sou · GOB328d2 · 2001-01-01 00:00:00 — På Statskontoret pågår nu det av regeringen initierade arbetet med att analysera möjligheten att förbättra sfi-undervisningen och utreda behovet av att lägga in utbildningen i svenska för invandrare i vuxenutbildning. Statskontoret ska vara klar med sin rapport . Här förväntar sig att den pågående utredningen om sfi leder fram till förslag som gör sfi-undervisningen effektivare och ännu tydligare inriktad på att integrera invandrarna i det svenska samhället. delar regeringens uppfattning att det är angeläget att i utvecklingsarbetet inom och i kontakterna med kommunerna även i fortsättningen prioriterar insatser som kan bidra till att bryta de könsbundna utbildningsvalen i vuxenut- bildningen och insatser för att öka rekryteringen av kortutbildade män. menar sammantaget att de insatser som görs på många sätt är positiva och kommer att leda till önskat resultat, men att det krävs stora satsningar på bl.a. rekrytering och vägledning för att få in önskade grupper i utbildning. 13 Studerande med funktionshinder fick genom beslut vid regeringssammanträde tilläggsdirektiv (dir. 1997:104) att utreda situa- tionen för studerande med funktionshinder inom alla former av vux- enutbildning. Uppdraget innebär att ska -kartlägga och analysera de hinder som finns för studerande med funktionshinder i vuxenutbildningen -kartlägga och analysera omfattningen av de samlade resurser som stat, kommun och landsting anvisar för att möjliggöra för studerande med funktionshinder att delta i vuxenutbildningen -belysa vilka svårigheter studerande med funktionshinder möter när det gäller finansieringen av extrakostnader för bostadsanpassning, omvårdnad m.m. under utbildning på folkhögskola -kartlägga och analysera ansvarsfördelningen mellan stat, kommun, landsting och den enskilde vad gäller utbildning för funktionshindrade vuxenstuderande och omvårdnad i anslutning till utbildningen -analysera om det finns skillnader ur ett könsperspektiv för stude- rande med funktionshinder inom vuxenutbildningen -analysera vilka åtgärder som kan ge studerande med funktionshinder möjligheter att studera på villkor som är likvärdiga med övriga vuxenstuderandes. Om analysen visar att det finns ett behov av åtgärder, ska kommittén lämna förslag på sådana. Kommitténs arbete ska vara inriktat på att åstadkomma en effektivare användning av de resurser som anvisas för människor med funktionshinder. De förslag som lämnar får inte leda till kostnadsökningar för staten eller kommunerna (dir. 1997:104). 13 .1 .1 Frågor rörande studerande med funktionshinder i detta betänkande Kommitténs uppdrag består i stora delar av att kartlägga ansvarsfördel- ning, omfattningen av särskilda resurser och vilka hinder som finns för studerande med funktionshinder inom vuxenutbildningen. Huvuddelen av detta kartläggningsarbete redovisades i förra betänkande, SOU 1999:39 Vuxenutbildning för alla? Andra året med . Kartläggningsarbetet inriktades i huvudsak mot att beskriva ansvarsfördelningen för olika stödinsatser mellan stat, kommun, landsting och den enskilde samt en beskrivning av förutsätt- ningarna för studier inom den kommunala vuxenutbildningen och folk- högskolan. I detta betänkade redovisas en motsvarande kartläggning av förutsättningarna för studier inom arbetsmarknadsutbildningen (kapitel 6 och 11) och inom studieförbunden verksamhet (kapitel 13) för stude- rande med funktionshinder. Slutbetänkandet i övrigt, vad gäller studerande med funktionshinder, inriktas framförallt på uppgiften att analysera och redovisa förslag på vilka åtgärder som kan ge studerande med funktionshinder möjligheter att studera på villkor som är likvärdiga med övriga vuxenstuderandes. vision av hur framtidens vuxenutbildning bör formeras redovisas i kapitel 5. Denna vision inbegriper att vuxna med olika funktionsnedsättningar ska ha möjligheter att studera på vill- kor som är likvärdiga med övriga vuxenstuderandes och att de handi- kappolitiska målen