sou · GOB332 · 2001-01-01 00:00:00 — Enligt propositionen kan Invandrarver- kets inställning behöva inhämtas även i fall då den som skall adopteras är 36 Gällande rätt såvitt avser adoption Detta sägs gälla särskilt då det finns anledning att misstänka att adoptionen syftar till att kringgå gällande invandringsbestämmelser. Nedan följer några rättsfall som visar domstolarnas ställningstagande till om adoption av en person är lämpligt.1 I NJA 1986 s. 604 ansökte en äldre, barnlös man om tillstånd till adoption av en vuxen systerson. I rättsfallet framkom att sökanden önskade att till systersonen lämna sin egendom, framför allt en fastighet som funnits i släkten . Systersonen uppgavs ha vistats hos morbrodern på fastigheten i stort sett samt under de sto- ra helgerna, jul, påsk och midsommar. HD anförde att det inte av utred- ningen framgick att ansökningen om adoption hade till syfte att befästa ett nära personligt förhållande. Ansökningen lämnades därför utan bifall. Av liknande skäl vägrades adoption i två fall i NJA 1989 s. 401. I det ena fallet gällde det adoption av en vuxen person (A) som var dotter till sökandens hustru i tidigare äktenskap. Sökanden och A hade un- der sökandens tioåriga äktenskap med A:s moder knutit starka familjeband. hade A dock bildat egen familj. A och hennes familj hade inte haft någon särskild kontakt med A:s biologiske far. A:s barn uppgavs betrakta sökanden som sin morfar. HD konstaterade att A var när hennes mor ingick nytt äktenskap med sökanden och att hon själv bildade familj. Vidare anförde HD i huvudsak följande. Tillstånd till adop- tion av annan vuxen bör inte lämnas endast som en stadfästelse av att mellan adoptanten och den han önskar adoptera råder en mycket god rela- tion. Förhållandet mellan dem bör i stället vara av sådant djupgående slag att det kan jämställas med det mellan föräldrar och barn. A och sökanden har inte genom yttre omständigheter fått en sådan relation. Det har inte heller visats att deras personliga förhållande på annat sätt skulle ge särskild anledning till adoptionen. Att A:s barn ser sökanden som sin morfar utgör inte skäl för annan bedömning. HD:s majoritet fann således att förutsätt- ningar för bifall till adoptionsansökningen inte förelåg. En av ledamöterna var av skiljaktig mening. Det andra fallet gällde adoption av två ej minderåriga flickor (A och B) som var döttrar till sökandens hustru i tidigare äktenskap. HD anförde att A och B sedan föräldrarnas skilsmässa haft regelbunden kontakt med sin 1 Referaten har delvis hämtats från , , Svensk familjerättspraxis, laghandböcker. Gällande rätt såvitt avser adoption 37 biologiske far, även om olika uppfattningar rådde om omfattningen av dessa kontakter. Sökanden och barnens mor konstaterades inte ha varit gifta med varandra . Enligt HD saknades det påtagliga belägg för att A och B, som inte längre var minderåriga när kontakten med sökanden etab- lerades, under denna korta tid knutit sådana fasta band till sökanden att förhållandet mellan dem väsentligen var att jämställa med ett förhållande mellan far och dotter. HD ansåg därmed att det saknades laga förutsätt- ningar för att ge tillstånd till den sökta adoptionen. I RH 1997:20 ansåg HovR:n att en så djup och nära kontakt hade knutits mellan två makar och en 21-årig flicka att den utvecklats till ett förhållande av väsentligen samma innehåll som det mellan föräldrar och barn. Flickan hade varit familjehemsplacerad under hela sin uppväxt. Makarna och flic k- an hade lärt känna varandra 4–före ansökningstillfället och flickan bodde hos dem . HovR:n biföll an- sökningen. Följande rättsfall avser lämplighetsprövningen vid adoption av utländsk person I RH 1980:4 ansökte två jugoslaviska makar i om adoption av den ena makens i bosatte 20-årige bror (). Sökandena anförde att A:s föräldrar på grund av sjukdom inte kunde försörja A. Genom adoptio- nen önskade sökandena underlätta försörjningsbördan för A:s föräldrar. Det