sou · GOB360d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Bestämmelsen kompletterar ansvarsbestämmelsen i 1 § 3 om förvärv etc. av olovligen tillverkad sprit. Teknisk sprit får ju inte inköpas annat än under de i lagen angivna förutsättningarna. Det är angeläget att hindra att teknisk sprit sprids och används för missbruksändamål. Det bör därför finnas en möjlighet att ingripa också mot den som uppsåtligen förvärvar eller innehar olovligt såld sprit. Paragrafen innehåller bestämmelser beträffande möjligheten att döma för grovt brott vad gäller vissa gärningar. Bestämmelsen kommer även att omfatta olovlig försäljning av teknisk sprit. Genom ett tillägg beträffande gärningar som avses i 2 a § ger paragrafen möjlighet att döma för grovt brott även vad avser förvärv och innehav m.m. av olovligt såld sprit; gärningar som i vissa fall kan avse stora kvantiteter och framstå som mycket straffvärda. Ändringarna i övrigt kommenteras i SOU 2000:59. 5 och 6 §§ Förslagen till ändringar kommenteras i SOU 2000:59. Att den som säljer teknisk sprit följer bestämmelserna, i alkohollagen och föreskrifterna, om denaturering är mycket viktigt. Straffansvar har därför i denna nya paragraf föreskrivits för den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer teknisk sprit i strid med angivna bestämmelser. Straffbestämmelsen riktar sig alltså i detta avseende endast mot visst slag av försäljning av teknisk sprit av den som annars har rätt att sälja sådan sprit. Även beträffande preparaten är denatureringsbestämmelserna av sådan betydelse att överträdelse av bestämmelserna bör vara förenade med straffansvar. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer alkoholhaltiga preparat utan i alkohollagen och i föreskrifterna angiven denaturering kan därför också ådömas straff. Under vissa förutsättningar finns möjlighet för att såvitt gäller inhemsk försäljning av alkoholhaltiga preparat utfärda föreskrifter om försäljningsrestriktioner m.m. För att så långt som möjligt säkerställa efterlevnaden av föreskrifter om t.ex. villkor eller eventuella förbud har i paragrafen föreskrivits straffansvar för den som uppsåtligen säljer preparat i strid med sådana villkor eller förbud. Se vidare avsnitt 14.1. Även för överträdelse av bestämmelsen om att alkoholhaltiga preparat inte får säljas eller lämnas ut om det finns särskild anledning att anta att varan är avsedd att användas i berusningssyfte, har – liksom enligt LFT – föreskrivits straffansvar. För den nya ordningen för handel med teknisk sprit är det naturligtvis av stor vikt att de uppgifter som i olika avseenden lämnas är korrekta. På säljaren kommer att ligga ett lagfäst ansvar att se till att försäljning sker endast till någon som har rätt att köpa spriten. I vissa fall kommer säljaren inte ens att kunna utgå från ett medgivande från beskattningsmyndigheten vad gäller någons rätt till inköp, utan måste själv bedöma om rätt till inköp föreligger. Det sistnämnda är fallet vad gäller vissa mindre näringsidkares och vissa skolors inköp. Ett ansvar för att de uppgifter som lämnas är riktiga måste därför läggas på den som vill köpa teknisk sprit. I enlighet med det sagda har ansetts att det bör vara förenat med straffansvar att lämna oriktig uppgift i ansökan om medgivande eller i samband med köp med stöd av generell inköpsrätt. Om inte uppgiften saknar betydelse, bör kunna dömas till böter eller fängelse i högst . På samma sätt som på den tekniska spritens område har, vad gäller inköp av obeskattade alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål, vikten av att korrekta uppgifter lämnas i samband med en ansökan om medgivande markerats genom att straffansvar kopplats till uppgiftslämnandet. Om en gärning som avser försäljning av teknisk sprit utan rätt härtill m.m. eller förvärv, innehav m.m. av olovligt såld teknisk sprit är att betrakta som ringa skall inte dömas till straff. Detsamma gäller bl.a. gärningar som avser försäljning av teknisk sprit i strid med vad som föreskrivits beträffande