sou · GOB3106d2 · 2001-01-01 00:00:00 — I konsekvens med den nya lydelsen av 6 § (jfr avsnitt 14.17) justeras hänvisningen i förevarande bestämmelse till att avse samtliga punkter i 6 § första stycket . Krav på svenskt medborgarskap för ledamöterna i direktion uppställs enligt vårt förslag i 9 kap. 12 § andra stycket RF och motsvarande krav för riksbanksfullmäktige följer alltjämt av 11 kap. 9 § tredje stycket RF. 14.14Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.4. Föreskriften i andra stycket om krav på svenskt medborgarskap för särskilda ledamöter i kammarrätten vid handläggning av mål enligt lagen om granskning och kontroll av filmer och videogram tas bort. Medborgarskapskravet för ledamöterna följer av den nya föreskriften i 5 § första stycket om att bara svenska medborgare får ha eller utöva anställning eller uppdrag som domare (se avsnitt 14.17). 14.15Förslaget till lag om ändring i kommunallagen (1991:900) 4 kap. 2 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.3. Föreskriften om att andra utlänningar än medborgare i eller eller i någon av EU:s medlemsstater, skall ha varit folkbokförda i i följd före valdagen tas bort. Rösträtt vid val av leda- möter och ersättare i kommunfullmäktige har den som är folkbokförd i kommunen och senast på valdagen fyller . Ändringen av förevarande bestämmelse får direkt effekt för ett fler- tal bestämmelser som innehåller hänvisning till reglerna om rösträtt vid val till kommunfullmäktige, t.ex. reglerna om rösträtt till landstings- fullmäktige (4 kap. 3 § kommunallagen) och om valbarhet till fullmäktige (4 kap. 5 § kommunallagen). 14.16Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1426) med instruktion för Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.6. Av den nuvarande regleringen i 11 kap. 9 § tredje stycket RF torde följa att ledamöterna i skall vara svenska medborgare. Ledamöterna omfattas däremot inte av medborgarskaps- krav enligt den nya lydelsen av 11 kap. 9 § tredje stycket RF. En före- skrift om att ledamöterna även skall vara svenska medborgare införs i förevarande bestämmelse (se även avsnitt 14.1). 14.17Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:260) om offentlig anställning Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.7.4. Vårt förslag till ändring av 11 kap. 9 § tredje stycket RF (se avsnitt 14.1) innebär att krav på svenskt medborgarskap för JK inte längre kommer att vara reglerat i grundlag. För att 5 § om medborgarskapskrav för åklagare skall gälla för JK införs en föreskrift härom i andra stycket förevarande bestämmelse. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.4 och 11.8.8 - 11.8.10. I första stycket föreskrivs att endast svenska medborgare får ha eller utöva anställning eller uppdrag som domare eller ha anställning som åklagare, polis eller militär. Regleringen beträffande domare är ny. Medborgarskapskrav för innehav eller utövande av domartjänst uppställs i 11 kap. 9 § tredje stycket RF. framgår att vi föreslår en ändring av nämnda lagrum som innebär att endast kravet på svenskt medborgarskap för ordinarie domare regleras i grundlag. Krav på svenskt medborgarskap såvitt gäller andra domare följer av den nya lydelsen av förevarande bestämmelse. Den nya före- skriften omfattar såväl lagfaren som icke lagfaren ledamot av allmän och särskild domstol samt förvaltningsdomstol. Ledamöterna i allmän domstol, allmän förvaltningsdomstol, , Arbets- domstolen och Patentbesvärsrätten omfattas således av bestämmelsen. Det bör vidare noteras att medborgarskapskravet gäller för alla s.k. särskilda ledamöter i domstolarna samt intresserepresentanter i Arbets- domstolen. Vissa ledamöter i domstol torde inte vara anställda i den mening som avses i , t.ex. andra ledamöter i än ord- föranden. Eftersom de motiv som ligger till grund för kravet på svenskt medborgarskap för domare har samma giltighet oavsett om domaren är arbetstagare eller uppdragstagare, omfattar den nya föreskriften både anställning och uppdrag som domare. Medborgarskapskravet för domare i