sou · GOB328d1 · 2001-01-01 00:00:00 — I en klar majoritet av kommunerna har man bedrivit någon form av uppsökande verksamhet, och oftast är det de fackliga organisationerna som ansvarat för denna. En riksomfattande enkätstudie till deltagare i (, 1999a) visar att rekrytering till bland dem som fått det särskilda utbildningsbidraget (UBS) sker främst bland kvinnor och bland personer som känner sig personligen utmanade av studiernas möjligheter att testa sig själv och se nya aspekter av tillvaron. En gemensam faktor för deltagarna i tycks vara, att de inte haft så goda erfarenheter av livet. Känslan av kontroll över livet är något lägre och den tidigare skolgången upplevs något sämre än hos den övriga befolkningen i samma ålder. Många verkar nu vilja ta chansen att ta igen sådant de inte kunde göra, eller klarade av, tidigare i livet när det gäller studier. Chanserna tycks ha upplevts som störst hos dem som arbetat inom vård/omsorg och som minst inom bygg- nadsindustrin. Rekrytering sker enligt och (1999a) dock betydligt mindre bland långtidsarbetslösa än bland dem, som varit ar- betslösa . De ovilliga målgrupperna påverkas i mycket liten grad av passiv information. För att nå och motivera deltagare ur de olika målgrupperna krävs uppsökande verksamhet och aktiv rekrytering. En förutsättning är därvid att kan erbjuda ett kursutbud som attraherar dessa och dessutom kan visa på klara vinster för den enskilde med studier på denna nivå, det så kallade nyttovärdet (Paldanius, 2000). De vanligaste skälen bland kortutbildade arbetslösa att kunna tänka sig att påbörja studier är (Paldanius, 2000) -för att få ett arbete, -för att förbättra den egna yrkeskompetensen, -för att kunna byta till annat yrke samt -för att få en högre inkomst. En uppsökares arbete kan delas in i tre eller fyra olika moment (Paldanius, 2000). -att söka upp/att nå målgruppen genom exempelvis telefon, brev och kampanjer i bostadsområden, -att informera/att delge vad innebär, -att rekrytera/att argumentera för att det kan vara positivt att söka sig till studier samt -att ge primär vägledning. 248 Den kvantitativa utvecklingen av utbildning Av de nio uppsökare i som intervjuats om sina erfa- renheter (Paldanius, 2000) arbetar åtta genom landsorganisationens (LO:s) fackförbund och en genom tjänstemännens centralorganisation (TCO). De flesta av de intervjuade har tidigare haft arbete och sedan blivit arbetslösa av något skäl. Bakgrunden som arbetslös nämner flera av dem som en av deras främsta tillgångar. Övergripande visar upp- sökarnas berättelser att deras uppsökande och rekryterande verksamhet har varit en svår men givande uppgift. Med det avses att de ofta har en mycket besvärlig arbetssituation med många ointresserade och negativa människor samt med många psykiskt tunga möten. Men de har också glädjestunder när de lyckas intressera någon och sedan hjälpa den personen vidare till utbildning eller till studie - och yrkesvägledare. Paldanius redovisar i sin studie ett antal uppsökande metoder och upp- sökarnas strategier. De vanligaste till uppsökarna angivna skälen till att inte vilja studera redovisas också i Paldanius studie. Det handlar främst om att den arbetslöse ser sig själv som familjeförsörjare och anger ekonomiska motiv för att inte kunna studera. Därefter kommer åldern som förkla - ringsgrund, Jag är för gammal för att studera och Jag har dåliga er- farenheter från skoltiden i ungdomsskolan. En särskild studie av dem som angett ekonomin som orsak till att inte kunna studera visar att det inte beror på hur hög tidigare inkomst man haft eller på om man haft UBS eller ej. Det synes snarare bero på en svag tillit till sin prestationsförmåga, en låg värdering av studier och en olust inför att börja över huvud taget (, 1999a). Ett annat skäl för motstånd till studier visar upp i sin studie (, 1999). Hon utgår från en livsformsanalys som utvecklats av och . (1993). Livsformsanalysen skiljer mellan arbetarlivsformen och karriärlivsformen. I