denaturering eller lämnande av oriktig uppgift i de situationer som angivits i 7 b §. Paragrafen anger när försök eller förberedelse till brott enligt alkohollagen skall vara straffbart. De angivna brotten har utökats med bl.a. en hänvisning till den nya 2 a §. En begränsning har gjorts vad gäller förvärv och innehav för personligt bruk. I paragrafen i dess gällande lydelse erinras om att bestämmelser om ansvar för olovlig införsel och utförsel av alkoholdrycker finns i varusmugglingslagen. I bestämmelsen görs nu ett tillägg vad gäller teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. Förslaget kommenteras i SOU 2000:59. Ändringarna kommenteras i SOU 2000:59. Beträffande ändringen i 8 kap. 5 § andra stycket se författningskom- mentaren i SOU 2000:59. Lagändringarna i övrigt avses träda i kraft . Vid ikraftträdandet upphör LFT att gälla. 2 och 3. Se författningskommentaren i SOU 2000:59. Inköpstillstånd avseende teknisk sprit som har meddelats före skall efter detta datum gälla tills de löper ut, dock längst till utgången av . kan utan hinder av bestämmelsen ta upp till prövning de ansökningar om förhands- medgivande enligt 2 a kap. 8 § som kan föreligga vid ikraftträdandet eller som kan komma in därefter. Det är självklart att inköp med stöd av inköpstillstånd från Läke- medelsverket inte får ske i den mån de nya reglerna blivit tillämpliga, dvs. om köparen medgetts rätt till inköp av beskattningsmyndigheten eller om inköp kan grundas på föreskrifterna om generell inköpsrätt. 16.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt Möjlighet finns för en upplagshavare att under beskattnings- myndighetens tillsyn förstöra teknisk sprit (eller alkoholdrycker) utan att skattskyldighet inträder. Det har ansetts rimligt att också den som köpt in alkoholvaror mot försäkran bör kunna förstöra dessa under beskattningsmyndighetens tillsyn utan att skattskyldighet inträder. Med anledning härav har föreslagits en ändring av paragrafen, genom ett nytt tredje stycke. Se vidare avsnitt 11.5. Förslagen i avsnitt 11.4.1 om inköp av teknisk sprit med beskattningsmyndighetens förhandsmedgivande innebär att rätten att kunna utnyttja skattelagstiftningens möjlighet till skattefria inköp av teknisk sprit mot försäkran fortsättningsvis kommer att vara knuten till nämnda medgivande i stället för till inköpstillstånd. Med anledning härav föreslås ändringar av den aktuella paragrafen om inköp mot försäkran. Även beträffande alkoholdrycker kommer beskattningsmyndigheten att ha att meddela medgivanden, dock endast vad gäller obeskattade alkoholvaror; se kapitel 13. Inköp av obeskattade alkoholdrycker möjliggörs genom att skattefria inköp mot försäkran medges inte bara vad gäller teknisk sprit utan även vad beträffar alkoholdrycker för t.ex. industriella ändamål. Se avsnitt 14.2. Översyn av vissa bestämmelser i alkohollagen samt av bestämmelserna om försäljning av teknisk sprit m.m. Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas med uppdrag att se över vissa bestämmelser i alkohollagen (1994:1738) samt i lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. och att utarbeta förslag till ny lagstiftning för handeln med teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. I uppdraget ingår att kartlägga hur lagstiftningen på de områden som omfattas av utredningsuppdraget tillämpas och huruvida erfarenheterna från tillämpningen visar att ändringar, förtydliganden eller tillägg behövs på särskilda punkter. I samband med anslutning till EU trädde en omfattande lagreform på alkoholområdet i kraft. Reformen innebar bl.a. att monopolen för tillverkning, export, import och partihandel av alkoholdrycker försvann och ersattes av ett alkoholpolitiskt motiverat tillståndssystem. En ny myndighet, Alkoholinspektionen, inrättades. Den nya alkohollagen (1994:1738), som ersatte lagen (1977:292) om tillverkning av drycker, m.m. och lagen (1977:293) om handel med drycker, innebar även i övrigt vissa genomgripande förändringar av reglerna för