första stycket gäller även för den som inte stadigvarande har anställning eller uppdrag som domare, men som tillfälligt utövar en sådan befattning. Ersättare för ordinarie ledamot skall således vara svensk medborgare. Bestämmelsen i första stycket omfattar exempelvis den som tillfälligt adjungeras som ledamot i domstol. Nämndemän och jurymän är också domare. Såsom innehavare av ett offentligt förtroendeuppdrag omfattas de av föreskriften i första stycket om uppdrag som domare. Krav på svenskt medborgarskap för nämnde- män och jurymän tas bort enligt förslag i detta betänkande (se avsnitt 11.8.5). Det måste därför göras undantag från medborgarskapskravet för domare i första stycket vad avser nämndemän och jurymän. Även kravet på svenskt medborgarskap för notarier tas bort (se avsnitt 11.8.6). Föreskriften i första stycket om utövande av anställning som domare omfattar emellertid notarier (tingsnotarier och länsrättsnotarier) som efter förordnande dömer i vissa typer av mål. Mot bakgrund av det anförda föreskrivs i ett nytt andra stycke att vad som sägs om domare i första stycket inte gäller nämndemän, jurymän och notarier. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.4. Regeringens befogenhet enligt första stycket att förordna eller för särskilda fall besluta om krav på svenskt medborgarskap för statliga anställningar vidgas till att även omfatta statliga uppdrag. Eftersom regeringens befogenheter även skall omfatta ersättare för ordinarie befattningshavare görs ett tillägg med orden eller utöva. De särskilda förutsättningarna som uppställs för regeringens kompetens ändras delvis. Regeringen får enligt den nya lydelsen av förevarande bestämmelse föreskriva eller för särskilda fall besluta att bara svenska medborgare får ha statlig anställning eller uppdrag som kan medföra kännedom om omständigheter av betydelse för rikets säkerhet, som kan vara förenad med handläggning av frågor som rör förhållandet till andra stater eller mellanfolkliga organisationer eller som kan vara förenad med myndighetsutövning som på ett ingripande sätt berör enskildas rättsförhållanden. Vårt förslag innebär att regeringens befogenhet att ställa medborgarskapskrav för anställningar inom och utrikesförvaltningen samt för anställningar som kan vara förenade med myndighetsutövning inskränks i för- hållande till vad som gäller . Regeringens befogenhet såvitt gäller statlig anställning som kan medföra kännedom om förhållanden som är av betydelse för landets säkerhet kvarstår, dock med vissa språkliga justeringar. Bestämningen landets säkerhet ersätts – i överens- stämmelse med den terminologi som används i RF – med uttrycket rikets säkerhet och ordet förhållanden ersätts med omständigheter. Enligt vårt förslag omfattar regeringens kompetens inte längre anställningar som kan medföra kännedom om förhållanden som är av betydelse för andra viktiga, allmänna eller enskilda ekonomiska intressen. I den mån sådana intressen kan anses utgöra sakliga skäl att ställa krav på svenskt medborgarskap, ankommer det på att besluta härom. I fråga om arbetstagare hos eller dess myndigheter utövas befogenheten enligt första stycket av eller den myndighet som bestämmer. Hänvisningen i andra stycket omfattar samtliga punkter i första stycket. Skälet till att den nuvarande bestämmelsen i andra stycket endast hänvisar till andra och tredje punkten i första stycket är att den första punkten avser anställningar inom och utrikesförvaltningen och således inte berör . Den nya lydelsen i första stycket innehåller inte nämnda föreskrift. I andra stycket görs vidare ett tillägg med ordet uppdrags- tagare, så att det klart framgår att de befogenheter regeringen har enligt första stycket inte omfattar uppdrag hos eller dess myndig- heter. 