sou · GOB3109d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Hästar räknas inte in i denna minsta djurtäthet, utan det är enbart nötkreatur, tackor och getter av honkön som ligger till grund vid denna beräk- ning. Jag anser att det är otillfredsställande. Kravet på minsta djurtäthet motiveras av att det är viktigt att ha kvar djur i vissa områden för att bevara landskapet öppet. Den bedömningen delar jag. Jag anser dock att hästar i lika stor ut- sträckning som nötkreatur, tackor och getter av honkön håller landskapet öppet och bidrar till att upprätthålla en fortsatt markan- vändning för jordbruksändamål. Hästar bidrar såldes till skydd av miljön och bevarar landskapet, vilka är målen för kompensation- sbidraget till mindre gynnade områden enligt rådets förordning (EG 1257/99) om stöd från Europeiska utvecklings- och garanti- fonden (EUGJF) för jordbruket till utveckling av landsbygden och om ändring och upphörande av vissa förordningar. Jag anser därför att reglerna bör ändras och att hästar skall anges som ett s.k. djur- enhetsgrundande djurslag. Det bidrar också enligt min bedömning till en högre måluppfyllelse. Vid beräkning av den minsta djurtätheten anser jag att hästar äldre än skall motsvara en djurenhet. Detta är i linje med gällande praxis. I tidigare gällande förordning, rådets förordning (EEG 2328/91) av om förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet preciserades djurenhetsbegreppet och beräkningsgrunderna för detsamma för olika djurslag. Bland annat bedömdes en häst äldre än respektive ett nötkreatur äldre än utgöra en djurenhet. Denna förordning är upphävd. Det är en följd av att kompensationsbidrag endast lämnas för odling av mark, och inte som tidigare även för djurproduktion. Behovet av att precisera djurenhetsbegreppet och beräkningsgrunderna för begreppet har på gemenskapsnivå således fallit bort. Dock så spelar djurenhets- begreppet roll för den svenska tillämpningen av jordbrukspolitiken Hästens roll i jordbrukspolitiken eftersom valt att för stöd till mindre gynnade områden i stödområde 1–5 och för åtgärden stöd till öppet och varierat odlingslandskap i stödområdena 1–3 ha en koppling mellan den minsta djurtätheten på ett jordbruksföretag och den stöd- berättigade arealen. Betesmarker och slåtterängar, Natur- och kulturmiljöer har för marker som betas av bland annat hästar möjlighet att besluta om särskilda skötselvillkor inom ramen för åtgärderna slåttervall och betesmarker samt natur- och kultur- miljöer. Jag ser ingen anledning att vidta någon förändring i denna del då länsstyrelsernas möjlighet att vid behov besluta om förbud mot hästbete i områden med fornlämningar m.m. eller föreskriva särskilda regler för bland annat hästbete synes väl motiverad. Stöd till utrotningshotade inhemska husdjursraser ges i för vissa raser av nöt, svin, get och får. I finns emellertid även fyra inhemska hästraser, russet, den svenska ardennern och den nordsvenska hästen samt kallblodstravaren, som har en låg population och där antalet betäckta ston har minskat kraftigt . Enligt yttrande från sakkunnig expertis vid () är dessa raser att betrakta som hotade till sin existens enligt FAO:s kriterier. Även om ett stöd för bevarande endast till mindre del kan anses förbättra lönsamheten för hållandet av dessa raser, så anser jag att det är rimligt att stöd ges för dessa raser utifrån ett bevarandeperspektiv. Jag anser att stödet bör ges för ston när de föder renrasiga föl som registreras. Detta är enligt min mening ett sätt att medverka till att dessa inhemska rasers population kan hållas på en nivå som bidrar till att säkra deras bevarande. Jag ser det som nödvändigt att säkra rasernas fortbestånd och därför ser jag det som angeläget att ett stöd kan ges till enskilda djurägare. Det är också viktigt att det av mig föreslagna stödet inte medför att de medel som anslås av till de berörda rasavelsföreningarna för informations- och rådgivningsinsatser för Hästens roll i jordbrukspolitiken att