sou · GOB3121d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Eftersom dagpenning ersätter inkomst- bortfall förutsätts en årsinkomst om minst 5 290 finska mark. Till personer utan eller med ringa inkomst kan dock efter prövning betalas dagpenning med högst 60 mark per dag om arbetsoförmå- gan varat oavbrutet i minst . Sjukdagpenningen är en viss procent av inkomsten vid senaste fastställda beskattning. Från denna inkomst dras på grund av att egenavgifter som erläggs på lön inte erläggs från sjuk- dagpenningen. Dagpenning betalas fr.o.m. den tionde dagen efter insjuknandet för vardagar, /vecka. När sjukskrivningen varat skall en utredning göras och eventuell rehabili- teringsplan upprättas. Sjukdagpenning betalas (för samma sjuk- dom) i . I räknas alla vardagar närmast före arbetsoförmågans början. En person som har fått dagpenning för maxtiden kan för denna sjukdom återigen få sjukpenning tidigast efter att han varit arbetsför . Om arbetsoförmågan skulle orsakas av en ny sjukdom finns ingen tids- gräns för att sjukpenning skall betalas igen. I tabellen nedan redovisas dagpenningnivåer 1999. Dagpen- ningen är skattepliktig. Arbetsinkomst mark/år dagpenning mark/vardag 5300 - 137 970 av del som överstiger 137 970 av del som överstiger 212 270 Staten ansvarar för sjukförsäkringen där dagpenningen är en del. Enligt lagen om arbetsavtal betalar arbetsgivaren under sjukdoms- tiden full lön för insjuknandedagen och de sju följande vardagarna. I allmänhet utgår sjuklön för , beroende av vad som är överenskommet i kollektivavtal. Längden varierar, men i regel utgår sjuklön, ofta i 1–2 månader. Om arbetsgivaren betalar sjuklön, betalas den försäkrades dagpenning till arbetsgivaren. Om dagpenningen från försäkringen skulle vara högre än utbetald sjuklön betalas skillnaden till den sjuke själv. Personer som uppbär arbetslöshetsdagpenning, arbetsmarknads- stöd eller arbetskraftspolitiskt utbildningsstöd under månaden före insjuknandet erhåller sjukdagpenning med ett belopp som motsva- rar av arbetslöshetsförmånen. Samma regler gäller för personer som uppbär studie- eller vuxenstudiepenning. Det primära målet för all rehabilitering är att genom rehabiliterande åtgärder återföra den sjuke till arbetslivet. Rehabiliteringen omfattar medicinsk rehabilitering och vid behov vidareutbildning eller omskolning. Rehabilitering sker inom flera olika system. Rehabiliteringslagstiftningen reviderades med syfte att effektivisera rehabiliteringen och att göra arbetsfördelningen mellan olika myndigheter och aktörer klarare vad gäller åtgärder och ersättning till den försäkrade . I regel ska samma myndighet ha ansvar för såväl åtgärd som ersättning. Ersättningen är främst rehabiliteringsersättning vilken betalas av folkpensionsanstalten, men kan också var höjd invalid- pension och rehabiliteringsstöd, som betalas av arbetspensions- anstalterna. Motsvarande förmåner kan även betalas från trafikför- säkringen och olycksfallsförsäkringen. Folkpensionsanstalten är skyldig att ordna yrkesinriktad rehabili- tering för handikappade och medicinsk rehabilitering för gravt handikappade. Därutöver kan Folkpensionsanstalten ordna rehabi- litering för andra grupper inom ramen för särkilt anslagna medel. Folkpensionsanstalten skall vid behov utreda rehabiliteringsmöjlig- heterna, dock senast när antalet sjukpenningdagar överstiger 60 och alltid innan beslut om invalidpension fattas. Personer som skulle ha rätt till invalidpension från arbetspen- sionssystemet får rehabilitering därifrån. Även här skall rehabilite- ringsmöjligheten i regel utredas innan beslut om invalidpension Arbetspensionssystemet har även strävat efter att öka den preventiva rehabiliteringen för arbetstagare. Andra myndigheter som har skyldighet att ordna rehabilitering är Arbetskraftsmyndigheterna som ordnar yrkesinriktad rehabili- tering med arbetslöshetsdagpenning eller arbetsmarknadsstöd som försörjning till den enskilde. I finns en lång tradition med företagshälsovård. fick arbetsgivarna