sou · GOB339 · 2001-01-01 00:00:00 — 40Inte förrän i årskurs två registreras gymnasieelevernas val av gren inom de nationella programmen. Först då framträder skillnader i rekrytering mellan t.ex. naturvetenskaplig och teknisk gren på det naturvetenskapliga programmet, mellan samhällsvetenskaplig, ekonomisk och humanistisk gren på det samhälls- vetenskapliga programmet eller mellan nationella (till vilka de ovan nämnda hör) och lokala, s.k. profilerade grenar av samma program. rekryteringsprofilerna skapats för de 441 enskilda utbildningar som utgör rummet av gymnasieutbildningar i , exempelvis ele- vernas kön, deras medelbetyg och tillval i högstadiet, föräldrarnas ut- bildning och inkomst och familjens boendeförhållanden. Elevernas eventuella invandrarbakgrund mäts som vi skall se främst av att upp- gifter om familjen helt eller delvis saknas i Folk- och bostadsräkningen , samt av uppgifter om föräldrarnas födelseland i RTB- registret. När relationerna mellan utbildningarna analyseras, eller rätta- re sagt strukturen av relationer mellan dem, har olika aspekter av dessa rekryteringsprofiler lyfts fram, beroende på det fokus analysen har. Ett viktig instrument i analysen av relationerna mellan utbildningarnas re- kryteringsprofiler har varit korrespondensanalys. Några inledande ord om hur korrespondensanalysen fungerar kan behövas.41 Analysmetoden utgår från en matris där utbildningarna utgör individerna (eller raderna) och egenskaperna hos de elever som fre- kventerar dem, alltså det vi här kallat rekryteringsprofilen, utgör vari- ablerna (kolumnerna), i vår analys främst deras sociala ursprung men också deras kön, medelbetyg och tillvalsämnen i högstadiet, deras för- äldrars inkomst och utbildning, osv. Korrespondensanalysen jämför relationerna mellan å ena sidan de olika individerna på grundval av deras värden på variablerna (exempelvis hur fördelningen av eleverna utifrån de sociala grupperna ser ut) och å andra sidan relationerna mellan variablerna på grundval av deras fördelning på individerna (hur eleverna i en viss social grupp fördelar sig på de olika utbildningarna). Denna jämförelse ger med andra ord inte bara en bild av hur utbild- ningarna skiljer sig från eller liknar varandra, utan också av skillnader och likheter mellan elever med olika egenskaper, exempelvis med olika socialt ursprung eller med olika medelbetyg från högstadiet, med avse- ende på vilka utbildningar dessa grupper söker sig till eller utesluts från. Eftersom vi här i det närmaste rör oss med en totalpopulation av en ålderskohort barn i , analyserar vi med andra ord också utbildningsstrategierna inom de sociala grupper eleverna kom- mer från. Analysen sammanfattar de skillnader den finner mellan indi- viderna (utbildningarna) och mellan variablerna (de sociala grupper som frekventerar dessa utbildningar) som geometriska avstånd vilka kan projiceras som axlar i ett mångdimensionellt rum där den första axeln eller dimensionen utgör det första, mest lyckad försöket till sam- manfattning, den andra axeln eller dimensionen utgör det därnäst mest optimala (givet den första axeln), osv. Rummet av relationer mellan individerna eller utbildningarna är med andra ord oskiljbart från rum- met av relationer mellan variablerna eller de sociala grupperna. 41 För en tekniskt orienterad introduktion, se Hjellbrekke 1999. kommer emellertid till en början att behandla de två rummen var för sig, dvs. studera relationerna mellan variablerna för sig och relationer- na mellan individerna för sig – å ena sidan rummet av de sociala grup- per som använder gymnasieskolans utbildningar på olikartade sätt, å andra sidan rummet av utbildningar så som detta struktureras av den användning de sociala grupperna gör av dem. Rummet av elever, definierade efter socialt ursprung (34 grup- per), på gymnasieutbildningar, årskurs två, 1998, dimension 1 och 2 