bevara de inhemska raserna dras ned eller tas bort. Jag anser dock att detta stöd, som ges till rasavelsföreningarna för nordsvensk brukshäst, gotlandsruss och svensk ardenner, även skall ges till rasavelsföreningen för kallblodstravaren, som är den fjärde inhemska hästrasen som enligt yttrande från SLU är att betraka som utrotningshotad. Jag ser det som naturligt att ett stöd för ekologiska produktions- metoder inom jordbruket i den del som avser djurhållning riktas till livsmedelsproducerande djur. Hästen ses i många länder som ett viktigt livsmedelsproducerande djur. I har vi emellertid en annan syn på hästen. Svensk hästuppfödning bedrivs inte för att föda upp slakthästar utan för att tillfredsställa människors behov av sport-, fritids- och brukshästar. Jag tycker det är viktigt att vi även fortsättningsvis behåller vårt synsätt på hästen och inte bedriver slakthästproduktion. Jag anser att det nu gällande stödet till ekologiska produktions- metoder inom djurhållningen på ett bra sätt bidrar till en omställning av livsmedelsproduktionen som är i linje med regeringens mål. Eftersom avsikten med hästuppfödning i har andra syften än att föda upp hästar för livsmedelsändamål ser jag ingen anledning att hästar skall omfattas av stöd för ekologiska produktionsmetoder inom djurhållningen. De hästföretag som odlar vall, spannmål m.m. med ekologiska metoder får stöd inom ramen för det nu gällande landsbygdsutvecklingsprogrammet. Detta anser jag vara riktigt med hänsyn till att miljönyttan av vallodling är densamma oavsett om den företagare som odlar har nötkreatur eller häst. Öppet och varierat odlingslandskap Regelverket för att få stöd inom ramen för åtgärden öppet och varierat odlingslandskap vid vallodling skiljer sig åt mellan stödområdena 1–3 och stödområdena 4–5. I område 1–3 bestäms det maximala stödet av antalet djurenheter vid företaget, medan stödet i område 4–5 ges oavsett antalet djurenheter. De svenska reglerna om s.k. djurkoppling för stöd för odling av slåtter- och betesvall i vissa områden är en unik företeelse inom Hästens roll i jordbrukspolitiken Enligt det svenska landsbygdsprogrammet är motivet för en s.k. djurkoppling att miljöersättningen är en långsiktig investering för att upprätthålla miljövänliga driftsformer för aktiva jordbruk . Vidare anförs i det svenska programdokumentet för landsbygdsutvecklingsprogrammet att mot bakgrund av det norrländska jordbrukets speciella förutsättningar och den stora överskottsarealen i regionen, som inte brukas aktivt, är det mer kostnadseffektivt att styra tillgängliga medel till areal som har goda förutsättningar att brukas på lång sikt. Jag kan inte se någon rimlig anledning till att stöd för odling av slåtter- och betesvall endast skall ges till företag som har ett visst antal djurenheter av nötkreatur, tackor och getter av honkön. Även de företag som har hästar och odlar vall bidrar i lika stor utsträckning som andra vallproducenter med s.k. djurenhets- grundande djurslag till att landskapet bibehålls öppet och brukat. Jag har i samtal med referensgruppen kunnat konstatera att det finns en öppenhet för att hästen likställs med andra betande djur, och därför bör räknas som djurenhetsgrundande djurslag vid beräkning av stöd för ett öppet och varierat odlingslandskap. 8.2.4Nationellt finansierat jordbrukspolitiskt stöd Det nationella stödet till jordbruket i norra (område 1–3) har tillämpats sedan medlemskap i . Stödet kan sägas vara en efterföljare till det s.k. norrlandsstödet, som fanns fram till och med inträde i EU. Syftet med stödet är att behålla traditionell jordbruksproduktion och bearbetning som är särskilt lämpad för klimatförhållandena i norra . Det nationella stödet har –1999 i huvudsak tilldelats mjölksektorn (ca av en utgiftsram på ). Den animalieproduktion som stöds får stöd på basis av producerad fysisk kvantitet, t.ex. levererad mjölk eller som ett bidrag per djur. Det nationella stödet kom till för att kompensera norrlandsjordbruket då det fram