ersättning för anordnad sjukvård och blev också preventiv företagshälsovård ersättningsgill. Ersättningsnivåerna har ändrats . gäller att arbetsgivarna får ersättning från Folkpensionsanstalten (upp till ett bestämt maxibelopp). Detta gäller för den företagshälsovård som arbetsgivaren enligt lag är skyldig att anordna (inklusive den verksamhet som upprätthåller arbetsförmågan), och för sjukvård och övrig hälsovård som arbetsgivaren frivilligt ordnar och som till sitt innehåll och sin omfattning motsvarar primärvårdens service. av de anställda har tillgång till företags- hälsovård. Uppdraget att förebygga arbetsoförmåga och att bevara arbetsförmåga betonas starkt. Enligt lagen är företagshälsovården skyldig att utföra hälsokontroller och arbetsmiljöundersökningar regelbundet. Företagshälsovården skall också kontinuerligt arbeta med att befrämja arbetsförmåga. Sjukvård kan inkluderas i företagshälsovårdens uppgifter, men är inte obligatoriskt. Förtidspension – invalidpension och individuell förtidspension Invalidpension kan beviljas en person i åldern 16–, som har en sjukdom som sätter ner arbetsförmågan under . Reha- biliteringsstöd betalas till en arbetsoförmögen, vars skada eller sjukdom sannolikt kan lindras genom vård och rehabilitering. Invalidpension beviljas tills vidare och rehabiliteringsstöd för . (Rehabiliteringsstödet ersätter den tidi- gare tidsbundna invaliditetspensionen). Förutom det rent medi- 14 Källor: , Folkpensionsanstaltens statistiska årsbok, 1999, sid 302-303 och Social trygghet vid arbetsoförmåga, Rapport till utredningen om den arbetslivsinriktade rehabiliteringen, 2000, sid 96-98. cinska tillståndet beaktas även förmågan att hitta sådant arbete som personen har förutsättning att klara av med beaktande av utbild- ning, ålder, tidigare verksamhet, bosättningsort med mera. Arbetspensionsanstalterna och folkpensionsanstalten svarar för invalidpension och rehabiliteringsstöd. Folkpensionen är en garantipension som samordnas med arbetspension och betalas till personer med ingen eller ringa övrig pensionsinkomst. Samma person kan få pension från arbetspensionsanstalten, folk- pensionsanstalten och från olika arbetspensionsanstalter. Pensions- ansökningarna och betalningen av total pension samordnas dock. Full invaliditetspension utgår om arbetsförmågan är nedsatt med och delinvalidpension om den är nedsatt 40– . Rehabiliteringsstödet beviljas enligt samma kriterier. Full invalidpension börjar i regel betalas först efter sjukdagpen- ningens upphört. Personer i åldern 58–kan beviljas individuell förtidspension. Denna motsvarar en invalidpension, men förutom de kriterier som tillämpas vid beviljande av invalidpension, beaktas vid skälighets- bedömningen ytterligare bl.a. längden i yrkeslivet, om arbetet varit tungt och slitsamt och arbetsmiljön. Den individuella förtids- pensionen beviljas följaktligen på lindrigare sjukdomskriterier än den egentliga invaliditetspensionen. Den totala pensionen består av arbetspension och eventuell folk- pension. Arbetspensionen består av intjänandetid och inkomst. Med samordning begränsas den totala pensionens belopp så att den högst kan vara 60–av högsta pensionsgrundande lön. Pensionen är beskattningsbar inkomst. har antalet invalidpensionärer varit relativt , cirka 300 000. Finansiering av den finska sjukförsäkringen Den allmänna sjukförsäkringen finansieras av de försäkrade (anställda och egenföretagare), arbetsgivare och det offentliga. De försäkrade betalar av inkomsten i avgift. Privata arbets- givare betalar av sina lönekostnader och offentliga arbetsgivare mellan och . Det offentliga betalar sjukförsäkringens återstående kostnader. Sjukförsäkringen har förändrats . I början av årtiondet genomfördes flera ändringar av dagpenningens storlek som medförde att kostnaderna för sjukförsäkringen minskade. sänktes ersättningsgradens procentsatser för olika inkomstklasser från 80/50/till 75/45/. sänktes nivåerna till 70/40/och ytterligare till 66/40/. genomfördes en totalreform