Egenvärde för axel 1: 0,2662, egenvärde för axel 2: 0,1235. Totalt förklarad 1,2. Mbet.4,5-5,0 Fet stil: aktiva varialer Kursiv stil: illustrativa variabler -4,4 Storleken och formen på de aktiva variablerna visar deras betydelse för konstruktionen av grafen Högre tj.män, priv. Högre tj.män, off . Tj.män på mellannivå, priv. 3,5-3,9 på mellannivå, off. Tekniker, off. 3,0-3,4 Kön, ej uppg. År sen inv >12 Kontorsanst., priv. Kontorsanst., off. År sen inv, ej uppg. År sen inv 8- År sen inv 0-4 2,5-2,9 arbetare i prod. Låt oss utgå från en korrespondensanalys i vilken de enskilda utbildning- arna karaktäriseras av elevernas sociala ursprung kategoriserat i 34 grup- per (se ovan). Den första grafen, graf 1, åskådliggör det sociala rummets struktur med föräldrarnas yrkespositioner, inklusive frånvaron av sådana uppgifter i Folk- och bostadsräkningen, som aktiva variabler i analysen. Den första dimensionen, den vertikala i grafen och den som förklarar mest av variansen i materialet, visar på en hierarkisk struktur i föräldrarnas sociala positioner. I den övre delen av grafen hamnar de yrkesgrupper (läkare, jurister, universitetslärare, civilingenjörer, högre tjänstemän och företagsledare) som vanligtvis kategoriseras som överklass eller högre skikt, medan vi på den nedre halvan finner yrkesgrupper (okvalificerade och kvalificerade arbetare inom serviceyrken och produktion, lantarbetare, småföretagare, kontorsanställda, etc.) som konstituerar de lägre sociala skikten. För att berika bilden har även illustrativa variabler lagts in i grafen (dvs. variabler som inte påverkar konstruktionen av strukturen men i efterhand, givet denna struktur, placeras in i den) såsom familjens sammanräknade inkomst, familjens högsta utbildningsnivå och indikatio- ner på familjens boende. Dessa indikatorer fördelar sig i rummet på ett sätt som sammanfaller med den hierarki den första dimensionen pekar ut. Bland de högre sociala skikten finner vi de högsta inkomsterna och de högsta utbildningsnivåerna (notera den perfekta hierarkien, ju högre upp i grafen desto högre inkomst och utbildningsnivå). De högre skikten bor även i större utsträckning i villor och disponerar över fler rum än de lägre skikten, vilka i större utsträckning bor i flerfamiljshus där upplåtelsefor- men är hyresrätt. Även några karakteristika som avser eleverna själva har lagts in som illustrativa variabler i grafen. Vi kan notera att medelbetyg från följer den vertikala dimensionen perfekt, där de högsta betygen återfinns bland elever med ursprung i den högre klassen och de lägsta betygen hos elever med ursprung i de lägre sociala klasserna. Likaså tenderar eleverna i de högre skikten att vara yngre än genomsnittet och de lägre klassernas barn äldre. Ser vi till elevernas tillval i föredrar de tidigare språk medan de senare i större utsträckning har valt bort språk eller har läst hemspråk. Den andra dimensionen, den horisontella, bör förstås som en korri- gering av den första: Den lyfter med andra ord fram skillnader som inte blir synliga i den första dimensionen. Den visar en polarisering mellan å ena sidan grupper som antingen saknas helt i Folk- och bostadsräk- ningen (externt bortfall) eller som återfinns där men för vilka uppgift om yrke saknas (internt bortfall), och å andra sidan i första hand kvalificerade arbetare i produktion. I båda kategorierna för bort- fall, det externa och det interna, är elever med invandrarbakgrund kraf- tigt överrepresenterade, vilket också framgår av de illustrativa variab- lerna som inkluderats i grafen. Vi ser att samtliga andra indikatorer på invandring samlas i den nedre högre rutan av grafen. Med andra ord kan denna andra dimension tolkas som en polaritet mellan grupper som är starkt förankrade i det svenska samhället och grupper som har en åtminstone räknat svagare förankring där. De indikatorer på in- vandring som lagts