gällande norrlandsstödet upphörde. Jag bedömer att några förändringar av nu stödberättigad produktion inte bör göras . Skulle det visa sig att den ekonomiska ram som finns tillgänglig för stödet inte fullt ut tas i anspråk bör hästhållning ingå i denna stödform. Om det visar sig att anslaget ej fullt ut tas i anspråk så beror det på att jordbruksverksamhet lagts ned eller minskat i norra . Hästens roll i jordbrukspolitiken Det vore enligt min mening olyckligt och då bör enligt min mening stöd kunna ges för hästverksamhet som bedrivs vid jord- bruksfastighet. I linje med mina övriga förslag på jordbruks- politikens område anser jag att hästen är en del av det traditionella jordbruket och jag finner det därför naturligt att de som vill gå över till eller börja med hästverksamhet kan göra det på samma villkor som de som vill starta t.ex. mjölkproduktion. 9 Djurskydd och miljö m.m. Enligt direktiven är syftet med utredningen att skapa förutsätt- ningar att bevara och utveckla hästsektorn i . De förslag som jag lägger fram är avsedda att tillsammans bilda grunden för en sammanhållen svensk hästpolitik som bevarar, tar tillvara och ger en möjlighet att utveckla hästens olika användningsområden. För att kunna göra detta krävs att vi har en god hästhållning och ett bra djurskydd. I annat fall kommer hästsektorn enligt min mening inte att erhålla den samhälleliga acceptans som är nödvändig för att sektorn skall kunna bevaras och utvecklas. Internationellt sett har vi en mycket långtgående och sträng djurskyddslag (1988:534), men enligt min mening finns en väsentlig brist i djurskyddslagen när det avser hästhållning. Jag har därför valt att i detta särskilda avsnitt om djurskydd ta upp och föreslå den förändring i djurskyddslagen som jag anser vara nödvändig för att samhället skall kunna ta ansvaret för att tillhandahålla ett regelverk som utgör grunden för en djurskyddsmässigt god hästhållning. Jag föreslår att 4 § djurskyddslagens bestämmelse om att djur skall hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt skall omfatta alla hästar och inte bara de som används för tävling. Vidare bör regeringen eller efter regeringens bemyndigande som en följd av första stycket få meddela ytterligare föreskrifter om hur alla hästar skall hållas och skötas. Jag förutsätter att möjligt förbjuder taggtrådsstängsel och efter utredning annat olämpligt stängsel- Djurskydd och miljö m.m. material vid hästhållning. Förslagen bör inte föranleda några kostnadsökningar eftersom redan utfärdat bindande föreskrifter för hur hästar som används i tävling skall hållas och skötas. Jag föreslår att regeringen utfärdar förordning om ytterligare föreskrifter för verkställighet av förordningen (1993:1486) om godkännande av hovslagare. Enligt förordningen skall den som vill bli godkänd som hovslagare betala en avgift för prövningen. Avgiften skall ge full kostnadstäckning för verket. Krav på hälsointyg vid transport av hingstsperma Jag föreslår att regeringen ger i uppdrag att analysera förutsättningarna för och konsekvenserna av att träffa en överenskommelse mellan och de nordiska grann- länderna , och som innebär att ömsesidig dispens från kravet på att hälsointyg utfärdat av officiell veterinär ges för hingstsperma som skickas mellan länderna. 9.2Motiv för mina förslag Djurskyddslagen som trädde 1988 innebar en betydande förstärkning av djurskyddet. I 2 § föreskrivs att djur skall be- handlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Detta får anses vara den grundläggande principen för allt djurskydd. Lagen tog dock särskilt sikte på lantbrukets djur som ansågs vara en från djurskyddssynpunkt särskilt utsatt djurgrupp. Den moderna djurhållningens höga krav på effektivitet och ekonomisk lönsamhet gjorde att särskilt lantbrukets djur kunde bli utsatta för onödigt lidande. För denna grupp av djur som lagen främst tog sikte på att skydda ställdes därför särskilda krav. I 4 § djur- skyddslagen preciserades därför att djur inom animalieproduk- tionen