sou · GOB336 · 2001-01-01 00:00:00 — Tabell 3: Flyttstatus före och 1991-96, andelar av totala antalet flyttningar . Källa: Rapport 1, Lokala arbetsmarknader i konkurrens Det finns vissa markanta skillnader mellan första respektive andra hal- van av . dominerade flyttning till arbete i alla årskullar. I nästan alla åldrar flyttade då eller fler till ett arbete (detta är dock inte detsamma som att arbetsbytet var motivet till att flyttningen genomfördes, jämför nedan). har flyttingarna allt mer koncentrerats till lägre åldrar. Av alla flyttare har andelen ökat från . Vilka karriärmönster som är vanligast varierar mellan olika ar- betsmarknader, om än inte alla gånger helt i enlighet med vad man skulle förvänta. Andelen av alla inflyttare som flyttar till arbete varie rar mellan drygt en tredjedel och knappt två tredjedelar i LA-regionerna (1996). Av dem som flyttade till , , , , och var det jämförelsevis få som flyttade till ett arbete (lägsta andelarna i landet). Av dem som flyttade till andra små och i flera fall glesa arbetsmarknader som , , Åre, , och , var det å andra sidan många som flyttade till arbete (högsta andelarna i landet). Av de som flyttade till ett arbete saknade omkring en fjärdel för- värvsarbete före flytten. Studerar vi endast denna inflyttargrupp så är även här skillnaderna stora mellan olika arbetsmarknader. De arbets- marknader med högst andel inom denna grupp (dvs. flyttare från ar- betslöshet till arbete) var , , och , medan motsvarande andel var lägst i , och . Flyttningar – mer än jakt på arbete 35 Figur 17: Andel av den totala inflyttningen per lokal arbetsmarknad som sker till arbete, 1991–1996. Figur 18: Andelen av den totala utflyttningen per lokal arbetsmarknad som sker från arbete, 1991–1996. När det gäller de som flyttar som ett led i sin yrkeskarriär, dvs. de som flyttade från ett arbete till ett annat (den största gruppen flyttare), så är även här spännvidden mellan olika arbetsmarknader betydande. Högst andel inflyttare av denna typ (av samtliga inflyttare) hade och , medan denna inflyttarkategori utgjorde av dem som flyttade till (lägst andel). Som jämförelse kan nämnas att omkring två tredjedelar av inflyttarna till , som hade ett arbete före flytt, arbetade även efter. 36 Flyttningar – mer än jakt på arbete Det är med andra ord ingen entydig bild av vilka typer av arbets- marknader som ger möjligheter till nytt eller fortsatt arbete efter flytt. Större arbetsmarknader ligger vanligen nära genomsnittet för alla ar- betsmarknader i hela landet medan variationerna är betydligt större när det gäller de mindre. Även om de som är arbetslösa utgör en liten andel av alla flyttare så skiljer sig bilden mellan olika arbetsmarknader. För vissa arbetsmark- nader var andelen arbetslösa av den totala inflyttningen omkring en fjärdedel . I dessa regioner svarar också de som är arbetslösa före flytt för en förhållandevis stor andel av den totala utflyttningen (). Flyttningar – mer än jakt på arbete 37 Figur 19: Andel av den totala inflyttningen per lokal arbetsmarknad som sker till arbetslöshet, 1991–1996. Figur 20: Andel av den totala utflyttningen per lokal arbetsmarknad som sker från arbetslöshet, 1991–1996. I enlighet med vad som har framgått svarar ungdomars flyttningar för i stort sett hela ökningen av den totala mellanregionala rörligheten . I huvudsak är det flyttningar till studier som är förklaringen till detta. Av den totala inflyttningen har andelen som flyttar till studier ökat från . Den andel av den totala inflyttningen som sker till studier varierar dock kraftigt mellan olika arbetsmarknader. De arbetsmarknader där flyttare till studier svarade för den största andelen av den totala inflytt- 38 Flyttningar – mer än jakt på arbete ningen var (1996-97) (), (), (), () och (). Lägst andelar hade (), (), (), () och (). Framför allt svarar utbildningsinflyttningen för höga an- delar i flertalet högskoleregioner. Bland orterna med höga andelar finns emellertid också regioner utan någon mer