anfördes att adoptionen skulle vara till gagn för A och att A vistats i och trivts väl. Det konstaterades att A fått huvuddelen av sin uppfostran hos föräldrarna i och att han hunnit bli . HovR:n fann det av utredningen framgå att syftet med adoptions- ansökningen främst var att bereda A bättre möjligheter till försörjning än han kunde väntas få i . I ärendet hade upplyst i ett avgivet yttrande att A inte kunde påräkna att få uppehållstillstånd i . HovR:n ansåg på grund därav och då särskild anledning till adoption inte heller i övrigt förelåg att tillstånd till adoption inte kunde ges. I RH 1981:199 ansökte två makar som bott i och som hade tre gemensamma barn om adoption av en (A) till man- nen. A var och född och uppvuxen i . HovR:n konstaterade att A inte under i allt fall haft någon närmare kontakt med sökandena. Det kunde inte antas att sökandena skulle komma att i någon avgörande mån bidra till A:s uppfostran. Syftet med adoptionen måste i 38 Gällande rätt såvitt avser adoption stället enligt HovR:n vara att A skulle beredas möjlighet till en utbildning som han inte kunde få i hemlandet. Eftersom sådan särskild anledning som avses i 4 kap. 6 § FB inte förelåg kunde besvären inte bifallas. I NJA 1985 s. 651 ansökte två makar som var medborgare i om adoption av ett barn (A) som bodde i och var medborgare där. Sökandena var födda resp. 1959. A var född . A hade varit bo- satt hos den ena sökanden i och sökanden betraktade honom som sin son. TR:n ansåg att det kunde ifrågasättas om adoptionen syftade till att vidmakthålla resp. skapa ett föräldra-barnförhållande eller bereda A en bättre försörjning. Med hänsyn härtill och till den ringa ålders- skillnaden mellan A och den ena sökanden och att denna sökande var un- der lämnade TR:n ansökningen utan bifall. Även HovR:n ansåg att åldersskillnaden mellan A och den ena sökanden var så liten att ett föräld- ra-barnförhållande i traditionell mening inte kunde uppstå genom adoptionen samt beaktade att denna sökande ännu inte fyllt . HovR:n beaktade också att adoptionen inte skulle bli gällande i . Av dessa skäl lä m- nades ansökningen utan bifall. HD anförde att när det gäller adop-tion som söks av makar får det accepteras att åldersskillnaden mellan adoptivbarnet och en av makarna inte är så stor. Sökanden hade fyllt . HD godtog makarnas uppgift om att de ämnade stanna i och uppfostra A här. Den omständigheten att adoptionen inte skulle godkännas i utgjorde således inget hinder mot adoptionen. HD biföll adop- tionsansökningen. I RH 1987:22 ansökte två makar, 28 och , om adoption av en syster (A) till den ena maken. A var , medborgare i och bosatt i sitt hemland. anförde i ett yttrande att adoptionens främsta syfte var att bereda A tillstånd att bosätta sig här och avstyrkte bifall till adoptionsansökningen. TR:n lämnade ansökningen utan bifall. HovR:n fastställde det överklagade beslutet. I NJA 1989 s. 67 ansökte en ensamstående man om adoption av en man (A) född från . Sökanden och A hade träffats när sökanden som turist besökte och haft ständig kontakt (). Sökanden hade återbesökt och A hade varit i hos sökanden under sina skolferier aug–, juli–och från au- gusti 1986. Sökanden hade för A:s räkning hyrt en bostad i . Han hade tagit in A i sitt testamente och satt in A som förmånstagare i sina försäkringar. Han hade svarat för A:s uppehälle och öppnat en bankräkning i A:s namn. A hade som liten övergetts av sin mor, fadern var Gällande rätt såvitt avser adoption 39 gammal och sjuklig och en faster hade övertagit fostrarrollen för honom. TR:n ansåg inte att det kunde sägas att sökanden uppfostrat A. Vidare var A , varför någon framtida fostran i lagens mening inte var aktuell. Inte heller det personliga förhållandet mellan sökanden och A ansågs utgöra sådana omständigheter att det förelåg särskild anledning till adoption. TR:n lämnade således ansökningen utan bifall. HovR:n fast- ställde tingsrättens beslut. HD anförde att risken