sou · GOB321d3 · 2001-01-01 00:00:00 — Ett sådant på avtal grundat engagemang kan aldrig begränsa den befogenhet som följer av 3 kap. 10 § att om det behövs med hänsyn till Sve- riges försvarsberedskap skriva in den som är registrerad för värn- plikt eller civilplikt som omfattar längre grundutbildning än . Något förbud mot att sluta frivilligavtal har därför inte ansetts behövligt. Omsättningstakten i registret halveras i jäm- förelse med den tid som gäller för inskrivning i utbildnings- reserven. Bestämmelser om gallring finns i 15 § lagen 81998:938) om behandling av personuppgifter om totalförsvarspliktiga. Genom andra stycket, som är nytt, ges av samma skäl möjlig- het för regeringen att föreskriva att registreringen inte skall upp- höra trots att förflutit. 3 kap. 12 § Ändringen i första stycket gör det möjligt att krigsplacera i en befattning utan att ange en bestämd organisationsenhet. Försvarsmaktens nya krigsorganisation tillåter endast att ett fåtal av de värnpliktiga efter avslutad grundutbildning krigsplaceras i förband. För merparten utbildade saknas förband. Genom änd- ringen kan krigsplacering ske i befattning i Försvarsmaktens krigsorganisation (kompetensplacering), motsvarande gäller krigsplacering med civilplikt i civila krigsorganisationer. Änd- ringen gör det också möjligt att krigsplacera i en befattning för en eller flera krigsorganisationer (kompetensplacering i gemensam personalpol). En sådan krigsplacering skall t.ex. kunna göras för att tillgodose ett gemensamt kommunalt behov. Andra stycket, som är nytt, innehåller en bestämmelse om att all krigsplacering är tidsbegränsad. Bestämmelsen ger uttryck för att all krigsplacering för sin giltighet förutsätter att den krigspla- cerade har erforderliga kunskaper och färdigheter (kompetens) för de uppgifter han eller hon kan komma att ställas inför i krig i sin krigsplacering. Äger inte någon repetitionsutbildning rum kan också förutsättas att den krigsplacerades kompetens efter hand avtagit i sådan grad att den bör upphävas. Särskilda skäl för att låta någon vara krigsplacerad är om hans eller hennes krigsplacering efter hand anpassats med hänsyn just till en mer begränsad kompetens. Frågan om krigsplacering har behandlats i kapitel 11. 3 kap. 15 § I första stycket har införts en definition av vad som avses med begreppet bemanningsansvarig och vilka som har en sådan funk- tion. Uppräkning är avsedd att vara fullständig. Vidare har kyrk- liga kommuner till följd av ändrade offent- ligrättsliga ställning ersatts av registrerade trossamfund. I ett nytt andra stycke har införts en hjälpregel för de fall en anmälan om behov av grundutbildad pliktpersonal sedan utbild- ningen har fullgjorts inte följs upp av en framställan om krigspla- cering. 3 kap. 16 § Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om ändring av beslut om krigsplacering. Enligt första stycket skall den som är bemanningsansvarig alltid kunna ändra ett beslut om krigsplace- ring inom ramen för den egna krigsorganisationen. Det innebär t.ex. att en krigsplacering i en befattning i ett insatsförband efter det att omsättningstiden för förbandet gått ut kan ändras av För- svarsmakten till en krigsplacering i en motsvarande befattning i de nationella skyddsstyrkorna och därefter när även den omsätt- ningstiden gått ut till en motsvarande befattning i Försvarsmak- tens krigsorganisation. I andra stycket regleras ändring av beslut om krigsplacering av den som är krigsplacerad i en för flera bemanningsansvariga gemensam organisation. En sådan krigsplacering som i praktiken avser den som har skrivits in för civilplikt kan ske med tillämp- ning av bestämmelsen i 3 kap. 12 § första stycket (se kommenta- ren till bestämmelsen). Beslut om ändrad krigsplacering skall i det fallet fattas av . För att kunna avväga de olika krigsorganisationernas behov av krigsplacerad personal bör samråd alltid ske före beslut. Det skall ankomma på rege- ringen att avgöra med vilken myndighet ett sådant samråd skall hållas. Lämplig samrådsmyndighet kan vara . 