skulle hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa och ge dem möjlighet att bete sig naturligt. Bestämmelsen kompletterades med ett bemyndigande för regeringen eller efter regeringens bemyndigande Jordbruks- Djurskydd och miljö m.m. verket att meddela föreskrifter om hur djuren skulle hållas och skötas. Det skulle ses som en precisering av 2 § djurskyddslagens generella bestämmelse om behandling av djur. Djurskyddslagen markerade också vikten av att produktions- formerna gavs en sådan inriktning som tog tillräcklig hänsyn till djurens välbefinnande. Det var en påminnelse om att även om tekniken utvecklas snabbt och rationaliseringar måste genomföras så får det inte ske på bekostnad av djurskyddet. Man får inte glömma bort att det är levande djur som ingår i produktionen. Detta kom till uttryck djurskyddslagstiftning. Det var ett viktigt första steg. Därefter bör emellertid ambitionen vara att följa upp djurskyddet och successivt införa samma djurskydd för alla djur. Skärpningar i den riktningen av lagen har också skett efterhand. 4 § djurskyddslagen omfattar t.ex. numera även försöks- djur. En sammanhållen svensk hästpolitik som skapar förutsättningar att bevara och utveckla hästsektorn i måste vila på en stadig grund och enligt min mening måste samma krav ställas på all hästhållning oavsett ändamålet med hästhållningen. En viktig faktor i det sammanhanget är att vi har friska och välskötta hästar som behandlas väl från djurskyddssynpunkt. När vi talar om hästen får vi inte glömma bort att det är ett levande djur som har rätt till en god omsorg och omvårdnad. Samhällets skyldighet är enligt min mening att tillhandahålla ett regelverk som utgör en god grund för en djurskyddsmässigt god hästhållning. Jag anser att det finns en brist i gällande djurskyddslag som bör rättas till. En god hästhållning förutsätter nämligen enligt min mening att ansvariga myndigheter kan meddela bindande föreskrifter om hur alla hästar skall hållas och skötas. Med stöd av 4 § djurskyddslagen kan föreskrifter meddelas om hur djur som omfattas av paragrafen skall hållas och skötas. Det är enligt min mening hög tid att alla hästar omfattas av 4 § djurskyddslagen. I och för sig anser jag tiden vara mogen för att 4 § djurskyddslagen numera borde omfatta alla djur som lagen avser. Mot bakgrund av kommittédirektiven begränsar jag dock mitt förslag till att endast avse hästar. Mot bakgrund av en rad framställningar till jordbruksdeparte- mentet föreslogs i departementspromemorian (Ds 1997:11) Ändringar i djurskyddslagen att 4 § djurskyddslagen skulle omfatta alla djurslag. I promemorian framhålls bl a att de ekonomiska skäl som tidigare motiverade nuvarande bestämmelse även måste ha Djurskydd och miljö m.m. giltighet i fråga om andra djurslag än de inom husdjursskötseln och tävlingsdjur. I fråga om hästar togs särskilt upp att nya ägar- kategorier kommit till. Dessa har liten eller ingen erfarenhet av djurskötsel och att detta lett till mindre god skötsel och till och med vanvård av just hästar. Departementspromemorian innehöll en rad förslag till ändringar i djurskyddslagen. Promemorian har remissbehandlats av . beslutade dock på förslag av regeringen (prop. 1997/98:28, bet. 1997/98:JoU12, rskr. 1997/98:142) att välja att begränsa ändringarna till att omfatta endast de ändringar som var en förutsättning för att EU:s direktiv på djurskyddsområdet skulle hinna inarbetas i svensk rätt. De ändringarna har därför endast med försöksdjur att göra. Hästen utgör och kommer att utgöra en betydande resurs bland annat för landsbygdens utveckling. Från den traditionella och den viktigaste rollen att producera livsmedel som landsbygden haft i det svenska samhället tyder utvecklingen på att landsbygden får en allt större betydelse för rekreation och fritid. Att producera livsmedel kommer dock enligt min bedömning att vara landsbygdens viktigaste roll även . Men utvecklingen går mot en effektivare livsmedelsproduktion som innebär att mer livsmedel