sou · GOB388d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Samhällets avståndstagande kommer till väsentligt tydligare uttryck, om påföljden för brott av detta slag regelmässigt bestäms till ett - låt vara kort - fängelsestraff än om en icke frihetsberövande påföljd normalt väljs. Det står också klart att fängelse i de nu aktuella sammanhangen generellt sett har en avsevärt bättre allmänpre- ventiv effekt än exempelvis villkorlig dom. Det har ansetts i första hand an- komma på lagstiftaren att peka ut de typer av brott vars art är sådan att fängelse normalt bör väljas som påföljd (se bl.a. NJA 1992 sid. 190). Några direkta ut- talanden i den riktningen synes lagstiftaren visserligen inte ha gjort när det gäller brottet hets mot folkgrupp. Med hänsyn till vad som anförts anser hovrätten emellertid - i enlighet med den uppfattning som kommit till uttryck i rättsfallet RH 1997:53 - att det ligger väl i linje med lagstiftarens intentioner att betrakta detta brott som ett så kallat artbrott, och att övervägande skäl talar för att så sker. Hovrätten för dömde (mål B 247-98) två per- soner, . och ., för hets mot folkgrupp respektive med- hjälp till sådant brott. Brotten begicks vid en föreläsning som . höll inför en grupp studenter vid . Vid föreläsningen fällde . ett flertal yttranden, varigenom han ansågs ha uttryckt missaktning för den judiska folkgruppen samt för färgade och invandrare. 196 Brottet hets mot folkgrupp och uniformslagen ansågs ha främjat gärning genom att ha arrangerat föreläsningen, trots att hon genom ett skrivet manus i förväg kände till vad som skulle framföras. Hovrätten, liksom tingsrätten, uttalade att hets mot folkgrupp är brott av sådan art att fängelse normalt skall väljas som påföljd. Beträffan- de . ansågs inte några skäl föreligga att frångå denna påföljd och straffet bestämdes till fängelse . Med hänsyn till att . till följd av brottet inte fick fortsätta sin forskning vid och att hennes möjligheter att få ett likvärdigt arbete blivit klart begränsade, bestämdes påföljden för henne till villkorlig dom och böter. HD meddela- de prövningtillstånd endast i frågan om uttalanden vid föreläs- ningen åtnjutit meddelarskydd enligt 1 kap. 2 § YFL, men fann så inte vara fallet (HD:s dom i mål B 29-99). Hovrättens dom stod därför fast. I tidigare redovisade dom bedömdes gär- ningen som normalgraden av hets mot folkgrupp och påföljden bestämdes till fängelse en månad. Tingsrätten uttalade att påföljden för hets mot folkgrupp, med hänsyn till brottets art, bör bestämmas till fängelse och hänvisade till RH 1997:53. Vidare pekade tingsrätten på att lagstiftaren genom straffskärpningsregeln i 29 kap. 2 § 7 BrB har markerat att dom- stolarna bör se särskilt allvarligt på brottslighet med rasistisk bakgrund. På grund härav, och då det i målet inte framkommit några omständigheter som talade i annan riktning, fann tingsrätten att påföljden skulle bestäm- mas till ett kort fängelsestraff. Hovrätten delade tingsrättens uppfattning. Vi har genom åklagarmyndigheternas försorg fått tillgång till ett knappt 50-tal tingsrättsdomar avseende hets mot folkgrupp som meddelats - . Vid en genomgång av dessa finner man att det framför allt är två typer av gärningar som åtalas. Det rör sig dels om fall då den tilltalade utfört Hitlerhälsning (romersk hälsning), ibland i förening med utropande av , dels om fall där den tilltalade på sina klä- der haft nazistiska eller rasistiska symboler (hakkors m.m.). Därutöver finns bl.a. några domar avseende spridning av rasistiska uttalanden på internet. Bland materialet finns också två domar avseende spridning av CD-skivor med rasistisk musik (yttrandefrihetsmål). Ett mål avser kors- bränning. Utförande av Hitlerhälsning, eventuellt i förening med utropande av , har i de flesta fall bedömts som hets mot folkgrupp, ringa brott. Påföljden har, i de fall där åtalet avsett endast denna gärning, be- stämts till mellan 30 och 60 dagsböter. I flera av fallen har den dömde Brottet