omfattande högskoleutbild- ning, som t.ex. eller , med. Figur 21: Andelen av den totala inflyttningen per lokal arbetsmarknad som sker till studier, 1991–1996. Figur 22: Andel av den totala utflyttningen per lokal arbetsmarknad som sker från studier, 1991–1996. Flyttningar – mer än jakt på arbete 39 Även om den kraftiga utbyggnaden av antalet högskoleplatser är en viktig förklaring till den ökade omflyttningen, så är det inte den enda förklaringen. Andelen flyttare till exempelvis gymna- sieutbildningar har också ökat betydligt. Således ökade andelen flyttare med grundskoleexamen som flyttade till studier från –1996 (se vidare avsnitt 3.4.) Vi har tidigare sett att flyttningsbenägenheten är som störst bland ungdomar, medan den i genomsnitt är lägre i andra åldersgrupper. I följande avsnitt skall vi se närmare på vilka som flyttar, vilka som inte flyttar, samt vad vi vet om motiven bakom individers beslut i dessa av- seenden. 3.3Flytta eller stanna? Några resultat från en underlagsstudie I en annan av kommitténs underlagsrapporter 7 redovisas en studie av hur människors beslut att flytta eller stanna sammanhänger med deras sociala och ekonomiska situation, deras allmänna livsvärden och deras värdering av bostadsorten. Utgångspunkten är att samhällets behov av såväl rörlighet som stabilitet i befolkningen kan komma i konflikt med människors preferenser, grundläggande livsvärden och planerade livsprojekt. Varken önskan om stabila regionala befolkningsunderlag eller flexibel anpassning till den regionala arbetskraftsefterfrågan rim- mar med nödvändighet väl med människors önskningar. Genom en omfattande enkät undersöks hur flyttning och kvarboende stämmer med människors livsvärden, preferenser och med deras sociala och ekonomiska situation. Motiven bakom besluten att flytta eller stanna har kartlagts och relaterats till hur nöjda eller missnöjda flyttarna är med förhållandena på den nya bostadsorten. Resultaten är tämligen entydiga och förefaller vid någon eftertanke vara självklara. Icke desto mindre innebär de slutsatser som kan dras en utmaning för en del av den traditionella regionalpolitikens utgångspunkter. 7 Rapport 2, Värdet av att flytta och att stanna - om flyttningsbeslut, platsanknytning och livsvärden. 40 Flyttningar – mer än jakt på arbete 3.3.1Vilka flyttar, vilka stannar? Undersökningen visar bl.a. att utbildning har betydelse för flyttnings- benägenheten. Högutbildade flyttar mer än lågutbildade. T.ex. är sannolikheten att flytta avsevärt större för personer med universitetsut- bildning och den är särskilt stor för de med en längre universitetsut- bildning. Denna effekt är begränsad till vissa typer av flyttningar, ex- empelvis spelar universitetsutbildning ingen roll för sannolikheten att flytta mellan olika glesbygdsregioner. Stannarna har lägre utbildnings- nivå än flyttarna, och högst andel högskoleutbildade har, inte oväntat, de som flyttat mellan olika tätorter. Undersökningen visar, också i likhet med tidigare forskning, att sammanboende flyttar mindre än ensamstående och att detta gäller även när man kontrollerat för effekten av flera andra faktorer, t.ex. ål- der. En förklaring till detta, och som getts i andra studier, är att i hushåll där båda förvärvsarbetar kan det vara svårt för medföljande partner att få ett acceptabelt arbete. Detta gäller inte minst när båda har en specialiserad utbildning, och arbetsmarknaden blir begränsad till ett fåtal större orter. Flyttarna skiljer sig också från stannarna genom sina annorlunda livsvärden. Stannare värderar trygghet och tradition, flyttare värderar omväxling och autonomi. Flyttarna är i högre grad människor som eftersträvar öppenhet inför förändring och prioriterar värden som omväxling och autonomi. Stannarna eftersträvar i högre grad bevarande och stabilitet och prioriterar värden som trygghet och tradition. Flyttare och stannare skiljer sig också i genomsnitt åt när det gäller inställning till att flytta. Flyttare tycker i högre grad än stannare att det