sou · GOB365d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Arbetstagarna är fackligt organiserade huvudsakligen i tre central- organisationer bestående av fackförbund inom den privata och offentliga sektorn. Arbetsgivarna inom den privata sektorn är huvudsakligen organiserade i (). Arbetsgivarna inom den kommunala sektorn är organiserade i och . företräder staten som arbetsgivare. De tre stora centralorganisationerna på arbetstagarsidan är (), () och Akademikers (). Det sammanlagda antalet medlemmar i dessa organisationer var vid utgången av cirka 4 miljoner. Detta kan jämföras med () siffror för arbetskraften i , som uppgick till 4 277 000 personer . Traditionellt har LO i huvudsak organiserat arbetare, tjänstemän och akademiker. har gränserna mellan de olika grupperna arbetstagare blivit alltmer flytande. De flesta av LO:s och har gränsavtal som reglerar vilka anställda som skall organiseras i respektive organisation. Hälften av TCO:s medlemmar har t.ex. högskoleutbildning. För många tjänste- mannagrupper gäller att de kan välja om de vill organisera sig i ett TCO- eller . TCO och har dock ett samarbetsavtal, som förutom gemensamma intresseområden även reglerar formerna för medlemsrekrytering. LO har 18 medlemsförbund, TCO 18 förbund och 26 förbund, dvs. tillsammans 62 fackförbund. På arbetsgivarsidan förekommer en motsvarande organisations- struktur. inom den privata sektorn är anslutna till SAF. Ett antal förbund och organisationer är dock fristående. Det totala antalet privata arbetsgivare på den svenska marknaden uppgick vid utgången av till cirka 810 000 (Skattestatistisk årsbok 1999, tabell 6.1). i (LO), som bildades , är en sammanslutning av 18 fackförbund. Antalet medlemmar i dessa förbund uppgår till sammanlagt cirka 2,1 miljoner, vilket innebär drygt hälften av samtliga anställda i . Av dem som arbetar inom s.k. LO-yrken är medlem i något . Ett antal pensionärsmedlemmar finns inom organisationen men av tradition endast en mycket liten del studerandemedlemmar. Andelen studerandemedlemmar har dock tenderat att öka något. är LO:s största förbund med cirka 620 000 medlemmar. Majoriteten, , av medlem- marna är kvinnor. , som har 422000 medlemmar på cirka 12 000 arbetsplatser över hela landet, är det näst största förbundet. Där är förhållandet det omvända, dvs. av medlemmarna är män. Det minsta förbundet är med cirka 5 900 medlemmar. LO är engagerad i opinionsbildningen i kontakter med riksdag och regering, näringsliv, andra organisationer på arbetsmarknaden m.fl. söker ta tillvara medlemmarnas intressen i övergripande frågor exempelvis inom den ekonomiska politiken, närings- och energipolitik, arbetsmarknads- och regionalpolitik, utbildnings-, forsknings- och kulturpolitik samt välfärds- och socialpolitik. Organisationen bedriver vidare lobbyarbete i frågor som rör arbetsmiljö och arbetslivsutveckling, arbetsrätt, arbetstid, jämställdhet, lönepolitik, försäkringar och invandrarfrågor. LO tillhandahåller facklig utbildning bland annat genom närstående folkhögskolor och (). LO samarbetar med det socialdemokratiska partiet i det fackligt politiska arbetet för medlemmarna. LO, liksom även TCO och , samarbetar internationellt med andra fackliga organisationer. De viktigaste är , dvs. Europeiska Fackliga (), som är den helt dominerande företrädaren för organiserade arbetstagare i . EFS representerar 57 miljoner medlemmar från ett 60-tal fackliga organisationer (siffrorna avser ). företräder av den fackligt organiserade arbetskraften i EU:s medlemsländer. Det nordiska samarbetet bedrivs inom ramen för Fackliga . LO, TCO och deltar även i fackliga rådgivande organs arbete. Den avgift som medlemsförbunden betalar till LO baseras på respektive förbunds medlemsantal. Indelningen av förbunden görs i tre avgiftsklasser. Av de avgifter som de enskilda medlemsförbunden tar ut av medlemmarna går , eller , vidare till LO. Avgiften har varit oförändrad och uppgår totalt till . () bildades . TCO organiserar cirka 1 233 000 tjänstemän