av sjukför- säkringens dagpenningregler. Fram betalades en mini- midagpenning även till personer med ingen eller ytterst låg inkomst. Denna slopades 1996 och därefter kan en behovsprövad minimidagpenning betalas endast då sjukdomstiden överskrider . justerades ersättningsgraderna för sjukpenning till 70/40/. Vikten av förebyggande och rehabiliterande åtgärder har betonats . Målsättningen har varit att minska förtida pensionering och att stödja fortsatt arbete även för äldre och han- dikappade. infördes en rehabiliteringsreform som fastslog ramarna dels för Folkpensionsanstaltens rehabilite- ring, dels för den rehabilitering som arbetspensionsanstalterna bär ansvaret för. Målsättningen med reformen var att klarare precisera ansvarsfördelningen och att öka samarbetet mellan olika aktörer. Ersättningsnivån omformades så att den alltid skall vara högre under aktiva rehabiliteringsperioder. omvandlades den tidigare temporära invalidpensionen till rehabiliteringsstöd. För att en person skall ha rätt till rehabiliteringsstöd förutsätts att en reha- biliteringsplan gjorts upp. Invalidpension skall inte beviljas utan att rehabiliteringsmöjligheterna utretts. För att en rehabilitering skall komma igång tidigt skall Folkpensionsanstalten göra en rehabili- teringsutvärdering vid 60 dagars sjukpenning. –1998 genomfördes flera justeringar i arbets- pensionssystemet. Invalidpensionens belopp sänktes genom att minska intjänandekoefficienten för tillgodoräknad tid och premiera arbete i åldern 60–64 med förhöjd intjänandekoefficient. Förändringen innebär att invalidpensionen alltid blir lägre än personens ålderspension skulle ha varit ifall arbetet skulle fortgå till . blev den alltid lika stor. Det lägre beloppet för invalidpension gäller sedan också den ålderspension som senare skall betalas. Man hoppas att ändringen skall fördröja ansökan om individuell förtidspension då varje arbetat år efter 60 ökar invalid- och ålderspensionens belopp märkbart. Antalet mottagare av sjukpenning har minskat på grund av genomförda regeländringar. Förlängningen av karenstiden 1993 minskade ersättningarna vid kortvarig sjukdom. Slopandet av minimidagpenningen minskade antalet personer som är berättigade till sjukdagpenning. Den snabbt ökade arbetslösheten 1991–1993 minskade generellt sjukfrånvaron. Detta kan till en del ha berott på att sjukdagpenningen till arbetslösa är av arbetslöshetsförmånen, vilket torde innebära att kortvariga sjukfall inte anmälts. Med förbättrad sysselsättning har sjukfrånvaron på nytt ökat något. har genomfört stora förändringar i sitt sjukförsäkringssystem. betalar arbetsgivarna sjuklön . Utredningen besökte i bl.a. för att diskutera erfaren- heter av den långa sjuklöneperioden. Nedan görs en beskrivning av sjukförsäkringen. Där annan källa inte anges grundar sig upp- gifterna på information som utredningen inhämtade vid studie- besöket. Alla medborgare och alla som arbetar och betalar skatt i Neder- länderna omfattas av den nationella socialförsäkrings-lagstift- ningen. Enligt the Dutch Civil Code skall arbetsgivare fortsätta att betala lön till anställda vid sjukdom . Arbetsgivaren beta- lar av lönen, eller mer om det överenskommits i kollek- tivavtal. I praktiken har av alla anställda 100 procents ersättning från sin arbetsgivare vid sjukdom.16 De två första dagar- nas frånvaro kan bekostas av den anställde själv (karensdagar), men enligt i är det få arbetsgivare som inte betalar från första sjukdagen. De flesta har anställnings- kontrakt eller omfattas av kollektivavtal som ger ersättning . Sjuklön betalas som längst , men aldrig längre än anställningsavtalet gäller. Egenföretagare får ersättning enligt Self-employed Persons Disablement Benefits Act (WAZ). Försäkringen gäller personer . Ersättningen grundas på taxerad inkomst eller beroende på vad som är bäst för den sjukskrivne. Vid minst 80 procents arbetsoförmåga utgår ersättning upp till ett ersättningstak som varierar med ålder. 