4 kap. 2 § Ändringen föranleds av att även kvinnor skall vara skyldiga att fullgöra värnplikt och annan motsvarande tjänsteplikt och att utbildningsreserven har ersatts av ett beredskapsregister. 4 kap. 3 § Ändringen föranleds av att även kvinnor skall vara skyldiga att fullgöra värnplikt och annan motsvarande tjänsteplikt. 5 kap. 3 § I paragrafen behandlas utbildningens praktiska och teoretiska innehåll. Ändringen i första stycket innebär för det första att den som är totalförsvarspliktig blir skyldig att under utbildningen delta i utbildning för fredsfrämjande verksamhet inte bara i Sve- rige utan också utomlands inom ramen för sådant internationellt samarbete som avses i lagen (1994:588) om utbildning för freds- främjande verksamhet. För det andra innebär ändringen att en totalförsvarspliktig även kan bli skyldig att under utbildningen fullgöra denna i samband med annan verksamhet utomlands än ren övning och utbildning, t.ex. minröjningsoperationer till följd av bilaterala avtal. Ett absolut villkor för att en totalförsvarsplik- tig skall bli skyldig att delta i en sådan verksamhet är att det i den ingår utbildningsmoment som har relevans för hans eller hennes utbildning, dvs. följer den uppgjorda utbildningsplanen. Ett ytter- ligare villkor är att regeringen har medgivit att utbildningen får ske utomlands. Ett sådant medgivande skall lämnas för varje ope- ration. Det kan inte avse en väpnad styrka. 5 kap. 8 § Paragrafen redovisar de egentliga uppskovsskälen. Rekvisitet möjligheter till anställning har lagts till de övriga rekvisiten för att göra det tydligt att även sådana skäl skall kunna vägas in vid prövningen av uppskov. Vad som avses är att den enskilde genom uppskovet skall ges en möjlighet att komma in på arbetsmarkna- den - få arbetslivserfarenhet. Något krav på att det skall vara ett erbjudande om fast anställning har inte ställts upp för att få upp- skov med tjänstgöringen. 8 kap. 1 § Utryckningsbidraget i andra stycket har ersatts av en utbild- ningspremie för den som har slutfört en grundutbildning som är längre än . Närmare bestämmelser om beräkning av utbildningspremien framgår av 2 kap. 6 och 7 §§ förordningen (1995:239) om förmåner till totalförsvarspliktiga. Vidare har i samma stycke för den som fullgör värnplikt eller civilplikt införts fria högskoleprov i den omfattning regeringen bestämmer. Enligt 2 kap. 8 § förordningen om förmåner till total- försvarspliktiga har en totalförsvarspliktig under grundutbild- ningen rätt till två fria högskoleprov. Frågorna om utbildningspremie och fria högskoleprov har behandlats i kapitel 9. 8 kap. 6 § Paragrafen reglerar ansvaret för rehabiliteringen. I bestämmelsen anges de grundläggande momenten i de åtgärder Försvarsmakten, utbildningsansvarig civil myndighet eller kommun skall vidta för att rehabilitera den som har skadats under fullgörande av värn- plikt eller civilplikt. Med fullgörande av värnplikt och civilplikt avses all tjänstgöring oavsett utbildningstid liksom repetitions- utbildning. Begreppet skada skall ha samma innebörd som i lagen (1977.65) om statligt personskadeskydd, dvs. inte bara då skadan orsakats av olyckshändelse utan också vid fall av sjukdom. Bestämmelsen skall tillämpats på samma sätt som för den som skadas under tjänstgöringen i utlandsstyrkan (se vidare författ- ningskommentaren i prop. 1998/99:68 s. 28 till 6 § lagen om utlandsstyrkan inom försvarsmakten). 8 kap. 7 § Omfattningen av det stöd som anges i paragrafen får prövas indi- viduellt (se vidare författningskommentaren i prop. 1998/99:68 s. 28-29 till 7 § lagen om utlandsstyrkan inom försvarsmakten). 8 kap. 8 § Bestämmelsen uttrycker hur långt Försvarsmaktens m.fl. rehabi- literingsansvar sträcker sig i tiden (se vidare författningskom- mentaren i prop. 1998/99:68 s. 29 till 8 § lagen om utlandsstyr- kan inom försvarsmakten). 