- manflätat och ömsesidigt beroende system måste de politiska ledarna respektera vissa gränser för att inte ödelägga de dygder och den dynamik av t.ex. empati, kreativitet och risktagande som andra system har att utveckla. Vidare anför utredningen måste inse sina begränsningar och kon- centrera sitt arbete på områden där dess värde och styrsystem är överlägsna marknadens, civilsam- hällets och familjens. Av såväl politikens som näringslivets företrädare måste vi kunna förvänta oss att dess företrädare uppträder med respekt för den andre utifrån en insikt om att båda gynnas av att det andra systemet fungerar väl, och omvänt. Långsiktighet i samordning mellan olika samhälls- aktörer är av stor vikt, liksom klara, jämlika spel- regler för alla aktörer. Dagens situation kräver dock fler svar på de globala hot man kan ana mot grundläggande mänskliga värden och rättigheter som marknadskrafternas utökade svängrum visat sig innebära i en globaliserad ekonomi med brist- fälliga globala spelregler. Självklart ska politikens aktörer respektera andra aktörers spelregler och förutsättningar för sina ageranden, men om den enskilde medborgarens möjligheter att utöva grundläggande rättigheter m.m. inskränks p.g.a. att marknadens aktörer får allt större beslutsutrymme på politikens bekostnad är detta en fråga som ock- så bör bli föremål för politiska fora. I takt med att nya problem som kräver politiska lösningar upptäcks, eller för att ha någon möjlighet att bekämpa gamla, krävs att politiken inskränker marknaden och dess aktörers fria handlingsut- rymme till förmån för att säkerställa vissa grund- läggande rättigheter (som t.ex. rätten till att inte få sin hälsa förstörd av andra). Detta står inte i direkt eller principiell strid mot strävan att utveckla demokratin och verka för ökad politisk jämlikhet, under förutsättning att begränsningarna inte in- skränker enskilda människors handlingsfrihet på ett påtagligt demokratiskt negativt sätt. Det demo- kratiska området i medborgarnas vardag och gemensamma angelägenheter bör inte krympa och flyttas över till fora där demokrati inte existerar. En viktig slutsats är att marknadens mekanis- mer och krafter kan samexistera parallellt med en demokrati och demokratiska system ( – är beroen- de av demokratiska system som utvecklar andra nödvändiga förutsättningar som rättssäkerhet m.m.), men inte står i någon som helst ekvivalent relation till demokratiska värden och processer och därför inte kan sägas vara ett område där en enskild medborgare i allmänhet har någon möjlighet att påverka systemets påverkan på samhället, utan endast – i bästa fall – kan påverka sin egen konkre- ta situation genom att bruka sin konsumentmakt. Marknaden i sig har inte några demokratiska ambi- tioner och det finns även uppenbara konflikter mellan de spelregler som gäller för marknadens oli- ka mekanismer – och enskilda aktörer. Marknads- ekonomi är i sig inte ett hot mot demokrati, den fungerar svårligen utan demokrati, men är ingen garanti för demokrati. Att ekonomin brer ut sig på politikens och det demokratiska utrymmets bekostnad, motverkar däremot direkt demokratin genom att mindre av det gemensamma blir föremål för demokratisk process. Klyftan mellan jordens rikaste och jordens fat- tigaste fortsätter att öka. Fattigdom – och i synner- het extrem sådan – inkräktar starkt på den politiska jämlikheten och därmed upprätthålls inte det moraliska försvaret för demokratin – nämligen alla människors lika värde. En stor utmaning för fort- satt demokratiutveckling är hur sådana globala tendenser ska kunna motverkas – på demokratisk väg. I detta sammanhang är det viktigt att slå fast att de ekologiska hänsyn som gröna ideologer gör anspråk på, måste förenas med sociala hänsyn. Om demokrati ses som en grund och en metod för beslutsfattande och övriga värden som asymmet- riska i förhållande till