sou · GOB360d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Generellt kan sägas att svagare denatureringsämnen kan väljas för varor/produkter där missbruksrisken inte är så stor eller då intresset av att söka försvaga eller ta bort denatureringen är liten. Frågan om vilket denatureringsämne som skall användas kan regelmässigt lösas efter diskussioner mellan verket och den tillståndssökande. Vad närmare gäller tillstånden och innehavarna av dessa kan nämnas följande. prövar i genomsnitt ca 2 000 ansökningar om tillstånd och/eller godkännande enligt LFT. Av dessa avser teknisk sprit (främst tillstånd till inköp av sådan sprit) och alltså alkoholhaltiga preparat. Ca 10 företag har både införsel- och försäljningstillstånd och omnämns ofta som partihandlare. Av dessa har vissa även inköps- tillstånd. Till de fem större partihandlarna hör (), (), (), () och Sekab (). I övrigt finns ca 15 företag som har antingen endast införsel- eller försäljningstillstånd eller tillstånd i andra kombinationer än ovan 124 Teknisk sprit m.m. Inom industrin förekommer t.ex., som nämnts, företag som innehar endast införseltillstånd. Antalet innehavare av inköpstillstånd uppgår till ca 10 000. Av dessa är ca 6 000 företag/näringsidkare och ca 4 000 skolor, universitet och andra undervisnings/forskningsanstalter. Inköpstillstånden avser ofta inköp av både odenaturerad och – fullständigt eller ofullständigt – denaturerad sprit. Den mängd som köps in av skolorna på lägre nivå är oftast förhållandevis liten (ca odenaturerad, beskattad sprit, och ca fullständigt denaturerad – dvs. skattefri – sprit; räknat per läsår). Partihandlarnas inköp inom eller utom landet avser oftast sådana mängder att leveranserna sker med tankbåtar e.d. Andra företags inköp, vilka oftast sker inom landet, avser leveranser i allt från tankbilar till enlitersflaskor. Vad gäller antalet upplagshavare avseende teknisk sprit, finns 67 sådana. Bland upplagshavarna kan, förutom de tio partihandlarna, sägas finnas främst innehavare av endast inköpstillstånd enligt LFT. Ett antal av de sistnämnda upplagshavarna kan antas ha införskaffat godkännande som upplagshavare närmast för säkerhets skull vid EU- inträdet . Vad gäller antalet för teknisk sprit registrerade varumottagare finns det två sådana.13 har, förutom sitt ansvar som central tillsyns- myndighet, det direkta tillsynsansvaret över bl.a. innehavarna av tillstånd enligt LFT. Syftet med verkets tillsyn av tillståndshavarna är att kontrollera dels att de lagstadgade reglerna m.m. efterlevs (t.ex. att försäljning sker endast på föreskrivet sätt), dels att förutsättningar för tillstånd fortfarande föreligger (t.ex. att tillståndshavaren fortfarande utövar samma verksamhet). På grund av de ofta korta giltighetstiderna för tillstånden finns det dock sällan anledning till en omfattande efterkontroll. Tillsynen över tillståndshavarna genomförs i form av vad som skulle kunna kallas administrativ tillsyn (främst kontroll genom försäljarnas rapportering) och/eller genom inspektioner. 13 Uppgifterna avseende antalet upplagshavare och registrerade varumottagare avser förhållandet per . Teknisk sprit m.m. 125 har för sin tillståndsgivning och kontroll behov av tillgång till uppgifter i t.ex. olika register. Fr.o.m. har verket för tillståndsprövning och tillsyn enligt bl.a. LFT rätt att få uppgifter från polisens belastningsregister om brott som föranlett annan påföljd än penningböter och från polisens misstankeregister om brott för vilket åtal väckts, se 11 och 18 §§ förordningen (1999:1134) om belastningsregister respektive 4 och 5 §§ förordningen (1999:1135) om misstankeregister. Vad gäller inspektionerna kontrolleras vid dessa att verksamheten sker på avsett sätt, dvs. framför allt i enlighet med eventuellt särskilt föreskrivna villkor och föreskrifterna i LVFS 1995:2. företas sammanlagt 50–100 inspektioner hos tillståndshavare enligt LFT. Den exakta fördelningen mellan olika grupper beror närmast på var det största behovet av inspektion