hets mot folkgrupp och uniformslagen 197 Det framgår dock inte alltid i vilken utsträckning som detta har beaktats vid påföljdsbestämningen. I några fall har gärningen bedömts som förargelseväckande beteende. Skäl för en sådan bedömning har bl.a. varit att den tilltalade genom sitt handlande inte haft för avsikt att visa förakt för andra folkgrupper, utan varit förargad på enskilda polismän som ingripit av annan anledning. Utförande av Hitlerhälsning har i andra fall bedömts som normalgraden av hets mot folkgrupp. En uppmärksammad utredning gällde den i föregå- ende avsnitt nämnda konserten i med Vit makt-musik. Konserten samlade omkring 300 personer. Sammanlagt 27 personer åtalades för hets mot folkgrupp bestående i Hitlerhälsningar och . En av do- marna, som bl.a. avsåg en av medlemmarna i ett av de band som spelade, överklagades till hovrätten och har redovisats i föregående avsnitt. Samtliga personer som dömdes i Brottbyrättegångarna dömdes av tingsrätten för hets mot folkgrupp av normalgraden. Domarna avsåg såväl medlemmar i de uppträdande banden som personer som befunnit sig bland publiken. Vad avser påföljd dömdes de som var till böter, de till fängelse och de som hade fyllt till fängelse en månad. Domstolen gjorde ingen skillnad mellan bandmed- lemmar och personer i publiken. Även när åtalet har avsett bärande av nazistiska eller rasistiska sym- boler har gärningen i de flesta fall bedömts som hets mot folkgrupp, ringa brott. Påföljden har, i de fall där åtalet avsett endast denna gärning, be- stämts till mellan 30 och 60 dagsböter. Liksom när det gäller åtalen för Hitlerhälsning, har den dömde i flera av fallen varit under . Det fram- går dock inte alltid om detta har beaktats vid påföljdsbestämningen. I några fall har gärningen bedömts som normalgraden av hets mot folk- grupp. I två av de domar där en sådan bedömning har gjorts har åtalet av- sett bara den gärningen. Den dömde var i båda dessa fall och påföljden bestämdes till villkorlig dom och 100 dagsböter (19-åring) re- spektive till 30 dagsböter (15-åring). I de fall då åtal för de nu aktuella typerna av brott har ogillats har det i de flesta fallen skett med motiveringen att det meddelande, som Hitler- hälsningen eller de rasistiska symbolerna utgör, inte har spritts i den me- ning som avses i bestämmelsen om hets mot folkgrupp. I ett par fall har kopplingen mellan den aktuella symbolen och ett rasistiskt budskap ansetts vara alltför otydlig. 198 Brottet hets mot folkgrupp och uniformslagen 17.5.4Särskilt om hets mot folkgrupp som tryck- eller yttrandefrihetsbrott Justitiekanslern () har till uppgift att vaka över att gränserna för tryck- och yttrandefriheten inte överskrids. JK är ensam åklagare i tryck- och yttrandefrihetsmål. Antalet inkomna anmälningar till JK om hets mot folkgrupp uppgick till 97, 63, 133 respektive 98. Mycket få av de an- mälningar om hets mot folkgrupp som kommer in till JK leder till åtal. Detta har flera förklaringar.8 Ett problem är de mycket korta preskrip- tionstiderna och det sätt på vilket dessa beräknas på tryck- och yttrandefri- hetens område. JK har i bl.a. denna fråga gjort en framställning till regeringen om en översyn av reglerna. (Ju 1999:1) har därefter fått i uppdrag att analysera och ta ställning till om preskriptionstiderna bör förlängas. Utredningen skall redovisa sitt uppdrag . En annan förklaring till att JK väcker så få åtal för hets mot folkgrupp torde vara den tidigare nämnda (avsnitt 17.3.2) särskilda regel (den s.k. instruktionen) som återges i 1 kap. 4 § TF och 1 kap. 5 § YGL och som värnar tryck- och yttrandefriheternas princip. Instruktionen ger JK möjlig- het att låta bli att åtala i större utsträckning än en allmän åklagare kan. Att JK utnyttjar denna möjlighet framgår av flera beslut9 och har också be- kräftats av uppgifter som JK har lämnat till oss. Fram till hade uniformslagen praktiskt taget aldrig till- lämpats. Det är symptomatiskt att lagen aldrig har prövats av HD. Lagens