denna, eller om andra värden ses som föremål för den politiska diskussionen, så är andra värden ibland nödvändiga att säkerställa för att demokrati ska vara möjligt. Dessa andra vär- den måste dock befästas på demokratisk väg. Det kan tyckas som om detta är ett cirkelresonemang: inför en globaliserad värld och en globaliserad eko- nomi är det detta cirkelresonemang som ändå mås- te vara vägledande i den fortsatta analysen av rela- tionen marknad – politik. I flera olika sammanhang används familjebegrep- pet. Några exempel: s. 18 Moralen bildas och lever sitt liv i de sociala sammanhang som formar ett samhälle. Givetvis är hemmet och familjen, skolan och folkrörelser av största betydelse. Ett annat exempel s.35 Inom ramen för vad som kallas det civila samhället – utanför marknad, stat och familj – kan vi tillkännage och förändra våra uppfatt- ningar och synsätt. Hänvisningen till familjen som bas eller kärna i ett samhälle är problematisk. Inte för att det inte finns familjer i samhället eller för att just familjeförhållanden nödvändigtvis är demokratiska problem i sig (snarare tvärtom). Problemet ligger i stället i hur begreppet familj används i andra sammanhang i politisk debatt. Vissa politiska strömningar har erövrat familje- begreppet i sin retorik för att illustrera maktstruk- turer, värderingar m.m. som överensstämmer med deras övriga värderingar, jag avser främst vad som kan benämnas som den kristna högern och andra värdekonservativa strömningar. I denna retorik framhålls ofta den traditionella kärnfamil- jen som den bas i samhället där grundläggande vär- deringar bör befästas hos individerna, familjen ska även vara normbildande för samhällets övriga strukturer. Familjebegreppet används exklusivt: de familjekonstellationer som inte lever upp till den traditionella kärnfamiljen blir mindre värda eller t.o.m. illegitima. Med denna innebörd av familje- begreppet följer även traditionella maktstrukturer i samhället mellan framför allt kön. Enligt min upp- fattning måste familjebegreppet vara autodefini- erande. Var och en måste själv få bilda sig en upp- fattning om vad som avses med familj och vilka värderingar – önskvärda eller icke önskvärda – som kopplas till begreppet. Familjebegreppet måste kunna användas så att var och en, utifrån en indi- viduell frihet som inte skadar andra, kan få tillgång till det utan att ifrågasättas. Familjebegreppet exkluderar varken homosexuella relationer eller ensamstående förhållanden m.m, vilket tyvärr har hänt ett flertal gånger i olika debatter där begreppet diskuterats eller använts för att illustrera en värde- grund. Familjebegreppet är ständigt ifrågasatt av sam- hället och dess institutioner. Ett annat exempel är anhöriginvandring – där familjebegreppet beroen- de på klimatet i flyktingpolitiken fått olika inne- börd. Ett annat exempel är de fall av (diskrimine- rande) särlagstiftning som drabbar homosexuella föräldrar, homosexuella sambos m.m. Folkomröstningar och invandrades rösträtt Med anledning av utredningens strävan att det bör bli svårare för kommunfullmäktige att stoppa kommunala folkomröstningar på initiativ av kommuninvånarna så är detta en bra strävan, men i förlängningen krävs en mer precis ambition. Det bör även vara möjligt för kommuninvånarna att via fullmäktige få till stånd beslutande folkom- röstningar. Vad gäller personer med utländsk bakgrund – eller invandrade – så har utländska medborgares möjligheter att delta i valen endast berörts av ut- redningen med anledning av det faktiska deltagan- det i förhållande till rösträtt. Utvecklingen, med ett allt mer kraftigt minskat valdeltagande hos många grupper av människor med utländsk bakgrund, måste bekämpas. Detta kan göras på olika sätt, men ett sätt som inte berörts av utredningen är att öka möjligheterna att rösta. I och med att dubbelt med- borgarskap nu kommer att bli möjligt, ökar