finns. Bland annat kontrolleras att innehavare av införsel- eller inköpstillstånd avseende teknisk sprit för tillverkning av alkoholpreparat också använt spriten för sådan framställning. Vad beträffar de möjligheter till administrativa ingripandena som LFT ger, dvs. varning, försäljningsförbud och återkallelse, kan sägas följande. Förekomsten av endast tidsbegränsade tillstånd innebär att sådana ingripanden knappast förekommer. Tidsbegränsningen blir i sig själv ett styrmedel för . Då problem uppkommer kan dessa vanligtvis lösas antingen vid den eventuella övergången till ett nytt tillstånd (genom t.ex. att den tillåtna inköpsmängden begränsas eller att krav uppställs på ett annat, kanske starkare, denaturerings- ämne) eller redan före giltighetstidens utgång, varvid tillståndet i samråd ersätts med ett annat, mer lämpligt utformat tillstånd. Återkallelse har, sedan verket tog över som tillstånds- och tillsynsmyndighet, förekommit endast vid några enstaka tillfällen. Varning torde ha meddelats av vid endast ett tillfälle. Den grundläggande orsaken var i detta fall att försäljningen av teknisk sprit inte ägt rum i enlighet med tillståndet härför. Såvitt är känt har något försäljningsförbud inte meddelats av verket. Vad beträffar tillsyns- och kontrollverksamhet bör vidare nämnas förekomsten av föreskrifterna (LVFS 1997:6) om ändring i föreskrifter och allmänna råd (LVFS 1995:20) om kontroll av vinetanol avsedd för motorbränsle. En översiktlig redogörelse för reglerna på gemenskaps- respektive nationell nivå har lämnats i avsnitt 4.11. Beträffande kontrollen enligt LVFS 1997:6 och 1995:20, hänvisas därför till detta avsnitt. 126 Teknisk sprit m.m. Närmare om kontrollbolagen, m.m. Kontrollbolagen och deras verksamhet Som tidigare nämnts förekommer det vid hantering av teknisk sprit att vissa kontroller utförs av kontrollbolag. Bolagen anlitas främst på eget initiativ av partihandlarna för att genomföra kontroll vid t.ex. in- och utlastning av sprit i samband med införsel, försäljning respektive inköp inom landet. Kontrollbolagen underlättar också säljarens förhållandevis omfattande rapporteringsskyldighet till . Dessutom gäller, som tidigare nämnts, att den som ansöker om införsel- och försäljningstillstånd avseende teknisk sprit i princip måste anlita kontrollbolag (eller andra externa kontrollanter såsom revisorer) för att av medges sökta tillstånd. Kontrollbolagens verksamhet har således betydelse av flera skäl. Från sida tillämpas ett slags informellt god- kännandeförfarande vad gäller dessa bolag. Det anses att ett bolag för att kunna fungera som ett kontrollbolag inom det aktuella området bör vara registrerat i bolagsregistret hos , ha kännedom om kvalitetssäkring och kvalitetskontroll, speditions- kunskap (dvs. kunskap om transporter), klara erforderliga kontakter med tullmyndigheter m.fl., ha kännedom om mätmetoder för vikt och volym samt kunna dokumentera erforderliga uppgifter. Av de svenska kontrollbolagen kan särskilt nämnas , , som även är godkänt såsom internationellt kontrollbolag och som är det bolag som utför kontrollerna hos de större partihandlarna. SGS bedriver genom sina olika inspektörer verksamhet i de större hamnarna, där bolaget – förutom att kontrollera leveranser av teknisk sprit – även kontrollerar leveranser av t.ex. olja och spannmål. Omfattningen av och genomförandet av kontrollbolagens kontroll av handlarna varierar beroende på bl.a. hur stora leveranserna av sprit är. Leveranserna till de stora partihandlarna kan t.ex. bestå av sprit. Bolagets uppgift kan då framför allt vara att vid parti- handlarens mottagande kontrollera mängden mottagen sprit och kvaliteten på spriten. I sistnämnda avseende kontrolleras främst att alkoholhalten är den rätta. Skulle den levererade spriten ha en alkoholhalt om endast t.ex. 94,5 volymprocent i stället för 95 volymprocent kan spriten ha spätts ut med vatten vilket naturligtvis innebär ett ekonomiskt svinn. Vidare kontrolleras t.ex. att lastutrymmet är tomt och att ingen