in illustrativt i grafen visar att ju längre åt höger i grafen vi rör oss desto äldre tenderar eleverna att ha varit när de in- Motsvarande gäller för föräldrarna: egenskapen att fadern invandrat hamnar exempelvis längst ner till höger i grafen, under det att den tid man bott i landet ökar när vi rör oss mot den vänstra polen (samma förhållande gäller för modern, för vilken uppgifter här av utrymmesskäl inte har tagits med). Vi kan också notera att grupper som invandrat från länder med låg utvecklingsnivå enligt FNs kategorisering placerar sig längst till höger. De kulturella och so- ciala villkor som betingar dessa gruppers utbildningsstrategier inom gymnasieskolan torde i större utsträckning än för andra invandrargrup- per skilja sig från dem som gäller för grupper med anciennitet i landet. I den motsatta, vänstra polen, finner vi vid sidan av kvalificerade arbe- tar i produktion (den grupp mest bidragit till denna pol) flera yrkeska- tegorier där invandrare traditionellt är underrepresenterade, exempelvis bönder och fiskare, poliser och officerare. De yrkesgrupper som ham- nar närmast huvudindikatorerna för invandring (internt och externt bortfall) är kvalificerade och okvalificerade arbetare i service inom vilka invandrargrupper traditionellt är välrepresenterade. Analysen av denna andra dimension innefattar ett metodologiskt problem som här bör lyftas fram. Konstruktionen av det sociala rummet bygger på en förhållandevis finfördelad kategorisering av yrkesgrupper. För stora delar av de grupper som invandrat saknas av förklarliga skäl uppgifter om yrke, vilket fått till följd att de här buntats ihop i två kategorier, internt bortfall och externt bortfall (det bör påpekas att den tidigare gruppen även innehåller små grupper av individer som är födda i men som av olika anledningar inte lämnat uppgifter till FoB -90), och att alla övriga sociala skillnader som finns mellan olika invandrargrupper därmed suddats ut. Ett annat där- med sammanhängande problem är att även om det finns uppgifter om yrke för individer som invandrat tenderar dessa uppgifter att i betydligt högre grad än för svenskfödda att inte korrespondera mot individens tidigare arbete (före invandringen) eller mot utbildningsnivå, vilket leder till en systematisk underskattning av dessa gruppers sociala och kulturella tillgångar när just yrkespositionen används som indikator. I analysen av dessa gruppers utbildningsstrategier kan därför utbild- ningsnivå vara en betydligt bättre indikator på dessa tillgångar. An- vändningen av denna indikator för dock med sig en annan svårighet. Den formella utbildningsnivå en individ eller familj uppnått utgör ett mått på dispositioner i förhållande till utbildningssystemet (närhet till det och förväntningar på det) bara när denna nivå ses i relation till den allmänna utbildningsnivån i det land där den uppnåtts. En analys som inte tar hänsyn till utbildningsexaminas relativitet i det avseendet riske- rar att systematiskt underskatta det förkroppsligade kapital utbildning- en kan representera (man kan exempelvis misstänka att det vore mer rättvisande att likställa en folkskoleexamen från mindre utvecklade länder i FNs klassificering med åtminstone grundskoleexamen eller högre från ). Den tredje polaritet som karaktäriserar fältet av gymnasieutbild- ningar i blir synlig i graf 2. Denna tredje dimension, som korrigerar för de skillnader som inte fångats in av de två första dimen- sionerna, utgörs av en polaritet mellan yrkesgrupper vilkas sociala ställningar är beroende av olika arter av tillgångar eller kapital. Inom den högre klassen ställs konstproducenter, journalister och läkare mot företagsledare och högre tjänstemän inom privat sektor. Denna mot- sättning motsvaras inom medelklasserna av en opposition mellan å ena sidan klasslärare och övriga ej klassificerade yrken och å andra sidan tekniker inom