möj- ligheterna till valdeltagande för de personer som av olika skäl inte kan eller vill ge upp ett tidigare med- borgarskap, men som önskar bo i . För den som deltar i samhället, d.v.s. lever permanent i ett samhälle, bör det även vara möjligt att påverka de är en rimlig peri- od att betrakta som permanent och valdeltagan- de bör därför vara möjligt för alla personer i alla val boende i . Givetvis måste denna möjlighet regleras på så sätt att varje medborgare – oavsett medborgarskap – endast kan rösta en gång, d.v.s. i ett land, i val till . Utredningen föreslår i sitt betänkande fortsatt forskning för att främja oberoende forskning om folkstyrelsens utveckling. Jag anser, liksom utred- ningens majoritet, att fortsatt oberoende forskning är av stor vikt. Utredningen föreslår dock vidare att en policyorienterad fristående expertgrupp inrät- tas. Denna grupp skulle enligt liggande förslag ut- ses av regeringen och fungera som tankesmedja och beställare av kunskapsunderlag för demokrati- reformer. Om en sådan grupp skulle utgöras av en akademisk elit så anser jag att gruppens roll bör klargöras tydligare. Risken att en sådan grupp – och dess resultat – får en status som inte bidrar till att öka den politiska jämlikheten i anser jag vara påtaglig. Om en sådan grupp däremot skulle utgöras av andra s.k. experter inom olika om- råden, så möter ett annat problem: vem har tolk- ningsföreträde att avgöra vilken form av expertis som skulle ingå? Och skulle en sådan grupp verk- ligen ha något att tillföra utöver det som redan framkommer i olika etablerade debattfora ( inklu- derandes den akademiska debatten)? Jag är tvek- sam till om förslaget verkligen främjar demokra- tins utveckling och politisk jämlikhet. Särskilt yttrande av (), () och (expert i utredningen) En majoritet av utredningens ledamöter har före- slagit att skilda valdagar ska införas för riksdags- och kommunalval. Efter att noga ha prövat för- resp. nackdelar är undertecknade av uppfattningen att en sammanhållen valdag är att föredra av flera skäl. De erfarenheter vi har från skilda valdagar, dels i , dels i de nordiska grannländer som har skilda valdagar är att valdeltagandet är betydligt lägre än med sammanhållen valdag. Vi kunde senast se det i det norska kommunvalet. Det finns dessutom inga säkra belägg för att intresset och fokuseringen kring de kommunala frågorna skulle öka. Tvärtom visar de senaste årens utveckling att fler och fler väljare delar sina röster i de olika valen inom ramen för den sammanhållna valdagen. Erfarenhetsmässigt får rikspolitiken ett stort genomslag i de kommunala valen och vi anser att det skapar en större tydlighet för väljarna när de har möjlighet att följa partiers hållning lokalt och centralt. Särskilt yttrande av Per () och () Åtskilliga undersökningar som gjorts visar att ungdomar känner ett stort mått av makt- löshet inför politiken. i ett demokratiskt pers- pektiv är detta alarmerande, då en så stor grupp av medborgarna som ungdomarna, ändå känner att man saknar delaktighet i de beslut som berör sam- hällsutvecklingen och som i högsta grad påverkar deras egen framtid. Fler statliga utredningar har aktualiserat frågan om sänkt rösträttsålder för att öka ungdomars in- flytande och delaktighet. En av dessa är som i sitt betänkande Bevakad övergång (SOU 1996:111) föreslår att rösträttsåldern för kommunalval och kommunala folkomröstningar sänks till . Utredningens motiv utgår bl.a. från att det i kom- munallagen finns bestämmelser om samråd och brukarstyrda självförvaltningsorgan, t.ex. inom skolans område, som är öppna för de som inte fyllt . En sänkning av rösträttsåldern skulle enligt utredningen, bara vara ett ytterligare steg på en redan inslagen väg. uppmärksam- mar också rösträttsåldern i sitt slutbetänkande Politik för unga (SOU 1997:71). Utifrån grund- synen att valdeltagandet är den mest