sprit finns kvar i slangar och rörledningar. Vid uttag hos partihandlaren/säljaren för leverans till köparen kontrollerar kontrollbolaget t.ex. att mängden sprit som skall levereras Teknisk sprit m.m. 127 till köparen ligger inom ramen för vad köparens tillstånd omfattar samt att denatureringen är i enlighet med inköpstillståndet. Kontrollbolaget rapporterar därefter via säljbolaget till eller direkt till verket. En del partihandlare/säljbolag är kvalitetssäkrade enligt ISO 9000 eller liknande kvalitetssäkringssystem (se nedan). För dessa bolag gäller bl.a. att ansett att uttag, helt eller delvis, får ske i säljarens egen regi", medan inleveranser ansetts böra skötas av kontrollbolaget. Kontrollbolaget gör då månatligen stickprovsvisa kontroller av utleveranser och denatureringar samt företar kontroller (s.k. pejling) av bl.a. tankarnas innehåll och plomberingar samt rapporterar till . Förekomsten av kontrollbolag m.m. har inte inneburit att inte gjort t.ex. stickprovsvisa kontroller.14 Anledning finns att mycket kort nämna lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. Lagen trädde i kraft , i samband med tillträde till . Den innehåller bestämmelser beträf- fande ackreditering, med vilket menas en förklaring att ett organ är kompetent att utföra den verksamhet som ackrediteringen avser. All ackreditering sker utifrån krav i europeiska standarder (EN 45000-serien) och i vissa fall även krav enligt ISO-standarder (internationella standarder utgivna av den internationella organisationen för standardisering). Ackreditering kan ges för t.ex. viss mätmetod. Endast juridiska personer kan, frånsett här ej relevant undantag, bli ackrediterade. Beslut om ackreditering meddelas efter ansökan eller tills vidare. I beslutet, som kan återkallas, skall anges de villkor som skall gälla för verksamheten. Ackreditering är som utgångspunkt frivillig men kan göras obligatorisk genom krav från myndigheter eller andra organ. Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) är nationellt ackrediteringsorgan15. 14Samtliga uppgifter i avsnittet har inhämtats från . 15SWEDAC är en central statlig myndighet som sorterar under Utrikes- departementet och som har både en myndighetsutövande roll och en rent uppdragsbaserad verksamhet. Myndighetens huvudsakliga uppgift är att vara nationellt ackrediteringsorgan. 128 Teknisk sprit m.m. I samband med att lagen om teknisk kontroll trädde i kraft konstaterades från sida att kontrollbolagen skulle kunna vara – på frivillig basis – ackrediterade i enlighet med vad som anges i nämnda lag. Några kontrollbolag ackrediterade för kontroll av just teknisk sprit finns det, enligt uppgift från SWEDAC, dock inte . I detta sammanhang kan vidare nämnas att bolag kan ansöka om att bli certifierade enligt vissa kvalitetssäkringssystem, t.ex. ISO 9000 (ett s.k. kvalitetsledningssystem) eller ISO 14000 (ett s.k. miljöledningssystem). För certifiering finns ca 20 fristående certifieringsorgan, ackrediterade av SWEDAC såsom just sådana organ. Uppskattningsvis finns i drygt 3 000–4 000 företag certifierade av ackrediterade bolag. Denna certifieringsmöjlighet tillskapades på önskemål av och efter inledande arbete av industrin för att förbättra kvaliteten i olika avseenden inom bolagen (rutiner för dokumenthantering, m.m.). görs certifiering även såvitt avser bl.a. olika tjänsteföretag, t.ex. företag inom vårdsektorn. Intresset för certifiering ökar ständigt. Certifieringen gagnar alltså de olika bolagen bl.a. genom att dessas kvalitetssystem fortlöpande kontrolleras och förbättras samt därtill genom den kvalitetsstämpel bolaget får och som bolaget kan använda vid t.ex. marknadsföring. Av partihandlarna avseende teknisk sprit är i vart fall, enligt , Kemetyl och Sekab certifierade enligt ISO- standarder. Som tidigare nämnts medför en sådan certifiering i princip att bolaget i fråga av kan tillåtas sköta en viss del av kontrollen av den tekniska spriten i egen regi, dock under viss övergripande tillsyn från kontrollbolag. Enligt