vore spännande att bo på en annan ort och att man skall flytta dit där arbete finns. Stannare anser i högre grad att människor skall ha möjlighet att bo kvar i sin hemtrakt. Undersökningen visar att de som trivs på hemorten, de som har sina nära vänner där och de som bott där länge, har svårare att tänka sig att flytta. De som stannar har i högre grad blivit insiders, d.v.s. har investerat i ett lokalt humankapital och ett lokalt nätverk som skulle gå förlorat vid en flyttning. Priset för att flytta blir högre för dem och fördelarna av att stanna blir fler. 3.3.2Flyttningens orsaker: tvång eller fri vilja? De allra flesta som flyttat uppger att man flyttade eftersom man ville göra det och att det var lätt att fatta beslut om att flytta. De få personer som inte angav att de flyttat av fri vilja, och de som tyckte flyttbeslutet var svårt, hade i mindre omfattning kontakter med grannar, släkt och vänner på den nya bostadsorten. Flyttningar – mer än jakt på arbete 41 Figur 23: Motiv till flytt Källa: Rapport 2, Värdet av att flytta och att stanna - om flyttningsbe- slut, platsanknytning och livsvärden. Det vanligast angivna motivet till att flytta var miljöbyte. Att flytta till släkt, att flytta ihop, flytta till annat boende samt att byta miljö var motiv som uppgavs av sammanlagt av de svarande. Endast en femtedel av de svarande uppgav att nytt arbete eller byte av arbete varit ett motiv bakom den senaste flyttningen. Studier angavs som ett motiv av ungefär lika många. 3.3.3Flyttare och stannare: vilka trivs bäst? En överväldigande majoritet av såväl flyttare som stannare anger att de är nöjda eller mycket nöjda med förhållandena på bostadsorten. Mycket få uttrycker ett missnöje, men i de fall man var mindre nöjd är det främst möjligheterna att byta eller få arbete och kulturutbudet som anges. Stannare är något mer nöjda med sin bostadsort än de som flyttat . Bland flyttarna är de som flyttat mellan tätbygder mer nöjda än övriga flyttargrupper. De flesta som flyttat i vuxen ålder menar ändå att det på det hela taget blivit bättre, och ju längre sedan det var man flyttade desto bättre tycker man att det blivit. Särskilt boendesituationen anser man ha blivit bättre. 42 Flyttningar – mer än jakt på arbete Unga personer är genomgående mindre nöjda med hemorten. Det är främst boendesituationen och möjligheterna till fritidsaktiviteter som är missnöjd med, medan man är mer nöjd med möjligheterna till studier och serviceutbudet. Kvinnor är mer nöjda med sin hemort än vad män är. Det är egentli- gen bara möjligheterna att byta eller få arbete som kvinnor är mer missnöjda med. Likaså är sammanboende personer mer nöjda med sin hemort, och det är framför allt boendesituationen och miljön de upp- skattar. Personer med barn är i genomsnitt mindre nöjda med sin hemort än andra. Det finns en signifikant skillnad i hur nöjd man är mellan de som har ett arbete och de som är arbetslösa. Förvärvsarbetande är mer nöjda. Ändå är viljan hos de arbetssökande att flytta från sin bostadskommun för att få ett arbete lägre än för de förvärvsarbetande. Endast på mellanstora orter är arbetssökande mer nöjda än förvärvsarbetande. I undersökningen ingick frågor om hur nöjd man var med olika spe- cifika förhållanden på hemorten. I genomsnitt var de svarande mest nöjda med sin boendesituation, sina fritidsmöjligheter, sin nuvarande arbetssituation och med miljön. Mindre nöjda var man i genomsnitt med kulturutbud, möjligheter till studier samt med serviceutbud. Inte heller det sociala livet var människor fullt så nöjda med. Flyttare och stannare gör olika bedömningar av vad man är nöjd med på bostadsorten. Flyttarna är generellt mindre nöjda än stannarna med det sociala livet på bostadsorten, med den egna boendesituationen, möjligheterna till fritidsaktiviteter och serviceutbudet. Dessa faktorer kan ses som sådana man bygger upp med tiden på en bostadsort. Det visar sig även att de som flyttat till glesbygd är mer nöjda med den egna boendesituationen och