alkoholhantering, bl.a. vad avsåg reglerna för serveringstillstånd. Även om reformen innehöll omfattande materiella och organisatoriska förändringar avsågs inte att frångå de riktlinjer som under bred enighet hade antagit genom alkoholpolitiska beslut, bl.a. att lagstiftningen på alkoholområdet i ett social- och hälsopolitiskt perspektiv skall syfta till att begränsa det privata vinstintresset och alkoholens tillgänglighet samt att skydda ungdomen. Alkohollagen har varit i kraft . Mot bakgrund av sina erfarenheter som central tillsynsmyndighet vid tillämpningen av lagen har Alkoholinspektionen kommit in med en skrivelse med förslag till olika författningsändringar. Dessa förslag behandlar frågor kring inköpstillstånd, partihandelsrätt för kronofogdemyndigheter, krav på att endast anställd personal får anlitas i serveringsrörelse, Alkohol- inspektionens föreskriftsrätt, olika tillsyns- och registerfrågor m.m. Alkoholinspektionen har i regleringsbreven fått i uppdrag att utvärdera kommunaliseringen av tillstånds- och tillsynsfrågor avseende servering (jfr. betänkande 1994/95 SoU 9). Uppdraget skall återrapporteras till regeringen senast . Med stöd av ett regeringsuppdrag har , , , , och länsstyrelserna tillsammans kartlagt om- fattningen av och karaktären på den olovliga sprithanteringen i landet och också lämnat förslag till lämpliga åtgärder för att minska denna hantering. I promemorian Svartsprit och ungdomar (Ds 1997:8) redovisas uppdraget. Där föreslås bl.a. att en kriminalisering av köp och innehav av hembränt och smuggelsprit bör utredas ytterligare, att kriterierna för grovt brott enligt alkohollagen samt ändring av straffskalorna bör övervägas, att en ändring av minimipåföljden för grovt varusmugglingsbrott samt införandet av brottet grov olovlig befattning med smuggelgods bör övervägas, att möjligheten att lagföra för medverkansbrott vid exempelvis försäljning av aktivt kol och turbojäst bör utredas m.m. , och har kommit in med skrivelser till som bl.a. behandlar behovet av förbättrad tillsyn av folkölsförsäljningen i livsmedelshandeln. Framför allt begär att det i alkohollagen införs en möjlighet att ta ut avgifter för tillsynen av försäljningen av folköl inom handeln. Ett införande av tillsynsavgifter för detaljhandelns folkölsförsäljning ser kommun som en nödvändighet för att åtminstone de större kommunerna skall kunna SOU 2000:60 Bilaga 1 321 bedriva effektiv och systematisk kontroll av försäljningen i detaljhandeln. Flera kommuner har också krävt förtydliganden av begreppet alkoholpolitiska olägenheter i samband med tillståndsansökningar enligt alkohollagen samt krav på förtydliganden när det gäller möjligheterna att återkalla tillstånd. Andra frågor som tagits upp är de kommunala alkoholpolitiska programmens rättsliga status samt krav på kunskap om alkohollagen för dem som driver partihandels- eller serveringsrörelse. Hotell- och restaurangföretagare () kritiserar i en skrivelse till den möjlighet som finns i alkohollagen att ge tillfälliga serveringstillstånd både för servering till allmänheten och i s.k. slutna sällskap. SHR menar att myndig- hetskontrollen och tillsynen över serveringen vid de tillfälliga tillstånden i praktiken är obefintlig och den ekonomiska redovisningen ytterligt oklar. SHR begär att möjligheten att ge tillfälliga tillstånd till alkoholservering till allmänheten och slutna sällskap tas bort ur alkohollagstiftningen. I den mån det finns behov av tillstånd till tillfällig servering skall detta bara kunna ges till någon som redan har stadigvarande tillstånd till servering till allmänheten. Föreningen har i en skrivelse till begärt att alkohollagen skall ändras så att även den som enbart har inköpstillstånd får importera spritdrycker för användning i sin verksamhet. i har i en skrivelse till bl.a. begärt att alkohollagen skall ändras på så sätt att man måste vara myndig för att sälja eller servera produkter som man måste vara myndig för att få köpa. har i en skrivelse till inkommit med förslag till vissa