föreskrifter och allmänna råd (LVFS 1999:9) om avgifter för kontrollen av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat samt vinetanol gäller följande. Teknisk sprit m.m. 129 En avgift skall utgå om per kg såld, inköpt eller till införd teknisk sprit omräknat som etylalkohol. Avgift skall tas ut vid försäljning av teknisk sprit samt för den mängd som används i den egna produktionen. Avgift skall inte erläggas vid försäljning till annat företag som har tillstånd att sälja teknisk sprit (1 §). Avgiften skall erläggas av den som har fått tillstånd till inköp, försäljning eller införsel av teknisk sprit. En avgift skall utgå om per kg till införd vinetanol omräknat som etylalkohol. Avgiften skall i enlighet med artikel 38 i förordning 377/93 (se avsnitt 4.11) erläggas av mottagaren av vinetanolen. Som redogjorts för i motsvarande avsnitt i föregående kapitel har Alkoholinspektionen i rapporten – Tillverkning, smuggling och distribution (Alkoholinspektionen 1999:3) redovisat sitt uppdrag enligt regleringsbrevet för att "följa utvecklingen och bedöma omfattningen och karaktär på den illegala alkoholhanteringen vad avser tillverkning och distribution". Med svartsprit avses i rapporten, som tidigare nämnts, sprit eller spritdrycker som är olovligen framställda, inklusive renade, eller utspädd teknisk sprit samt sprit eller spritdrycker som är olovligen införda till landet. Vad först gäller smugglingen har, enligt rapporten, smugglingen av 96-procentig odenaturerad teknisk sprit ökat. Den insmugglade spriten har, såvitt kan utläsas av rapporten, i de kända fallen förts in till landet i tunnor. Vad beträffar hanteringen av teknisk sprit anges att det finns åtminstone tre olika sätt på vilka den tekniska spriten kan "läcka" ur det legala flödet för att hamna på den illegala marknaden som ersättning för dryckessprit. Dessa tre sätt är: Inbrott i lokaler där teknisk sprit förvaras eller stölder under transporter med teknisk sprit. 130 Teknisk sprit m.m. Interna stölder hos företag som har inköpstillstånd eller stölder hos transportföretag. som på grundval av falska uppgifter om spritens användningsområde erhåller ett inköpstillstånd. Hela eller delar av den sprit som köps renas från denatureringsmedel och säljs därefter olovligen som dryckessprit. Det har förekommit uppgifter om att det som säljs under beteckningen hembränt i vissa fall har varit renad teknisk sprit. Ytterligare en möjlighet uppges vara att denaturerad teknisk sprit smugglas in i landet för att därefter renas och säljas på den illegala marknaden. Eftersom prisskillnaderna mellan teknisk sprit och dryckessprit är mindre på kontinenten uppges sannolikheten för smuggling av denaturerad teknisk sprit till dock inte vara så stor. Däremot förekommer, som nämnts, smuggling av 96-procentig odenaturerad sprit till landet. Enligt rapporten talar mycket för att de största riskerna för att teknisk sprit skall hamna på den illegala marknaden uppstår då oseriösa företag på grundval av falska uppgifter om spritens användningsområde blir beviljade inköpstillstånd. Kontrollen av om alkoholmängden i de tillverkade produkterna står i proportion till den mängd teknisk sprit som tillståndshavaren har köpt anges vara liten. Ett annat problem i detta sammanhang uppges vara att inte har rätt att, genom , kontrollera vandeln på de personer som ingår i bolaget. Som nämnts i avsnitt 4.12.3 har det dock skett ändringar, varigenom fått tillgång till uppgifter ur polisens belastnings- och misstankeregister. Det är enligt rapporten oklart i vilken omfattning det förekommer illegala läckage av teknisk sprit. Enligt rapporten har – 1997 förekommit ett tiotal fall där personer lagförts för brott mot LFT. I rapporten lämnas beskrivning av ett fall där teknisk sprit köptes in med stöd av inköpstillstånd av ett bolag som bedrev parfymtillverkning och efter rening såldes som dryckessprit. Beträffande detta mål, som är slutligt avgjort i domstol, hänvisas till rapporten. Även andra fall finns, som redan