privat sektor och tjänstemän på mellannivå inom privat sektor. Inom arbetarklassen finns en polaritet mellan okvalificerade arbetare inom servicesektorn som står i kontrast till framför allt de grupper som saknas helt i FoB-90 (externt bortfall). Denna tredje di- mension kan sociologiskt förstås som en polarisering mellan å ena si- dan grupper för vilka utbildningskapital och kulturella tillgångar har jämförelsevis stor betydelse (konstproducenter, journalister och läkare) och å andra sidan grupper som står nära ekonomin som socialt fält (högre tjänstemän inom privat sektor och företagsledare). Den uttryck- er också en polarisering mellan grupper som står närmare offentlig sektor och dem som tillhör den privata. Beaktar vi de illustrativa vari- ablerna finner vi en viss polarisering i denna andra dimension. För den högre klassen står hög inkomst närmare den ekonomiska polen och längre högskoleutbildning och forskarutbildning närmare den kulturella polen. Inom medelklasserna uttrycks en liknande polaritet i boendet – att bo i radhus (ekonomisk pol) kontrasteras mot att bo i bostadsrätt (kulturell pol). Vi kan också konstatera att den ekonomiska barn i större utsträckning läst tyska som tillval i medan barnen till den kulturella polen tenderar att favorisera franska. Mest karakte- ristiskt för den kulturella polen är dock att barnen där oftare har läst vid en grundskola där det funnits andra tillvalsämnen än de vanliga och där andra slags betyg utdelats, dvs. i eller andra skolor med pedagogiska profileringar. Rummet av elever, definierade efter socialt ursprung (34 grup- per), på gymnasieutbildningar, årskurs två, 1998, dimension 1 och 3 Egenvärde för axel 1: 0,2662, egenvärde för axel 3: 0,0801. Totalt förklarad 1,2. Mbet.4,5-5,0 4,0-4,4 Högre tj.män, priv. Högre tj.män, off . 3,5-3,9 Tj.män på mellannivå, priv. Tj.män på mellannivå, off. 3,0-3,4 År sen inv >12 Flerbostadshus Kön, ej uppg. Hälso- och sjukvårdsanst. Kontorsanst., priv. År sen inv, ej uppg. Kont.anst., off. År sen inv 8-12 År sen inv 0-4 saknas om för. År sen inv 5-7 betyg 2,5-2,9 arbetare i prod. arbetare i prod. De polariteter vi här beskrivit återfinns med andra ord mellan de elever som befolkar andra årskursen på gymnasieutbildningarna i när vi tar hänsyn till vilka utbildningar de går på. Låt oss nu i stället rikta uppmärksamheten mot just dessa gymnasieutbildningar, nämligen deras relationer till varandra när vi betraktar deras rekryterings- profiler – dvs. den andra sidan av det rum vi just beskrivit (graf 3). Den första dimensionen, den vertikala, lyfter fram en polarisering mellan å ena sidan studieförberedande program i allmänhet och NVNA i synnerhet (högst upp i grafen), och å andra sidan yrkesförberedande program (längre ned i grafen). NV och SP på skolor som gymnasium, gymnasium, gymnasium och står mot yrkesförberedande program som OP och HP på till exempel Gran- torpsgymnasiet och Botvidsgymnasiet. Denna motsatsställning svarar även mot en geografisk polarisering mellan skolor i innerstaden och norra förorterna i den övre halvan av grafen och de södra förorterna och Söder- tälje i den nedre halvan. Den andra dimensionen differentierar i första hand mellan de yrkesförberedande programmen. I den nedre vänstra delen av grafen återfinns utbildningar inom EC, FP, HP, HR, LP och NP, på skolor belägna i framför allt och . Dessa utbildningar står mot utbildningar placerade i den nedre vänstra delen av grafen – exempelvis utbildningar inom framför allt OP och skolor som ligger i de södra stockholmsförorterna , och . ovanför denna grupp utbildningar finner vi ett fåtal utbildningar som särskiljer sig från de övriga, nämligen Tyska skolan, Lycée Français och humanistiska läroverk (IB och SPEK). Fältet av gymnasieskolor i , dimension 1 och 2 242 av 441 utbildningar, endast utbildningar med ett bidragsvärde på över 0,0075 utsatta i