i 18 olika fackförbund från statlig, och privat tjänst. Tjänstemännens organisationsgrad är . Omkring hälften av medlemmarna är anställda inom den offentliga sektorn. Drygt hälften av medlemmarna, eller , är kvinnor. Inom TCO finns också ett relativt stort antal studerandemedlemmar, över 65 000. TCO är en politiskt obunden organisation. Som centralorganisation företräder TCO tjänstemannarörelsen i övergripande frågor på nationell nivå och tillvaratar medlemmarnas främst ekonomiska och sociala intressen. TCO verkar genom att påverka och bilda opinion. Organisationen driver frågor som rör arbetsmarknad, skatter, pensioner, jämställdhet, datorisering etc. TCO är liksom övriga centralorganisationer engagerad i alla de frågor som av betydelse för medlemmarna som rör arbetsmarknad, arbetsrätt, socialförsäkringar m.m. TCO svarar vidare för den högre fackliga utbildningen för medlemmarna, främst i samhällspolitiska frågor, medan förbunden utbildar medlemmar och förtroendevalda i samarbete med tjänstemannarörelsens studieförbund . Däremot är det de enskilda förbunden och inte TCO centralt som förhandlar om löner och arbetsvillkor med arbetsgivarna, dvs. de olika förbunden inom någon av centralorganisationerna på arbetsgivarsidan. (), med cirka 355 000 medlemmar, är TCO:s största förbund. SIF är också landets största tjänstemannaförbund inom privat sektor, organiserat i 3 000 lokala klubbar och 24 avdelningar. har cirka 211 000 medlemmar och är därmed det största inom offentlig Det minsta av är Doktoranders och , med drygt 1 000 medlemmar. I landet finns 29 TCO-råd där förbunden samarbetar i regionala och lokala frågor, framför allt inom arbetsmarknads- och utbildnings- områdena. Av den avgift en medlem i något betalar till sitt förbund går en viss del till TCO centralt. var avgiften till TCO per aktiv medlem. Akademikers (), som bildades , har 26 medlemsförbund. Det som förenar förbunden är att medlemmarna har högskoleutbildning. Förbunden representerar vitt skilda yrkesområden, såsom arbetsterapeuter, arkitekter, bibliotekarier, civilingenjörer, ekonomer, jurister, läkare, lärare, naturvetare, psykologer, sjukgymnaster och socionomer. Organisationsgraden på SACO-området är mellan . SACO-förbunden hade omkring 462 000 medlemmar. Av dessa är anställda i kommuner och landsting, anställda i privata företag, anställda i statlig verksamhet, egenföretagare och studenter. Den sistnämnda gruppen utgör i antal cirka 67 000 medlemmar. Återstoden, cirka 12 är pensionärsmedlemmar. Fördelningen mellan kvinnor och män är relativt jämn, kvinnor och män. Skillnaden i könsfördelning mellan olika förbund är dock betydande. Av medlemmar är män, medan Förbundet till är kvinnor. (), med cirka 78 000 medlem- mar, är största förbund och () med cirka 65 000 medlemmar det näst största. Skogsakademikerna med sina 2 000 medlemmar är det minsta . är liksom TCO en partipolitiskt obunden organisation. Organisationen agerar i samhällspolitiska frågor med ett helhetsper- spektiv. samverkar med i samhällspolitiska frågor men agerar själva direkt eller i samverkan i det partsrelaterade arbetet med arbetsgivarna i frågor om till exempel löner, pensioner och övriga anställningsvillkor. och dess förbund har ett omfattande internationellt samarbete. deltar, som nämnts ovan, i såväl det nordiska (NFS) som i det europeiska (EFS) fackliga samarbetet. Organisationen är också aktiv deltagare i fackliga rådgivande nätverk. Den enskilde medlemmen betalar sin avgift till förbundet, som i sin tur betalar en viss avgift per yrkesverksam medlem till . var avgiften och yrkesverksam medlem med smärre skillnader uppåt eller nedåt. Ledarna är ett och andra med ansvarspositioner i företag och förvaltningar. Ledarna tillhör inte någon central- organisation. Förbundet har cirka 74 100 medlemmar anslutna (utgången av ). Ledarna bedriver sedvanlig facklig verksamhet och förhandlar, tecknar avtal och erbjuder trygghetslösningar på ett 70-tal arbetsgivarområden inom såväl privat som offentlig sektor. På huvuddelen av det privata området har Ledarna avtal med respektive arbetsgivarförbund om bl.a. lönebildning och förhandlings- ordning. 