arbetarlivs- formen görs en tydlig åtskillnad mellan arbete och fritid. När man läm- nar arbetet för dagen börjar fritiden. Det är fritiden som är målet, me- dan arbetet är medlet för att uppnå målet. I karriärlivsformen är gränsen mellan karriär och fritid mer otydlig och flyter ofta in i varandra. I denna livsform är arbetet målet, medan fritiden är medlet. Fritiden används dels till rekreation, dels till att delta i sammanhang som gynnar arbetet och karriären. för i livsformsanalysen in hur utbildning passar in i livsformen. Det blir tydligt i hennes studie hur intervjupersonerna ser utbildning som en inskränkning , det vill säga deltagande i utbildning gör ett intrång på hur vardagen och livet är organiserat. visar från sina fallkommuner också på hur kommunerna valt olika strategier för arbetet med rekrytering (, 2000b). kommuner tar kommunerna ett helhetsgrepp på rekryteringen medan andra kommuner låter respektive utbildningsanordnare ansvara för sin egen rekrytering. Den senare modellen har i något fall lett till icke öns- kade effekter, nämligen att utbildningsanordnarna konkurrerat om del- tagarna, vilket inte varit avsikten. De kommuner som lagt rekryterings- ansvaret på projektorganisationen har istället tagit en större ekonomisk risk. I de fallen har kurserna upphandlats av utbildningsanordnarna, varefter rekrytering påbörjats. Det har då förekommit att man inte lyc- kats rekrytera fullt ut antalet deltagare i alla kurser och därigenom inte fått full kostnadstäckning. Studie - och yrkesvägledning samt individuella studieplaner har i och med projektet fått en central och tydlig roll i vuxenutbildningen. Flertalet vuxna behöver studie - och yrkesvägledning i större eller mindre omfattning. Vägledning för vuxna med kort utbildning och kan- ske erfarenhet av flera misslyckanden i tidigare studier kräver insatser . Det är en process som syftar till att bygga upp självkänsla och hjälpa de studerande att kunna göra väl underbyggda val avseende in- riktningen av studierna. Livslångt lärande och återkommande utbildning för att tillgodose individens krav på kompetensutveckling och arbetslivets behov av kompetent arbetskraft ställer också ökade krav på vägledningen. Kommunerna har prövat och prövar olika vägar att aktivt nå, rekry- tera och vägleda vuxna. Fler och fler kommuner använder sig av en strategi med lokala vägledningscentra, där man ofta samarbetar med arbetsförmedling, olika utbildningsanordnare – inklusive högskolan – och . I litet mer än var fjärde kommun är det ensamt som står för studievägledningen i kommunen (, 2000), medan både och arbetsförmedlingen har sina egna studievägled- ningar i närmare hälften av alla kommuner. En del kommuner har ska- pat samverkan för studievägle dningen på lite olika sätt. Gemensam studievägledning för och arbetsförmedlingen har av kommunerna och i av kommunerna är det fler aktörer som gått samman. Av den utvärdering som på uppdrag ge- nomförts vid (, 1999a) framgår att deltagarna i den första kullen har fått hjälp av studievägledningen att välja och finna sin väg i studierna. Cirka hälften av deltagarna är nöjda 250 Den kvantitativa utvecklingen av utbildning med detta när de får frågan . Cirka en femtedel är klart missnöjda. Hur ser det då ut i den andra kullen? I sanning är det en märkvärdig scenförändring, som skett mellan kullarna. På ett drygt år har användningen av individuella studieplaner ökat från 40–till . Det verkar också har skett utan mannamån beroende på huvudman eller om man har ubs eller ej. (, 2000) Om man får en individuell studieplan eller inte påverkar hur man upp- lever studievägledningen. Om planen varit bra eller ganska bra, så är två tredjedelar av deltagarna i kull 1 nöjda med studievägledningen. Minst nöjda är de, som haft en studieplan, men där den inte fungerat (missnöjda). Det är värre än att inte ha någon plan alls. Då är missnöjda med studievägledningen (, 1999a). Drygt hälften av deltagarna i kull 2 är nöjda med studie - och