kan produceras på mindre areal mark och av ett färre antal djur. Vi vill emellertid ha mer öppna landskap och fler djur på landsbygden än vad som behövs för att producera en tillräcklig mängd livsmedel. Vi får alltså marker över som vi vill hålla öppna för t.ex. rekreation och fritid. Den möjligheten kan vi utnyttja nu för att öka hållandet av hästar på landsbygden. Det behöver inte vara enbart hästar som används i tävling och som omfattas av 4 § djurskyddslagen. Det kan lika gärna vara hästar som hålls för rekreation, fritidsridning, turism eller inackorderingsverksamhet m.m. I finns ungefär 440 000 mjölkkor som producerar ungefär mjölk . Antalet mjölkkor minskar medan avkastningen per ko ökar. Ett antal mjölk- producenter lägger ned sin verksamhet. Det saknas möjlig- het för nästa generation att driva företaget vidare men med en ny inriktning på t.ex. hästverksamhet kan det finnas nya möjligheter. Den nya inriktningen kan med fördel vara hästrelaterad såsom turism, ridhus, inackordering av häst, rehabilitering av hästar m.m. fanns drygt 80 000 jordbruksföretag i . Var sjätte av dessa jordbruksföretag höll en eller flera hästar. Djurskydd och miljö m.m. hästar och en del företag bedrev även inackorderingsverksamhet. Det finns således redan en tradition att hålla häst i jordbruks- företagen och i takt med jordbrukets effektivisering även en snabbt ökande potential och ett ökat intresse att hålla häst. På initiativ genomfördes ett landsom- fattande projekt som gällde hästhållning. Att såg över just hästhållningen berodde på att de bedömde att tillsynen över hästar fortlöpande sker av tävlings- och banveterinärerna vid tävling. Det ger en ganska klar bild över hur de används. Hur hästarna sedan har det hemma i stallet var inte lika känt och därför beslöt att hästhållning skulle bli föremål för projektinriktad tillsyn. Totalt besöktes 4 604 häststall inom ramen för projektet. Resultatet av projekttillsynen har publicerats i 1998:23, Hästhållning 1997. Sammanfattningsvis konsta- terade i rapporten att av de av inspektörerna besökta stallarna bedömdes ha en godtagbar djurhållning, hade smärre brister i djurhållningen och hade allvarliga brister. samlade bedömning av projektet är att hästhåll- ningen i överlag är ganska bra. Resultatet av projektet visade dock på ett antal brister i fråga om efterlevnaden av gällande bestämmelser och allmänna råd. Resultatet visade också att tillämpningen av lagen varierar mellan kommunerna. bedömer att hästhållningen i överlag är ganska bra, men konstaterar att det enligt verkets uppfattning är nödvändigt att komma till rätta med de brister i efterlevnaden av lagen som konstaterades inom ramen för projektet. Jag delar denna bedömning. Mot bakgrund av att av hästhållningen i projektet uppvisar allvarliga brister kan förenklat antas att minst 4 000 hästar i hålls i en djurhållning som bedöms ha allvarliga brister. Det är inte tillfredsställande. Enligt min mening är det därför angeläget att ändra 4 § djurskyddslagen så att de problem vid tillämpningen av lagen som uppfattas av kommunerna på grund av skillnaden mellan tävlingshästar och icke tävlingshästar undanröjs. för också fram det i rapporten som en önskvärd åtgärd. De krav som kan ställa i föreskrifter avseende skötsel av hästar gäller som jag tidigare angivit endast tävlingshästar. För övriga hästar gäller de endast som allmänna råd. Jag delar bedömning att det är beklagansvärt att t.ex. taggtråd används i så stor utsträckning () som Djurskydd och miljö m.m. framgår av resultatet av projekttillsynen. Att taggtråd inte bör användas anges som ett allmänt råd i föreskrifter om djurhållning inom lantbruket. Jag anser att mot bakgrund av den dokumenterade olycksrisk som finns med taggtrådsstängsel vid hästhållning är det inte till- räckligt att det anges som ett allmänt råd. Taggtråd runt rast- och beteshagar vid hästhållning bör omgående förbjudas. Jag förutsätter därför att möjligt förbjuder inhägnad med taggtråd vid hästhållning. Övriga