grundläggan- de formen för medborgerligt inflytande stannar kommittén för att föreslå en försöksverksamhet med sänkt rösträttsålder till , i vissa kom- muner. Fördelarna med sänkt rösträttsålder, menar utredningen, är för det första att både skola, medi- er och politiker måste ta större hänsyn till 16- och 17-åringarnas åsikter och på så sätt stärka deras ställning i samhället. Dessutom menar utredningen att detta skulle öka intresset för politik i den aktu- ella målgruppen, som andelen medbor- gare som står utanför den representativa demokra- tin minskar. Nackdelen som utredningen lyfter fram är bl.a. ungdomars trendkänslighet och det faktum att en rösträttsålder vid inte sam- manfaller med myndighetsåldern. Utredningen ser dock en fördel med att i stort sett alla elever i gym- nasieskolorna skulle ha rösträtt. Det kunde i sig komma att stärka incitamenten för att tidigt arbeta med frågor kring politik och demokrati i skolan. konstaterar utredningen att 16-åringar får bestämma över sin egen arbetsför- tjänst och driva egen rörelse. Skolplikt råder till det år man fyller . Det är självfallet så att frågan om en sänkt röst- rättsålder erfordrar noggranna bedömningar om samspelet med valbarhet och myndighetsålder. kan konstateras att införandet av fyraåriga mandatperioder i valen till riksdag, lands- ting och kommuner i sig innebar en faktisk höjning av rösträttsåldern, genom att fler ungdomar får vänta för att få utnyttja sin röst- rätt. redovisar många vik- tiga förslag för att stärka delaktighet, deltagande och inflytande i samhället. Det är naturligt att då också redovisa åtgärder som rör denna medborgargrupp och föreslå en sänkt rösträttsålder. I första hand som en generell sänkning av rösträttsåldern till . Ett alternativ är att sänka rösträttsåldern enbart vid val i kommun och lands- ting. Ett annat alternativ skulle kunna vara att rösträtt i val till riksdag, landsting och kommun medges från det kalenderår man fyller . Vid kommande grundlagsöversyn bör detta närmare analyseras och förslag läggas om sänkt rösträttsålder. Särskilt yttrande av () Förhållandet mellan politik och marknad har vi kunnat bevittna en förskjutning av makt från politik till marknad. En rad politiska beslut, bl.a. anpassningen till EU, av- skaffandet av valutaregleringen och allt mer självständiga roll har bidragit till att poli- tikens handlingsutrymme har snävats in. Detta, tillsammans med en mängd uppgivna politiska kommentarer om att vi är i händerna på markna- den, har steg för steg lärt väljarna att det är någon annan än de folkvalda som egentligen bestämmer över de viktiga frågorna. Denna politikens kapitu- lation för ekonomismen är naturligtvis i längden förödande för tilltron till politiken som instrument för att förändra samhället och för demokratin. Aktiva steg måste tas för att inte marknaden skall fortsätta att avväpna demokratin och tilltron till politiken fortsätta att urholkas. Politikens makt över ekonomin måste i stället öka. Utöver ett eko- nomiskt säkerhetsråd i FN som föreslås i betän- kandet, måste det till andra åtgärder både på natio- nell och på internationell nivå för att vidga den demokratiska sfären. Det kan vara allt från att ska- pa utrymme för kooperativa och andra demo- kratiska former för ägande av företag, till att upp- rätta fonder för etiskt, miljömässigt och demo- kratiskt försvarbara investeringar eller att ta initia- tiv till mellanstatliga avtal för att garantera att t.ex. skattenivåer och socialförsäkringssystem inom ett handelsområde, exempelvis EU, håller en sådan minimistandard att social dumping motverkas. Utöver den strategi för en uthållig demokrati som finns i slutbetänkandet behövs det alltså också en strategi för hur demokratins räckvidd skall vid- gas på marknadens bekostnad. Särskilt yttrande av () Avsnittet Medborgarnas deltagande, inflytande och delaktighet