sou · GOB395d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Det sagda medför att vi anser att upplåtelseformen bör ha en särskild benämning men som också antyder släktskapet med vanlig hy- resrätt. Vi föreslår att upplåtelseformen benämns kooperativ hyresrätt. Det är mot denna bakgrund vi har valt att benämna föreningen ko- operativ hyresrättsförening. Andra möjliga alternativ hade annars varit t.ex. hyresförening eller hyresrättsförening. Men då kan man inte få någon koppling till benämningen på upplåtelseformen. Av flera skäl anser vi att en särskild benämning bör finnas på den som är medlem i föreningen och hyresgäst. Vi föreslår benämningen kooperativ hyresgäst. Enligt direktiven skall våra förslag omfatta kooperativa hyresrätts- föreningar enligt både ägar- och hyresmodellen. Med andra ord skall kooperativa hyresrättsföreningar både kunna äga det hus där lägenhe- terna finns och hyra huset eller lägenheterna. Något skäl till att kooperativa hyresrättsföreningar skulle kunna ha andra ändamål än de nu angivna har vi svårt att se. När man talar om behovet av upplåtelseformen kooperativ hyresrätt och skälen för den är det uppenbart att man regelmässigt har bostadslä- genheter för ögonen, jfr t.ex. våra direktiv (bilaga 1). Befintliga koope- rativa hyresrättsföreningar är, såvitt vi känner till, inriktade på bo- stadslägenheter. SKB har redogjort för att man har upplevt det som i vissa avseenden problematiskt att ha lokalhyresgäster som medlemmar. Det sagda aktualiserar frågan om ändamålen bör snävas in så att endast bostadslägenheter och inte lokaler skall omfattas. Vår bedömning är att även med en permanent lagstiftning bör det vanliga bli att kooperativa hyresrättsföreningar bildas för att bereda bo- städer åt medlemmarna. Det är möjligt att vissa föreningar kan uppleva det som problematiskt med lokalhyresgäster. Men i övrigt kan vi inte se några särskilda faror med sådana hyresgäster som medlemmar. Inte heller kan vi se något starkt skäl för att förbjuda kooperativa hyresrätts- föreningar som helt eller huvudsakligen är inriktade på att upplåta lo- kaler. Mot ett sådant förbud talar inte minst det faktum att sådana bo- Närmare om själva föreningen 67 stadsrättsföreningar kan bildas. Vår slutsats är därför att ändamålen inte i författning bör snävas in så att endast bostadslägenheter omfattas. Till vem bör föreningen få hyra ut lägenheter? En särskild fråga i sammanhanget är om en kooperativ hyresrättsföre- ning bör ha rätt att hyra ut lägenheter till andra än medlemmar. Här bortses således från situationen att den kooperative hyresgästen önskar upplåta i andra hand. Den återkommer vi till i avsnitt 13.2.3. När det gäller bostadsrätter har lagstiftaren aldrig i klartext angett varför föreningen får upplåta bostadsrätt endast åt medlemmar. Förbu- det torde dock ha samband med den fasta koppling som finns mellan andels- och nyttjanderätten samt med bostadsrättsföreningarnas koope- rativa karaktär (jfr prop. 1971:12 s. 136). När det gäller kooperativa hy- resrättsföreningar kan frågan ställas om det finns skäl att medge att fö- reningen upplåter hyresrätt åt andra än medlemmar. Att bostadsrätts- föreningar har rätt att hyra ut lägenheter – vilket således sker till andra än medlemmar i föreningen – motiverades lagstiftningsären- de på följande sätt (prop. 1971:12 s. 137). Vad beträffar uthyrning av lägenheter vill jag särskilt framhålla att det ofta är ändamålsenligt att bostäder åt föreningens anställda samt lokaler upplåts med hyresrätt. Det kan också förekomma fall då en förening på grund av situationen på bostadsmarknaden i orten inte lyckas finna spekulanter till samtliga lägenheter som är avsedda att upplåtas med bostadsrätt. För att undvika eller minska förlust till följd av uteblivna avgiftsintäkter kan det då vara lämpligt att tills vidare hyra ut lägenheterna. Givetvis är bostadsrättsföreningar och kooperativa hyresrättsföreningar inte helt jämförbara i förevarande sammanhang. En bostadsrättsför- ening tillämpar