förslag till förbättringar som har tagit upp i rapporten är att brister på efterlevnad av lagen kan bero på hästägarnas bristfälliga kunskaper om att hålla häst. pekar därför på vikten av information och utbildning. Jag delar uppfattning att det är viktigt att hästägarna har tillräckliga kunskaper om vad det innebär att hålla häst innan de skaffar sig hästar. är ett exempel på vad enskilda rasföreningar kan göra för att utbilda och upplysa medlemmar om hästrasens särskilda krav. är den hästras som proportionellt har ökat mest . Antalet islandshästar är nu ca 12 000. Det finns en mängd myter om denna urhäst och dessa arbetar man inom föreningen med att få bort. Det finns bland annat planer på att producera en utbildningsfilm som tar upp alla missuppfattningar. bedrivs inom föreningen utbildningsverksamhet. Det är initiativ som jag tror är mycket viktiga för att vi skall kunna utvidga hästägandet så att de nya hästägarna kan känna att det inom rasföreningarna finns stöd och kompetens att tillgå. Att jag särskilt tar upp betyder inte att det är den enda rasförening som bedriver sådan verksamhet, utan beror på att det är den hästras som ökat snabbast i och därför har det ställts alldeles särskilt höga krav på denna rasförening. Det är därför glädjande att föreningen hunnit med att engagera medlemmarna inom dessa viktiga områden i den takt som rasens popularitet ökat. Utbildning inom hästområdet tas särskilt upp i kapitel 5 och 6. Djurskydd och miljö m.m. 9.2.2Godkännande av hovslagare m.m. beslutade efter förslag från regeringen att införa ett system för godkännande av hovslagare. Regeringen utfärdade förordning (1993:1486) om godkännande av hovslagare. I förordningen anges att hovslagare får godkännas av . För att bli godkänd som hovslagare skall man ha den utbildning eller kunskap i övrigt som Jordbruks- verket föreskriver. Vidare anges i förordningen att det skall föras en förteckning hos över godkända hovslagare och på vilka grunder får upphäva godkännandet. I 6 § anges att ytterligare föreskrifter för verkställighet av förordningen meddelas av . I regeringens förslag till anfördes bland annat att en god hov- och klövvård är viktig för husdjurens välbefinnande. Detta gäller framför allt hästar och nötkreatur. Som skäl för beslutet anfördes att det är betydelsefullt att hovslageriverk- samheten bedrivs på ett djurskyddsmässigt godtagbart sätt och om ingreppen inte utförs på ett riktigt sätt kan det medföra skada och lidande för djuren. Det är därför viktigt att den som utför dessa ingrepp har goda kunskaper och praktisk färdighet. Vidare anfördes att det kan vara svårt för en hästägare att bedöma om en hovslagare har utfört ett riktigt arbete och då kan skadan redan vara skedd. Av bland annat det skälet ansågs det viktigt att djurägare när de vill anlita en professionell hovslagare har möjlighet att välja en hovslagare som har dokumenterat goda kunskaper. Därför beslutade också om bestämmelser om godkännande av hovslagare. Hästar är i behov av en regelbunden hovvård. Om hovarna inte sköts på ett riktigt sätt kan det orsaka skada som medför ett onödigt lidande för hästen. Det är svårt för en hästägare som skall anlita en hovslagare att veta om den som uppger sig vara hovslagare verkligen har kompetens på området. Trots beslut och regeringens förordning har inte utfärdat före- skrifter om verkställighet av förordningen. Det är enligt min mening otillfredsställande. Jag anser att de skäl som angavs för beslut är lika aktuella . Det enda som fattas för att kunna införa ett system för godkännande av hovslagare är att det utfärdas bestämmelser om verkställighet av förordningen. Eftersom har haft bemyndigandet , men ännu inte utfärdat sådana föreskrifter, bör enligt min mening Djurskydd och miljö m.m. regeringen utfärda en förordning med nödvändiga bestämmelser så att ett system för godkännande av hovslagare kan införas. Jag har i skrivelse från , Körskolan , uppmärksammats på problem kring hästars mun- och tandvård.