ändringar i alkohollagen som berör detaljhandelsbolagets verksamhet. dom i "Franzénmålet" I målet C-189/95, åklagaren mot , där begärt förhandsavgörande, prövade bestämmelserna om detaljhandelsmonopolet och dess funktionssätt mot artikel 37 i . Artikeln reglerar anpassningen av statliga handelsmonopol. Domstolen konstaterade att artikel 37 inte kräver att statliga handelsmonopol skall avskaffas men väl att de till utformning och funktionssätt skall anpassas på ett sådant sätt att ingen av medlemsstaternas medborgare diskrimineras i fråga om anskaffnings- och saluföringsvillkor. Syftet med artikeln är enligt domstolen att förena de krav som följer av inrättandet av den gemensamma marknaden och dess funktionssätt med medlemsstaternas möjlighet att, i syfte att uppnå vissa mål av allmänintresse såsom skyddet av folkhälsan, upprätthålla vissa handelsmonopol. Sammanfattningsvis fann domstolen med hänsyn till uppgifterna i målet att detaljhandelsmonopolets kriterier och urvalsmetoder föreföll varken diskriminerande eller av sådant slag att de missgynnade importerade produkter. Sålunda slog domstolen fast att artikel 37 inte utgjorde hinder för sådana nationella bestämmelser om ett statligt detaljhandelsmonopol för alkoholdrycker och dess funktionssätt som avsågs i begäran om förhandsavgörande. tolkade emellertid de frågor som ställt på det sätt att de också avsåg de nationella bestämmelser som, även om de inte direkt reglerade monopolets funktionssätt, ändå påverkade detta. De bestämmelserna skulle enligt domstolen bedömas mot artikel 30, som innehåller ett förbud mot kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan. Vad domstolen därvid prövade var tillståndssystemet för partihandlare och tillverkare. Detta system utgjorde enligt domstolen ett hinder för import av alkoholdrycker från övriga medlemsstater genom att dessa drycker fördyrades genom bl.a. kostnader för mellanhänder och kostnader i samband med betalning av de skatter och avgifter som fordrades för att tillstånd skulle beviljas eller som hade samband med skyldigheten att förfoga över lagringsutrymmen på svenskt territorium. En sådan lagstiftning som den svenska stod således i strid med artikel 30. Den svenska lagstiftningen kunde inte rättfärdigas under åberopande av artikel 36, dvs lagstiftningen kunde inte fullt ut motiveras av hänsyn till skyddet för liv och hälsa. Domstolen menade att den svenska staten i detta fall inte hade visat vare sig att det tillståndssystem som föreskrevs i alkohollagen, särskilt vad avsåg villkoren för lagringskapacitet samt de höga skatter och avgifter som skulle betalas av tillståndshavarna, stod i proportion till syftet att skydda folkhälsan eller att syftet inte skulle kunnat uppnås genom åtgärder som begränsade handeln inom gemenskapen i mindre utsträckning. Således fann domstolen att artiklarna 30 och 36 utgjorde hinder för nationella bestämmelser varigenom rätten att importera alkoholdrycker var förbehållen aktörer med tillverknings- eller partihandelstillstånd på sådana villkor som föreskrevs i den svenska lagstiftningen. Som en anpassning till domen i i det s.k. Franzén- målet har regeringen beslutat att sänka avgifterna för tillståndsprövning för tillverknings- och partihandelstillstånd från Alkoholinspektionens föreskrifter om ansökan om partihandelstillstånd liksom föreskrifterna kring lagerhållning och distribution har också förenklats som resultat av dom. , som har uppmärksammat vissa delar i det svenska systemet för partihandel med alkoholdrycker, har underrättats om de svenska åtgärderna med anledning av domen. En annan fråga som är nära förknippad med domstolens dom är den nuvarande utformningen av reglerna kring rätten att direktimportera alkoholdrycker. som också berörts av utgången i Franzénmålet har här ett något annorlunda system än . Lagen om försäljning av teknisk sprit m.m. Alkohol används, vid sidan om tillverkning av alkoholdrycker, för en rad mycket skiftande ändamål inom industri, hälsovård, undervisnings- och