yrkes- vägledningens bidrag till valet av studieväg. Det innebär en förbättring på tre till – mest på folkhögskolorna – jämfört med kullen innan. Det finns ett samband mellan tillfredsställelsen med studie - och yrkesvägledningen i denna aspekt och de individuella studieplanernas funktionssätt, men det är egentligen inte planerna i sig som förbättrar upplevelsen av studie - och yrkesvägledningens hjälp i valet. Det är sna- rare en viss typ av studerande som upplever mest nytta med den hjälp de får. Det är människor med viss grundläggande självkänsla och med känsla för det utmanande i studierna och som känt sig stimulerade av studierna men som inte fått de allra bästa betygen. Utvärderarna tror att effekterna av de individuella studieplanerna framför allt ligger i att de studerande får hjälp att strukturera studierna snarare än att underlätta studievalen (, 2000). Vissa kommuner har satt upp direkta mål för vägledningsarbetet i och sedan utvärderat verksamheten i relation till dessa. Som exempel kan nämnas (, 1999), som angett följande mål: -alla individer i målgruppen som så önskar ska få minst ett planerat vägledningssamtal, -alla som varit på vägledningssamtal har en idé om sin egen utveck- ling och första steg samt -alla som kommer till vägledningen och önskar delta i ska upprätta en individuell studieplan. I Norrköpingsutvärderingen av framkommer vidare vissa problem i form av att utbildningsanordnarna inbördes och arbets- förmedlingen har olika sätt att vägleda. Det har inneburit att uppsökarna i kommunen också haft till uppgift att leda individerna till rätt sorts vägledning -om individen behöver en djupare vägledning hos arbetsförmedlingen eller hos någon av de anordnare som erbjuder sådan vägledning eller -om individen är klar över sina mål och endast behöver träffa utbild- ningsanordnaren för att diskutera lämplig studieplan . framförde tidigt (SOU 1996:27) vikten av att studerandes reella kompetens måste värderas och formaliseras i betyg eller genom inplacering i kurs. Dessa tankegångar utvecklades senare i de därpå följande betänkandena Livslångt lärande i arbetslivet – steg på vägen mot ett kunskapssamhälle (SOU 1996:164) och antologin i teori och praktik (SOU 1997:158). Regeringens Delegation för delade kommitténs uppfattning om bety- delsen av validering såväl i uttalanden som i ekonomiska realiteter; reella kunskaper validerade i gymnasiepoäng gav samma ersättning som genomförda kunskaper inhämtade via genomgångna kurser. I olika kommuner påbörjades försök med validering av vuxnas reella kunskaper. har tidigare (SOU 1999:39) redovisat ett antal exempel från olika kommuner. Allt efter som tiden går har begreppet fått en reell innebörd i fler och fler kommuner. Det kom ett brev till . Det berättade om en deltagare i . Vi kan kalla henne har gått i skola i sammanlagt och har sedan haft ett otal arbeten inom verkstadsindustri, servicenäring, offentlig verksamhet – förhållandevis korta och med få kvalifikationer och krav. har stannat upp, tänkt efter och bestämt sig på egen hand, utan formell påverkan eller information. Den första gången var 1997, då hon efter diverse komplikationer började en Amu-utbildning – en grundkurs för personal till restaurang och storhushåll (+ 4 veckors praktik). Den , , efter ytterligare perioder av korta vikariat, bestämde hon sig för att bygga på sin utbildning; göra den fullständig, få betyg och få en kompetens som kokerska. har fått sin gamla utbildning i kombination med sina yrkeserfarenheter validerade som hon bygger vidare. är hon färdig, om alla planer fullföljs. Jag är övertygad om att har ett arbete i kök med eget ansvar inom barnomsorgen eller på en mindre skola. Det är det hon vill allra mest – nu är viljan stark och motivationen så påtaglig att hon kommer att lyckas. fick aktivt stöd och hjälp av en vägledare. 