15Uppgifterna är framförallt hämtade från A short survey of social security in the , 2000. 16Källa: i , . The Sickness Benefits Act (ZW) ersätter personer som inte har, eller inte längre har,17 en arbetsgivare som betalar sjuklön. Även arbetshandikappade personer som anställts får ersättning enligt denna lag de första fem anställningsåren.18 Sjukersättningen utgör av lönen och betalas . Därefter görs bedömningen om ersättning skall utgå enligt the Disablement Act (WAO). Ersättning vid medicinsk rehabilitering och yrkesinriktade åtgärder I utges ingen särskild rehabiliteringsersättning. Rehabiliteringsåtgärder genomförs med bibehållen ersättning, t.ex. sjuklön. Arbetsgivarens ansvar regleras i PEMBA-lagen som trädde i kraft . Ansvaret gäller från det att rehabiliteringsbehov uppstår till dess att arbetsgivaren inte längre har möjlighet att genomföra åtgärder. Bedömningen av arbetsgivarens möjlighet att fortsätta rehabiliteringen görs av socialförsäkringskontoret som tar över när arbetsgivaren kan vidta relevanta åtgärder. Arbetsgivarna har mycket långtgående möjligheter att få rehabi- literingsåtgärder finansierade från de rehabiliteringsfonder som nationella socialförsäkringsinstitutet ansvarar för. Bidrag kan utges för alla typer av åtgärder, även anpassning av arbetsplatsen och utbildning. I de fall arbetsgivaren nekas offentligt bidrag till reha- biliteringsåtgärder är denna skyldig att vid vite själv bekosta åtgär- derna. Arbetsgivare som vidtar förebyggande åtgärder på arbets- platsen kan få skattereduktion. 17Personer vars anställningsavtal upphör . 18Arbetsgivaren betalar sjuklön först fr.o.m. det sjätte anställningsåret. 19SOU 1998:104, Arbetsgivarens rehabiliteringsansvar, sid 105-107. Enligt lag är alla arbetsgivare skyldiga att vara anslutna till en kva- litetssäkrad och auktoriserad företagshälsovård. Systemets upp- byggnad påbörjades och slutfördes . Auktorisationen sker inom socialministeriet och kvalitetsarbetet bygger på ISO 9000. Företagshälsoorganisationer, som avser att söka auktori- sation, genomför ett omfattande och systematiskt kvalitetsarbete i sin organisation. Företagshälsovården är viktig för den arbetsmetodik som bygger på tidig och aktiv sjukfallshantering, vilket innebär en nära kontakt med behandlande läkare samt i längre sjukfall med det offentliga sjukförsäkringssystemet. Arbetsgivaren kan fritt avtala med sin företagshälsovård om vilka tjänster som ska ingå i överenskommelsen, dock måste avtalet innehålla en viss miniminivå. Obligatoriska inslag är sjukfrånvaro- policy, hälsokonsultationer, periodiska undersökningar och arbets- platsundersökningar. Den behandlande läkaren har inte någon koppling till företagshälsovården och inte heller någon rätt att sjukskriva patienten. Försäkringsläkarna som finns på socialförsäk- ringskontoren, ombesörjer sjukskrivningar. Företagshälsovården arbetar främst med problem som uppstår . Inom företagshälsovården finns råd- givande organ, som bl.a. har till sin uppgift att garantera kvalitet på rehabiliteringsarbetet. Företagshälsovårdsläkaren arbetar med frå- gor rörande långtidssjukdom, upprepade korttidssjukskrivningar, arbetsrelaterad ohälsa, förväntade rehabiliteringsproblem och kon- flikter på arbetsplatsen. I praktiken är det företagshälsovården som upprättar och inger rehabiliteringsplanen. Personer som erhållit sjukersättning kan därefter ansöka om ersättning enligt The Disablement Benefits Act (WAO). Ersättningen kan utgå . För att skall förlängas krävs en ansökan senast före femårsperio- dens utgång. Ersättningen utgår via ett tvåstegsprogram. I första steget baseras ersättningen och varaktigheten på ålder och lön. 20 Olika vägar att reducera förtidspensionering i och , Rapport nr 19, läns allmänna försäkringskassa, sidan 67-68. andra steget, där ersättningen i princip kan utgå till , är ersättningen baserad på graden av arbetsoförmåga, senaste lön och ålder. Arbetskapacitetens nedsättningsgrad klassas i sju olika nivåer från 15–eller mera. Grad av arbetsoförmåga i av 100/108 gånger Källa: A short survey of social security in the , , sidan 11. Finansiering av socialförsäkringen i Det statliga socialförsäkringssystemet finansieras via avgifter och skatteintäkter. Sjuklöneförsäkringen är helt privatiserad, dvs. finansieras och utbetalas av arbetsgivaren. infördes differentierade arbetsgivaravgifter till det statliga ersättnings- systemet. Avgiften stiger i takt med det antal medarbetare som är sjukskrivna . Differentieringen omfattar kostnaderna för ersättning upp till . Därefter sker finansieringen genom en enhetlig arbetsgivaravgift. Arbetsgivarna har möjlighet att själva bära risken efter tolv månaders sjukperiod och därmed undvika den differentierade avgiften.21 Avgiften till förtidspension är tudelad. En del är lika för alla arbetsgivare och en del är differentierad efter det antal förtidspensioner som beviljas arbetsgivarens anställda. På så sätt får de arbetsgivare som producerar ohälsa en högre avgift. Den differentierade delen av avgiften kan utgöra en försäkringspremie hos en privat försäkringsgivare. Majoriteten av arbetsgivare, 75– 21 Olika vägar att reducera förtidspensionering i och , Rapport nr 19, läns allmänna försäkringskassa, sidan 57. , återförsäkrar sig mot höga avgifter i det differentierade avgiftssystemet.22 1990 gjorde premiärministern i ett uttalande där han sa att är ett mycket sjukt land. Det talades om The Dutch disease. För att komma tillrätta med de stora proble- men med hög sjukfrånvaro och ökande kostnader för förtidspen- sioner ansågs en genomgripande reformering av socialförsäkrings- systemen nödvändig. introducerades ett bonus/malus-system med en bonus för dem som anställde förtidspensionärer och en straffavgift för arbetsgivare vilkas anställda blev förtidspensionerade i stor utsträckning. Systemet avskaffades och ersattes med ytter- ligare stimulans för arbetslivsinriktade åtgärder. Kvalifikations- reglerna (de medicinska kriterierna) för förtidspension skärptes och tidigare beviljade pensioner omprövades för alla förtids- pensionärer som inte hade fyllt . Arbetsförmåga bedöms i förhållande till alla sorters arbeten. infördes regler om sjuklön. Arbetsgivare med upp till 15 anställda skulle betala sjuklön och arbetsgivare med fler än 15 anställda skulle betala sjuklön . fattades beslut om 52 veckors sjuklön och lagen trädde i kraft . infördes differentierade arbets- givaravgifter. Den höga sjukfrånvaron och det stora antalet förtidspensioner minskade men har ökat igen. Nedan visas utvecklingen i sjukfrånvaro inom privat sektor –1999. 22 Social trygghet vid arbetsoförmåga, Rapport till utredningen om den arbetslivsinriktade rehabiliteringen, 2000, sidan 23. leave in the private sector (%) 5Finansiering av inkomstbortfall vid sjukdom – konsekvenser av olika alternativ Utredningen har analyserat konsekvenserna av olika förändringar av sättet att finansiera inkomstbortfall till följd av sjukfrånvaro från arbete. Syftet med föreliggande kapitel är att översiktligt redovisa hur inkomstbortfallet vid sjukfrånvaro täcks av de försäkrade genom karensdag och självrisk beroende på ersättningsnivå, arbetsgivarna genom sjuklön och sjukförsäkringen vid olika utformning av sjuklöneperioden, konsekvenserna av ett höjt ersättningstak och konsekvenserna av ett förändrat sätt att beräkna underlaget för sjukförsäkringsavgiften. Antaganden och förutsättningar för beräkningarna Faktiska data avseende karensdagar och sjukfrånvaro under sjuk- löneperioden saknas. Beräkningarna nedan måste därför baseras på uppskattningar och antaganden som redovisas nedan. () redovisar i sin tids- användningsstatistik att sjukfrånvarons karensdagar och sjuklöne- dagar motsvarar respektive av ordinarie arbetstid1. Med ledning av detta uppskattar utred- ningen antalet karensdagar till 12 miljoner och antalet dagar då sjuklön utgått till 28 miljoner. Totalt ersatte sjukförsäkringen ca 75 miljoner dagar . Den totala sjukfrånvaron, inklusive karensdagar och sjuklönedagar, kan därmed uppskattas till 115 miljoner dagar. 