miljön än de som flyttat till tätbygd. Det finns också skillnader mellan stannare. Stannare i tätbygd är mer nöjda med möjligheterna till egna studier och möjligheterna att få eller byta arbete. Gruppen stannare är mer nöjda med sin bostadsort än flyttare. Detta tolkar forskarna som att man har fördelar av att ha bott på en ort (lokala insider-fördelar). I alla de olika typerna av bostadsorter och bostadsområden uttryckte en stor majoritet att man var nöjd med förhållandena på bostadsorten. Tydligast var detta bland de som bor centralt i storstäder och mellanstora städer, som uppger att de är mycket nöjda med sin bo- stadsort. Något mindre nöjda är de i mindre städer och tätorter. Det som värderas högst av de boende i storstädernas centrala områden är service- och kulturutbud, men man är även mer nöjd än de svarande i övriga ortstyper med det sociala livet samt möjligheterna till studier eller byta/få ett arbete. Boende i små tätorter och på landsbygd är mer nöjda med miljö och boendesituation. Flyttningar – mer än jakt på arbete 43 Sammanfattningsvis är således en mycket stor majoritet nöjda med den plats där de bor eller har flyttat till. Mycket få är missnöjda. Un- dersökningsresultaten visar också att flyttningar , i jämförelse med 1960- talet, i en mycket ringa omfattning upplevs som ett resultat av tvingande omständigheter. 3.4Kan högskoleutbyggnad stoppa utflyttningen? Utbyggnaden av högskoleutbildning på fler orter har haft betydelse för hur dagens regionala flyttmönster ser ut. Vilken betydelse en enskild högskola får i detta avseende beror dock inte bara på verksamhetens omfattning uttryckt i antal utbildningsplatser. Olika högskolor fyller också helt olika funktioner i detta nationella respektive regionala ut- bildningssystemet. När man etablerade de första nya högskolorna och universiteten (t.ex. , , och ) var motivet delvis annorlunda än . I första hand såg man en ökad geo- grafisk tillgänglighet som ett medel för att höja den totala utbildnings- nivån i landet. Andelen ungdomar som gick vidare till högre studier varierade inom landet och ökad närhet till högskoleutbildning skulle därmed motivera fler att läsa vidare. Det fanns även andra motiv, som t.ex. att underlätta rekryteringen av läkare till norra , att påverka kulturklimatet, etc. Därutöver har också andra aspekter betonats, som t.ex. kunskapsspridning till och forskningssamverkan med näringslivet. Till dessa frågor avser vi dock att återkomma. I det här sammanhanget är det framför allt högskolornas lokalisering och konsekvenser för flyttningsmönstren som står i fokus. I tidigare rapporter 8 har man kunnat konstatera att närhet till hög- skola, nu när högskoleutbildningen är väl utbyggd på det flesta håll i landet, fått en minskande betydelse för huruvida man väljer att studera på högskolenivå eller inte. Även mycket små arbetsmarknadsregioner, långt från universitet eller högskola, kan ha höga övergångstal från gymnasiet till högre utbildning. Däremot väljer man ofta den högskola som ligger geografiskt sett närmast och därmed styrs många sökande till högskolan i sitt ämnesval av den lokala högskolans utbildningsutbud. Det innebär t.ex. att en relativt sett högre andel ungdomar i väljer att läsa på än ungdomar från andra delar av landet. (Den exakta omfattningen av dessa s.k. avlänkningseffekter är 8 Se t.ex. SOU 1997:13, Regionalpolitik för hela - betänkande av REKO- . 