har uppnåtts inom vuxenutbildningen. I kapitel 6-8 ges en bakgrundsbeskrivning av utgångsläget inom vuxenutbildningen. I de där på följande kapitlen redovisas förslag på insatser som kommittén bedömer kommer att krävas för att vuxenutbildningen ska utvecklas i enlighet med kommitténs syn på behovet av en framtida vuxenutbildning. utgångspunkt när det gäller frågor som rör studerande med funktionshinder är att dessa ska regleras och finan- sieras inom ramen för samma system som gäller för samtliga vuxenstu- derande. De förslag som kommittén för fram och som har betydelse för funktionshindrades situation i vuxenutbildningen, är i allmänhet av principiell natur och hänger samman med kommitténs huvuduppgift att komma med förslag om hur vuxenutbildningssystemet i lång- siktigt ska utvecklas. Uppdraget rörande studerande med funktions- hinder bör ses i detta helhetsperspektiv, och inte betraktas som en del för sig. En naturlig följd av detta är att kommitténs iakttagelser, analyser och förslag som avser studerande med funktionshinder i vissa avseenden presenteras i betänkandets kapitel som berör vuxenutbildningens olika delar i stort. I detta kapitel redovisas iakttagelser och förslag som avser frågor som rör studerande med funktionshinder och som inte har någon direkt motsvarighet i kommitténs övriga arbete. Dessutom redovisas Kun- skapslyftskommitténs övergripande slutsatser av arbetet med att kart- lägga och analysera de hinder som finns för studerande med funktions- hinder i vuxenutbildningen. Kapitlet är disponerat på ett sådant sätt att kommitténs beskrivning av problem som är gemensamma för stude- rande med funktionshinder inom vuxenutbildningens olika delar redo- visas i avsnitt 13.2 och problem som är specifika för olika utbildnings- former redovisas i avsnitt 13.3 medan samtliga slutsatser och förslag redovisas i avsnitt 13.4. I avsnitt 13.5 ges en sammanfattning av upp- draget att utreda situationen för studerande med funktionshinder inom alla former av vuxenutbildning. 13 .1 .2 Mål för den svenska handikappolitiken Målet för den svenska handikappolitiken beskrivs i Regeringens skri- velse om handikappolitik (skr. 1996/97:120). Principerna om full del- aktighet, jämlikhet i levnadsvillkor, självbestämmande och tillgänglighet är de grundstenar på vilka den svenska handikappolitiken vilar. Utgångspunkten är alla människors lika värde och lika rätt. Insikten om att människor har olika funktionsförmåga ska ligga till grund för sam- hällsplaneringen. Resurserna måste användas så att alla individer så långt det är möjligt ges lika förutsättningar att delta i samhällslivet. De övergripande mål som anges för handikappolitiken är -att uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet för personer med funktionshinder -att ge förutsättningar för ökad självständighet och självbestämmande för personer med funktionshinder -att ge förutsättningar för personer med funktionshinder att skapa sig ett värdigt liv i gemenskap med andra -att främja internationellt samarbete på handikappområdet. Politiken inom handikappområdet bygger på en samlad strategi där hu- vudinriktningen är att ge myndigheter, landsting, kommuner, organisa- tioner m.fl. förutsättningar att utveckla tillgängligheten i vid bemärkelse inom olika samhällssektorer och verksamheter. Personer med funktionshinder ska därigenom så långt möjligt kunna delta i samhälls- livet på motsvarande sätt som de som inte har något funktionshinder. Översatta till utbildningssektorn innebär de handikappolitiska målen att utbildning bör utformas så att studerande med funktionshinder kan delta i den ordinarie undervisningen. Studerande med funktionshinder har rätt till en utbildning som är likvärdig och av samma kvalitet som övriga deltagares. De handikappolitiska reformer som har genomförts har, enligt regeringens skrivelse, i hög grad inriktats på att förbättra det individuella stödet till personer med funktionshinder. Insatserna har självfallet stor betydelse