5.3Verksamheten i centralorganisation respektive förbund LO har 18 medlemsförbund, TCO 18 och 26 förbund. Den fackliga verksamheten bedrivs såväl centralt som regionalt och lokalt. Den övervägande delen av den fackliga verksamheten sker i fackförbundens regi och utövas av fackliga förtroendemän och fackliga funktionärer på det regionala eller lokala planet. Endast de övergripande och gemensamma frågorna handläggs av centralorganisa- tionerna. har den verksamhet som bedrivs lokalt på arbetsplatserna ökat. Detta har flera orsaker. Dels löses numera lönefrågorna i större utsträckning mellan lokala parter, dels har frågor om arbetsorganisation och verksamhetsutveckling blivit allt viktigare. Frågor som rör samverkan, medbestämmande och arbetsmiljö har accentuerats och handläggs i stor utsträckning på den lokala nivån. Inom LO har centralorganisation och förbund traditionellt haft en nära samverkan i lönefrågor, medan dessa frågor inom TCO och alltid varit ett ansvar för förbund och/eller karteller. De flesta fackförbunden på tjänstemannaområdet inom den privata sektorn är förutom medlemmar i en centralorganisation också medlemmar i förhandlingskartellen (). är en organisation för 28 olika fackförbund med drygt 620 000 anställda. Av förbunden tillhör 9 TCO, 18 förbund tillhör . Ett förbund, Ledarna, tillhör inte någon centralorganisation. PTK:s huvuduppgifter är att förhandla, informera och utbilda. PTK har förhandlingsuppdrag som rör pensions-, försäkrings- och trygghetsfrågor. har PTK cirka 160 gällande avtal. PTK arbetar vidare för att stärka samarbetet mellan medlemsför- bunden. Detta sker genom att förbunden uppträder gemensamt genom PTK i ett 70-tal olika konstellationer inom de partsgemensamma organen. PTK förhandlar på uppdrag av medlemsförbunden med ett antal arbetsgivarorganisationer, bl.a. SAF, Arbetsgivaralliansen, Kooperationens , Fastighetsbranschens och . Många avtal är central- eller rekommendationsavtal som ligger till grund för avtal på bransch- eller företagsnivå. Bland PTK:s andra funktioner och arbetsuppgifter kan nämnas information och utbildning om gällande lagar och avtal, trygghets- och inflytandefrågor m.m. () är ett samverkansorgan för ett antal fackförbund med medlemmar i offentlig tjänst. Organisatio- nens syfte är att medverka till uppbyggnaden av olika nätverk för att underlätta och stödja förbundens samarbete över centralorganisa- tionernas gränser. TCO-OF bildades genom en sammanslagning av två förhandlingskarteller, TCO-S på det statliga området och KTK på det kommunala området. Organisationen bytte namn till OFR. Inom OFR är förhandlings- och konflikträtten, till skillnad mot inom de tidigare kartellerna, fördelad på OFR:s sex förbundsområden. har som tillhör TCO eller samt även förbund som står utanför dessa centralorganisationer. OFR har tio medlemsförbund med sammanlagt drygt 135 000 medlemmar i statlig tjänst och drygt 420 000 medlemmar i . Rådet är därmed det organ för samverkan som representerar flest medlemmar på det statliga området. Inom det statliga området utövas dock konflikträtten gemensamt av förbunden. OFR är därför i första hand ett forum för förbunden att planera, samordna, genomföra, följa upp och utvärdera avtalsrörelser och förhandlingar om förändringar i grundläggande villkor. OFR fungerar som en konsultorganisation för att komplettera förbundens egna resurser. De huvudfrågor OFR arbetar med är pensioner och försäkringar, grundläggande anställningsvillkor i stat och kommun, lönestatistik, avtals- och utfallsanalyser, sysselsättnings- och trygghetsfrågor. Rådet arbetar vidare bl.a. med juridiska frågor, främst arbetsrätt, med frågor som rör arbetsmiljö, företagshälsovård, arbetsskador samt medbestäm- mande. SACO-S är en förhandlingskartell, som består av förbund med statligt anställda medlemmar anslutna till . SACO-S bildades efter beslut