sou · GOB367 · 2001-01-01 00:00:00 — behov av skärpta krav, inte minst regionalt, vid omprövning av miljöfarlig verksamhet, avfallshantering och efterbehandling av för- orenad mark, behov av och uppskattade kostnader för efterbehandling av förore- nad mark inom tillrinningsområdena samt av förorenade sediment på skärgårdarnas bottnar. Vatten- och avloppshanteringen bör i högre grad än vara väg- ledande för lokalisering av byggnader och anläggningar. En hållbar utveckling i skärgårdarna är möjlig först om existerande problem med bristande vattenkvalitet, knapp tillgång på grundvatten samt avlopps- hantering åtgärdas. förslag till miljömål som kan ligga till grund för myndigheternas planer och beslut i frågor som rör användningen av grundvatten, underlag för redovisning av grundvattenfrågor i kommunernas över- siktsplaner enligt (PBL), särskilt inom områden där brist på grundvatten kan uppstå och där det därför kan behövas restriktioner för hur vattentäkten skall användas. 2.2 Naturvård och biologisk mångfald Skärgårdsområdena har ofta stora naturvårdsvärden. Variationen av land och vatten skapar förutsättningar för hög biologisk mångfald. De delarna har emellertid skyddats i liten omfattning. arbetar med att i samråd med och i samarbete med berörda länsstyrelser se över skyddet av värdefulla Det gäller särskilt de områden som anmält till () som Baltic Sea Protected Areas. Även för andra områden såsom de mest värdefulla grundområdena med tillrinnande bäckar, åar och strandnära glosjöar bör skyddet stärkas. Dessa områden representerar några av de vik- tigaste biotoperna i skärgårdsområdena. Många är kraftigt på- verkade genom olika ingrepp. värdefulla grundområden och förslag om hur dessa kan skyddas. Utredningen om ingripanden mot oljeutsläpp till sjöss (K 1996:05) skall bl.a. föreslå åtgärder för förbättrad övervakning och effektiv be- vissäkring m.m. i samband med utsläpp av olja till sjöss. Arbetet skall redovisas . De flesta farlederna i våra skärgårdar är etablerade. Den kraftigt ökade sjötrafiken och de allt större fartygen har ökat miljöbe- lastningen inte bara genom oljeutsläpp utan även genom erosion på stränderna av svall- och sugvågor. Påtagliga konflikter rörande far- lederna finns framför allt i där den ökade trafiken har ökat miljöbelastningen inte bara på skärgården utan även på regio- nens vägnät. miljökonsekvenser av fartygstrafik på befintliga farleder framför allt genom erosion på stränderna, behov av och uppskattade kostnader för åtgärder i syfte att minska miljöbelastningen och göra farlederna mer miljöanpassade. Genom regeringsbeslut (M96/1100/1) anmäldes till ett förslag om lagstiftning om buller- och avgaskrav på båtmotorer avsedda för fartyg med en skrovlängd om högst . Lagen skall ha som grundläggande syfte att förebygga skador på eller olägenheter för människors hälsa eller skador på miljön genom buller och utsläpp av avgaser. Detta skall ske genom obligatoriska pro- duktkrav i form av gränsvärden för avgasutsläpp och bulleremissioner. Rätten att färdas med båt fritt över vatten kan sägas utgöra en del av allemansrätten. Däremot finns inte någon oinskränkt rätt att färdas så att omgivning eller djurliv störs. kan med stöd av natur- vårds lagen (1964:822) och sjötrafikförordningen (1986:300) begränsa eller förbjuda båttrafik. förslag till lokalt anpassade föreskrifter för områden inom vilka det från miljösynpunkt kan behöva införas låga fartgränser eller förbud mot motorbåtstrafik. är det, som en följd av Kemikalieinspektionens beslut enligt bekämpningsmedelsförordningen (1985:836), inte tillåtet att an- vända båtbottenfärger med giftverkan, s.k. antifoulingfärger, på fritids- båtar med förtöjningsplats i sötvatten eller i . Inför fort- satt godkännande av båtbottenfärger med giftverkan i svenska vatten- områden kommer Kemikalieinspektionen att utföra en riskbedömning samt en behovs- och konsekvensanalys avseende an- vändningen av antifoulingfärger på fritidsbåtar. Ett förbud i alla svenska vattenområden förutsätter att det finns fungerande alternativ. Kemikalieinspektionen har gjort en utvärdering av effekten av båt- bottentvätt i jämförelse med användning av antifoulingfärger. Den vik- tigaste förutsättningen för att båtbottentvätt skall kunna utgöra ett al- ternativ är att det finns allmänt tillgängliga båtbottentvättar. ett regionalt/lokalt åtgärdsprogram för att få till stånd båtbotten- tvättar i såväl nya som befintliga och hamnanläggningar. Enligt HELCOM:s rekommendation om Östersjöstrategin skall bin- dande regler utarbetas och tillämpas beträffande omhändertagande av avfall och avloppsvatten från fiskefartyg, arbetsbåtar och fritidsbåtar. , tankstationer, gästhamnar och fiskehamnar etc. som används av fritidsbåtar och andra mindre fartyg skall utrustas med an- läggningar som kan ta emot avfall som en del av den normala servicen. ett regionalt/lokalt åtgärdsprogram för att få till stånd ett nätverk av mottagningsanläggningar där fritidsbåtar och andra mindre fartyg kan lämna sitt avfall. har på regeringens uppdrag utarbetat en aktionsplan för biologisk