forskningsverksamhet etc. Regler om användning av alkohol i dessa sammanhang finns i lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. (LFT). Bestämmelserna om alkoholhanteringen i övrigt finns numera i huvudsak i alkohollagen. I alkohollagen regleras sålunda dels tillverkning av sprit och alkoholdrycker, dels handel med alkoholdrycker. Enligt 1 § tredje stycket LFT har en beteckning i lagen samma betydelse som i alkohollagen. Med sprit förstås enligt 1 kap. 2 § alkohollagen en vätska som innehåller alkohol i en koncentration av mer än 2,25 volymprocent. Med tillverkning av sprit förstås varje förfarande, varigenom alkohol i en sådan koncentration framställs eller utvinns. Vin, starköl och öl anses dock inte som sprit. Inte heller utgör framställning av sådan dryck tillverkning av sprit. Enligt LFT förstås med teknisk sprit sådan sprit som är avsedd att användas för tekniskt, industriellt, medicinskt, vetenskapligt eller annat likartat ändamål och som är hänförlig till tulltaxenummer 22.07 eller 22.08 B.1 eller B.2 tulltaxelagen (1987:1068). Tulltaxenummer 22.07 omfattar odenaturerad etylalkohol, dvs. etylalkohol som inte gjorts odrickbar, med en alkoholhalt av minst 80 volymprocent samt etylalkohol och annan sprit, denaturerade, oavsett alkoholhalt. Tulltaxenummer 22.08 B.1 eller B.2 avser i huvudsak odenaturerad etylalkohol med en alkoholhalt mindre än 80 volymprocent. Som exempel på teknisk sprit kan nämnas absolut alkohol (sprit med en sammanlagd etanol- och metanolhalt överstigande 99,5 volymprocent), cellulosaråsprit (sprit framställd ur en biprodukt från cellulosaindustrin och med en sammanlagd etanol- och metanolhalt på 95 - 96 volymprocent) samt finsprit (sprit med en alkoholhalt på 95 - 96 volymprocent). Även andra former av teknisk sprit förekommer beroende på tillverkningsteknik och råvaror. Med alkoholhaltigt preparat förstås enligt LFT en vara som innehåller mer än 1,8 viktprocent etylalkohol och som inte är hänförlig till tulltaxenummer 22.03-22.07 eller 22.08 B.1 eller B.2 och inte heller är sådant läkemedel som omfattas av läkemedelslagen (1992:859). Som exempel på alkoholhaltiga preparat kan nämnas alkoholhaltig lag med frukter, vissa färger, förtunningar och rengöringsmedel, kosmetiska preparat, hygieniska medel såsom hårvatten och parfymer, samt kylvätska för värmepumpar. Hit hör också sammansatta alkoholhaltiga beredningar (s.k. koncentrerade extrakt) för fram- ställning av drycker. Vidare kan nämnas växtextrakt, vitaminpreparat och homeopatiska preparat i den mån de är alkoholhaltiga och inte är att anse som läkemedel. Som alkoholhaltiga preparat behandlas också brännvätskor och bilvårdsmedel, såsom karburatorsprit och spolarvätska. Import, försäljning och inköp inom landet av teknisk sprit kräver normalt tillstånd, medan tillståndskravet för alkoholhaltiga preparat är begränsat till importen. Alkoholhaltiga preparat får dock inte säljas inom landet utan att först ha blivit godkända. Beträffande såväl teknisk sprit som alkoholhaltiga preparat, vilka inte är avsedda för förtäring, gäller att de i princip måste vara denaturerade, dvs. produkten skall ha tillsatts något ämne för att göra den otjänlig för förtäring. Tillståndsgivningen och annan prövning enligt LFT sköts av som också har tillsynsansvaret. ombesörjde tillståndsgivning och tillsyn enligt lagen. Ansvarig myndighet för tillståndsgivning och tillsyn enligt alkohollagen är Alkoholinspektionen. pågick i ett arbete med förslag till ny lagstiftning om handel med tekniska alkoholprodukter vilket i allt väsentligt grundade sig på förslag (SOU 1986:35 Handel med teknisk sprit m.m.). Överväganden i samband med förhandlingar om ett medlemskap i unionen medförde emellertid att proposition lades fram endast i den del som avsåg möjligheten att ta ut kontrollavgifter för att täcka statens kostnader för tillsyn enligt lagen - se 8 a § LFT (SFS 1991:408, prop. 1990/91:139, bet. 1990/91 SoU17, rskr. 1990/91:268). har det gjorts ändringar i LFT av i huvudsak