i det aktuella fallet en annan upplåtelseform – hyresrätt – än den annars mot medlemmarna tillämpliga upplåtelseformen bo- stadsrätt. Beträffande kooperativa hyresrättsföreningar blir det fråga om att vid sidan av upplåtelser av kooperativ hyresrätt åt medlemmar eventuellt medge upplåtelser av vanlig hyresrätt till andra än medlem- mar. Man skulle då få två typer av hyresgäster. Den ena gruppen har betalat insats och har ett föreningsrättsligt inflytande bl.a. avseende bo- endet. Den andra gruppen har sluppit att betala insats men saknar före- ningsrättsligt inflytande. Vissa skillnader skulle finnas beträffande de regler som gäller, men i grunden skulle det i båda fallen röra sig om hy- resrätt. 68 Närmare om själva föreningen Skälen för att medge upplåtelse till andra än medlemmar är att den kooperativa hyresrättsföreningen liksom en bostadsrättsförening kan ha problem att få alla lägenheter upplåtna i kombination med den insats som är förenad med medlemskap och andelsrätt i föreningen. Och för en kooperativ hyresrättsförening kan det vara lika ändamålsenligt som för en bostadsrättsförening att hyra ut lokaler till andra än medlemmar. Exemplet i den nämnda propositionen om anställda torde i prakti- ken numera sakna betydelse för såväl bostadsrättsföreningar som ko- operativa hyresrättsföreningar. Det är inte ovanligt att bostadsrättsföreningar, som t.ex. har ett fåtal lokaler, väljer att hyra ut dessa, i stället för att upplåta dem med bostadsrätt. Inte sällan är tanken med det att föreningen vill ha ett annat förhållande till näringsidkaren än att denne skall ingå som med- lem i föreningen, något som för övrigt även näringsidkaren kan anse vara fördelaktigt. Man kan tänka sig att ett intresse för motsvarande ar- rangemang kan komma att finnas i kooperativa hyresrättsföreningar också. Egentligen finns inte någon direkt orsak att därvid förta de ko- operativa hyresrättsföreningarna denna möjlighet. Naturligtvis hamnar föreningen i konflikt med grundidén med ko- operativa hyresrätter om en för stor andel lägenheter hyrs ut som vanli- ga hyresrätter. Det gäller oavsett om uthyrningen avser bostadslägen- heter eller lokaler. Men en för omfattande sådan uthyrning torde re- gelmässigt inte föreningen själv tjäna på. De uthyrningarna hamnar ju inte under reglerna för kooperativa hyresrätter om t.ex. hyressättning samt rättigheter och skyldigheter. Skälet att bilda en kooperativ hyres- rättsförening är att man vill hamna under detta regelverk när det gäller de nämnda frågorna, boendeinflytande, osv. Vi bedömer därför att frånvaron av ett förbud inte innebär några risker eller hot mot upplåtel- seformen. I praktiken skulle dessutom ombildning från vanlig till ko- operativ hyresrätt bli omöjlig, om det inte var tillåtet att vissa hyres- gäster förblev vanliga hyresgäster. Därför bör inte heller något förbud ställas upp. Däremot bör ändamålen för kooperativa hyresrättsföre- ningar snävas in så att det framgår att avsikten med sådana föreningar är att de skall upplåta hyresrätt till sina medlemmar. Närmare om själva föreningen 69 3.2.2Vilka kopplingar skall finnas mellan andels- och nyttjanderätten? Vårt förslag: Den permanenta lagstiftningen skall omfatta föreningar där andelsrätten saknar en fast koppling till nyttjanderätten, men inte föreningar där en fast sådan koppling finns. Ett straffsanktionerat förbud skall införas för andra ekonomiska föreningar än kooperativa hyresrättsföreningar att bedriva verksamhet med ändamål att till föreningens medlemmar upplåta nyttjanderätt till bostadslägenhet för begränsad tid. Bestämmelsen i 1 kap. 8 § första stycket BRL skall förtydligas så att det framgår att upplåtelseförbudet där endast avser fall där en fast koppling finns mellan andelsrätten och nyttjanderätten. I det föregående avsnittet tog vi ställning för att den nyttjanderätt ko- operativa hyresrättsföreningar skall ha rätt att upplåta bör vara hyres- rätt. Det vi enligt våra direktiv skall lämna förslag till är något som bygger på