tillämpning och räckvidd har emellertid aktualiserats genom att personer och grupper med rasistisk eller främlingsfientlig inriktning har använt sig av hakkors och andra symboler med nazistisk anknytning bland annat i samband med demonstrationer och konserter. I samband därmed har ifrå- gasatts om lagen är förenlig med om yttrandefrihet. I ett fall från hade den tilltalade på allmän plats burit ett hakkors som halsbandshänge samt en tröja med en örn och ett hak- korsliknande emblem på ena ärmen. Tingsrättens majoritet fastslog att den tilltalade i och för sig brutit mot uniformslagen, men konstaterade att den begränsning av yttrandefriheten som uniformslagen ger uttryck för och som generellt drabbar symboler som till storlek och form är jämförbara 8Se t.ex. JK-beslut s. 153 f. 9Se bl.a. JK 97 B 3, 95 B 5, 92 B 6 och 91 B 15. Brottet hets mot folkgrupp och uniformslagen 199 med dem som burits av den tilltalade och som speglar bärarens demokra- tiska åsikt uppenbart strider mot grundlagen. Enligt tingsrätten kunde la- gen därför inte tillämpas och åtalet ogillades. Domen överklagades till Hovrätten för som fastställde tingsrättens domslut.10 I ett annat hovrättsfall, RH 1997:47, hade den tilltalade erkänt att han på allmän plats burit en blå, armbindel med ett gult hakkors. Även i detta fall konstaterade tingsrätten att armbindeln var sådan att den i och för sig omfattades av uniformsförbudet. Tingsrätten ansåg emellertid att det i ett modernt demokratiskt samhälle varken är nödvändigt eller godtagbart att med hänvisning till ordning och säkerhet, på sätt som uniformslagen gör, begränsa yttrandefriheten så att det är för- bjudet för alla att, oavsett meningsinriktning, genom armbindlar eller tryck på kläder tillkännage sin politiska åskådning. Tingsrätten fann det uppen- bart att uniformslagen strider mot om yttrandefrihet. Hovrätten fastställde tingsrättens domslut. I sina domskäl anförde hovrät- ten bland annat att uniformsförbudslagen tillkommit i syfte att motverka hot mot allmän ordning och säkerhet och att det är tillåtet att för detta än- damål lagstifta om inskränkningar i yttrandefriheten. Hovrätten konstate- rade emellertid att lagen, som den är utformad, innehåller ett oinskränkt och ovillkorligt förbud mot bärande av uniform och andra kännetecken som tjänar att utmärka bärarens politiska meningsinriktning. Att direkt i strid med lagens ordalydelse tillämpa den endast i sådana situationer där bärandet av kännetecknet kan skapa ett hot mot allmän ordning och säker- het är enligt hovrätten uteslutet. Hovrätten kom därför till slutsatsen att lagen innehåller en sådan inskränkning av yttrandefriheten att den uppen- barligen strider mot till skydd för denna frihet. 17.6Förslag till förbud mot rasistiska symboler 17.6.1Promemorian Förbud mot rasistiska symboler (Ds 1996:33) (före HD:s dom NJA 1996 s. 577) publicerade Justitiedepar- tementet promemorian Förbud mot rasistiska symboler m.m. (Ds 1996:33). I promemorian föreslogs att lagen (1947:164) om förbud mot politiska uniformer skulle upphävas och ersättas med en ny straffbestäm- melse i 16 kap. BrB med följande lydelse. 10 Hovrättens för , avd. 6, dom , DB 94. 200 Brottet hets mot folkgrupp och uniformslagen 8 a § Den som, utan att göra sig skyldig till brott enligt 8 §, på ett sätt som är ägnat att väcka allmän anstöt, offentligen bär eller annars offenligt brukar hak- kors eller andra sådana symboler eller känntecken som kan förknippas med all- varlig förföljelse av folkgrupp eller annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse, döms för otillåtet brukande av kränkande symbol till böter eller fängelse i högst sex må- nader. Den föreslagna paragrafen straffbelägger att offentligen bära eller annars offentligt bruka vissa symboler och kännetecken med bl.a. rasistisk an- knytning. Huruvida brukandet skett offentligt bör enligt författningskom- mentaren till förslaget (s. 45) kunna bedömas enligt samma grunder som vid brottet förargelseväckande