14.18Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:692) om kommunala folkomröstningar Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.3. Föreskriften om att andra än svenska medborgare har rösträtt bara om de varit folkbokförda i de tre åren närmast före det år då folkomröstningen hålls tas bort. Ändringen i förevarande bestämmelse utgör en konsekvens av ändringen i kommunallagen (1991:900) och att den s.k. treårsregeln tas bort (se avsnitt 14.15). Reglerna om rösträtt vid kommunala folkomröstningar sammanfaller med reglerna om rösträtt vid kommunala val. 14.19Förslaget till lag om ändring i sjölagen (1994:1009) 18 kap. 10 § Bestämmelsen behandlas i 11.8.4. Föreskriften i tredje stycket om krav på svenskt medborgarskap för särskilda ledamöter som deltar vid sammanträde för sjöförklaring i tingsrätt (Sjörättsdomstol) tas bort. Medborgarskapskravet för leda- möterna följer av den nya föreskriften i 5 § första stycket om att bara svenska medborgare får ha eller utöva anställning eller uppdrag som domare (se avsnitt 14.17). 21 kap. 11 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.4. Föreskriften i andra stycket om krav på svenskt medborgarskap för särskild ledamot i dispaschmål tas bort. Medborgarskapskravet för sådan ledamot följer av den nya föreskriften i 5 § första stycket om att bara svenska medborgare får ha eller utöva anställning eller uppdrag som domare (se avsnitt 14.17). 14.20Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619) Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.9.2 Föreskriften i första stycket om att alla ledamöter i skall vara svenska medborgare tas bort. 14.21Förslaget till lag om ändring i vallagen (1997:157) 1 kap. 3 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.3. Föreskriften om rösträtt vid val till kommun- respektive landstings- fullmäktige i vallagen utgör en erinran om vad som gäller enligt 4 kap. 2 § kommunallagen (se avsnitt 14.15). Förevarande bestämmelse har justerats i överensstämmelse med ändringen av 4 kap. 2 §. 14.22Förslaget till förordning om ändring i kungörelsen (1910:72 s. 1) angående grunder för förvaltningen av vissa kronan tillhöriga Bestämmelsen behandlas i avsnitt 12.2. Föreskriften om att vattenfallsrätt inte utan regeringens tillstånd får upplåtas eller överlåtas till annan än svensk medborgare tas bort och ersätts av en generell rätt för envar att förvärva vissa rättigheter beträffande . Ändringen avser i första hand endast medborgarskapskravet. En ändring endast av detta krav skulle emellertid medföra att bestämmelsen alltjämt innehöll en regel om aktiebolag vars bolags- ordning föreskriver att aktie inte utan regeringens tillstånd får tecknas av eller överlåtas till andra än i bosatta personer. Det ligger visserligen utanför vårt uppdrag men rätten att fritt överlåta och förvärva aktier hör till grundprinciperna i nutida aktiebolagsrätt (3 kap. 2 § aktiebolagslagen [1973:1385]).2 Oavsett om svenska medborgare ersätts av personer står den aktuella regeln i förevarande bestämmelse sannolikt inte i överensstämmelse med gällande regler på aktiebolagsrättens område. Vi har justerat bestämmelsen med utgångs- punkt härifrån. Mycket talar för att bestämmelsen är obsolet i sin helhet, men det ligger utanför vårt uppdrag att närmare pröva andra delar än medborgarskapskravet. 14.23Förslaget till förordning om ändring i kungörelsen (1933:618) angående biträde av för delgivning av handlingar i utlandet Bestämmelsen behandlas i avsnitt 12.6. Föreskriften om att borgen måste tecknas av svenska medborgare tas bort och ersätts av en generell rätt för envar att teckna borgen under angivna förutsättningar. 14.24Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1971:704) om synemän enligt 9 kap. jordabalken Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.9.6. Föreskriften om att syneman skall vara svensk medborgare tas bort. 2 Kedner/, Aktiebolagslagen Del I, 5 uppl., 1995, s. 83. 14.25Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1988:784) med instruktion för exekutionsväsendet Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.13. Föreskriften om att endast den som är svensk medborgare får anställas som regionkronodirektör, chefskronofogde, kronofogde, biträdande kronofogde, kronofogdeaspirant, kronokommissarie, kronoinspektör eller kronoassistent tas bort. 14.26Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1989:847) med instruktion för Riksåklagaren Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.10. Föreskriften om att endast den som är svensk medborgare får vara biträdande åklagare hos RÅ tas bort. Av 5 § (se avsnitt 14.17) följer att endast den som är svensk medborgare får ha anställning som åklagare. 