för missbruk av adop- tionsinstitutet i syfte att få uppehållstillstånd eller arbetstillstånd i kan antas vara relativt stor och att stränga krav därför bör ställas upp för att en personlig relation skall anses vara sådan att den utgör en särskild anledning att medge adoption. HD anförde vidare att utredningen fick an- ses ge klart belägg för att den bestående relationen mellan sökanden och A var av sådan karaktär att den kunde jämföras med ett normalt förhållande mellan far och son. Adoptionsansökan fick antas ha till främsta syfte att befästa denna relation snarare än att bereda A en ekono- miskt tryggad tillvaro i . Sådan särskild anledning till adoption som fordras för att adoptionen skall kunna tillåtas ansågs därmed föreligga. HD biföll ansökningen. I NJA 1991 s. 194 ansökte två makar om adoption av hustruns 22-åriga systerdotter () från (född ). A:s mor var änka och bosatt i . A var äldst av sex syskon. TR:n och HovR:n lämnade ansök- ningen utan bifall. HD ansåg det visat att det funnits en per- sonlig relation mellan sökandena och A av väsentligen samma innehåll som det som föreligger mellan föräldrar och barn. Adoptionsansökningen fick enligt HD antas ha till främsta syfte att befästa denna personliga relation och det fanns därmed en sådan särskild anledning till adoptionen som ford- ras för att den skall kunna tillåtas. Annat ansågs inte heller ha framkommit än att adoptionen skulle vara till fördel för A. HD biföll adoptionsansök- ningen. I RH 1997:32 ansökte en ensamstående man om adoption av en 21-årig man, flykting från (A). HovR:n fann att det i och för sig skulle vara till fördel för A att adopteras av sökanden. Kontakten mellan A och sökanden hade emellertid varat mindre än . HovR:n ansåg vara för kort för att särskilda skäl för adoption skulle föreligga. I RH 1997:102 önskade turkiska makar som flyttat till adoptera hustruns yngre syster () (född ). TR:n fann med hänsyn till den ringa åldersskillnaden de sökande och den som avsågs bli adopterad (12 resp. ) och till övriga omständigheter i ärendet, att det på goda grunder 40 Gällande rätt såvitt avser adoption kunde antas att skälet för ansökningen inte i första hand bottnade i en ge- nuin vilja att uppfostra A och med henne etablera ett sådant förhållande som normalt föreligger mellan föräldrar och barn. I stället fann TR:n att det var högst sannolikt att skälet till ansökningen egentligen var att genom ad- option bereda en relativt vuxen släkting möjlighet att få komma i åtnjutande av bättre levnadsvillkor. TR:n avslog ansökningen. HovR:n ansåg att rela- tionen mellan syskonen var så långvarig och nära att den motsvarade vad som normalt råder mellan föräldrar och barn. Under dessa omständigheter ansågs inte den ringa åldersskillnaden mellan sökandena och A vara något hinder mot adoption. Det konstaterades att A var föräldralös och saknade fastare familjeanknytning i . Det framstod därmed som en klar för- del för A att den äldre systerns och dennas makes ansvarstagande för hen- ne fastställdes genom ett adoptionsförhållande. HovR:n lämnade tillstånd till adoptionen. Verkan av en adoption är enligt 4 kap. 8 § FB att adoptivbarnet skall anses som adoptantens barn och inte som barn till sina biologiska föräldrar när det gäller bestämmelser om släktskap och svågerlag. Genom adoptionen upp- hör de rättsliga banden med de biologiska föräldrarna således helt (stark adoption). Adoptivbarnet ärver adoptanten och dennes släkt, och vice ver- sa. Om make adopterat den andre makens barn eller adoptivbarn skall bar- net dock anses som makarnas gemensamma. I vissa fall jämställs den som adopteras inte med ett biologiskt barn. Som exempel kan nämnas bestämmelserna om äktenskapshinder i 2 kap. 3§ ÄktB som endast gäller biologiskt släktskap och reglerna om incest i 6 kap. BrB. I sitt betänkande Adoptionsfrågor (SOU 1989:100) föreslår Förmyn- derskapsutredningen att möjligheten för adoptant och adoptivbarn att gifta sig med varandra