grunddragen för de kooperativa hyresrättsföreningar som har delats in i en ägarmodell och en hyresmodell. Om man ser till bak- grundsbeskrivningen i direktiven menar man med dessa modeller – i vart fall främst – sådana föreningar som förekommit inom ramen för försöksverksamheten, se bilaga 1. En särskild fråga i det sammanhang- et är därvid om direktiven innebär någon begränsning i fråga om vilken koppling som skall finnas mellan andelsrätten och nyttjanderätten till lägenheten. Om direktiven inte innehåller något bestämt svar är frågan hur det bör förhålla sig med denna koppling. Vad gällde då i detta hänseende för försöksverksamheten med ko- operativ hyresrätt? Som tidigare nämnts gäller enligt 1 kap. 8 § BRL (79 § BRL när försökslagstiftningen infördes) ett förbud mot s.k. andelsupplåtelse. Enligt bestämmelsen får juridiska personer inte upplåta andelsrätt med vilken följer rätt att för begränsad tid besitta el- ler nyttja en bostadslägenhet. Vad man gjorde i samband med försöks- verksamheten var att ställa upp ett undantag från detta förbud. Utan hinder av förbudet kunde regeringen lämna ekonomiska föreningar till- stånd att bedriva sådan verksamhet som avsågs med förbudet. 70 Närmare om själva föreningen Så långt förefaller allt klart. Emellertid konstaterade man i förarbetena till försökslagstiftningen (prop. 1986/87:37) att innebörden av dåva- rande 79 § BRL inte var helt klar. Departementschefen fortsatte (s. 48): Uttalandena i förarbetena till bestämmelsen synes nämligen stå i strid med den införda dispensregeln för SKB. I förarbete- na till den provisoriska lagen (1968:702) om förskott vid upplåtelse av bostadsrätt, m.m. (förskottslagen) i vilken en motsvarande be- stämmelse fanns införd (prop. 1968:161 s. 52) uttalar departe- mentschefen sålunda att en förutsättning för bestämmelsens till- lämplighet är att rätten till lägenheten skall vara sammankopplad med själva andelsrätten. Överlåts andelsrätt och hyresrätt var för sig, skulle bestämmelsen inte vara tillämplig (se även SOU 1969:4 s. 91 och 95 samt , Bostadsrättslagen, s. 185 samt SOU 1985:6 s. 196). Som framgår av den redogörelse för SKB:s verksamhet som jag kommer att lämna synes förbudet såsom det beskrivs i förarbetena till förskottslagen inte omfatta SKB. Ändå har det ansetts att SKB behöver ha dispens från förbudet i 79 §. Mot denna bakgrund ansåg departementschefen att gränsdragningen för vad som är tillåtet och inte tillåtet kunde bli föremål för tvekan. Han förklarade emellertid att han hade uppdragit åt den särskilda utredare som skulle se över BRL m.m. att, i samband med vissa frågor avseende andelsboende, se över också denna bestämmelse. Den utredning som departementschefen hänvisade till, bo- stadsrättsutredning, redovisade sina överväganden i betänkandet Över- syn av bostadsrättslagen m.m. (SOU 1988:14). Utredningen tog upp frågor om andelsboende (s. 205 ff.) men gjorde inga särskilda övervä- ganden i den här aktuella gränsdragningsfrågan. Kooperativa hyresrät- ter och 79 § BRL togs upp i propositionen som följde på be- tänkandet, men utan att gränsdragningsproblemet uppmärksammades (prop. 1990/91:92 s. 146 ff.). De återgivna förarbetsuttalandena leder tanken till att det man ge- nom försökslagstiftningen kunde få tillstånd till var fall där nyttjande- rätten var kopplad till andelsrätten. Men sedan uttalade departe- mentschefen också (prop. s. 52): En förutsättning för försöksverksamheten bör vara att den – med vissa undantag – sker inom ramen för gällande hyreslag. I egentlig mening blir det alltså inte fråga om någon ny upplåtelseform. En återgång till den särskilda form för upplåtelse i bostadsförening som Närmare om själva föreningen 71 innebär att andelsrätt och nyttjanderätt är fast knutna till varandra, är således inte aktuell. Av propositionen framgår också att tanken var att regeringen som ett villkor för tillstånd skulle föreskriva att hyresavtal skulle tecknas sepa- rat och skilt från andelsrätt i föreningen (prop. s. 53 och 73). Uttalandena