44 Flyttningar – mer än jakt på arbete dock inte fastställd.) I takt med att utbildningskraven generellt ökar får det regionala utbildningsutbudet en allt större betydelse för den regionala arbetsmarknadens möjlighet att rekrytera kvalificerad arbetskraft. Totalt innebär detta att betydelsen av att etablera högskoleutbildning för att rekrytera fler ungdomar till högre studier har minskat. Istället bör intresset mer ägnas åt vilken utbildningsprofil respektive högskola har och hur väl den svarar mot den regionala arbetsmarknadens behov. Högskolans utbildningsprofil, tillsammans med dess relativa storlek i förhållande till regionens arbetsmarknad, får med andra ord en stor betydelse för hur det geografiska mönstret för rekryteringar och av- gångar ser ut. Figur: 24 Andel regionala rekryterings och avgångsflöden vid ett antal universitet och högskolor Anm. Bilden baseras på bostadsort för de som tog högsko- leexamen /1997 vid respektive högskola samt vilken mantals- skrivningsort de hade före påbörjade högskolestudier. Av figur 24 framgår rekryterings- och avgångsflöden till respektive från ett antal av de större universiteten och högskolorna. Stora skillnader framträder. rekryterar nästan uteslutande studenter från den egna regionen och de som lämnar denna högskola Flyttningar – mer än jakt på arbete 45 blir nästan uteslutande kvar i den egna regionen. Också högsko- lorna/universiteten i , , , , , samt KTH framstår som primärt hemmamarknadsutbildningar i det avseendet att i storleksordningen två tredjedelar av studenterna re- kryteras i den egna regionen. och har mycket låga andelar regional rekrytering. Eftersom de båda senare också har jämförelsevis låga andelar regionala avgångar (dvs. de flesta studenter lämnar regionen efter avslutad utbildning) synes dessa båda högskolor/universitet primärt spela en nationell roll som utbildare av studenter från andra regioner för framtida arbete i andra regioner. En- dast till mindre del synes de fylla ett regionalt utbildningsbehov. Att det gamla riksuniversitetet spelar en roll som importör av nya studenter och exportör av färdigutbildade är föga förvånande. Däremot är det kanske mer överraskande att finna motsvarande möns- ter för . i utgör en annan extrem i det avseen- det att skolan primärt synes fungera som en importhamn i det här sammanhanget, med en omfattande riksrekrytering i kombination med mycket höga avgångsflöden till den egna regionen. Motsvarande roll spelar, om än mindre extremt, KTH samt universiteten i , , och i någon mån . Bara tre av högskolorna i figur 24 är nettoexportörer i det avseen- det att andelen avgångar utanför den egna regionen är högre än andelen rekryteringar utanför den egna regionen. Det gäller högskolorna i , och . Om man hårddrar resonemanget kan dessa högskolor sägas utbilda den egna regionens ungdomar för arbete i andra regioner. Av figuren framgår dock inte att rekryterings- och avgångsmönster kan variera en del mellan olika år och beroende på konjunkturläge. Un- der vissa perioder bidrar högskolorna till en högre nettoinflyttning till regionen, under andra till en nettoutflyttning. I viss mån hänger detta samman med situationen på arbetsmarknaden och konjunkturläget under olika perioder. Den generella bilden ändras dock inte när det gäller betydelsen av högskolornas utbildningsprofil och dess anpassning till den regionala arbetsmarknadens efterfrågan samt de konsekvenser detta får för de regionala flyttmönstret. Vi har ännu inte kunnat konstatera vilken betydelse en utbyggd di- stansutbildning eller utbyggnaden av lokala studiecentra har när det gäller konsekvenser för flyttmönstren. Mycket talar dock för att dessa typer av utbildningar vänder sig till en helt annan kategori (äldre per- soner eller redan etablerade på arbetsmarknaden) där benägenheten att flytta är väsentligt mindre. 46 Flyttningar – mer än jakt på arbete Slutsatsen av detta avsnitt är att det inte finns något enkelt mönster enligt vilket utbyggnad av högskoleutbildning i en region kan sägas påverka ungdomars studie- och bosättningsval. Uppenbarligen är det inte så enkelt att högskoleutbyggnad i en region innebär att den egna regionens ungdomar väljer att studera just där. Frågan är om en sådan modell ens vore önskvärd. Högskoleutbyggnadens roll för regioners utveckling ligger därför primärt på ett annat plan. Sannolikt borde dis- kussionen mindre handla om hur mycket högskoleutbildningen skall byggas ut i olika regioner, och mer om vilken profilering av en regional högskola som bäst gynnar den allmänna ekonomiska utvecklingen i en region. Till denna fråga återkommer utredningen i sitt slutbetänkande. 