för dem som får del av dessa. har så- dana insatser fått kompensera brister i den generella utformningen av samhället och samhällsplaneringen. Den handikappolitiska reform som trädde i kraft syftar till att personer med funktions- hinder ska ha samma rätt till valfrihet, integritet och delaktighet som andra personer. Genom Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) och Lagen (1993:389) om assistansersättning () förbättrades det individuella stödet till personer med stora funktionshinder. I regeringens skrivelse anges att åtgärder inom handikappområdet i större utsträckning ska inriktas på att åstadkomma bättre tillgänglighet i verksamheter och miljöer. Det gäller den fysiska till- gängligheten, dvs. utemiljöer, kollektivtrafik, anpassade bostäder m.m., men också tillgång till tolk, information, service och andra insatser som krävs för att personer med funktionshinder ska kunna delta i samhälls- livet på samma villkor som andra. 13 .1 .3 Internationella överenskommelser De svenska handikappolitiska målen överensstämmer i stort med inne- hållet i för att tillförsäkra människor med funk- tionsnedsättning delaktighet och jämlikhet och med den resolution om lika möjligheter för människor med funktionshinder, som utfärdats av (Resolution 97/C 12/01). Genom att ställa sig bakom dessa dokument har tagit på sig ett moraliskt och politiskt an- svar för att anpassa samhället till människor med funktionsnedsätt- ningar. Under avsnittet om utbildning i anges att sta- terna bör erkänna principen om lika möjligheter till utbildning på grundskole -, gymnasie - och högskolenivå för barn, ungdomar och vuxna med funktionshinder. Den övergripande målsättningen för utbildningen bör vara att den sker inom ramen för de ordinarie utbildningsvägarna. För att möjliggöra detta bör skolsystemen, enligt standardreglerna, tillåta flexibilitet, utbyggnad och anpassning av läropla nen. Undervisning ska kunna erbjudas nära hemmet. Specialundervisning kan övervägas när det ordinarie undervisningssystemet inte kan tillgodose behovet av undervisning för alla människor. Målet bör dock vara att stegvis integrera specialundervisningen i den vanliga undervisningen. anger vidare att utbildning i det ordinarie skol- väsendet förutsätter att det finns teckenspråkstolkar och annat lämpligt stöd. Det bör finnas rutiner för lämpligt stöd och lämplig hjälp som gör utbildningen mer tillgänglig och tillfredsställer de behov som människor med funktionshinder har. Staterna bör också se till att det finns undervisningsmaterial av god kvalitet samt fortlöpande utbildning av lärare och stödlärare. Särskild uppmärksamhet bör enligt standardreglerna riktas på mycket små barn med funktionshinder, förskolebarn och vuxna, särskilt kvinnor, med funktionshinder. Under avsnittet om arbete i anges att staterna bör erkänna principen att förutsättningar ska skapas för människor med funktionsnedsättning att utnyttja sina mänskliga rättigheter, särskilt rätten till arbete. Åtgärder bör vidtas så att människor med funktions- nedsättning kan delta i träning och yrkesutbildning inom den privata och informella sektorn. På den internationella konferensen om specialundervisning som ar- rangerades av och antogs den så kal- lade Salamanca-deklarationen om principer, inriktning och praxis vid undervisning av elever i behov av särskilt stöd (Svenska Unescorå- det,1996). I deklarationen som antogs av representanter för 92 rege- ringar, däribland den svenska, och 25 internationella organisationer erkänns nödvändigheten och angelägenheten av att tillhandahålla un- dervisning för barn, ungdomar och vuxna med särskilda behov inom det ordinarie undervisningsväsendet. Under konferensen antogs även en handlingsram för specialpedagogiska åtgärder. Syftet med hand- lingsramen är att ge regeringar, internationella organisationer och andra organ vägledning och underlag för planering av åtgärder i samband med genomförandet av Salamanca-deklarationen. och Salamanca-deklarationen utgår från de in- ternationella överenskommelserna om mänskliga rättigheter. De inter- nationella dokumentens regler och rekommendationer berör en rad faktorer inom olika områden, exempelvis utbildningens organisation, läromedel, hjälpmedel, studiefinansiering, lagstiftning och utvärdering, som har direkt eller indirekt betydelse för möjligheten för människor med funktionshinder att delta i vuxenutbildning på lika villkor. 