är motsägelsefulla, vad gäller vilka kopplingar som skall finnas mellan andelsrätt och nyttjanderätt för att förbudet i 1 kap. 8 § BRL skall slå till. Det finns därför skäl att se på bestämmelsernas framväxt, innan något ställningstagande görs. Först bör dock något sä- gas om vilka typer av föreningar som har funnits. Olika typer av föreningar bostadsrättskommitté hade i uppdrag att bl.a. utreda före- komsten av bostadsföreningar som den dåvarande BRL inte var till- lämplig på. Avsikten var att kommittén med sin utredning som bak- grund skulle överväga behovet av ett förenklat förfarande vid ombild- ning till bostadsrätt. Kommittén redovisade sin utredning i betänkandet Från hyresrätt till bostadsrätt (SOU 1981:74 s. 144 ff.). Kommittén re- dogjorde där också för de typer av föreningar som den hade träffat på. Kommittén tog först upp andelshus. Därmed avsågs hus i vilka nyttjanderätt till lägenheter grundar sig på äganderätt av ideella andelar av fastigheten eller på delägarskap i handelsbolag eller kommanditbo- lag. Kommittén tillade att beteckningen andelshus också hade kommit att användas för fjällstugor m.m. där veckoupplåtelser äger rum samt som benämning på hus där nyttjanderätten grundas på aktier eller på andelsrätt i en s.k. bostadsförening. Bostadsföreningar är, enligt kommittén, ekonomiska föreningar som upplåter lägenheter på antingen obegränsad eller begränsad tid. Kom- mittén tillade att rätten att nyttja lägenheten kan vara på ett eller annat sätt knuten till andelsrätt i föreningen men att beteckningen förekom- mer även när sådan anknytning inte föreligger. var det enligt bostadsrättskommitté vanligt att ekonomiska föreningar upplät andelsrätt i föreningen sammankopplad med nyttjanderätt för obegränsad tid till en lägenhet. Föreningarna an- gavs oftast ha kallats för besittningsföreningar. Vid sidan av dessa föreningar förekom, enligt kommittén, hyresfö- reningar. De karaktäriserades av att föreningarna kunde upplåta an- delsrätt med vilken följde nyttjanderätt . Andelsrätten kunde vara på ett eller annat sätt sammankopplad med nyttjanderätten, men det fanns också föreningar utan sådan fast sammankoppling. 72 Närmare om själva föreningen Slutligen tog kommittén upp en typ av föreningar som angavs ha tillkommit för att kringgå priskontrollag. Dessa beskrevs så att de var organiserade som bostadsrättsföreningar men att lägenheterna uppläts åt medlemmarna . Av det sagda ser man alltså att de olika parametrar som finns – och som på olika sätt kan kombineras med varandra – är att nyttjanderätten kan vara upplåten på antingen begränsad eller obegränsad tid samt att nyttjanderätten kan vara antingen fast sammankopplad med andelsrät- ten eller sakna en sådan koppling. Vilka förbud har då funnits? Redan genom BRL förbjöd man andra än bostadsrättförening- ar att upplåta nyttjanderätt till lägenhet för obegränsad tid, 1 § BRL. Ända sedan 1930 års BRL har det funnits en övergångsbestäm- melse som medger att föreningar som fanns redan när förbudet infördes har kunnat fortleva (punkten 4 i övergångsbestämmelserna till BRL). Bestämmelserna om upplåtelse är i samman- hanget oproblematiska. De kan därför lämnas därhän. Det som återstår är därmed vilka förbud som funnits mot upplåtelse av nyttjanderätt . I lagstiftningsärendet års BRL uppmärksammade Lagrå- det vad som benämndes hyresföreningar (NJA II 1930 s. 460 ff.). Lag- rådet gjorde då den indelningen att ekonomiska föreningar med ända- mål att bereda bostäder åt medlemmarna kunde delas upp i två typer av bostadsföreningar. De delades upp dels i hyresföreningar, där med- lemmarna innehade lägenheten med hyresrätt, dels i föreningar med bostadsrätt, dvs. där nyttjandrätten hade upplåtits för obegränsad tid. Lagrådet såg två typer av hyresföreningar dels sådana där upplåtelsen skett , dels sådana där hyrestiden lämnats obestämd (alltså inte obegränsad, då handlade det ju om bostadsrätt). Lagrådet föreslog att man skulle förbjuda föreningar med obestämd hyrestid. Det