framgått, beträffande inköp av teknisk sprit för annan än laglig verksamhet. I detta kapitel lämnas en redogörelse för reglerna för handel med, inbegripet införsel/import av, alkoholhaltiga preparat. I föregående kapitel har, som framgått, redovisats inte bara definitionen av teknisk sprit utan även begreppet alkoholhaltigt preparat. Det har också lämnats redogörelse för bl.a. de tull- bestämmelser som är av central betydelse för båda slagen av tekniska alkoholprodukter. Även i övrigt har i det föregående kapitlet behandlats regler eller begrepp (såsom begreppet denaturering) av betydelse för båda slagen av varor. Beträffande framför allt definitionen av begreppet alkoholhaltigt preparat hänvisas till föregående kapitel. Nedan lämnas först en redogörelse för ärenden rörande alkoholhaltiga preparat, vilket ger en beskrivning av marknaden i för sådana alkoholvaror. Därefter redogörs för den rättsliga regleringen på området samt verksamhet avseende preparat. Ett kort avsnitt om illegal verksamhet på området följer därefter. Vidare lämnas en översiktlig redogörelse för viss angränsande verksamhet som kan omfatta alkoholhaltiga preparat, för att bl.a. ge en inblick i de olika sammanhang i vilka andra myndigheter kommer i kontakt med alkoholhaltiga preparat. 5.2Något om missbruk av alkoholhaltiga preparat Som framgått av avsnitt 2.3 kan det huvudsakliga syftet bakom alkohollagen och LFT sägas vara detsamma, nämligen att söka förebygga alkoholpolitiska olägenheter och/eller missbruk. Det är inte bara, förutom teknisk sprit, alkoholhaltiga preparat som inte är avsedda att förtäras som enligt lagstiftningen är underkastade kontroll i syfte att förhindra missbruk eller andra olägenheter, utan även preparat som i sig är avsedda för förtäring. Missbruk av tekniska alkoholprodukter, framför allt alkoholhaltiga preparat, har behandlats i olika framställningar1. Allmänt kan sägas att det främst är preparat som T-röd, K-sprit och andra liknande produkter som missbrukas. Dessa slag av preparat har en relativt likartad sammansättning. De innehåller denatureringsmedel, i enlighet med vad som föreskrivs i LFT och föreskrifter på området, och andra kemiska ämnen samt håller en alkoholhalt på mellan ca 60 och 85 viktprocent. Produkterna är främst avsedda att användas som rengörings-, lösnings- och frostskyddsmedel samt som brännvätska. Härtill förekommer i viss mån missbruk av t.ex. munvatten och hårvatten (båda med uppskattningsvis runt 30 vikt- procent alkohol). Det kan tilläggas att fått in rapporter från sjukhus om urdruckna flaskor med desinfektionsmedel (sådana medel innehåller drygt 60 viktprocent alkohol). Missbruk av alkoholhaltiga preparat förekommer främst bland människor med svåra alkoholproblem, som ett substitut för system- bolagsvarorna. Preparaten är lätta att få tag på och relativt billiga. Bland missbrukarna finns inte bara äldre utan även yngre människor. Missbruket kan ge svåra leverskador, akut bukspottkörtel- inflammation, skador på hjärtmuskel och blodkärl och andra direkt livshotande skador. Förväxling med preparat som är baserade på metanol (träsprit) har i flera fall lett till dödsfall. fick 1991 i uppdrag av regeringen att utreda resultatet av en branschöverenskommelse mellan å ena sidan och å andra sidan olika branschorganisationer, om att enlitersförpackningar av T-röd och liknande produkter fr.o.m. får säljas endast över disk2. Denna överenskommelse tillämpas fortfarande. Verket bedömde i sin sammanställning att utredningsmaterialet gav vid handen att missbruket av T-röd (vilken produkt undersöktes särskilt) hade minskat i förhållande till tidigare. Att färre förpackningar hade sålts var klart. Illegal sprittillverkning och renaturering; en information från , och (1986), betänkande Handel med teknisk sprit (SOU 1986:35), mot missbruk av tekniska alkoholprodukter (SoS 1989:30; 1989), prop. 1990/91:175 Om vissa hälsofrågor samt stencil Utredning av överdiskförsäljning av T-röd och liknande produkter (1992). 