beteende enligt 16 kap. 16 § BrB. För att omfattas av förbudet skall enligt förslaget symbolen eller kän- netecknet kunna förknippas med allvarlig förföljelse av folkgrupp eller annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse. Symbolens eller kännetecknets an- knytning till sådan förföljelse skall enligt författningskommentaren fram- stå som näraliggande för en större grupp av personer. Av stor betydelse härvid är, sägs det, självfallet det sammanhang i vilket symbolen eller kännetecknet används. Bedömningen måste därför göras från fall till fall. Med allvarlig förföljelse skall avses sådan faktisk inträffad förföljelse som avsett att beröva den aktuella gruppen grundläggande mänskliga rättighe- ter och som inte haft helt ringa omfattning. Av författningskommentaren framgår vidare att en symbol som alltid måste anses uppfylla de angivna kriterierna är hakkorset och att detta där- för nämns särskilt i författningstexten. I övrigt bör symboler och känne- tecken som är direkt hänförliga till nazismen i dess ursprungliga form och till Ku Klux Klan omfattas av förslaget. Även symboler för andra rörelser som utövat allvarlig förföljelse kan tänkas ha en sådan klar innebörd som gör att de skall omfattas av förbudet. Det påpekas att symbolens eller kän- netecknets historiska anknytning till en rörelse är av underordnad betydel- se. Avgörande skall vara att anknytningen framstår som tydlig för en större grupp av personer. Slutligen krävs enligt förslaget för att förbudet skall gälla att symbolen eller kännetecknet används på ett sådant sätt att det är ägnat att väcka an- stöt. Härigenom utesluts seriös användning, t.ex. vid teaterföreställningar eller filminspelningar eller för undervisningsändamål. Vidare undantas sådana fall där symbolen eller kännetecknet är så svårtytt att dess innebörd knappast kunnat uppfattas av någon. Bestämmelsen skall enligt förslaget vara subsidiär till hets mot folk- grupp enligt 16 kap. 8 § BrB. Detta innebär att det i första hand måste prövas om gärningen utgör brott enligt den paragrafen. Brottet hets mot folkgrupp och uniformslagen 201 I promemorian föreslås inte någon ändring av TF eller YGL. Det inne- bär att straffbarhet enligt den föreslagna bestämmelsen inte föreligger om gärningen begås i något medium som åtnjuter särskilt skydd enligt dessa grundlagar. I författningskommentaren sägs att de allra flesta fall där an- svar enligt bestämmelsen kan komma i fråga bör falla utanför TF:s och YGL:s område. Promemorian har remissbehandlats, men har inte lett till lagstiftning. I våra direktiv anges att det med hänsyn till utgången i rättsfallet NJA 1996 s. 577 inte får anses finnas något behov av ett specifikt förbud mot att bära rasistiska symboler. Något ställningstagande i frågan om att upphäva lagen om förbud mot politiska uniformer föreligger emel- lertid inte. Även om det f.n. inte kan anses finnas något behov av ett specifikt för- bud mot att bära rasistiska symboler, finns det anledning att beakta de synpunkter som remissinstanserna lämnade. Dessa har nämligen i sakligt hänseende stor betydelse för ställningstagandet till frågan, om den nuva- rande bestämmelsen om hets mot folkgrupp är tillräcklig för att hindra rasistiska organisationer från att verka. De är också av värde när det gäller frågan om hur bestämmelsen om hets mot folkgrupp närmare bör vara ut- formad. Samtliga remissinstanser tillstyrkte eller lämnade utan erinran förslaget om att upphäva uniformslagen. När det gäller förslaget om införande av en särskild straffbestämmelse om otillåtet brukande av kränkande symbol skall först sägas att även remissvaren lämnades innan det tidigare nämnda fallet (NJA 1996 s. 577) hade avgjorts av HD. Många remissinstanser fann det tveksamt om något behov av den föreslagna straffbestämmelsen fanns för det fall underinstansernas avgöranden skulle stå sig i HD. Direkt negativa till förslaget var endast några få remissinstanser. Sta- tens invandrarverk ansåg att det föreslagna