avskaffas. Betänkandet har remissbehandlats men för- slagen beträffande 4 kap. FB har ännu inte lett till någon lagstiftning. Det finns inga möjligheter att häva en adoption. Verkningarna av adoptio- nen kan enligt 4 kap. 7 § FB dock upphöra om adoptanten och adoptivbar- net gifter sig med varandra eller genom ny adoption. När det gäller internationella adoptioner finns särskilda bestämmelser i la- gen (1997:191) med anledning av tillträde till Gällande rätt såvitt avser adoption 41 om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner och i lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption. I förord- ningen (1931:429) om internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap finns särskilda bestämmelser när det gäller internordiska förhållanden. 3.3.1Lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner Konventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptio- ner () antogs vid för internatio- nell privaträtt och bygger på principen om barnets bästa. Konven- tionen har införlivats i svensk rätt genom lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samar- bete vid internationella adoptioner. gäller således som svensk lag. Ändamålet med är bl.a. att upprätta garantier för att säkerställa att internationella adoptioner sker med beaktande av bar- nets bästa och med respekt för barnets grundläggande rättigheter såsom dessa erkänns i internationell rätt (artikel 1 a). Konventionen är enligt artikel 3 inte tillämplig om inte de samtycken som det talas om i artikel 17 c har getts innan barnet fyller . De samtycken som avses är centralmyndigheternas beslut att tillåta att adoptionsförfaran- det fortsätter. Med centralmyndighet avses för del i detta sam- manhang socialnämnden. Enligt konventionen skall ansvaret för adoptioner delas mellan ur- sprungs- och mottagarlandet. Enligt artikel 4 skall ursprungsstaten innan en adoption får genomföras bl.a. ha fastställt att adoptionen är till barnets bästa och att samtycken lämnats i vederbörlig ordning. Enligt artikel 5 skall mot- tagarlandet bl.a. ha fastställt att de tilltänkta adoptivföräldrarna är lämpliga och att de erhållit den rådgivning som kan vara nödvändig. Mottagarlandet skall också ha fastställt att barnet har eller kommer att erhålla tillstånd att resa in i och stadigvarande bosätta sig i den staten. Om centralmyndigheten i ursprungslandet är övertygad om att barnet kan adopteras skall den enligt artikel 16 sammanställa en rapport innefattande upplysningar om bl.a. bar- nets identitet, dess tillgänglighet för adoption, bakgrund m.m. Denna rapport skall överlämnas till centralmyndigheten i den mottagande staten. 42 Gällande rätt såvitt avser adoption Enligt artikel 23 punkt 1 gäller att en adoption som har genomförts i en- lighet med vad som föreskrivs i konventionen skall erkännas i de övriga fördragsslutande staterna på grund av lag. Att adoptionen verk- ligen genomförts på föreskrivet sätt skall styrkas genom intyg av behörig myndighet i den stat där adoptionen har ägt rum. Behörig myndighet i Sve- rige är . Erkännandet sker i princip automatiskt och utan krav på något särskilt stadfästelseförfarande. En fördragsslutande stat kan vägra att erkänna en adoption endast om adoptionen är uppenbart oförenlig med grunderna för rättsordningen i den staten, med hänsyn tagen till barnets bästa (artikel 24). Detta är ett vanligt ordre public-förbehåll jämte tillägget att barnets bästa skall beaktas. Enligt är det inte fullständigt klart hur artikeln skall tolkas. Den är dock avsedd att få en restriktiv tillämpning (jfr SOU 1994:137 s. 127). Enligt artikel 26 i innefattar ett erkännande av en adoption ett erkännande av a)det rättsliga föräldra-barnförhållandet mellan barnet och dess adoptiv- föräldrar, b)adoptivföräldrarnas föräldraansvar för barnet, c)att det tidigare rättsliga förhållandet mellan barnet och dess mor och far upphört, om adoptionen har denna verkan i den fördragsslutande stat där den ägde rum. Avslutningsvis kan nämnas artikel 39 i vilken föreskrivs att konventionen inte inverkar på något internationellt instrument som de fördrags-slutande staterna är parter i och som innehåller bestämmelser om frågor som regle- ras av konventionen. Vid en adoption i enligt skall svensk domstol tillämpa såväl 4 kap. FB som konventionsbestämmelserna. 