13 .1 .4 Utgångspunkter för kommitténs arbete Det ligger i kommitténs uppdrag att analysera och föreslå vilka åtgärder som kan ge studerande med funktionshinder möjligheter att studera på villkor som är likvärdiga med övriga vuxenstuderandes. Kommitténs arbete baseras på de utbildnings- och handikappolitiska mål som riks- dagen formulerat och de internationella överenskommelser som ställt sig bakom. -människor med funktionshinder ska ha lika möjligheter och samma rätt till en högkvalitativ utbildning som övriga medborgare, -en funktionsnedsättning inte ska leda till högre kostnader för den studerande vad avser deltagandet i vuxenutbildningen jämfört med övriga studerande, -den studerandes intresse och inte utbildningsform eller tillgång till särskilt stöd ska styra den studerandes val av utbildning, -respektive utbildningsanordnare bör bära det övergripande ansvaret för att den egna verksamheten genomförs på ett sådant sätt att studerande med funktionshinder ges goda förutsättningar att delta i utbildningen samt att -staten bör ta ett nationellt ansvar för att utbildningssystemet med tillhörande stödfunktioner organiseras och regleras på ett sådant sätt att goda förutsättningar skapas för studerande med funktionshinder. En av grundprinciperna i den offentliga handikappolitiken är ansvars- och finansieringsprincipen. Den innebär förenklat att varje sektor i samhället ska utforma och bedriva sin verksamhet så att den blir till- gänglig för alla medborgare, även personer med funktionshinder. Om en verksamhet behöver anpassas i något avseende för att i vid bemärkelse bli tillgänglig, ska den aktuella anpassningsåtgärden vidtas och finansieras inom ramen för den ordinarie verksamheten. I ett nationellt perspektiv innebär detta att de medel som det offentliga avsätter till utbildning även ska täcka kostnader som uppstår för att anpassa verk- samheten till de särskilda behov som studerande med funktionshinder kan ha. För att genomföra vissa av de förslag som kommittén framför krävs att mer resurser jämfört med går till studerande med funktions- hinder. I kommitténs direktiv för uppdraget att utreda situationen för studerande med funktionshinder anges att de förslag kommittén lämnar inte får leda till kostnadsökningar för staten eller kommunerna. Kom- mittén har ett klart utbildningspolitiskt uppdrag och det är därför naturligt att de förslag som kommittén för fram finansieras genom att en större andel av de medel som avsätter till utbildning för vuxna går till studerande med funktionshinder. Detta är ett sätt att öka kvaliteten inom vuxenutbildningen. För att upprätthålla volymen av den totala vuxenutbildningen krävs att ytterligare medel tillförs vuxen- utbildningsområdet. 13 .1 .5 Genomförande av handikappuppdraget En viktig del i arbete med att utreda situa- tionen för studerande med funktionshinder i vuxenutbildningen har varit kontakten med handikapprörelsen. samlade kommittén ett stort antal av handkapprörelsens intresseorganisationer till ett inledande möte. Kontakten med handikapprörelsen har därefter fortsatt och till viss del intensifierats. genomfördes ett seminarium om resultaten från delbetänkade och in- riktningen av det fortsatta arbetet med att utreda situationen för vuxenstuderande med funktionshinder tillsammans med företrädare för handikapporganisationerna. För att få en tydlig bild av situationen för studerande med funk- tionshinder, har kontakterna med berörda myndigheter varit betydelse- fulla. Kommittén har också haft underhandskontakter med utredningar inom närliggande