på året före och utövade då den partsställning och konflikträtt, som hade på den statliga sektorn. Genom det nya statliga huvudavtalet som träffades flyttades partsställningen och konflikträtten från till SACO-S och de till SACO-S anslutna förbunden. med statligt anställda medlemmar, utom , är medlemmar i . hade kartellen 25 medlemsförbund med totalt cirka 75 000 medlemmar. SACO-S är därmed den näst största parten inom det statliga avtalsområdet med drygt en tredjedel av lönesumman. SACO-S har till uppgift att genom förhandlingsverksamhet ta tillvara de anslutna förbundens och deras medlemmars fackliga intressen inom det statliga avtalsområdet. SACO-S förhandlar och träffar avtal för de anslutna förbunden på central nivå. Lokal part för SACO-S är antingen ett förbund eller ett för förbunden gemensamt samverkansorgan – en eller ett SACO-S-råd – som för förhandlingar och träffar avtal lokalt. Råd, service och förhandlingshjälp ges av de s.k. kontaktförbunden, vilka utses av SACO-S. SACO-S har inget eget kansli utan dess verksamhet utförs av förbunden och deras ombudsmän. särskilda avgifter som fördelas mellan förbunden utifrån den insats respektive förbund utför för SACO-S. Konfliktmedel ställs till förfogande av förbunden genom garantiförbindelser som fastställs av SACO-S. På arbetsgivarsidan finns en rad organisationer som är verksamma inom den offentliga sektorn, den privata sektorn, den kooperativa sektorn och inom folkrörelserna. Organisationerna har sinsemellan olika uppgifter. Vissa arbetsgivarorganisationer har främst till uppgift att träffa kollektivavtal för sina medlemmars räkning. Andra organisationer har mera karaktären av branschorganisationer utan behörighet att ingå kollektivavtal. Bland arbetsgivarorganisationerna kan följande nämnas. Arbetsgivaralliansen, (AgV), Bankinstitutens ( ), (), Fastigo Fastighetsbranschens , , Kommunala Företagens (), Kooperationens (), , (), , (), , samt (). () är största näringslivs- organisation. SAF:s medlemmar, eller dess delägare, utgörs av 39 arbetsgivarförbund inom näringslivet. Dessa förbund har i sin tur omkring 45 000 företag i alla branscher som medlemmar. Även statliga bolag finns bland medlemmarna. De flesta företagen är små, tre företag av fyra har färre än tio anställda och över hälften har fem eller färre anställda. Det registrerade antalet arbetstagare hos delägarna var cirka 1 361 000 vid utgången av . Varje delägare är även medlem i ett förbund eller, om företaget driver olika slags rörelser, i flera förbund. har Handelsarbetsgivare det största antalet medlemsföretag, omkring 7 000. () är det arbets- givarförbund som har det sammanlagt största antalet anställda i medlemsföretagen, 293 800 anställda. () med 15 medlemsföretag har det minsta sammanlagda antalet anställda med cirka 670 i 15 företag, medan har det minsta antalet medlemsföretag, Det förekommer administrativ samverkan mellan olika konstellatio- ner av arbetsgivarförbund inom SAF. Förbundsgruppen utgörs av sex arbetsgivarförbund, nämligen Alliansen, och , Tjänsteförbunden, , och . och samarbetar genom det gemensamma service- bolaget . Medie- och Informationsarbetsgivarna () samarbetar med (). Metallgruppen är ett kanslisamarbete mellan de tre arbetsgivar- förbunden , och (). De tre förbunden , Föreningen och samverkar i . är en gemensam förening för Flygarbetsgivarna, , samt . har kansligemenskap med . TEKOindustrierna samverkar med . Transportgruppen består av fem arbetsgivarförbund, nämligen , , , och Hamnar. SAF har till utredningen lämnat följande beskrivning av sin verksamhet. SAF:s uppgifter i förhållande till förbunden och företagen framgår av föreningens stadgar. På samma sätt följer av förbundens stadgar vilka uppgifter förbunden har i förhållande till SAF och sina medlemsföretag. Med beaktande av dessa stadgeenliga skyldigheter är förbunden självständiga organisationer i förhållande till SAF. Detta innebär att SAF inte har någon insyn i eller inflytande över hur förbunden organiserar och driver sin