1996/97:91 Internationella adoptionsfrågor s. 72 konstateras att FB:s be- stämmelser om adoption är förenliga med . I vissa fall ställer dock FB krav som inte har någon motsvarighet i . I andra fall förutsätter något som saknar motsvarighet i FB och den övriga adoptionsregleringen i . I sådana fall måste både FB:s och konventionens krav var uppfyllda. Innan domstolen beslutar om adoption, måste den ha tillgång till tillförlitlig utredning som visar att kraven har uppfyllts. Gällande rätt såvitt avser adoption 43 3.3.2Lagen (1971:796) om internationella rättsför- hållanden rörande adoption Förutom lagen (1997:191) med anledning av tillträde till Haagkon- ventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner gäller i utomnordiska förhållanden lagen (1971:796) om internationella rätts- förhållanden rörande adoption. Lagen har utarbetats med visst beaktande av innehållet om behörig myndighet, tillämplig lag och erkännande av beslut rörande adoption (prop. 1971:113 med förslag till lag om internationella rättsförhållanden rörande adoption m.m. s. 27 f.). Denna konvention har dock inte ratificerats av . Enligt lagen skall ansökan om adoption prövas i om sökanden har medborgarskap eller hemvist i (1 §). Ansökan prövas enligt svensk lag (2 §). Är barnet under skall domstolen dock särskilt be- akta om sökanden eller barnet genom medborgarskap eller hemvist eller på annat sätt har anknytning till en främmande stat och det skulle medföra avsevärda olägenheter för barnet om adoptionen inte blir gällande där (2 § andra stycket). Enligt 3 § första stycket gäller ett utländskt adoptionsbeslut automatiskt i , om det avser ett utländskt adoptivbarn och adoptanten eller adop- tanterna var medborgare eller hade hemvist i den främmande staten när beslutet meddelades. Om den utländska adoptionen avser en person som var svensk medborgare eller hade hemvist i krävs dock, för att adoptionen skall gälla i , att den godkänns av . Detta följer av 3 § första stycket och 1 § förordningen (1976:834) om prövning av ut- ländskt beslut om adoption. kan enligt 3 § andra stycket även i andra fall godkänna en utländsk adoption. Detta gäller exempelvis om svenska makar bosatta i adopterar i ett utomnordiskt land. NIA:s prövning skall ske med utgångspunkt i barnets bästa (jfr prop. 1971:113 s. 32). NIA:s godkännande bör meddelas på grundval av endast en formell prövning i de fall då adoptivbarnet vid tiden för beslutet uppnått myndig ålder. En saklig prövning bör däremot ske i fall då barnet är minderårigt och särskilt givetvis om det är fråga om ett så litet barn att det inte kan höras i ärendet (a. prop. s. 45). NIA:s beslut kan överklagas till regeringen. När beslut om adoption som meddelats i en främmande stat skall gälla här i riket, anses adoptivbarnet som adoptantens barn i äktenskap i fråga om vårdnad, förmynderskap och underhåll. I fråga om arvsrätt gäller vad som i allmänhet är föreskrivet om tillämplig lag beträffande rätt till arv, oav- sett vilken lag som tillämpats vid adoptionen. Om adoptionen ägt rum i Sve- rige anses dock adoptivbarnet alltid som adoptantens barn i äktenskap (4 §). 44 Gällande rätt såvitt avser adoption I fråga om andra rättsförhållanden än vårdnad, förmynderskap, under- håll och arv har några bestämmelser om rättsverkningarna av adoption inte meddelats. I allmänhet skall adoptivbarnet likställas med adoptantens eget barn oavsett vilket rättsförhållande det gäller. 