14.27Förslaget till förordning om ändring i åklagarförordningen (1996:205) Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.10. I första stycket görs ett tillägg om att endast den som är svensk medborgare får antas till åklagaraspirant. Justeringen är föranledd av att medborgarskapskravet beträffande notarier tas bort (se bl.a. avsnitt 14.32) och utgör ingen förändring av vad som gäller . 14.28Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1996:377) med instruktion för Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.7. Första stycket om krav på svenskt medborgarskap för den om innehar eller utövar anställning som kanslichef eller revisions- sekreterare tas bort. 14.29Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1996:378) med instruktion för Regeringsrätten Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.7. Första stycket om krav på svenskt medborgarskap för den om innehar eller utövar anställning som kanslichef eller regeringsrätts- sekreterare tas bort. 14.30Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1996:379) med hovrättsinstruktion Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.4 och 11.8.7. Föreskriften i andra stycket om krav på svenskt medborgarskap för de som innehar eller utövar anställningar som chef för den administra- tiva enheten eller som hovrättsfiskal tas bort. Krav på svenskt medborgarskap för hovrättsfiskal följer av den nya föreskriften i 5 § första stycket om att bara svenska medborgare får ha eller utöva anställning eller uppdrag som domare (se avsnitt 14.17). Medborgar- skapskravet för hovrättsfiskalsaspiranter är oförändrat. Den nuvarande föreskriften om innehav och utövande av anställning som fiskals- aspirant ersätts med en föreskrift om att endast den som är svensk medborgare får antas till hovrättsfiskalsaspirant. 14.31Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1996:380) med kammarrättsinstruktion Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.4 och 11.8.7. Föreskriften i andra stycket om krav på svenskt medborgarskap för de som innehar eller utövar anställningar som chef för den administra- tiva enheten eller som kammarrättsfiskal tas bort. Krav på svenskt medborgarskap för kammarrättsfiskal följer av den nya föreskriften i 5 § första stycket om att bara svenska medborgare får ha eller utöva anställning eller uppdrag som domare (se avsnitt 14.17). Medborgarskapskravet för kammarrättsfiskalsaspiranter är oförändrat. Den nuvarande föreskriften om innehav eller utövande av anställning som kammarrättsfiskalsaspirant ersätts med en föreskrift om att endast den som är svensk medborgare får antas till kammarrätts- fiskalsaspirant. 14.32Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1996:381) med tingsrättsinstruktion Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.6. Andra stycket om krav på svenskt medborgarskap för tingsnotarier tas bort. 14.33Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1996:382) med länsrättsinstruktion Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.6. Andra stycket om krav på svenskt medborgarskap för länsrätts- notarier tas bort. 14.34Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1997:898) med instruktion för Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.10. Föreskriften om att endast den som är svensk medborgare får vara generaldirektör eller avdelningschef vid tas bort. Av 5 § (se avsnitt 14.17) följer att endast den som är svensk medborgare får ha anställning som åklagare. Anställning som general- direktör och avdelningschef vid innehas av åklagare. Reservation av (), () och () Beträffande viss föreslagen ändring av regeringsformen (RF) och lagen