förbudet mot rasistiska sym- boler skulle få ett tämligen begränsat tillämpningsområde och att dess verkningar var svåra att överblicka. En besvärande oklarhet i tillämpning- en kommer enligt invandrarverket sannolikt att uppstå när nya känneteck- en kommer till användning. Verket frågade sig bl.a. om förbud skall gälla för kläder, tatueringar och t.o.m. frisyrer som symboler för ra- sistiska strömningar. Man bedömde också att förbud mot att bära rasistiska symboler kan medföra risk för ökad rasistisk laddning av svenska natio- nella symboler och även andra symboler som ursprungligen inte har någon rasistiska innebörd. 202 Brottet hets mot folkgrupp och uniformslagen Utformningen av bestämmelsen ansågs av flera remissinstanser vara oklar. ansåg att förutsägbarheten i tillämpningen av en regel av det aktuella slaget kan ifrågasättas och att den därför, med hän- syn till legalitetsprincipen, får anses vara mindre väl ägnad att läggas till grund för lagstiftning. förespråkade återhållsamhet i kriminaliseringen och att denna skall inriktas på de tydliga uttrycken för nazism och rasism. Tingsrätten ansåg också att den föreslagna bestämmel- sen i kombination med motivuttalandena ger upphov till svåra gränsdrag- ningar och att den därigenom blir lätt att kringgå. Man påpekade vidare att rekvisitet är ägnat att väcka allmän anstöt inte har något att göra med om förfarandet är kränkande för vissa folkgrupper, dvs. att det varken stämmer överens med den bärande tanken med den föreslagna bestämmelsen eller med brottsbeteckningen. Även Riksåklagaren () ansåg det vara tveksamt om man borde infö- ra en bestämmelse av ordningskaraktär som straffsanktionerar offentliga meningsyttringar som är kränkande för andra personer på grund av deras etniska eller religiösa tillhörighet. En sådan sanktion hör enligt RÅ mera naturligt hemma inom ramen för bestämmelsen om hets mot folkgrupp. För att det klart skall framgå att bestämmelsen om hets mot folkgrupp kan omfatta bärande av hakkors och andra symboler som ger uttryck för rasism och främlingsfientlighet, föreslog RÅ att i 16 kap. 8 § BrB tillägget eller på annat liknande sätt skjuts in efter ordet sprids. Vidare frågade sig RÅ om det inte kunde vara motiverat att införa en särskild straffskala för grovt brott. Den grova varianten borde då t.ex. kunna tillämpas på anförare och organisatörer av t.ex. rasistiska möten eller demonstrationer. Flera remissinstanser, bl.a. , Statens kultur- råd, och , ansåg att det är viktigt att man bedömer bärandet av en viss symbol i sitt sammanhang och att den måste återfinnas i en rasistisk eller främlingsfientlig kontext för att bäran- det skall vara straffbart. Även användarens avsikt med bärandet bör enligt dessa remissinstanser betonas. (Tidningsutgivarna) var negativ till förslaget. Man ansåg att det är fel att den form ett hot eller uttryck för missaktning tar sig skall vara avgörande för bedömningen av om en straff- bar handling föreligger. Det avgörande borde i stället vara hotets karaktär. Tidningsutgivarna ansåg att kriteriet ägnat att väcka allmän anstöt är en diskutabel grund för ingripanden på yttrandefrihetsområdet och betonar att grundlagsskyddet är till just för att förhindra sådana ingripanden. frikyrkosamråd, Judiska i , Svenska kommittén mot antisemitism och var alla tveksamma till behovet av den föreslagna bestämmelsen och förordade, om behovet skulle anses föreligga, att bärande av rasistiska symboler in- ordnas under bestämmelsen om hets mot folkgrupp. Brottet hets mot folkgrupp och uniformslagen 203 Justitiekanslern () var tveksam till om det föreligger ett behov av ett förbud mot rasistiska symboler. Om ett sådant behov ändå skulle anses finnas, ansåg JK att den föreslagna bestämmelsen utgör en godtagbar in- skränkning av yttrandefriheten. JK var dock tveksam till förslagets ut- formning och frågade sig om inte kravet på att användandet av en symbol skall vara ägnat att väcka allmän anstöt kan tas bort och att man i stället borde