verksamhet, bland annat avseende uppdelningen av förbundens verksamhet i ideella frågor och serviceuppgifter och den därmed sammanhängande uppdelningen av medlemsavgiften. Vad gäller förbundens uppgifter finns det i detta sammanhang anledning att också peka på de uppgifter som åvilar förbunden som en följd av det arbetsrättsliga regelsystemet. Särskilt tillväxten av lagstiftningen inom detta område har kraftigt bidragit till att nämnda arbetsuppgifter ökat i omfattning. Ett antal organisationer på arbetsgivarsidan står som nämnts utanför SAF. Bland dessa kan följande nämnas. Arbetsgivaralliansen är en fristående arbetsgivarorganisation för arbetsgivare med ideell, idéburen eller allmännyttig verksamhet. Alliansen har cirka 1 400 arbetsgivare inom olika branscher, bland annat idrottsrörelsen, ideella och idéburna organisationer, folkbildnings- och utbildningssektorerna, arbetsgivare inom vård och omsorg samt kunskaps- och serviceområdena. Medlemmarna har i sin tur cirka 10 600 anställda. Bankinstitutens () har 150 delägare med tillsammans cirka 45 000 arbetstagare. BAO bildades genom en sammanslagning av affärs- och sparbankernas förhandlings- organisationer. BAO organiserar därefter i princip samtliga banker i . Även bankerna närstående företag som försäkrings-, fond-, kredit, data- och fastighetsföretag ingår i BAO. har vissa andra typer av företag också anslutit sig. Bland dessa kan nämnas hypoteksföreningar och fondmäklare. () har 2 050 medlemsföretag med ett underlag av cirka 15 000 fastigheter i hela landet. är en organisation öppen för arbetsgivare inom fastighetsbranschen, dvs. fastighetsägare, förvaltningsbolag, entreprenörsföretag, bostadsrätts- föreningar m.fl. Fastigo Fastighetsbranschens har drygt 1 700 medlemsföretag inom fastighetsbranschen, såsom bostadsföretag, Medlemmar finns också t.ex. bland de kommunala bostadsföretagen. Kooperationens () organiserar företag inom den kooperativa detaljhandeln, industrin, ideella organisationer och service. Organisationen har cirka 1 900 medlemmar med cirka 70 000 anställda. Av medlemmarna är drygt 1 200 kooperativa förskolor, fritidshem och friskolor. i är en bransch- och arbetsgivarorganisation med 1 020 medlemsföretag som i sin tur har sammanlagt cirka 12 000 anställda. () är en central bransch- och arbetsgivarorganisation för dagspressföretag och vissa andra företag på mediaområdet. Företagen kan ha fullt eller begränsat medlemskap. Föreningen har 190 medlemsföretag, varav 125 med fullt medlemskap och 65 med begränsat. företräder staten som arbetsgivare. Arbetsgivar- verkets uppgift är att ansvara för centrala förhandlingar med de fackliga organisationerna samt att utveckla och samordna den statliga arbetsgivarpolitiken. Cirka 280 myndigheter med omkring 236 000 anställda omfattas av de statliga avtalen. verksamhet finansieras huvudsakligen genom medlemsavgifter. är både en intresseorganisation och en arbetsgivarorganisation som företräder 289 kommuner genom att stödja och utveckla den kommunala självstyrelsen, främja samverkan mellan kommunerna och främja utvecklingen av den kommunala verksamheten. Som arbetsgivarorganisation företräder SK stora arbetsgivare – kommuner och landsting har tillsammans över en miljon anställda. SK:s verksamhet finansieras dels av förbundsavgiften (medlemsavgifter), dels av intäkter från olika uppdrag, kurs- och konferensverksamhet m.m. utgör förbundsavgifter och övriga intäkter. SK äger ett antal företag via , såsom exempelvis KPA, kommunernas pensionsanstalt och olika fastighetsbolag. Kommunala Företagens () är en arbetsgivar- organisation som bildades för att ge de kommunala företagen en bättre arbetsgivarservice och för att möta det ökande behovet av verksamhetsanpassade och konkurrenskraftiga avtal för det växande antalet kommunala företag. Kommunernas effektiviserings- och utvecklingsarbete, avregle- ringar och ökade konkurrensutsättning har lett till att antalet kommunala bolag har ökat. Parallellt med denna utveckling har medlemsantalet