om offentlig anställning () Att vissa statliga tjänster och uppdrag skall förbehållas svenska medborgare har ansett så viktigt att regler därom anges i 11 kap. 9 § tredje stycket RF. Enligt vår mening bör majoriteten av de befattningar som ansetts falla under 11 kap. 9 § tredje stycket RF även anförtros endast svenska medborgare. Det är emellertid också klarlagt att vi har myndigheter som lyder under regeringen där det är svårt att med sakliga skäl motivera kravet på svenskt medborgarskap. Det finns därför skäl att överväga en sådan ändring i lagstiftningen att möjlighet ges att anställa eller lämna uppdrag åt förtjänta utlän- ningar i sådana fall där myndigheten inte har någon uppgift som angår rikets säkerhet, förhållande till andra stater etc. eller ingripanden i enskildas rättsförhållanden. Frågan blir då hur man skall gå tillväga. Majoriteten föreslår att föreskrifterna i 11 kap. 9 § tredje stycket RF om krav på svenskt medborgarskap för tjänster och uppdrag med anknytning till regeringen tas bort. Enligt majoriteten bör det istället ankomma på regeringen att föreskriva, eller för särskilda fall besluta, om krav på svenskt medbor- garskap för sådana tjänster och uppdrag enligt förutsättningar som anges i 6 § (föreslagen lydelse). I praktiken lämnas således en fullmakt för regeringen att besluta även om sådana tjänster och uppdrag som ansetts så viktiga att de är reglerade i grundlag. Vi kan inte ansluta oss till ett sådant förslag. Våra grundlagar är av sådan betydelse i det svenska statsskicket att förändring endast kan ske genom två riksdagsbeslut som dessutom kräver ett mellankommande val. Om en ändring beträffande nu berörda tjänster och uppdrag alls skall ske bör det åtminstone anförtros på att reglera frågan i Invändning kan göras om att viss oklarhet råder om vilka befattningar som omfattas av RF:s krav på svenskt medborgar- skap. Något klart tveksamt fall har dock inte redovisats, men om tvek- samhet kan råda är det naturligtvis inte tillfredsställande. Om emeller- tid, som föreslås, regeringen skall förordna eller i särskilda fall besluta om varje tjänst eller uppdrag, vilket måste bli fallet i praktiken, kräver ju det en kartläggning som för övrigt i stort bör kunna ske med ledning av denna kommittés genomgång. Kommittén skall enligt sina direktiv ha slutfört arbetet till . Med hänsyn till den korta tid som sålunda stått till buds har detta förslag och dess konsekvenser på grund av tidspress inte penetrerats tillräckligt. Vi kan därför endast anmäla att vi hade varit öppna för diskussion om ett förslag där föreskrifterna i 11 kap. 9 § tredje stycket RF om krav på svenskt medborgarskap för tjänster och uppdrag med anknytning till regeringen förs över till 5 § . Där- igenom skulle de aktuella tjänsterna och uppdragen åtminstone lik- ställas med domare, polis, åklagare och militär. I de fall där undantag från vad som således bör vara huvudregel rimligen kan göras, bör beslut om undantag genom en särskild bestämmelse i kunna anförtros åt regeringen. Inom har vi byggt upp ett allt närmare samarbete som via olika avtal givit förmånligare regler för medborgare i än i övriga länder. Inom finns också en gemensam bas vad gäller samhällsstruktur och i viss utsträckning språket. medlemskap i unionen har lett till ett utökat samarbete med de övriga medlemsstaterna. Medlemsstaterna inom den europeiska unionen strävar efter att uppnå en fastare enhet mellan sina medlemmar. Syftet är primärt att underlätta den fria rörligheten för personer och därmed unionsmedborgarens integration i värdlandet. Varje medlemsstat kan genom sin lagstiftning bestämma vem som är medborgare i det egna landet. Men eftersom den som är medborgare i ett medlemsland också är unionsmedborgare påverkar det naturligtvis också unionsmedborgarskapets status. Därmed får unionsmedborgar- skapet en särskild status som bl.a. lett till att EU-medborgare anförtros rösträtt i kommunalval. Det är inte helt lätt att på ett entydigt sätt ange vilken betydelse medborgarskapet i realiteten har. Lika