8 kap. 9 § Bestämmelsen uttrycker krav på samarbete och samordning vid genomförandet av rehabiliteringen (se vidare författningskom- mentaren i prop. 1998/99:68 s. 29-30 till 9 § lagen om utlands- styrkan inom försvarsmakten). 8 kap. 10 § Av bestämmelsen framgår att den skadades eventuella arbets- givare ansvar består. 8 kap. 11 § Av bestämmelsen framgår att Försvarsmakten eller annan som har rehabiliteringsansvaret i vissa situationer skall ge ersättning till anhörig för kostnader denne har för sin medverkan i rehabili- teringen. (se vidare författningskommentaren i prop. 1998/99:68 s. 30 till 11 § lagen om utlandsstyrkan inom försvarsmakten). 10 kap. 8 § Paragrafen innehåller en fakultativ regel som ger möjlighet för att inte på nytt kalla in en totalför- svarspliktig som är s.k. totalvägrare, om det inte föreligger sär- skilda skäl. Sådana skäl skall anses föreligga vid ett anpassningsläge eller vid höjd beredskap. I punkten 1 behandlas den som har dömts för sin vägran för brott mot totalförsvarsplikten. Huvudregeln är att den som har dömts för vägran en gång inte kallas in på nytt, om han eller hon inte förklarar att tjänstgöringen kommer att fullföljas vid en ny inkallelse. Det särskilda undantaget i punkten 2 för medlemmar i sekten vittnen har upphävts på grund av att sekten numera har förklarat att dess medlemmar är positva till viss plikttjänstgöring. Det innebär att den som är medlem i sekten fortsättningsvis kommer att kallas till mönstring. 20.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd Paragrafen innehåller bestämmelser om vem som är berättigad till ersättning av staten vid personskada. Ändringen i första stycket punkten 1 föranleds av att lagen (1994.1810) om möjlighet för kvinnor att fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning föreslås upphöra. Enligt en ny punkt 2 utsträcks kretsen ersättningsberättigade till att omfatta även den som fullgör tjänsteplikt enligt den före- slagna lagen (0000:00) om tjänsteplikt vid allvarliga störningar i viktiga samhällsfunktioner. I första stycket har ordet basbelopp ersatts av ordet prisbasbelopp. Den nuvarande skillnaden vid beräkning av sjukpenningunderlag och livränteunderlag mellan den som skadats under grundutbild- ning som är längre än och den som skadas under kortare grundutbildning eller under repetitionsutbildning har slopats. Samma beräkning av underlaget skall göras oavsett om det är fråga om en kortare eller längre grundutbildning eller repetitions- utbildning. Av bestämmelsen i andra stycket, som är nytt, framgår att liv- ränteunderlaget utgör 7,5 basbelopp för den som har skadats under grundutbildning eller repetitionsutbildning. De nu redovisade reglerna skall omfatta också den som på fri- villig grund fullgör en sådan kortare militär grundutbildning hos Försvarsmakten som följer av 3 kap. 7 § andra stycket lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Paragrafen motsvarar 12 § andra stycket. Rätten till ersättning för nödvändig kostnader för läkarvård m.m. är lika oavsett om skadan har inträffat under en längre eller kor- tare grundutbildning eller under en repetitionsutbildning. Det gäller också den som på frivillig grund fullgör en sådan kortare militär grundutbildning som sägs under 12 §. 20.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m.m. Enligt andra stycket skall ersättning inte bara kunna utges till den som fullgör längre grundutbildning än utan också till den som fullgör en kortare grundutbildning eller repetitionsut- bildning. Rätten till ersättning skall också omfatta den som full- gör en sådan kortare militär grundutbildning hos Försvarsmakten enligt 3 kap. 7 § andra stycket lagen (1994:1809) om totalför- svarsplikt. 20.