i KFS ökat kraftigt. Antalet medlemmar var omkring 50 när KFS bildades och organisationen hade nästan 400 medlemmar. Medlemsföretagen i är både stora och små och finns över hela landet. De ägs av kommuner och landsting eller är helt eller delvis privatägda. Företagen representerar vitt skilda verksamheter inom energi, renhållning, bygg- och anläggning, VA-verksamhet, fastigheter, näringsliv, parkering, turism och fritid, fristående skolor, riksinternat, vård, storhushåll, flygplatser m.m. KFS tecknar centrala kollektivavtal med förbund inom såväl LO som TCO och . är en intresse- och arbetsgivarorganisation för landets 18 landsting, regionerna i och samt med ansvar inom hälso- och sjukvård, kollektivtrafik, högskole- och gymnasieutbildning m.m. I sin egenskap av arbetsgivarpart har förbundet till uppgift att stödja landstingen i deras personalpolitiska arbete. Vidare ansvarar organisationen för förhandlings- och avtalsutveckling samt arbetsrätts- och arbetslivsfrågor. har en budgetomslutning på . LF äger eller finansierar helt eller delvis ett antal företag och organisationer som har anknytning till landstingen. har haft ett nära samarbete i sina roller som arbetsgivarföreträdare. Organisationer- nas konstruktioner av avtal i frågor om lön, pensioner, allmänna villkor m.m. är ofta identiska i sina formuleringar. De båda förbunden har också tagit beslut om en långtgående samverkan administrativt och inom olika verksamhetsområden. eller LF har bildat några servicebolag. Samtliga medarbetare är anställda i respektive förbund och all verksamhet drivs där. Det finns 39 arbetslöshetskassor som tillsammans har cirka 3,8 miljoner medlemmar. av medlemmarna är enskilt anslutna, dvs. de är inte medlem i ett fackförbund (källa AMS, uppgifterna avser förhållandena ). Lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor reglerar kassornas verksamhet medan bestämmelser om arbetslöshetsförsäkringen finns i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. Försäkringen finansieras till med skattemedel, huvudsakligen med arbetsgivar- avgifter, och utgifterna är alltså föremål för budgetprövning. Även arbetslöshetskassans medlemmar bidrar genom medlemsavgifterna till en viss del av försäkringens finansiering. Medlemsavgiften till arbetslöshetskassorna uppgår till i genomsnitt för förbundsanslutna och i genomsnitt för enskilt anslutna (per 981231, enligt uppgift från SO, se nedan). Arbetslöshetskassorna erhåller medel för verksamheten genom (), som också är tillsynsmyndighet över kassorna. En arbetslöshetskassa är till sin juridiska form en ekonomisk förening. Därmed är t.ex. bokföringslagens (1976:125) bestämmelser tillämpliga på arbetslöshetskassornas verksamhet. Den arbetslöse ansöker om ersättning hos arbetslöshetskassan och det är kassan som bedömer om rätt till ersättning föreligger och fattar beslut i enlighet med detta. En arbetslöshetskassa har inte status av myndighet, även om den i hög grad har arbetsuppgifter som innebär myndighetsutövning. Detta betyder att varken förvaltningslagens (1986:223) eller sekretesslagens (1980:100) bestämmelser är tillämpliga på kassornas arbete. Det är vanligen medlemmens arbete eller verksamhetsområde som avgör vilken kassa man har rätt att tillhöra och man kan inte vara medlem i fler än en av dem . Om man byter arbete och blir medlem i en annan arbetslöshetskassa har man rätt att tillgodoräkna sig den tidigare medlemstiden. Man behöver inte byta arbetslöshetskassa om man bara tillfälligt (normalt ) arbetar inom en annan arbetslöshetskassas verksamhetsområde. Många arbetslöshetskassor har ett nära samarbete med de fackliga organisationerna, men är alltså juridiskt fristående från dessa. Historiskt sett var det de fackliga organisationerna som tog initiativ till att bygga upp arbetslöshetskassor, för att därigenom kunna ge sina medlemmar ekonomiskt stöd vid arbetslöshet. Ett medlemskap i en arbetslöshetskassa förutsätter dock inte medlemskap i den fackliga organisationen som kassan är knuten till.