handlar om utanförskapets prob- lem och vikten av aktiva åtgärder för integration. En konkret åtgärd för att underlätta integra- tionen av invandrare och flyktingar och ge dem åtminstone samma formella demokratiska rättig- heter som de svenskfödda, är att ge invandrare rösträtt i riksdagsval och i val till på samma villkor som till kommunalvalet. Utredning om folkstyret i inför 2000-talet En parlamentarisk kommitté tillkallas för att bely- sa de nya förutsättningar, problem och möjligheter som det svenska folkstyret möter inför 2000-talet. Kommitténs arbete skall koncentreras till följande områden: Internationaliseringen av ekonomin. Ekonomi och demokrati i samspel. i Europeiska unionen. Nya informations- och kommunikations- mönster, informationstekniken. Det nya medielandskapet. Förändringarna i den offentliga sektorn. Utveckling inom folkrörelserna. Utgångspunkten för kommitténs arbete bör vara varje medborgares rätt till full delaktighet i sam- hället. Kommittén skall summera och värdera de senaste årens demokratiutredningar och demokra- tiforskning och bedöma om ytterligare undersök- ningar och forskning bör initieras. Kommittén skall utöver analyser och beskriv- ningar lämna konkreta förslag inom de områden där den anser det behövligt. Förslagen och åtgär- derna bör redovisas i etapper. Kommittén skall bedriva arbetet så att det offent- liga samtalet kring demokratin och det svenska folkstyret stimuleras och utvecklas. tillkallades (Ju 1985:02), vars uppgift var att analysera makt och inflytande inom olika områden i det svenska samhället. Bland annat skulle utredningen fördjupa kunskaperna om den svenska demokratins villkor, belysa med- borgarnas möjligheter att påverka sina levnads- villkor samt beskriva de faktorer som ger makt att forma morgondagens . Arbetet skulle enligt direktiven bestå av både empiriska studier och teoriutveckling. Utred- ningen var sammansatt av forskare från olika disci- pliner. presenterade sin slutrapport 1990:44 . Utredningens slutbetänkande belyser bland annat följande om- råden: Makt och demokrati under förändrade villkor föranledde inga omedelbara för- slag från regeringens sida. Utredningen bidrog framför allt till en intensifierad offentlig diskussion om makt- och demokratifrågor. Utredningen har också resulterat i ett omfattande empiriskt under- lag, som lämnat viktiga bidrag till den statsveten- skapliga forskningen. har flera statliga utredningar presenterat betänkanden, som på olika sätt berör demokratifrågor och strukturer inom den offentliga sektorn. Några utredningar pågår fortfarande. Bland betänkanden och pågående utredningar kan särskilt nämnas följande: (SOU 1991:12) (SOU 1992:63) (SOU 1993:16, den så kallade ) (SOU 1993:21) Utredningen om utvärdering av folkbildningen (SOU 1993:64) (SOU 1993:90) Regionberedningen (SOU 1993:97) (SOU 1994:12 m.fl.) (SOU 1995:84) (SOU 1995:130) (SOU 1996:55) (SOU 1996:14) Ungdomens IT-råd (SOU 1996:181) (SOU 1997:56) Förvaltningspolitiska kommissionen (SOU (SOU 1997:71) Översynen av den kommunala revisionen (pågår) Rådet för mångfald inom massmedierna (pågår) Betänkandena har i varierande omfattning lett fram till regeringsförslag och riksdagsbeslut. Sedan maktutredningen presenterade sin slutrap- port 1990 har det svenska samhället genomgått sto- ra förändringar: Den statsfinansiella krisen. Den drastiska försäm- ringen av statsfinanserna i kombination med den internationella sysselsättningskrisen begränsade det politiska handlingsutrymmet. Budgetsane- ringen påverkade många människors vardag och ställde nya krav på politisk kommunikation. kan konstateras att det politiska systemet varit framgångsrikt i uppgiften att sanera statsfinanserna och därmed värna både demokratin och välfärds- samhället. råder det inga tvivel om att den ekonomiska krisen har påverkat människors tilltro till de demokratiska institutionerna.