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:239) om arbetslöshets- försäkring Paragrafen innehåller i första stycket en bestämmelse om att slut- förd grundutbildning som är längre ä enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt berättigar till ersättning enligt grundförsäkringen i lagen om arbetslöshetsförsäkring utan att arbetsvillkoret behöver ha uppfyllts. Förebild för bestämmelsen är det s.k. studerandevillkoret i 18 § lagen om arbetslöshetsförsäk- ring. I andra stycket har tagits in en bestämmelse som reglerar rätten till ersättning för det fall grundutbildningen inte har slutförts. Utöver sjukdom och olycksfall avses situationer när utbildningen avbryts till följd av att den utbildningsansvariga myndigheten beslutar om att avbryta den. Minsta tid för rätt till ersättning från grundförsäkringen skall dock alltid vara . Paragrafen innehåller bestämmelser om villkor för s.k. återkvali- ficering vid ny ansökan om ersättning. Genom ändringen slopas den nuvarande begränsningsregeln i punkten 4 för tjänstgöring enligt lagen om totalförsvarsplikt. All sådan tjänstgöringstid skall få räknas med för att få uppfylla arbetsvillkoret vid ny ansökan. Även sådan tjänstgöring som följer av 3 kap. 7 § andra stycket lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt skall således omfattas. 20.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:588) om utbildning för fredsfrämjande verksamhet Ändringen föranleds av att kravet på samtycke inte längre behövs för den som tjänstgör enligt lagen om totalförsvarsplikt [se för- slaget till 5 kap. 3 § lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt]. Att delta i utbildning för fredsfrämjande verksamhet skall ingå i grundutbildningen enligt lagen om totalförsvarsplikt. Det gör att 3 § också kan upphävas. 20.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. Ändringen består i ett tillägg till fjärde punkten och innebär att även de som frivilligt tjänstgör inom totalförsvaret hos annan än Försvarsmakten omfattas av bestämmelserna i lagen. Det gäller dem som tjänstgör enligt förordningen (1994:524) om frivillig försvarsverksamhet. Liksom för övriga disciplinansvariga gäller bestämmelserna de är tjänstgöringsskyldiga. Tjänst- göringsskyldigheten regleras genom det avtal som skall tecknas med den frivillige enligt 2 § nämnda förordning. Eftersom frivil- ligorganisationerna är privaträttsliga subjekt skall ärendena om disciplinansvar i dessa fall prövas av enligt 2 kap 1 § förordningen (1995:241) om disciplinansvar inom total- försvaret, m.m. Ändringarna består dels av att utegångsförbudet tas bort som dis- ciplinär påföljd, dels av att vad som redan tidigare ansetts gälla, nämligen att varning är att betrakta som den lindrigaste påföljden samt att särskilt avseende skall fästas vid omständigheter som talar för att varning är en tillräcklig åtgärd, uttrycks direkt i lag- texten. Även om det generellt kan sägas att en extratjänst – som ju innefattar ett frihetsberövande – bör betraktas som en strängare påföljd än ett löneavdrag, är inte detta något som anges i lagen. Förseelsens karaktär kan t.ex. medföra att en extratjänst framstår som en pedagogiskt mer riktig än ett löneavdrag i vissa fall och det är alltså inte alltid förseelsens allvarlighet som styr valet av påföljd i de fall påföljden inte bedöms kunna stanna vid en var- ning. Ändringen innebär att extratjänst kan kombineras med löne- avdrag, om det krävs av hänsyn till ordningen inom den verksam- het där disciplinförseelsen har begåtts. kunde samma kombination beslutas vad avsåg utegångsförbud och löneavdrag. liksom då bör möjligheterna att kombinera påföljder på detta sätt vara förbehållet svårare förseelser. Som en följd av att utegångsförbudet tagits bort som disciplinär påföljd ändras kompanichefens eller motsvarande chefs rätt att pröva disciplinärenden enligt denna bestämmelse. Som kompensation för bortfallet av möjligheten att meddela ute- gångsförbud ges kompanichefen eller motsvarande chef rätt att besluta om löneavdrag i . Gränsen är satt med en direkt tillämpning av den omräkningsregel mellan ute- gångsförbud och löneavdrag som tidigare återfanns i lagens 38 § där det angavs att en dags utegångsförbud motsvarade två dagars löneavdrag. En kompanichef eller motsvarande chef kunde tidi- gare besluta om utegångsförbud i . Kompaniche- fen har alltså inte nu getts befogenhet att meddela strängare påföljder, men däremot erhållit större valmöjligheter. Alltjämt gäller att förseelsen skall ha erkänts och att förfarandet inte kan antas utgöra brott för att en kompanichef skall få göra pröv- ningen. Den disciplinansvarige ges genom ändringen en ovillkorlig rätt att på begäran få ett yttrande från auditör innan frågan om disciplin- ansvar avgörs. Detta gäller om gärningen kan prövas enligt bestämmelserna i 21 §. I andra fall är ett sådant yttrande, liksom tidigare, obligatoriskt. Att någon annan myndighet än Försvars- makten, en kommun eller ett landsting utgått ur lagtexten har föranletts av redaktionella skäl och innebär inte någon ändring i sak i förhållande till tidigare lydelse. Den nya lydelsen täcker såväl handläggning vid Försvarsmakten som hos någon annan som kan pröva disciplinärenden enligt lagen. Inom Försvarsmak- ten kan det i vissa fall bli fråga om yttrande från auditör två gånger i samma ärende. Detta blir fallet när ett beslut enligt 21 § omprövas enligt 48 §. Av förvaltningslagens jävsregler följer att samma auditör inte skall yttra sig vid omprövningen. Den disciplinansvariges rätt till yttrande från auditör enligt 24 § kombineras här med en skyldighet för handläggaren att erinra honom eller henne om denna rättighet. Ändringen består av – förutom att utegångsförbud tagits bort från texten – att det klarläggs att enda skälet till omedelbar verk- ställighet av en extratjänst mot den disciplinansvariges vilja är att detta behövs av hänsyn till ordningen inom verksamheten. En disciplinpåföljd skall över huvud taget inte beslutas av andra skäl än ordningsskäl. Som tidigare gäller enligt 3 kap 1 § förordningen (1995:241) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. att ett beslut om extratjänst får verkställas om den disciplin- ansvarige skriftligen begär det. I första stycket har andra meningen utgått. Den avsåg verkställig- het av utegångsförbud i vissa fall. Andra stycket är nytt och ger en yttersta begränsning av hur mycket som får tas av lönen vid varje utbetalningstillfälle från de totalförsvarspliktiga som fullgör grundutbildning. Syftet är att skydda den generellt sett ekono- miskt svagaste gruppen av totalförsvarspliktiga från att en stor del av deras inkomst tas ifrån dem. Genom denna bestämmelse till- försäkras de viss regelbunden ersättning trots löneavdrag. Av 3 kap 8 § förordningen (1995:241) om disciplinansvar inom total- försvaret framgår generellt att löneavdrag får fördelas på flera avlöningstillfällen. Den bestämmelsen – som är fakultativ - gäller för alla disciplinansvariga, t.ex. även dem som fullgör repeti- tionsutbildning eller tjänstgör vid utlandsstyrkan. Den kan också tillämpas beträffande dem som fullgör grundutbildning om det finns skäl att dela upp löneavdraget på fler avlöningstillfällen än vad som gäller enligt denna paragraf. Ändringen beror enbart på att utegångsförbudet tagits bort från de disciplinära påföljderna. Ändringen innebär att den som efter överklagande får en extratjänst ändrad till löneavdrag, får räkna av den del av extratjänsten som är verkställd. Detta gällde tidigare för påföljden utegångsförbud. En uttrycklig bestämmelse om omräkning för verkställd extratjänst fanns emellertid inte tidigare. Omräknings- regeln som säger att två timmars extratjänst motsvarar en dags löneavdrag är en direkt stadsfästning av den praxis som gäller. I paragrafens tidigare lydelse angavs att extratjänst bortföll i den del den inte verkställts innan den disciplinansvariges pågående tjänstgöringsskyldighet har upphört. Enligt den nya lydelsen får inte extratjänsten verkställas efter denna tidpunkt men väl omvandlas till löneavdrag med tillämpning av omräkningsregeln i 38 §. Skälen till ändringen är att det allmänt kan anses stötande om påföljder bortfaller utan verkställighet. Ett sådant förhållande kan också inverka menligt på disciplinen. (Angående verkställig- het av löneavdrag, se 40 §) Ändringen består i att första stycket – som uteslutande behandlar påföljden