redaktionell karaktär dels i samband med att reglerna i förordningen (1963:654) om försäljning från apotek av alkoholhaltiga läkemedel och teknisk sprit m.m. fördes in i lagen (SFS 1994:956, prop. 1993/94:149, bet. 1993/94:SoU26, rskr. 1993/94:410), dels i samband med ikraftträdandet av alkohollagen (SFS 1994:1741, prop. 1994/95:89, bet. 1994/95:SoU9, rskr. 1994/95:106). Under detta lagstiftningsarbete, som bl.a. syftade till att anpassa den svenska alkohollagstiftningens regler för import, export, tillverkning och partihandel med alkoholdrycker till och senare anslutning till EU, uttalade regeringen att även om en omarbetning av LFT inte krävdes på grund av så vore det angeläget med en översyn av LFT . Denna översyn motiverades inte minst av behovet av en språklig översyn av lagen. Tid för en sådan översyn fanns dock inte i samband med arbetet med EG- anpassningen av alkohollagstiftningen. Senast har ändringar gjorts i LFT så till vida att reglerna om försäljning från apotek av alkoholhaltiga läkemedel har tagits bort ur lagen i samband med den reform på läkemedelsområdet som trädde i kraft (SFS 1996:1158, prop. 1996/97:27, bet. 1996/97:SoU5, rskr. 1996/97:58). Det regionala samverkansorganet mot den ekonomiska brottsligheten (SAMEB) i under ledning av landshövdingen har skrivit till Social- och Justitiedepartementen och påtalat en rad problem i lagstiftningen och den praktiska hanteringen när det gäller lagen om försäljning av teknisk sprit m.m. SAMEB begär med anledning av bl.a. ett i media uppmärksammat fall av olaglig försäljning av teknisk sprit att en genomgripande översyn av den svenska alkohollagstiftningen genomförs för att hanteringen av teknisk sprit inte skall kunna utnyttjas vid ekonomisk brottslighet. Flera riksdagsmän har motionerat om åtgärder för att stoppa försäljningen av s.k. alkopulver som främst vänder sig till ungdomar. , som i sitt betänkande Alkoholreklam (SOU 1998:8) bl.a. behandlade frågan om försäljning och marknadsföring av alkoläsk, konstaterar där att försäljning och marknadsföring av alkopulver faller utanför deras uppdrag. Utredningen menar att denna fråga bör tas upp av den utredning som skall se över lagstiftningen om teknisk sprit m.m. Alkohollagen tillkom under stark tidspress och lagen var i stora delar en anpassning till de krav som följde av anslutning till EU. Det finns nu skäl att göra en genomgång av hur alkohollagens bestämmelser fungerat sedan de trädde i kraft . Mot denna bakgrund tillkallas en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av bestämmelserna i alkohollagen. I uppdraget ingår att kartlägga hur lagstiftningen tillämpas och tillsynen fungerar samt huruvida erfarenheterna från tillämpningen visar att ändringar, förtydliganden eller tillägg behövs på särskilda punkter. Utredaren skall särskilt se över alkohollagen med utgångspunkt från den kritik och de synpunkter som framförts från , Alkohol- inspektionen, , olika kommuner, SHR, och andra och som gäller frågor bl.a. kring de lagliga förutsättningarna för tillstånd, begreppet alkoholpolitiska olägenheter, de kommunala alkoholpolitiska programmens rättsliga status, en eventuell partihandelsrätt för kronofogdemyndigheter, kravet på att endast anställd personal får anlitas i serveringsrörelse, eventuell åldersgräns för försäljnings- och serveringspersonal, Alkohol- inspektionens föreskriftsrätt, frågor som berör detaljhandelsbolagets verksamhet, olika tillsyns-, statistik- och registerfrågor, eventuella tillsynsavgifter för folkölstillsynen, kunskapskrav m.m. samt frågan om importrätt av alkoholdrycker. Utredaren skall också göra en översyn av lagens ansvars- och straffbestämmelser, bl.a. med utgångspunkt från de överväganden som förts fram i promemorian Svartsprit och ungdomar (Ds 1997:8), och förutsättningar för återkallelse av tillstånd. Utredaren bör i arbetet inhämta erfarenheter från och om hur man där hanterar motsvarande frågor. Ny lagstiftning för handel med teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat