sou · GOB318 · 2001-01-01 00:00:00 — Inom ramen för folkrörelserna finns det två möjliga handläggnings- alternativ: en särskild nämndmyndighet för handläggningen av stödet till kvinno- och mansorganisationer samt fortsatt handläggning inom (Folkrörelseenheten vid ). Den s.k. nämndmyndigheten är en form som används när verksam- heten kräver självständig ställning och särskild beslutskompetens. Fri- luftsgruppen inom har också diskuterat denna möjlighet för statsstödet till friluftsorganisationer, och kommit till slut- satsen att detta skulle vara alltför kostsamt för den begränsade uppgiften att fördela friluftsstödet. Verksamhetsformen har även ansetts kon- troversiell och regeringen framhåller att antalet nämndmyndigheter bör minska. I stället bör, om det är möjligt, särskilda beslutsfunktioner inom vanliga förvaltningsmyndigheter användas (Ds 1999:78, Statens stöd till friluftsliv och främjandeorganisationer). Mot bakgrund av att stödet till kvinno- och mansorganisationer är betydligt mindre än det till friluftsorganisationerna torde denna lösning vara för kostsam även i detta fall. Det andra alternativet inom ramen för folkrörelsesammanhanget är fortsatt handläggning inom . Om detta alternativ är aktuellt bör man överväga möjligheten att knyta ett råd till handläggningsprocessen för att stärka den specifika in- riktningen på stödet till kvinno- och mansorganisationer. Rådet bör bestå av sakkunniga på områdena kvinno- och mansorganisationer och jämställdhetsfrågor som kan bidra med kompetens främst vid handlägg- ningen av ansökningar om verksamhets- och projektstöd. I det fall statsstödet till kvinno- och mansorganisationer skulle handläg- gas i anslutning till annat jämställdhetsarbete, skulle stödet bli ett red- skap bland andra för att uppnå ett samhälle jämställt mellan kvinnor och män. finns det ingen myndighet som naturligt kan ta in hand- läggningen av stöd till kvinno- och mansorganisationer som en självklar del av sin verksamhet. JämO är den myndighet som ligger närmast till hands att tänka på. JämO:s uppdrag rör emellertid endast arbets- marknadsfrågor och därmed är denna myndighet inte aktuell för ett uppdrag som detta. Andra ombudsmän har bredare uppdrag än JämO. Handikapp- ombudsmannen, , och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) har var och en att för sina grupper i uppgift att tillvarata deras intressen i betydligt bredare avseende än JämO. Handikappombuds- mannen – – – bevakar frågor som angår rättigheter och intressen för personer med funktionshinder. huvuduppgift är att – – – ta tillvara barns och ungdomars rättigheter och intressen med utgångspunkt i FN:s konvention om barnets rättigheter. Diskrimi- neringsombudsmannen har utöver att hjälpa personer som diskriminerats i arbetslivet – – – till uppgift att genom råd medverka till att den som utsatts för etnisk diskriminering kan ta till vara sina rättigheter. HomO arbetar utifrån i arbetslivet p.g.a. sexuell läggning samt verkar – – – för att diskriminering på grund av sexuell läggning inte förekommer på andra områden av samhällslivet. (, , , Förordning 1999:170 med instruktion för Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning). JämO:s relativt smala arbetsområde jämfört med andra ombudsmäns arbetsområden och att kvinnor diskrimineras på långt fler områden i livet än i arbetslivet/arbetsmarknaden föranleder frågan om det inte vore rimligt att utreda JämO:s ansvarsområde för att se om detta borde ut- vidgas. I det sammanhanget skulle man också kunna ta ställning till hu- ruvida JämO vore en lämplig instans för att driva jämställdhetsarbete i en bredare mening och därmed även kunna handlägga stödet till kvinno- och mansorganisationer. finns ingen befintlig myndighet där det är möjligt att förlägga stö- det till kvinno- och mansorganisationer. Däremot kan man tänka sig att denna uppgift skulle kunna läggas på JämO om denna myndighets reg- leringsbrev ändrades och arbetsuppgifterna breddades. Om stödet även fortsättningsvis handläggs vid folkrörelseenhet bör ett råd knytas till handläggningsprocessen. Detta råd bör bestå av sakkunniga på områden kvinno- och mansorganisationer och jäm- ställdhet 8 Ekonomiska konsekvenser m.m. Utredningen har enligt kommittéförordningen att redovisa de ekonomiska konsekvenserna av förslagen. Antalet organisationer och nätverk som söker stöd kan komma att öka i och med utredningens förslag. Finansieringen av de föreslagna förändringarna kan dels ske genom en omfördelning av resurserna för folkrörelsestöd och andra organisationsstöd, och dels genom att nya re- surser ställs till förfogande, vilket kan ske med det förslag som Den nya spel- och lotteriutredningen lagt fram (SOU 2000:9). Utredningen är enligt kommittéförordningen också skyldig att redo- visa i vilken utsträckning förslagen får regionalpolitiska effekter, effekter för jämställdhet mellan kvinnor och män samt konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet. När det gäller jäm- ställdhet har könsperspektivet genomsyrat hela utredningens arbete och förslagen har positiva effekter för jämställdheten mellan kvinnor och män. Beträffande brottsligheten och regionalpolitiska konsekvenser kan utredningen inte se några direkta konsekvenser av förslagen. Enligt direktiven skall utredningen "utvärdera hur det statliga stödet uppfyller de av staten uppställda målen för och intentionerna med bi- draget, vid behov föreslå nya mål samt föreslå åtgärder som kan öka måluppfyllelsen och effektivisera stödet". De grundläggande intentionerna med bidraget beskrivs tydligast i prop. 1981/82:155 om stöd till kvinnoorganisationernas centrala verk- samhet. I beslutet från står det "I propositionen föreslås att stödet till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet inrättas. Med avses sådan organisation som i första hand arbetar för att förbättra kvinnans ställning i samhället och aktivt arbetar för jämställdhet mellan kvinnor och män." Detta bör, enligt vår bedömning, innebära att stödet (1) har till syfte att stödja kvinnors organisering i egna organisationer, vars eget definierade syfte är att (2) förbättra kvinnors ställning i samhället och (3) aktivt arbeta för jämställdhet mellan kvinnor och män. Det saknas i utredningen en analys av vilken betydelse stödet till kvinnoorganisationerna har haft för kvinnors egen organisering. Inte heller har stödets rörliga del genomlysts utifrån ambitionen, bl.a. vid reformeringen av stödet 1996, att engagera nya grupper av kvinnor, inte minst unga, att stödja de lokala organisationerna i att finna nya former för sin verksamhet eller att stärka den egna organisationens ekonomiska oberoende. Utredningen har valt att utvärdera och analysera stödet ur ett strikt jämställdhetsperspektiv. Detta är givetvis befogat, men utvärderingen av de enskilda organisationerna har därigenom, i allt för stor utsträckning, fått karaktären av en jämställdhetspolitisk revision. Det hade varit mer i enlighet med regeringens direktiv om utredningen också hade analyserat stödets effekter vad gäller kvinnors vilja och möjligheter till egen organisering, dvs. ur ett folkrörelseperspektiv. Utredningen föreslår att stödet fortsättningsvis skall ges till kvinno- organisationer och mansorganisationer. Med organisation menas enligt utredningen "en organisation med flertalet kvinnliga/manliga medlem- mar, vars främsta uppgift är att aktivt arbeta för kvinnors ställning i samhället i syfte att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män". En stor risk med detta förslag är enligt vår uppfattning att stödet inte kom- mer de organisationer till del, som inte har som främsta syfte att arbeta för jämställdhet mellan kvinnor och män (exempelvis politiska kvinno- organisationer och organisationer för vissa utsatta grupper.) Utredningens förslag frångår på flera punkter de hittillsvarande in- tentionerna med stödet, särskilt när det gäller betoningen av kvinnors möjligheter till egen organisering för att stärka sin ställning. Mot bak- grund av den i mitt tycke allt för avgränsade analysen av stödets effekter anser vi att intentionerna med stödet tills vidare skall kvarstå. Detta får effekt på formuleringarna av vilka organisationer som skall kunna komma ifråga för stöd. Vi anser att utredningens arbete inte ger anledning till att ändra den nuvarande definitionen av en kvinnoorganisation och som återfinns i 2 § förordningen (1982:865) om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. Med en mansorganisation, bör enligt vår mening, förstås en organisation som arbetar med mansroller och har till syfte att uppnå jämställda villkor mellan kvinnor och män. Utredningen saknar förslag om hur stödet skall utformas för att möj- liggöra för grupper som har särskilda behov av att organisera sig, såsom ensamma mödrar eller kvinnor med annan etnisk eller kulturell bakgrund. Utredningen föreslår tre stödformer: ett organisationsstöd, ett verk- samhetsstöd och ett projektstöd. Utredningen anser att det bör finnas en koppling mellan bidrag och krav på att organisationer skall bedriva ak- tivt jämställdhetsarbete i enlighet med den definition som riksdag och regering tillämpar. Eftersom statens stöd till folkrörelser bör bygga på respekt för deras självständighet och oberoende, anser vi att detta varken är möjligt eller lämpligt. Vi anser att jämställdhetspolitikens framväxt och arbetsmetoder inte är beskrivna på ett relevant sätt i utredningstexten och presenterar därför en annan version. Vi har även en annan uppfattning var gäller förslaget om projektstöd och om JämO som en möjlig instans att handlägga stödet. Kap. 3 Från kvinnofråga till jämställdhet Den svenska jämställdhetspolitiken har utvecklats som svar på –krav på förändringar utifrån ökad efterfrågan på arbetskraft –krav från kvinnorörelsen på jämställdhet –en politisk vilja att skapa ett rättvist och demokratiskt samhälle Den moderna jämställdhetspolitiken har på nacken. Den bör- jade ta form då politiker och näringslivets företrädare var ense om att kvinnornas arbetskraft behövdes. Hemmafruidealet bör- jade ifrågasättas. Arbetsmarknaden expanderade, arbetskraftsefterfrågan var hög och alltfler kvinnor började förvärvsarbeta. Även kvinnor med små barn gick ut i arbetslivet. Den statliga jämställdhetspolitiken gick ut på att underlätta för föräldrar att förena yrkesarbete med föräldraskap. Utbildnings-, arbetsmarknads-, social- och familjepolitik har på många sätt reformerats för att underlätta kvinnornas möjligheter till förvärvsarbete på lika villkor som männen. Förvärvsarbete bland gifta kvinnor ökade snabbt i takt med reformernas genomförande och arbets- marknadens expansion. har maktfrågorna kommit i fokus. Inte i något land är t.ex. kvinnorepresentationen i riksdag och regering samt och landstingspolitik lika hög som i . På många områden råder dock obalans i maktförhållandet mellan könen bl.a. i aktiebolagens styrelser. Det mest extrema exemplet på obalans är det våld som män riktar mot kvinnor som de har eller har haft en nära relation till. Detta våld bekämpas nu genom den pågående kvinnofridsreformen som innefattar ny och skärpt lagstiftning, myndighetsgemensamma uppdrag, fortbild- ningsinsatser m.m. , med uppgift att se över fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män, har gett ökad kunskap om kvinnors och mäns skilda villkor i vårt samhälle och deras slutsatser har lett till att åtgärder vidtas på olika områden. Kap 3 Fokus flyttas Ett viktigt ställningstagande som regeringen gjort är att jämställdhet inte är en fråga för bara en minister. Jämställdhetsperspektivet skall genomsyra alla delar av regeringens politik, dvs. alla ministrar skall ta ansvar för jämställdheten inom sitt område. Arbetet för ett jämställt samhälle skall också genomsyra alla nivåer i samhället. Denna metod kallas "mainstreaming" och är ett viktigt redskap i jämställdhets- arbetet – både i och internationellt. Men förutom detta behövs fortfarande särskilda åtgärder bland både kvinnor och män för att uppnå målen för regeringens jämställdhetspolitik. Kap 6 Former och villkor för stödet Med den utformning som projektstödet får i utredningen, blir projekt- stödet i realiteten identiskt med det anslag som sedan mitten av 1980- talet funnits för särskilda jämställdhetsåtgärder. Utveckling av jäm- ställdhetsmetoder och satsningen på mäns engagemang och ansvar i jämställdhetsarbetet är exempel på områden som prioriteras inom denna projektverksamhet som i stort vänder sig till samma målgrupp som den föreslagna. Kap 7 Stödets fördelning Vad beträffar handläggningen av stödet till kvinno- och mansorganisa- tionerna föreslår utredningen som en möjlighet. Detta förutsätter dock en utredning om en utvidgning av JämO:s verksamhetsområde. Det innebär att ifrågavarande stöd inte skulle kunna hanteras där förrän tidigast om 2–. För övrigt anser vi att beskrivningen av JämO:s verksamhetsområde som "smalt" saknar verklighetsanknytning. JämO:s verksamhet berör arbetslivet som helhet och berör därmed en mycket stor andel av befolkningen. Det är också svårt att, som i utrednings- texten, jämföra med övriga ombudsmäns verksamheter, eftersom deras verksamheter skiljer sig markant från JämO:s verksamhet. Utredningen har inte presenterat några alternativa myndigheter, ut- över JämO, som skulle kunna komma ifråga för handläggning av stödet. Det tycker vi är beklagligt. En särskild utredare tillkallas med uppgift att se över det nuvarande statsbidraget till kvinnoorganisationerna. Utredaren skall utvärdera hur det statliga stödet uppfyller de av staten uppställda målen för och intentionerna med bidraget, vid behov föreslå nya mål samt föreslå åtgärder som kan öka måluppfyllelsen och effektivisera stödet. Uppdraget skall redovisas . Ett särskilt bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet in- fördes . Det övergripande målet för bidraget är att stärka kvinnornas ställning i samhället i syfte att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män. Bidragen fördelas av regeringen enligt förordningen (1982:865) om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. Med en kvinnoorganisation avses i förordningen en organisation som huvud- sakligen består av kvinnor och som i första hand arbetar för att förbättra kvinnans ställning i samhället och aktivt arbetar för jämställdhet mellan kvinnor och män. De organisationer som beviljas bidrag spänner över ett brett område från t.ex. husmodersförbund till organisationer för internationell samverkan. genomfördes inom (Civildeparte- mentet, Ds 1992:114) en utvärdering av stödets betydelse för olika kvinnoorganisationer . Utvärderingen pekade bl.a. på betydelsen av att bidraget borde utformas så att det stimulerar ut- veckling och förnyelse av organisationernas verksamhet. Genom en ändringsförordning (1995:673) har bidragsreglerna reviderats och stö- dets inriktning delvis förändrats. En del av bidraget, som var medlemsbaserat, har således numera karaktären av projektbidrag till förnyelse och utveckling av verksamheten. Det är dock tveksamt om den förändring som gjordes är till- räcklig för att uppmuntra utveckling och förnyelse. De formella reglerna hindrar nya former av organisationer, t.ex. nätverk, att beviljas bidrag. Definitioner av olika begrepp i förordningen är inte lika självklara som då de skrevs och kan ifrågasättas. Ett exempel är definitionen av lokalavdelning som bl.a. innehåller ett krav på att avdelningen har genomfört minst 10 sammankomster under ett verk- samhetsår. Till följd av bl.a. den nya informationstekniken kan före- ningsaktiviteter ofta ha en annan karaktär än den traditionella sammankomsten. Det är också angeläget att den grundläggande idén med bidraget – att stärka kvinnors ställning i samhället i syfte att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män – prövas mot den samhällsutveckling som pågår . Av särskild betydelse är frågan om bidraget kommer de kvinnor till del som har störst behov av att organisera sina intressen, exempelvis kvinnor med olika etnisk och kulturell bakgrund och ensamma mödrar. Ytterligare en fråga är om också andra aktiviteter för att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män, t.ex. manliga nätverk mot våld mot kvinnor, bör kunna komma ifråga för bidrag. Mot denna bakgrund har regeringen i budgetpropositionen för (prop. 1998/99:1, utg.omr. 14, avsnitt 6.4) aviserat att en översyn av statsbidraget till kvinnoorganisationerna skall genomföras . En särskild utredare skall se över statsbidraget till kvinnoorganisatio- nerna. Utredaren skall utvärdera hur det statliga stödet uppfyller de av staten uppställda målen för och intentionerna med bidraget, vid behov föreslå nya mål samt föreslå åtgärder som kan öka måluppfyllelsen och effektivisera stödet. Möjligheten till ett ökat inslag av målstyrning av bidragets fördelning skall därvid särskilt belysas. Det skall också utredas om definitioner av olika begrepp i förord- ningen bör ändras och om nya former av organisationer, t.ex. nätverk, skall kunna beviljas bidrag. Slutligen bör utredaren också undersöka möjligheten att låta någon annan befintlig myndighet än regeringen fördela statsbidraget. Om förslagen medför kostnader skall dessa tydligt redovisas och godtagbar finansiering föreslås. Uppdraget skall vara slutfört . Sammanställning av organisationer och föreningar som arbetar med jämställdhet Uppdraget bestod i att kartlägga och sammanställa organisationers och föreningars (vilka ej sökt statsstöd till kvinnoorganisationer) jämställd- hetsarbete. Ett brev innehållande en minienkät skickades ut till 210 föreningar som ägnar sig åt jämställdhetsarbete men inte sökt statsbidrag. Urvalet av föreningar gjordes genom kontakter med länsstyrelsernas jämställd- hetsexperter, sökning på internet, kontakter med press och etermedia samt tips genom en engagerad allmänhet. Breven skickades ut i två omgångar med riktade till två olika grupper och vardera drygt 100 föreningar. I vissa fall har föreningar, företrädesvis invandrarorganisationer, kontaktats per telefon redan före utskicken. Efter utskicken har majoriteten av föreningarna kontaktats per tele- fon. Föreningsrepresentanten har erbjudits svara muntligt, något som ungefär hälften av de svarande tackat ja till. I enstaka fall har kontakten enbart tagits per telefon. I vissa fall har kontakter med föreningar tagit enbart via e-post. Föreningarna har därefter sorterats in under nedan- stående rubriker: Kvinnor i arbetsliv och utbildning, Kvinnor och socialt arbete, Människor med invandrarbakgrund, Män, Familjer, . Föreningar med jämställdhetsarbete främst inriktat på Kvinnor i arbetsliv och utbildning Civilingenjörernas och Kvinnliga Nätverk Delta Kappa Gamma (kvinnliga lärare) vid (lokalt resurscentrum ) () Föreningen (civ.ing. och civ.ek. i ) Föreningen () Jämställdhetsgruppen vid Studentkår Kvinnligt politiskt Nätverk i Kvinnocenter i Nätet, kvinnligt resurscentrum, Qrut/kvinnlig (företagsamhet i /) Qvinnor på G, en resurs i Swe Q, Qvinnoråd WITEC (Women in Science, ) VVS-tjejerna Äppelblom och () Kvinnor och socialt arbete KSAN, Kvinnoorganisationernas Samarbetsråd i Alkohol- och Narko- tikafrågor Kvinno- (och tjej-jouren) i Kvinnokonsulterna, Arabiska , Integrationscenter för kvinnor Internationella arabiska kvinnoföreningen Kvinnoverksamheten i () OUSSB, in /Branch PIKO, portugisiska invandrarkvinnors organisation Sarahkka, samisk kvinnoorganisation /blivande kvinnoorganisationen kyrkan Grupp 9 – manliga nätverket i Manligt Nätverk i förskolor–skolor Män i barnsomorg och skola, Män i barnsomorg, kommun Nätverk för män i barnomsorg och skola på Män i barnomsorgen, kommun Nätverket för män inom Stads kommunala barnomsorg Projektet , se mig! för professionella kriscentra för män Svenskt nätverk för forskning om män Barnens Rätt till Föräldrar –Ensamstående Mammors Rättigheter i Samhället FRIS–Föräldrar i Föreningen till 2 Föräldrar ASU, afrosvenskarnas ungdomsförbund Föreningen /Röda Korset i VAMP, Aktionsgrupp mot porr 106 föreningar och organisationer har svarat på enkäten, dvs. att svars- frekvensen ligger strax . De föreningar som inte svarat kan till största del kategoriseras som föreningar för män inom barnomsorg och skola, samt invandrarorganisationer. Dessa kategorier finns trots allt väl representerade i svarsgruppen. Svaren visar att jämställdhetsarbete (odefinierat) sker inom ett brett spektrum i samhället, utifrån mycket varierande ekonomiska förutsättningar och med mycket skiftande medlemsgrupper och målgrupper.