motiverade Lagrådet för det första med att man såg vissa risker med denna form av hyresföreningar. Den kunde lätt förväxlas med bostadsrättsföreningar och skulle kunna utnyttjas till osunda bo- stadsföretag. För det andra menade att det var tvivelaktigt om något behov fanns av denna – som Lagrådet benämnde det – mellan- form. Lagrådet föreslog ett förbud i . I stället infördes ett förbud i den då gällande lagen om ekonomiska föreningar (lagens 2 §). Förbudet fick följande lydelse. Närmare om själva föreningen 73 med ändamål att bereda bostäder åt medlem- marna må ej upplåta lägenhet under nyttjanderätt annorledes än för bestämd tid, med mindre upplåtelsen sker under bostadsrätt enligt vad därom är särskilt stadgat. Departementschefen motiverade förbudet på bl.a. följande sätt (NJA II 1930 s. 535). Med en bestämmelse av denna innebörd avses att förbjuda den mellanform för upplåtelse åt föreningsmedlemmar, som hyresrätt för obestämd tid utgör, en form, som särskilt då den är förbunden med ett avstående från föreningens sida av uppsägningsrätten lätte- ligen kan för föreningsmedlemmen framstå såsom innebärande en bostadsrätt i lagens mening och... Departementschefen gjorde i propositionen också en del avgränsningar (ibid). Han ansåg att skäl saknades att utsträcka förbudet till andra fö- reningar än sådana som hade till ändamål att bereda bostäder åt med- lemmarna. Inte heller ansåg han att förbudet borde omfatta upplåtelser för lägenhetsinnnehavarens livstid. Av det sagda framgår alltså att förbuden – om vi håller oss till upplåtelse av bostäder – förbjöd dels upplåtelser på annat sätt än av bostadsrättsföreningar, dels upplåtelser av en fö- rening åt sina medlemmar . Däremot var det alltså möj- ligt för en förening att åt sina medlemmar upplåta en bostadslägenhet . Man bör observera att inget sades om kopplingen mel- lan andelsrätt och nyttjanderätt. Med andra ord bör graden av koppling ha varit betydelselös. I sammanhanget bör nämnas att en övergångsbestämmelse fanns som tillät befintliga föreningar att fortsätta med sin verksamhet (se t.ex. NJA II 1930 s. 536). Den har senare, med vissa ändringar, fått efter- följare när BRL har reformerats. infördes en lag om kontroll av upplåtelse och överlåtelse av bostadsrätter. Avsikten var att få kontroll på priserna för bostadsrätter, vilket man hade på hyrorna för hyresrätter. Departementschefen kon- staterade i den aktuella propositionen att det års lagstiftning om bostadsrättsföreningar hade bildats ett stort antal föreningar som också hade till syfte att bereda medlemmarna bostad. Han ansåg att kontrollbestämmelserna skulle bli mycket ofullständiga, om de inte in- begrep upplåtelse och överlåtelse av andelsrätt i sådana föreningar eller bolag, varmed följer besittningsrätt till lägenhet (prop. 1942:341 s. 14). Departementschefen poängterade särskilt att bestämmelserna skulle vara tillämpliga även om den rätt till lägenheten som följde med 74 Närmare om själva föreningen överlåtelse av andelsrätten i föreningen eller bolaget benämndes hyres- rätt. Bestämmelsen fick den lydelsen att bestämmelserna för bostads- rätter skulle gälla med avseende å annan andelsrätt i förening eller ak- tiebolag, varmed följer rätt att besitta eller hyra lägenhet. Vissa ändringar i kontrollagstiftningen gjordes . Under be- redningen av det ärendet utarbetades en promemoria av Justitiedepar- tementet. Där angavs att vissa nya bostadsföreningar hade uppträtt på marknaden efter kontrollagens införande (prop. 1945:371 s. 35). Det var alltså den typ som bostadsrättskommitté beskrev som bo- stadsrättsföreningar men med upplåtelser . Syftet med dessa föreningar var att undgå antingen priskontrollen eller det dåva- rande utdragna kontrollförfarandet vid godkännande av ekonomiska planer. Denna med priskontrollen oförenliga verksamhet som bedri- vits av vissa s.k. bostadsföreningar ville man stoppa. Ett förbud ställ- des därför upp för föreningar som inte var bostadsrättsförening eller aktiebolag att utan hyresnämndens