områden. I sina undersökningar av vuxenutbildningen har kommittén genom- fört strukturerade intervjuer med personal inom vuxenut- bildning i 38 kommuner samt gjort en enkätundersökning riktad till samtliga folkhögskolor i landet. och dess sek- retariat har även besökt kommuner, folkhögskolor, andra utbildnings- anordnare samt olika myndigheter. Kommittén har därmed på plats kunnat göra egna iakttagelser och ta del av erfarenheter och synpunkter från både personal och studerande. Detta har gett kommittén en nära och verklighetsförankrad bild av situationen för studerande med funk- tionshinder inom vuxenutbildningen. 13 .1 .6 Definitioner och avgränsningar I direktiven anges att kommittén ska utreda situationen för studerande med funktionshinder inom alla former av vuxenutbildning. Funktions- hinder är inget entydigt begrepp som tydligt pekar ut en avgränsad grupp människor. Begreppen funktionshinder och funktionshindrad förknippas med handikappbegreppet. Innebörden av begreppen handikapp och handikappad har förändrats sedan de började användas i socialpolitiska sammanhang. Till en början betraktades handikapp som en egenskap hos individen dvs. som en svaghet eller som en begränsning av en förmåga. började man frångå uppfattningen om att ett handikapp var knutet till individen till förmån för det så kallade miljörelaterade handikappbegreppet. Det senare går ut på att handikapp inte är en egenskap hos en person med en skada eller sjukdom. Handikapp ska istället ses som ett förhållande mellan skadan eller sjukdomen och personens omgivning (SOU 1990:19). blir den miljörelaterade handikappsynen officiellt erkänd i (prop. 1979/80:1). Innebörden i begreppet har dock förändrats . () presenterade 1980 en första de- finition av det miljörelaterade handikappbegreppet där en åtskillnad görs mellan termerna funktionsbegränsning, funktionsnedsättning och handikapp. Innebörden är i korthet att en funktionsbegränsning är en faktisk skada, sjukdom eller annan störning i fysisk eller psykisk be- märkelse hos en person. Funktionsnedsättning är den begränsning av en individs funktionsförmåga som är följden av en funktionsbegränsning. Handikapp är de negativa följderna av en funktionsbegränsning eller en funktionsnedsättning i mötet mellan individen och dennes omgivning. I de standardregler som antagits av FN för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet (Utrikesdeparte- mentet m.fl., 1995) anges att människor kan ha funktionsnedsättningar på grund av fysiska eller intellektuella skador eller sjukdomar, syn- eller hörselskador eller sjukdomar, medicinska tillstånd eller mental- sjukdomar. Sådana skador, tillstånd eller sjukdomar kan vara av bestå- ende eller övergående natur. Handikapp definieras på följande sätt: Begreppet handikapp avser förlust eller begränsning av möjligheterna att delta i samhällslivet på samma sätt som andra. Handikapp beskriver mötet mellan människor med funktionsnedsättning och omgivningen. Syftet är att fästa upp- märksamhet på brister i miljön och inom olika samhällsområden, ex- empelvis brister i information, kommunikation och utbildning som hindrar människor med funktionsnedsättning från att delta på lika villkor. WHO har reviderat den nu gällande internationella handi- kappklassifikationen. Revisionsarbetet innebär bl.a. att begreppet funk- tionsbegränsningar föreslås ersättas med Begränsningar i kroppens funktioner och struktur och begreppet handikapp i nuvarande kla ssi- fikation föreslås ersättas med deltagande (, 1997b). Den nya internationell klassifikationen togs fram . Därefter har påbörjat arbetet med att översätta klassifikationen till svenska förhållanden. Detta arbete beräknas kunna avslutas . Begreppet studerande med funktionshinder definieras inte närmare i . Mot bakgrund av den nu gällande svenska översättningen av WHO:s definition av handikappbegreppet och har kommittén valt att tolka uppdraget så att det avgränsas till den grupp studerande för vilka en funktionsnedsättning