252 Den kvantitativa utvecklingen av utbildning internationella utvärderare (SOU 1999:141) konstaterar följande. Från alla håll anser man validering vara en central fråga, i samband med men också i samband med utveckling av vuxenutbildning rent generellt. Ur ett deltagarperspektiv framstår validering i förstone enbart som något positivt, hävdar utvärderarna i sin rapport från fallstudiekommu- nen Nystad. Flera deltagare menar att validering å ena sidan innebär att man får konkreta bevis på vad man kan och inte kan. Därmed vinner den vuxna tid – man behöver helt enkelt inte dubbelläsa. Å andra sidan ger andra studerande uttryck för dåligt självförtroende. De menar att även om resultatet på test och diagnoser visar att de kan börja sina studier på en viss nivå, så vill de för säkerhets skull börja på den nivå, där de vilar tryggt i kunskapen, innan själva utmaningen kan ta vid (, 2000) har i syfte att stödja arbetet med validering i kommunerna anordnat ett antal seminarier. I en ny skrift (, 2000e) diskuteras begreppet validering och ges en del internationella utblickar av hur man i några andra länder – speciellt de nordiska – tar till vara vuxnas reella kompetens i utbildningssammanhang. I ett av- slutande kapitel tar upp arbetet med validering i . Utbud i relation till behov och efterfrågan Styrande för utbudet i projektet – och för den delen i vuxenutbildning över huvud taget – ska vara den enskilde individens önskemål, behov av och förutsättningar för formell utbildning. Att erbjuda en utbildning som är efterfrågad av kommuninnevånarna är något som samtliga kommuner eftersträvar. Genom satsningen på har den enskilde individen tydligt ställts i förgrunden. Det är de individuella önskemålen och behoven som ska vara utgångs- punkten för kursutbudet. ska utbildningsutbudet ta hänsyn till den lokala arbetsmarknaden. I tre av fyra kommuner är deltagarnas önskemål mycket viktiga, när det gäller att utforma kursutbudet (, 2000). I de flesta övriga kommuner är deltagarnas önskemål ganska viktiga. av kommunerna har svarat neutralt eller negativt på frågan. I en femte- del av kommunerna finns fackpolitiker med och påverkar utbildnings- utbudet. Arbetsförmedlingen har ganska stort inflytande på utbudet i av landets kommunen, medan de lokala arbetsgivarnas infly- tande tycks vara begränsat. I en kommun som har en deltagarstyrd utbildningsplanering har kursutbudet formats genom intresseförfrågan hos målgruppen. Resulta- tet blev ett utbud som inte låg i linje med kärnämnen eller arbetsmark- nadens behov. De sökande ville studera yrkeskurser som i många fall tilltalade ett personligt intresse. Det var inte kurser som hade någon självklar koppling till den lokala arbetsmarknaden (, 2000a). I en annan kommun, som har en utbudsstyrd utbildningsplanering har kursutbudet enligt formats i nära samverkan med såväl ar- betsförmedling som arbetslivet. Även här har kursutbudet till allt större del kommit att bestå av yrkesutbildningar. Dessa är dock nära kopplade till den efterfrågan som finns på arbetskraft. Det utbud som presente- rats har vunnit acceptans från kommuninnevånarna. Till flertalet yrkes- utbildningar har man haft fler sökande än platser. Det blir i denna utvärdering tydligt att om man i utbildningsplane- ringen utgår från vad kommuninnevånarna vill studera, så kan det bli något annat än den utbildning som den lokala och regionala arbets- marknaden efterfrågar. behandlar i sin utvärdering också diskussionen om kursutfor- mat utbildningssystem kontra utbildningspaket. Många kommuner ser det som viktigt att erbjuda ett kursutformat system. Detta är väsentligt, eftersom man menar att valmöjligheterna begränsas om utbildningen är sammansatt i ett paket. Det kursutformade systemet framstår därmed som kännetecknet för en deltagarstyrd utbildning. Att sammanställa en utbildning som ett paket verkar i vissa fall nästan anses som något fult. Det är viktigt att det finns valmöjligheter och att individen inte blir låst i en viss studiegång. Det finns – fortsätter – naturligtvis mycket som är tilltalande i ett så öppet system som vissa kommuner förespråkar i detta fall. är