tillstånd upplåta andelsrätt, varmed följer rätt att besitta eller hyra lägenhet. Övergångsbestämmelser med undantag för befintliga föreningar meddelades. Utanför hyresreglerat område var det fortfarande tillåtet att upplåta andelsrätt sammankopplad med nyttjanderätt . Kon- trollagen upphävdes . Då infördes ett generellt förbud mot an- delsrättsupplåtelser, dock inskränkt på det sättet att förbudet gällde en- dast bostadslägenheter. Den aktuella kommitténs motiv var att man an- såg att något verkligt behov av denna typ av föreningar inte fanns. Vi- dare anförde kommittén att dessa föreningar inte var underkastade nå- gon form av kontroll motsvarande den som gällde för bostadsrättsför- eningar trots att upplåtelserna av lägenheterna regelmässigt förenades med skyldighet att i någon form sätta in kapital i verksamheten. Departementschefen uttalade i propositionen att vad kommittén an- fört förtjänade beaktande. Han tillade att förslaget också torde främja en önskvärd enhetlighet på bostadsmarknaden, när det gällde olika former för upplåtelse (prop. 1968:161 s. 49 ff.). Det var således i dessa förarbeten som de uttalanden gjordes om sammankoppling mellan an- delsrätt och nyttjanderätt, vilka man hänvisade till inför försöksverk- samheten med kooperativ hyresrätt. Exakt återgivet uttalades följande i specialmotiveringen (prop. 1968:161 s. 52). Bestämmelsen i paragrafen avser endast andelsrätt varmed följer rätt att besitta eller hyra bostadslägenhet. Rätten till lägenheten skall således vara sammankopplad med själva andelsrätten. Överlåts an- delsrätt i förening eller bolag och hyresrätt till lägenhet var för sig är bestämmelsen inte tillämplig. I sådant fall gäller reglerna om hyra beträffande nyttjanderätten. Om ersättningen för andelsrätten är en Närmare om själva föreningen 75 förtäckt ersättning för hyresrätten, torde reglerna om otillbörligt ve- derlag enligt hyreslagen bli tillämpliga. Genom BRL flöt en överensstämmande bestämmelse i stället in i BRL (79 §). Bestämmelsen hade följande lydelse. Förening eller aktiebolag får ej upplåta andelsrätt med vilken följer rätt att för begränsad tid besitta eller hyra bostadslägenhet. Vad som sagts nu äger motsvarande tillämpning i fråga om andel i handels- bolag. Departementschefen uttalade i propositionen följande (prop. 1971:12 s. 92). Ända har statsmakterna intagit den prin- cipiella ståndpunkten att upplåtelse av bostadslägenheter skall ske genom hyresavtal mellan fastighetsägare och hyresgäst eller i form av bostadsrätt. Härigenom har en önskvärd enhetlighet på bostads- marknaden uppnåtts. Något verkligt behov av andra upplåtelsefor- mer torde inte heller föreligga. Enligt min mening bör därför förbu- det för förening eller aktiebolag att upplåta andelsrätt med vilken följer rätt att för begränsad tid besitta eller hyra bostadslägenhet bi- behållas. Uttalandet om enhetlighet leder tanken till att graden av koppling mel- lan andelsrätt och nyttjanderätt skulle sakna betydelse. Men saken kompliceras av den aktuella kommitténs, , syn- sätt. Den menade att både det då gällande förbudet och det man föreslog inte avsåg fall då andelsrätt och hyresrätt till lägenhet överlåts var för sig (SOU 1969:4 s. 91 och 95). Kommittén tillade att, om ersättningen för andelsrätten i de fallen är en förtäckt ersättning för hyresrätten, bestämmelsen i 65 § hyreslagen om förbud mot ersättning torde bli tillämplig (betänkandet s. 95). Kommitténs förslag avvek inte i sak från det i propositionen. När bestämmelserna i 79 § BRL fördes över till 1 kap. 8 § BRL fanns ingen avsikt att göra några sakliga ändringar (prop. 1990/91:92 s. 157). Högsta domstolens syn på bostadsföreningar I sammanhanget bör nämnas Högsta domstolens avgörande NJA 1995 s. 613. Frågan var om en överlåtelse av andel i bostadsförening mot 76 Närmare om själva föreningen särskild ersättning stred mot förbudet i 65 § hyreslagen. Högsta dom- stolens utgångspunkt var att man vid bedömningen får skilja mellan två typer av bostadsföreningar.