införa ett försvarlighetsrekvisit, t.ex. i enlighet med vad som gäller för barnpornografibrott (16 kap. 10 a § BrB). Till skillnad mot förslaget ansåg JK att förbudet, om det införs, bör gälla även i fråga om framställ- ning som görs i tryckt skrift eller i andra grundlagsskyddade medier. och var positiva till förslaget om ett förbud mot rasistiska symboler. såg det som ett viktigt komplement till bestämmelsen om hets mot folkgrupp, t.ex. för fall då tveksamhet råder om gärningsmannens avsikter med sitt bärande. såg inte de gränsdragningsproblem som kommer att kunna uppstå som något hinder mot att en bestämmelse som den föreslag- na införs, en åsikt som delades av . Även Hov- rätten för och ansåg att förslaget, med vissa justeringar, kunde genomföras. tillstyrkte promemorieförslaget och ansåg att det skulle komma att fylla en viktig funktion som komplement till bestämmel- sen om hets mot folkgrupp. Polismyndigheterna i , och var också positiva till förslaget. i betonade att lagstiftningen måste vara utformad så att den enskilde polis- mannen i det praktiska arbetet kan ingripa på ett enkelt och effektivt sätt. Gränsdragningen mellan det nya brottet och brottet hets mot folkgrupp kan vara svår att göra och det vore enligt myndigheten ur polisiär synvinkel en fördel om samtliga beteenden som ger uttryck för missaktning av en folk- grupp samlades i en straffbestämmelse. i anför- de vidare att det är viktigt att kunna ingripa straffrättsligt i ett tidigt skede och att överväganden därför borde göras huruvida den nuvarande lagstift- ningen är ändamålsenlig såvitt angår möjligheterna att ingripa mot t.ex. lagring, produktion, export och import av rasistiskt material. bedömde att den förslagna bestämmelsen skulle underlätta för skolan att komma åt rasistiska yttringar. Skolan skulle få laglig grund för att i ordningsföreskrifter ta in ett förbud för eleverna att bära kränkan- de symboler i skolan. Även och Skola såg förslaget som ett stöd för skolans förhållningssätt i frågor som gäller användande av rasistiska symboler. () var, liksom Röda Korset, positiv till förslaget om ett förbud mot rasistiska symboler. DO ansåg dock att man bör gå längre och ta bort kraven på att bärandet skall väcka allmän anstöt, att det skall avse bara offentligt bärande samt att symbolerna skall 204 Brottet hets mot folkgrupp och uniformslagen vara förknippade med allvarlig förföljelse av folkgrupp. På det sättet slip- per man också enligt DO flera besvärliga gränsdragningsfrågor. DO ansåg att straffskalan för det föreslagna brottet bör vara densamma som för hets mot folkgrupp. SIOS (Samarbetsorgan för invandrarorganisationer i ) ansåg att förslaget var otillräckligt då det inte tar sikte på tillverkning och distribu- tion. SIOS ansåg att borde införa en lag med förbud mot organise- rad rasism. 17.7Promemorian Rasistiskt och främlingsfientligt våld (Ds 1998:35) Arbetsgruppen med uppgift att motverka och förebygga rasistiskt och an- nat etniskt relaterat våld behandlade i sin rapport och främ- lingsfientligt våld (Ds 1998:35) bl.a. frågor om hur man rättsligt bör be- handla bärande av nationalsocialistiska symboler och kännetecken samt Hitlerhälsningar och utropande av (s. 207 ff). När det gäller bärande av nazistiska symboler och kännetecken ut- tryckte arbetsgruppen som sin mening att det är viktigt att motivet för handlingen och det sammanhang i vilket symbolen eller kännetecknet an- vänds lyfts fram. Arbetsgruppen ansåg att det för att bestämmelsen om hets mot folkgrupp skall vara tillämplig på bärande av symboler eller and- ra kännetecken måste krävas att hot eller missaktning för en folkgrupp eller annan grupp av personer kommit till ett konkret och därmed klart och otvetydigt uttryck. Detta ansågs viktigt inte minst mot bakgrund av att bestämmelsen utgör en inskränkning i yttrandefriheten. Med detta ville arbetsgruppen inte ha sagt att offentlig exponering av rasistiska eller lik- nande symboler och kännetecken skall vara straffri.