3.4.1Slutsatser: utgångspunkter för regionalpolitik Flera av ovanstående resultat lämnar självklart utrymme för olika tolk- ningar. Två grundläggande slutsatser är dock svåra att väja för. Den första slutsatsen är att de beslut om att flytta, eller att stanna, som män- niskor i dagens fattar, oftast upplevs som frivilliga. Det handlar om beslut som ganska väl passar in i livsprojekt och stämmer med livsvärden. I de flesta fall har människor hamnat på en ort som de kän- ner sig nöjda med. Detta innebär inte att alla är nöjda, men de problem som man upplever är i de flesta fall inte kopplade till förhållanden på den ort där man bor eller den plats man flyttat till. De är oftast inte kopplade till felaktiga eller påtvingade val av bostadsort. Människor som bor i är i genomsnitt nöjda med sin bostadsort. Liknande resultat har framkommit i en rad undersökningar under senare årtionden, det flesta dock ej så omfattande och väldokumen- terade som den som här sammanställts. Icke desto mindre har uppfatt- ningen att regionala befolkningsproblem orsakas av att olyckliga män- niskor tvingas flytta från sin hembygd visat sig extremt seglivad i den regionalpolitiska debatten. Veterligen finns ingen enda empirisk studie i som visar att någon betydande andel faktiska flyttare, på frågan om hur de upplevde sitt flyttbeslut, svarar att de flyttade trots att de hellre skulle ha stannat kvar. Om regionalpolitiskt tänkande i fortsättningen kunde ta avstamp i den slutsats som här dragits, blir för- utsättningarna för politikutformningen avsevärt bättre. En andra, lika viktig slutsats, har att göra med motiven till flyttningar. De flesta som flyttar gör det av skäl som inte är relaterade till arbetsmarknaden. Det är alltså inte, i genomsnitt, avsaknaden av ett arbete eller ens önskan om ett bättre arbete, som gör att människor väljer att flytta. Det dominerande motivet är istället att människor vill byta miljö. I den studie som sammanfattas ovan anger sex flyttare av tio sådana motiv till sin flyttning. Det kan handla om att flytta till någon Flyttningar – mer än jakt på arbete 47 eller några som man vill vara nära (släkt, vänner, partner) eller i vissa fall att man vill flytta ifrån någon som man inte vill vara nära (släkt, ovänner, f.d. partner). Bara en av fem anger alltså arbetsmark- nadsrelaterade motiv (och bara en mindre del av dessa befann sig i si- tuationen att man saknade arbete och flyttade för att få jobb), och lika många (en av fem) flyttade för att studera. Också detta resultat är konsistent med tidigare studier på området, och även i detta fall för vi alltså fram en slutsats som ifrågasätter en seglivad regionalpolitisk myt: att människor flyttar för att få arbete, och att fler arbetstillfällen i nettoutflyttningsregioner med automatik skulle undanröja det regionala avflyttningsproblemet. Kan man av ovanstående dra slutsatsen att arbetsmarknaden inte har någon betydelse för den regionala utvecklingen? Nej, självklart inte! Det är emellertid uppenbart att de mellanregionala flyttningarna bara i en mycket begränsad utsträckning kan kopplas till situationen på den regionala arbetsmarknaden. Däremot har förhållanden på den regionala arbetsmarknaden stor betydelse genom det ömsesidiga beroende som finns mellan de som bor i regionen och näringslivet. Denna fråga tas upp till behandling i följande kapitel. 4Väl fungerande arbetsmarknader – en förutsättning för regional utveckling I enlighet med vad som redan framgått så är den mellanregionala om- flyttningen förhållandevis låg. Den något ökade totala omflyttningen förändrar inte detta faktum. Trots den ökade mobiliteten så är ett minst lika viktigt konstaterande att de flesta människor inte flyttar alls! Likaså har de flyttningar som är direkt orsa- kade av situationen på arbetsmarknaden fortsatt att minska. Om arbetslösheten i en region ökar så leder detta endast till en mar- ginellt ökad utflyttning. I huvudsak består den högre arbetslösheten.