2 Se prop. 1990/91:175 s. 129 ff och stencilen Utredning av överdisk- försäljning av T-röd och liknande produkter. att det skulle öppnas möjlighet för verket att i samband med godkännanden av alkoholhaltiga preparat meddela begränsningar av försäljningen av preparatet i fråga, t.ex. att preparatet skulle få säljas endast över disk. I vilken omfattning missbruk av T-röd och liknande förekommer, är okänt för utredningen. Enligt torde man kunna anta att missbruket av nämnda produkter fortsatt att minska i förhållande till vad som gällde . I vart fall har till verket inkommit färre anmälningar/rapporter än tidigare om sådant missbruk. 5.3Läkemedelsverkets ärenden om alkoholhaltiga preparat Som nämnts i föregående kapitel (avsnitt 4.9) innehåller LFT, till skillnad från alkohollagen, inte några särskilda bestämmelser om tillstånds- och tillsynsmyndighets register. Det register för dels teknisk sprit, dels alkoholhaltiga preparat som på annan grund förs hos innehåller uppgifter i olika avseenden av betydelse för handläggningen av ärenden om tillstånd och godkännanden samt tillsynen över verksamheten hos innehavare av tillstånd eller godkännande. Uppgifterna kan även användas för t.ex. uppföljning och utvärdering av lagens tillämpning samt framställning av verkets egen statistik. rörande alkoholhaltiga preparat omfattar ca 2 350 produkter. Merparten – – av produkterna är inte avsedda att förtäras (medan det motsatta alltså är fallet med resterande ). Produkterna härrör i ungefär lika stor omfattning från utlandet som från . Det är oftast produkterna från utlandet som förorsakar problem vid verkets bedömning. Dessa problem sammanhänger bl.a. med en olikartad syn i olika länder vad gäller risken för missbruk av alkoholhaltiga preparat. För av produkterna har lämnats ett negativt godkän- nandebeslut. Den grundläggande orsaken till att godkännande inte meddelats har varit missbruksrisken, genom t.ex. produktens otillfredsställande sammansättning. För varje i registret angiven produkt med ett positivt godkännandebeslut (således ) finns även antingen ett tillstånd från eller Alkoholinspektionen (se vidare avsnitt 5.10.2) Preparaten i registret delas av in i följande huvudgrupper. Om åtskillnad görs, vad gäller dessa huvudgrupper, mellan preparaten som inte är avsedd att förtäras i förhållande till dem som är avsedd att förtäras, kan följande sägas. Ej avsedda att förtäras Av produkterna som inte är avsedda för förtäring utgör flertalet s.k. tekniska produkter (t.ex. rengöringsmedel). Tätt efter följer de kosmetiska preparaten (t.ex. deoderanter). Därefter kommer ett antal s.k. övriga produkter (t.ex. liniment för hästar). Drivmedels- produkterna (de etanolhaltiga drivmedlen) är än så länge få till antalet men trots det stora till volymen. I denna kategori utgör aromerna (t.ex. konjaksarom) den övervägande majoriteten. Livsmedelsprodukterna (t.ex. aprikoser i ) kommer på andraplats, följt av de rätt få övriga produkterna (t.ex. vissa hälsokostprodukter som ej faller under läkemedelslagstiftningen). Uppdelningen enligt ovan kan åskådliggöras som i följande cirkeldiagram (indelningen avser alltså endast fördelningen mellan de olika huvudgrupperna av ärenden/produkter, alltså inte vilka kvantiteter i t.ex. ton de olika grupperna av produkter förekommer i). De tre ljusare partierna i diagrammet avser produkter som är avsedda att förtäras. De fyra mörkare avser motsatsvis produkter som ej är avsedda för förtäring. Bild: ärenden om alkoholhaltiga preparat, uppdelade efter ungefärligt antal ärenden i varje huvudgrupp. De tre ljusare partierna avser produkter avsedda för förtäring. Bilden är endast presenterad i den tryckta upplagan I verksamhet förekommer en grovindelning av de förekommande alkoholhaltiga preparaten inte bara i enlighet med vad som framgått ovan, alltså i vissa huvudgrupper av preparat, utan även i något mer avgränsade grupper, eller olika slag av preparat (se nedan). Ej avsedda att förtäras lacker m.m. (t.ex. förtunningar, färger och nitrocellulosa)