1971:113 s. 37 f. kan dock t.ex. vid tillämpningen av medborgarskaps- och utlänningslagstift- ningen det finnas utrymme för en mera nyanserad bedömning av familjean- knytningens styrka i det enskilda fallet. Finns det anledning anta att adop- tionen har kommit till stånd huvudsakligen för att den adopterade skall få en gynnsammare behandling i just det ärende som är i fråga, bör detta kunna beaktas, även om förhållandena inte är sådana att adoptionen kan frånkän- nas giltighet som stridande mot svensk ordre public. En ordre public-klausul finns i 6 §. Enligt denna paragraf har ett främ- mande beslut om adoption inte giltighet här i landet om detta skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för rättsordningen här. 1971:113 s. 48 anförs att det inte generellt går att ange under vilka förut- sättningar en ordre public-klausul av detta slag bör tillämpas. Detta får av- göras i varje särskilt fall av berörda myndigheter under hänsynstagande till samtliga föreliggande omständigheter. Som ett exempel på när bestämmel- sen kan bli tillämplig anges att adoptionen framstår som en skenhandling. En adoption som inte syftar till att upprätta en verklig familjeanknytning mellan adoptanten och den adopterade torde klart kunna betecknas som stridande mot svensk rättsuppfattning. Om en utländsk medborgare med hemvist i i sitt hemland adopterar en vuxen person uteslutande i tanke att därmed underlätta för honom att få uppehålls- och arbetstillstånd i och på svenskt medborgarskap bör adoptionen således inte tilläggas giltighet här i landet. Som tidigare nämnts inverkar inte på något interna- tionellt instrument som de fördragsslutande staterna är parter i och som innehåller bestämmelser om frågor som regleras av konventionen. Regle- ringen i lagen om internationella rättsförhållanden rörande adoption grundar sig inte på någon internationell överenskommelse. Denna lag får därför ge vika för i förhållande till övriga konventionsstater om det är så att innehåller särskilda bestämmelser (jfr prop. 1996/97:91 s. 58). Gällande rätt såvitt avser adoption 45 3.3.3Förordningen (1931:429) om vissa internatio- nella rättsförhållanden rörande äktenskap, ad- option och förmynderskap Förordningen (1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap gäller i förhållande till , , och . Regleringen innebär i huvudsak att och de nämnda länderna ses som en enhet i adoptionssammanhang. En med- borgare i en av de fördragsslutande staterna, som har hemvist i en sådan stat, får genom ansökan i den stat han har hemvist adoptera en medborgare i någon av de andra staterna (11 §). Lagen i ansökningslandet tillämpas. Är den som skall adopteras under och har han eller hon hemvist i hemlandet, får ansökningen dock inte bifallas i en annan stat utan att vederbörande barnavårdsmyndighet i hem- landet har haft tillfälle att avge yttrande (12 §). En ansökan om hävande av adoptivförhållande mellan medborgare i fördragsslutande stater skall, om adoptionen ägt rum i sådan stat, upptagas i den stat där adoptanten har hemvist, eller om han inte har hemvist i för- dragsslutande stat, där adoptivbarnets hemvist är. Vid prövning av ansök- ningen tillämpas i varje stat gällande lag (13 §). Ett beslut om adoption eller om hävande av adoption, som har meddelats i en nordisk stat, skall gälla i övriga stater utan särskild stadfästelse och utan prövning av avgörandets riktighet eller av dess förutsättningar med hänsyn till hemvist eller medborgarskap i den ena eller andra av de nordiska staterna (22 §). Följden av att inte inverkar på något interna- tionellt instrument som de fördragsslutande staterna är parter i och som innehåller bestämmelser om frågor som regleras av konventionen (artikel 39) är att de internordiska adoptioner som faller in under den nordiska kon- ventionen inte påverkas av reglering. Detta gäller även om de berörda nordiska staterna också skulle ha tillträtt (jfr prop. 1996/97:91 s. 58). 46 Gällande rätt såvitt avser adoption 3.4Andra författningar som är tillämpliga vid adoption i av utländska personer 3.4.1Lagen (1997:192) om internationell adoptions- förmedling