utegångsförbud – strukits. Ändringen består i ett nytt andra stycke som anger att ärenden om disciplinansvar skall handläggas skyndsamt av domstol. Syftet är att slutliga beslut i disciplinärenden i den utsträckning det är möjligt skall meddelas under den disciplinansvariges tjänstgöring, vilket är en grundförutsättning för att de effekter som eftersträvas med ett disciplinärt system skall kunna uppnås. Genom denna bestämmelse införs krav på prövningstillstånd för beslut i ärenden om disciplinansvar och ersättningsskyldighet enligt denna lag, för att ärendet skall tas upp av hovrätt. Vissa undantag från kravet anges dock Undantagen gäller beslut avse- ende annat än själva sakfrågan. Ändringen består i ett nytt andra stycke där undantag från kravet på prövningstillstånd enligt 54 § ges för ärenden om ersättnings- skyldighet i vissa fall. Undantagen gäller dels om yrkandet om ersättning är av en viss storlek (överstiger det sk prisbasbeloppet), dels om prövningstillstånd meddelats i ett ärende om disciplin- ansvar som handlagts i samband med ersättningsyrkandet. Undantagen följer vad som gäller för brottmål där enskilda anspråk också prövas (se 49 kap 13 § andra stycket rättegångs- balken). Huvudregeln är att lagen om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. tillämpas i dess nya lydelse oavsett om disciplinförseelsen begåtts före eller efter ikraftträdandet. Detta är möjligt eftersom ändringarna inte innebär någon skärpning av påföljderna. Ett par undantag behövs dock för de fall då beslut tagits före ikraftträ- dandet men där verkställighet ännu ej skett. 1.Beslut om utegångsförbud. Eftersom utegångsförbudet ut- mönstrats ur påföljdskatalogen skall det i den del det inte hunnit verkställas omräknas till löneavdrag. Borttagandet av utegångsförbudet innebär en lindring av påföljd för disciplin- förseelser och bör också komma den tillgodo som begick för- seelsen tidigare. 2.Beslut om extratjänst: Ändringen som innebär att beslutad extratjänst inte bortfaller utan skall omvandlas till löneavdrag om det inte kan verkställas (för att den disciplinansvarige avslutat sin tjänstgöring) innebär en viss skärpning av verk- ställighetsföreskrifterna. Denna skärpning bör inte drabba den som fick extratjänst sådan omvandling inte kunde ske. När det gäller införandet av prövningstillstånd i hovrätt innebär övergångsbestämmelsen i p 3 att sådant inte krävs beträffande beslut som meddelats före ikraftträdandet. 20.8Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1995:241) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. 3 kap 1-4 §§ Ändringarna består enbart av att de bestämmelser som rör verk- ställighet av utegångsförbud utmönstrats ur författningstexten. 5 kap 2 § Paragrafen reglerar vilka uppgifter den myndighet som beslutar i ett disciplinärende i första instans skall lämna till tingsrätten vid ett överklagande. Ändringen består av ett tillägg som anger att även uppgift om när den disciplinansvariges pågående tjänst- beräknas upphöra skall bifogas överklagandet. Syftet med bestämmelsen är att domstolen – som enligt 52 § lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. skall handlägga dessa ärenden skyndsamt – skall få kunskap om vilken handläggningstid som måste iakttas om avgörandet skall kunna meddelas innan den disciplinansvarige slutar sin tjänstgöring. 20.9Förslaget till lag om tjänsteplikt vid allvarliga störningar i viktiga samhällsfunktioner I paragrafen anges lagens tillämpningsområdet och vilken åtgärd som är möjlig att vidta med stöd av lagen. Syftet är att vid extra- ordinära situationer få till stånd en bättre beredskap för att trygga personalförsörjningen när annars tillgängliga personalresurser är otillräckliga. Befogenheten att trygga personalförsörjningen vid sådana situationer knyts i lagen till begreppet störning i en viktig samhällsfunktion. Lagen skall endast kunna tillämpas i fredstid. Det följer av bestämmelsen i andra meningen att lagen inte är tillämplig under höjd beredskap.