det ett system som kräver mycket av individen. Valfrihet ställer också stora krav på individen att informera sig. Att välja fel kan vara kostbart. Ett system baserat på valfrihet kräver starka individer. En tydlig effekt av att konkurrensutsätta den kommunala utbildningen för vuxna har varit att kursutbudet utvidgats (, 2000). Av landets kommuner anser att utbudet har ökat som en följd av upphandlingsförfarandet. De som ska börja studera får ett större utbud av utbildningar att välja bland, än vad man tidigare hade. Även i de kommuner där man menar att konkurrensen varit ganska liten eller där det inte funnits någon alls, menar man att kursutbudet har ökat som ett resultat av upphandlingen. Detta kan tyckas motsägelsefullt men ska nog förstås som att det är kommuner som inte har någon eller liten konkurrens vid upphandling av utbildning inom kommunen, men som 254 Den kvantitativa utvecklingen av utbildning upphandlar enstaka utbildningsplatser utanför den egna kommunen i stor omfattning. Detta skapar i sig en konkurrenssituation. För att människor ska söka sig till utbildning på frivillig basis måste utbildningarna präglas av en stor attraktionskraft. Det hävdar i alla falla och från uni- versitet i sin rapport (, 2000). I deras fallstudiekommun – Nystad – betyder det att man åtminstone vid hori- sonten ska kunna skymta ett arbete som kursen kan leda till. Det kan också betyda – menar de – att utbildningen ska kombinera teori med praktik. Ur deltagarperspektiv ska praktik förstås i vidare bemärkelse. Det behöver inte alltid utgöras av ett yrkesämne eller praktik på en arbetsplats. När de studerande resonerar kring praktik kan det också vara i betydelsen förankring i deras livsvärld. Det kan exempelvis handla om att man i svenska får i uppgift att skriva en platsansökan, skriva en insändare i lokalpressen eller att göra ett projektarbete utifrån eget intresse. En annan dimension av attraktionskraften är att en kurs kan leda vidare till nästa kurs för att uppnå yrkesdrömmen. Variationsrikedomen i distribution av utbildning och i själva utbild- ningssituationen är i tilltagande. Kurser startar fortfarande vid höstens början och , men allt fler också på tider däremellan. Dessutom är kursbegreppet som sådant inte längre relevant för alla studerande. Många följer som tidigare sche- malagda kurser – kanske till och med i en sammanhållen utbildning. Andra studerar istället hemma vid köksbordet med stöd från skolans lärare – som de endast träffar vid ett fåtal tillfällen – via dator med IT- uppkoppling, telefon m.m. Åter andra läser delar av kurser inte för att ta betyg eller examina utan för att skaffa sig behövlig kunskap i perspektiv av livslångt lärande och/eller lärande på arbetsplatsen. De olika distributionsformerna leder också till att arbetssätt och ar- betsformer måste förändras och har förändrats. Den stora vinsen för alla parter är – – – det förändrade arbetssättet med friare schema, tid för eget arbete, läraren som och handledare och möjligheten att själv få välja var, när och hur man vill arbeta. Elevinflytande är mycket högt visar både intervjuer och enkäter. Är det då ett reellt inflytande? Som yttre observatör är jag beredd att svara ja på den frågan. Jag har fått flera exempel både från lärare och elever på att de studerandes önskemål och behov styr verksamheten och att eleverna har levande forum för påverkan. Risker finns naturligtvis för att läraren indirekt styr ändå. Precis som en av deltagarna sa i intervjun; vi är så snälla, vi gör som läraren vill. Samtliga lärare visar under intervjun en stor medvetenhet om detta och det andra problemet, de studerande kan i många fall tycka att det är både tryggare, effektivare och arbetsbesparande om läraren sköter planeringen. Då gäller det att ge deltagarna verktyg att fortsätta utan att styra upp dem (Cedering & Häggbom, 1999). och tar i sin rapport (, 2000) upp de konstruktioner som finns kring deltagare. Här diskuteras de studerandes uppfattning