1 Sjukfrånvaron inom stat och kommun ingår inte den tidsanvändningsstatistik som ligger till grund för antagandena om omfattningen av karensdagar och sjuklönedagar. Det är därför inte osannolikt att den totala volymen underskattats. Finansiering av inkomstbortfall vid sjukdom – konsekvenser av olika alternativ De förutsättningar som används i följande beräkningar är 54 miljoner sjukpenningdagar för anställda 21 miljoner sjukpenningdagar för övriga (ingen sjuklön) 115 miljoner sjukfrånvarodagar totalt /dag i genomsnittlig sjukpenning/sjuklön /dag som genomsnittligt inkomstbortfall ålderspensionsavgift Inkomstbortfallet på grund av sjukfrånvaro täcktes enligt följande: Som framgår av sammanställningen svarar de försäkrade själva för av inkomstbortfallet vid sjukdom. Arbets- givaren täcker genom sjuklön och sjukförsäkringen genom sjukpenning. En fullständig redovisning skulle behöva kompletteras med uppgifter om ersättning från avtalsförsäkringar och ökad självrisk-kostnad på grund av ersätt- ningstaket i försäkringen. Ersättningstaket innebär t.ex. att för en stor grupp försäkrade är inkomstbortfallet/självrisken under- skattat. Finansiering av inkomstbortfall vid sjukdom – konsekvenser av olika alternativ 5.2Alternativa utformningar av sjuklöneperioden Beräkningarna i de olika alternativen baseras på de antaganden och förutsättningar2 som tidigare angivits. I det följande beräknas och redovisas effekterna av antagna förändringar i förhållande till nuva- rande regler. Utredningen anser att dessa beräkningar av föränd- ringarnas kostnadskonsekvenser utgör tillräcklig grund för över- gripande principiella överväganden och ställningstaganden. De alternativ som jämförs med nuvarande regler är 365 dagars sjuklöneperiod sjuklön sjuklön dag 2–14, sjuklön dag 15–365 -5,8 En utökning av sjuklöneperioden från 14 skulle enligt beräkningen innebära ytterligare ca 6 miljoner sjuklönedagar. 2 Utredningen har inte haft underlag för att beräkna eventuella effekter av att arbetsgivaren utnyttjar möjligheten att i viss utsträckning komplettera sjukpenning med ersättning över försäkringens ersättningstak enligt 3 kap. 4a§ AFL. Finansiering av inkomstbortfall vid sjukdom – konsekvenser av olika alternativ ökade kostnaden för arbetsgivaren, inklusive arbetsgivaravgifter, uppgår till . En utökning av sjuklöneperioden innebär att antalet sjuklönedagar ökar med ca 13 miljoner. Utgifterna för sjukpenning, inkl. ålderspensionsavgift, minskar med . Arbetsgivarnas ökade kostnader för sjuklön och arbetsgivaravgifter uppgår till nära . SOU 2000:121 Finansiering av inkomstbortfall vid sjukdom – konsekvenser av olika alternativ 365 dagars sjuklöneperiod sjuklön En omläggning från 14 dagars sjuklön om till 365 dagars sjuklön om skulle innebära en ökad kostnad för arbetsgivarna med ca . Finansiering av inkomstbortfall vid sjukdom – konsekvenser av olika alternativ SOU 2000:121 sjuklön dag 2–14, sjuklön dag 15–365 sjuklön dag 2 -14 + – sjuklön dag 2-14 – sjuklön dag 15-365 En utvidgning av nuvarande sjuklöneperiod med en sjuklön uppgående till under dag 15–365 skulle innebära en utgiftsminskning i sjukförsäkringen på och en kostnadsökning för arbetsgivarna på ca . 5.3Höjt ersättningstak till 10 prisbasbelopp har på utredningens uppdrag analyserat utveck- lingen av förvärvsarbetandes inkomster i relation till det ersättningstak på 7,5 prisbasbelopp som gäller i sjukförsäkringen. I analysen konstateras att antalet förvärvsarbetande med inkomster över taket fördubblats, från 540 1996 till uppskattningsvis 1 100 000 . av de heltidsarbetande beräknas att ha inkomster över taket . Anledningen till denna utveckling är att taket i försäkringen endast har räknats upp med den allmänna prisnivån som man haft relativt höga reallöneökningar i samhället. (Den fullständiga analysen redovisas i bilaga 14.) Finansiering av inkomstbortfall vid sjukdom – konsekvenser av olika alternativ Merkostnaden för en höjning av ersättningstaket i försäkringen till 10 prisbasbelopp har beräknats av RFV.