ger handikappande konsekvenser i utbildningssituationen och som därigenom får behov av särskilt stöd. I betänkandet används i huvudsak begreppet studerande med funktionshinder för att beskriva förutsättningar och hinder i samband med vuxenstudier. Ett centralt begrepp när det gäller situationen för studerande med funktionshinder i vuxenutbildningen är tillgänglighet. De hinder som uppstår i vuxenutbildningen är ofta en följd av bristande tillgänglighet. Tillgänglighet associeras lätt med frågor om utbildningslokalernas fy- siska utformning. Begreppet har dock en vidare betydelse och inbegri- per hela utbildningssituationens tillgänglighet och handlar således i lika stor omfattning om tillgången till information, utbildningstolk, läromedel, hjälpmedel etc. I kapitel 5 definierar utbildning för vuxna på följande sätt Utbildning för vuxna definieras som all den utbildning en människa genomgår och som inte är den utbildning upp till och med gymnasial nivå som barn/ungdomar genomgår i en följd. En sådan utbildning kan kompensera tidigare avbruten eller ej fullföljd ungdomsutbildning, komplettera och bygga på tidigare utbildning eller utgöras av utbildning inom helt nytt (yrkes-)område. Utbildning för vuxna är en del av det livslånga lärandet och bedrivs i form av anordnad utbildning inom den kommunala och statliga vux- enutbildningen, folkhögskolan, högskolan, studieförbunden, arbets- marknadsutbildningen, den privata utbildningssektorn och på arbets- platser etc. Utöver möjligheten för studerande med funktionshinder att delta i det ordinarie kursutbudet inom olika utbildningsformer finns dessutom kurser och utbildningar som riktar sig direkt mot studerande med funktionshinder. har inte sett det som sin huvuduppgift att granska förutsättningarna för studerande med funktionshinder inom högskolan. En av huvudanledningarna till detta är att regeringen gav i uppdrag att undersöka situationen för stu- denter med funktionshinder vid landets universitet och högskolor (Regeringsbeslut ). Delar av det ansvar som Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) lä g- ger på kommuner och landsting avser exempelvis insatser för lärande i olika former. Det kan till exempel handla om att lära sig att hantera de hjälpmedel man behöver för sin dagliga livsföring eller om pedagogiska inslag i hälso- och sjukvårdens habiliterings- och rehabiliteringsinsatser. Den typen av utbildningsinsatser brukar normalt inte inbegripas i begreppet vuxenutbildning. har därför inte sett det som sin uppgift att närmare belysa den typen av utbildning. Förutom den medicinska rehabiliteringen som bedrivs enligt Hälso- och sjukvårdslagen ansvarar även , Arbetsmarknads- verket, för rehabilitering. Delar av denna rehabilitering utgörs av vuxenutbildning inom ramen för den ordinarie vuxenutbild- ningen och ingår därmed i kommitténs uppdrag. I huvudsak handlar det om alternativa sätt att försörja sig på i samband med vuxenutbildning. Skälen till att en person söker sig till en utbildning är högst indivi- duella och har att göra med vilken livssituation individen befinner sig i. Det går inte att generalisera och säga att människor med funktionshin- der skiljer sig från befolkningen i övrigt i detta avseende. Det faktum att det bland människor med funktionshinder är en högre andel som är förtidspensionärer, arbetslösa och kortutbildade gör dock att viljan och möjligheten att studera kan se något annorlunda ut. Mot bakgrund av detta finns det några perspektiv som är extra viktiga när det gäller stu- derande med funktionshinder och vuxenutbildning. Deltagande i utbildning för ökad anställningsbarhet Arbetsmarknaden har genomgått och förväntas genomgå stora föränd- ringar. Arbetsmarknaden efterfrågar i allt större utsträckning välutbildad arbetskraft som så kallade okvalificerade arbetsuppgifter tenderar att försvinna. Funktionshindrade som grupp har en högre andel arbetslösa och en högre andel med kort utbildning än befolkningen i övrigt.