om innehåll och arbetssätt vad gäller allmänna ämnen respektive yrkesämnen. Lokalpolitikernas, rektorns, utbildningsanordnarnas och lärarnas uppfattning av vuxna studerande är att de för det första tycker teori är tråkigt och praktik är roligt: Det är jobbigt och sitta still, man nästan somnar. Utbildningsansvariga ser sällan problem med de praktiska yrkesämnena i vuxenutbildningen. Däremot uppstår svårigheter och av- hopp i större utsträckning när det gäller teoretiska utbildningar och teoretiskt inriktade kurser. För det andra är motståndet till teori relaterat till tidigare skolerfa- renheter. Många deltagare som studerar som vuxna bär med sig nega- tiva erfarenheter från ungdomsskolan, där man upplevt stämpeln som mindre vetande. För det tredje har man under hela sin skoltid saknat de mer praktiskt inriktade ämnena. I den mån erfarenheter finns från praktiska ämnen i ungdomsskolan förknippas dessa med positiva upplevelser. Här har de studerande ofta fått sina kunskaper bekräftade eller uppmuntrats i ett mer prestigelöst kunskapande. Sammanfattningsvis handlar det i grund och botten om att förändra inställningen både till ämnena som sådana, men också om att utforma undervisningen så att deltagarna kommer över sitt dåliga självförtroende i relation till teoretiska ämnen som svenska och matematik. Den viktigaste pedagogiska principen är kanske att kunskapsinnehållet ingår i deltagarnas livsvärld på ett eller annat sätt. De är eller blir genuint intresserade – de ser helt enkelt nyttan av ämnesstudierna. I den enkätutvärdering som gjort för Kun- skapslyftskommitténs räkning (, 1999a) har man an- vänt ett antal olika faktorer för att mäta de studerandes bedömningar av undervisningen och deras förhållningssätt till den. Resultaten visar att deltagarnas prestationstillit och globala tillfredsställelse får höga värden. Global tillfredsställelse handlar om hur nöjd och förhoppningsfull man är personligen med studierna medan de pågår. Prestationstillit är ett självvärderingsmått, känslan av att klara kraven i utbildningen. Efter dessa två blir den positiva övervikten mindre men det handlar fortfa- rande om att två tredjedelar eller tre fjärdedelar är positiva. De själv- värderingsmått det då handlar om är bland andra social integration, del- tagarerfarenhet och examination. Social integration gäller hur accep- 256 Den kvantitativa utvecklingen av utbildning terad man känner sig bland andra deltagare. Deltagarerfarenhet mäter hur väl man kan ta tillvara sina egna tidigare erfarenheter i studierna. Många finner lärarnas förklaringar vara bra. Examinationen är inte bara kontroll utan kan också vara lärorik i sig. Djupa studiemönster indikerar att deltagarna uppmuntras att fokusera på det väsentliga, associera mellan olika slags innehåll och vara kritisk granskande i sina studier. Flera gillar också självständiga arbetssätt i studierna. Enkätutvärderingen visar också på mer problematiska siffror, vilka gäller återkopplingens kvalitet, inflytandet i undervisningen samt stödet om man får inlärningsproblem. När frågorna gäller stressen i undervis- ningen och det ytliga studiemönstret får utvärderarna negativa saldon, det vill säga de negativa svaren är fler än de positiva. Det ytliga studie - mönstret mäter deltagarnas upplevelse av att förståelsen är fragmen- tiserad och att de litar mycket på minneskunskaper. Sambandsanalyser visar att detta hos många förekommer parallellt med att man försöker tillämpa djupare studiemönster. Detta kan bero på att man ställs inför olika krav i olika kurser som man deltar i. Enkätutvärderingen har också kompletterats med en riksomfattande lärarenkät (, 2000), vars syfte är -att undersöka lärarnas personliga beredskap för utmaningar aktuali- serade av ; -att undersöka skolorganisationens beredskap för utmaningar aktuali- serade av ; -att undersöka lärarnas uppfattning om hur kommunerna möter ut- vecklingsbehoven aktualiserade av . Enkäten gick endast ut till lärare vid komvuxenheterna.