rättigheter och skyldigheter oavsett medborgarskap skall självklart i största utsträckning gälla för landets alla invånare. Men det finns naturligtvis skäl som talar för att man i vissa fall ändå har särregler. Dit hör rösträtten. Rösträtten har nämligen i sig ett stort symbolvärde i ett demokratiskt land som vårt. Rätten att rösta i allmänna val är också en förtroendefråga. Det måste anses rimligt att den som lägger sin röst på ett politiskt parti och dess kandidater är förtrogen med det samhälle där valet sker och har möjlig- het att förstå konsekvenserna av skilda politiska idéer och beslut. Det kan man inte ens begära av den som vistats här , kommer från en helt annan kulturgemenskap och i allmänhet inte hunnit lära sig det språk som den politiska debatten förs på. Vi vill också erinra om att den kommunala kompetensen i är avsevärt större och mer ingripande än i många – kanske de flesta – andra länder. Därför anser vi att treårsregeln är motiverad och bör behållas i sin nuvarande utformning. Kravet på svenskt medborgarskap för nämndemän och jurymän Inom kommittén har rått fullständig enighet om att ordinarie domare skall vara svenska medborgare och att medborgarskapskravet fort- farande skall regleras i grundlag. Vidare föreslår majoriteten att krav på svenskt medborgarskap för övriga domare regleras i en ny föreskrift i 5 § . En fråga som har diskuterats är om huvudregeln att bara svenska medborgare får ha eller utöva anställning eller uppdrag som domare bör omfatta nämndemän, jurymän och notarier som efter förordnande utövar dömande verksamhet. Nämndemän är utsedda genom val för att som allmänt aktade medborgare garantera allmänhetens insyn i och tilltro till rättsväsendet. De avlägger domared och i mål som avgörs med nämnd har envar nämndeman i princip samma befogenheter som en lagfaren domare. Vid omröstning har varje nämndeman en röst liksom de lagfarna domarna. Med hänsyn härtill och de skäl som ligger bakom kravet på svenskt medborgarskap för lagfarna domare m.fl. kräver logiken att vi ställer samma medborgarskapskrav på alla som har ansvar för domen i ett mål. Vi vill också erinra om vad en enig kommitté anför att viss verksamhet inom staten som på ett ingripande sätt berör den enskildas rättsförhållande bör alltjämt förbehållas den som är svensk med- borgare. Vi kan således inte ansluta oss till förslaget om att slopa medborgarskapskravet för nämndemän. Vår reservation gäller även jurymän. Tryckfriheten i har urgamla anor. Vi är med rätta stolta över den och tryckfrihets- förordningen har status av grundlag. Reglerna om tryckfrihetsbrott, liksom om rättegången i tryckfrihetsmål återfinns i grundlag. Det borde då vara en absolut självklarhet att de som sätts att avgöra om brott begåtts mot tryckfriheten skall vara svenska medborgare. Vi kan för övrigt inte finna att den föreslagna ändringen av 12 kap. 5 § TF på något sätt skulle medföra att en utlänning lättare integreras i samhället. Vi har varit eniga i det mesta i denna kommittés arbete såsom tradi- tionen bjuder när det gäller förslag som rör eller har anknytning till grundlagsfrågor. Vi kan också rent generellt ställa upp bakom direk- tiven där det sägs: Olika typer av hinder i samhället för personer med utländsk bakgrund - såväl formell som informell - måste identifieras och i möjligast mån undanröjas. Detta betyder dock inte att alla hinder skall undanröjas. I så fall kan t.o.m. medborgarskapet riskera att bli näst intill värdelöst vilket väl knappast är avsikten. Vi vill också erinra om att i en internationell jämförelse har generösa regler när det gäller tidsgränser och andra villkor för att förvärva svenskt medborgar- skap. Vi kan därför i detta sammanhang inte underlåta att varna för hur ett, som vi ser det, alltför frikostigt frisläppande av medborgarskaps- kravets kvalifikationstider kan uppfattas av den enskilde medborgaren. Vi tror inte själva att kommitténs majoritet lägger sitt förslag av sådana motiv som brukar kallas röstfiske, men vi vill varna för att de kan komma att uppfattas så.