mångfald på fiskets område. Förslagen behandlas i rege- ringens proposition Hållbart fiske och jordbruk (prop. 1997/98:2, bet. 1997/98:JoU9). Bl.a. föreslås att en kraftfull satsning skall göras på en förbättrad fiskevård främst i kustområdena och i de med allmänt vatten och fritt handredskapsfiske. Insatser för bevarande av hotade arter och stammar skall prioriteras. I regeringens skrivelse 1997/98:13 Ekologisk hållbarhet anges att även den internationella ak- tionsplanen för östersjölaxen bör genomföras som en prioriterad insats. viktiga skyddsvärda miljöer för skärgårdsfisket, behov av fiskevårdsåtgärder, åtgärder som kan vidtas för att bibehålla eller utveckla skärgårds- fiskets lönsamhet som kust- och turistfiske. Vattenbruk, i första hand fiskodling, kan utgöra ett viktigt bidrag till den bofasta skärgårdsbefolkningens försörjning. i relation till de totala utsläppen av närsalter till våra kustvatten spelar utsläppen från vattenbruket i nuvarande omfattning en marginell roll. Lokalt kan emellertid miljöpåverkan från vattenbruket bli betydande om anlägg- ningen lokaliseras till områden med dålig vattenomsättning eller med sedimentationsbottnar. Andra problem kan vara inverkan på vilda fisk- bestånd genom bl.a. rymlingar från fiskeodlingar, kemikalieanvändning och spridning av sjukdomar och parasiter. Vattenbruk kan även inne- bära konflikter med andra intressen som sjöfart och rörligt friluftsliv. vattenbrukets betydelse och utvecklingsmöjligheter för den bofasta skärgårdsbefolkningen, bedömning av vattenbrukets effekter och inverkan på miljöer där vattenbruket kan komma i konflikt med andra intressen t.ex. art- skydd, biotopskydd, sjöfart, landskapsbild, turism, rörligt friluftsliv etc. 2.7 Jord- och skogsbruk Odlingslandskapet i skärgårdarna hade sin största utbredning vid sekel- skiftet och fram emot mitten av . Därefter har det krympt kraftigt och till stora delar försvunnit. har i uppdrag att i samråd med bl.a. Naturvårdsver- ket följa och utvärdera effekterna av den gemensamma jordbrukspoliti- ken samt att göra en samlad utvärdering och översyn av miljöersätt- ningsprogrammet för jordbruket. och har i uppdrag att fortlöpande utvärdera och redovisa skogspolitikens effekter på den biologiska mångfalden. En första utvärdering av den nya skogspolitiken i sin helhet kommer att presenteras . förutsättningar för ett levande jord- och skogsbruk i de olika skär- gårdsområdena, behov av åtgärder vad gäller jordbrukets långsiktigt ekonomiska bärkraft liksom i fråga om vården av natur- och kulturlandskapet. Försvarsmakten bedriver verksamhet av nationellt intresse över hela landet, bl.a. i skärgårdsområdena. Genom totalförsvarsbeslut kommer utvecklingen av krigs- och grundorganisationerna att medföra bl.a. ändrade anspråk på användningen av mark- och vattenområden. Förändringarna kan komma att påverka även skärgårdslandskapets natur- och kulturmiljövärden. behov av skydd av landskap och miljöer i de skärgårdsområ- den som påverkas av försvarets verksamheter samt de konsekvenser för det militära försvaret som eventuella åtgärder medför, behov av åtgärder för att återställa områden som inte längre kommer att användas för militärt ändamål. 2.9 Bebyggelse och anläggningar Kustområden och stränder är en begränsad resurs av stor betydelse för turism, friluftsliv och biologisk mångfald. Skärgårdsområdena ingår i de områden som i sin helhet är av riks- intresse med hänsyn till natur- och kulturvärden enligt 3 kap. lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. Inom dessa områden behövs ett samlat underlag för planering och beslut om mark- och vat- tenanvändningen med hänsyn till naturmiljö, kulturmiljö och biologisk mångfald, den bofasta skärgårdsbefolkningens möjligheter att bo kvar och kommande generationers möjligheter att söka sig till orörda kust- områden och stränder. Bevarande av skärgårdens natur- och kulturmiljö är beroende av skärgårdsbornas möjligheter att försörja sig. Det småskaliga skär- gårdsjordbruket och skärgårdsfisket är viktigt för att bevara den biolo- giska mångfalden och natur- och kulturvärden i marker och byggnader. Strändernas ekologiska betydelse ligger främst i att de är en viktig spridningslokal för flora och fauna. Vissa områden är särskilt skyddsvärda med hänsyn till den biologiska mångfalden. Exempel på detta är havsstrandängar med stor betydelse som häcknings- och rast- plats för fåglar och med en vegetation av salttåliga arter som saknas i inlandet. Skärgårdsvikar och grunda havsområden har stor betydelse som re- produktions- och uppväxtområden för flera fiskarter, däribland kom- mersiellt viktiga arter som torsk och flertalet plattfiskar. Det är av stor vikt för ett hållbart fiske att dessa områden bevaras och skyddas. bedömningar av vilka effekter utvecklingen av bebyggelse och andra exploateringar har haft för skärgårdsbefolkningens möjlighe- ter att skapa en ekologiskt hållbar verksamhet, skärgårdens natur- och kulturmiljö, tillgängligheten till orörda kustområden och upple- velsen av landskapet samt för fiskbestånd och kust- och skärgårds- fiske.