grafen. Egenvärde för axel 1: 0,2662, egenvärde för axel 2: 0,1235. Totalt förklarad 1,2. Fet stil: Friskolor Kursiv stil: profilproram Barn- och fritidsprog. Hotell- o resturangprog. Hotell- o resturangprog., lokal gren Special utformat prog. SmSp Special utformat prog. Om vi betraktar graf 3 i ljuset av graf 1, dvs. fältet av gymnasieutbild- ningar i ljuset av skillnaderna mellan de elevgrupper som befolkar dem, kan vi urskilja tre huvudsakliga poler. Längst upp finner vi studieförbe- redande utbildningar belägna på skolor i innerstaden och i de norra för- orterna som i högre grad än andra rekryterar elever från de högsta soci- ala skikten och utan invandrarbakgrund, exempelvis NVNA på Kungs- holmens gymnasium, , gymnasium och Höglandsgymnasiet. Längst ner till vänster återfinner vi vissa yrkesori- enterade utbildningar (främst naturbruk och fordon), oftast belägna på skolor i Söderförorterna (Västergårdsgymnasiet, Täljegymnasiet) och befolkade främst av elever utan invandrarbakgrund men ur de lägre sociala skikten. Till höger och med centrum sydöstra hörnet hittar vi slutligen utbildningar som kännetecknas av att de tar emot särskilt många invandrarelever, i synnerhet yrkesförberedande utbildningar (framför allt omvårdnadsprogrammet, OP) men också vissa teoretiska på skolor i de södra förorterna och i . Denna tredje pol är emellertid socialt hierarkiserad. Utbildningar och skolor med ancien- nitet och särskilt hög social rekrytering (Tyska skolan, Lycée Français, SPEK på ) särskiljer sig från dem med lägre social rekrytering. 4 återspeglar utbildningarnas positioner i förhållande till var- andra i den tredje dimension som tidigare beskrivits. Som vi minns från graf 2 uttrycker denna dimension en motsatsställning mellan elever med ursprung i å ena sidan grupper som står ekonomin och privat sek- tor nära och å andra sidan grupper med särskilt starkt kulturellt kapital. 4 visar att denna motsatsställning framför allt uttrycker en polari- tetet mellan olika studieförberedande program. Vid den vänstra polen finner vi i synnerhet NVTE och SPEK, medan SPHU och ES tydligast karakteriserar den högre polen. Även denna dimension rymmer en geo- grafisk differentiering. Innerstadsskolorna tenderar att samlas vid den högra polen (i synnerhet , , ) me- dan gymnasieskolor i de norra förorterna i större utsträckning återfinns vid den vänstra (exempelvis Hersby, , , ). Vid båda polerna finner vi naturvetenskapliga utbildningar, men på olika skolor. Två – och Örjanskolan – intar positioner särskilt långt ut mot den kulturella polen. Fältet av gymnasieskolor i , dimen- sion 1 och 3. 242 av 441 utbildningar, endast utbildningar med ett bidragsvärde på över 0,0075 utsatta i grafen. Egenvärde för axel 1: 0,2662, egenvärde för axel 3: 0,0801. Totalt förklarad 1,2.. Fet stil: Friskolor Kursiv stil: profilprogram EsLm Lokal gren, Yrkesmusiker, ES Barn- och fritidsprog. Estetiska prog., Konst Estetiska prog., Musik Betraktade tillsammans ger de två tredimensionella rummen (rummet av sociala grupper och rummet av gymnasieutbildningar) vi beskrivit en bild av gymnasieskolans sociala struktur i . Fältet av gymnasieutbildningar struktureras av tre huvudsakliga mot- sättningar. I första hand står å ena sidan studieförberedande utbildning- ar, främst i de norra förorterna och i innerstaden, mot främst yrkesför- beredande utbildningar söder om staden. De förra utmärks av en hög social rekrytering och de senare av att de tar emot särskilt många elever från lägre sociala skikt och från invandrargrupper. I en andra dimension polariseras utbildningar som rekryterar elever födda i och med svenska föräldrar (dominerade av vissa yrkesförberedande program som BP, HR, och NP) och utbildningar som rekryterar olika kategorier av invandrarelever (framför allt OP och vissa friskolor). En tredje pola- ritet, slutligen, existerar mellan å ena sidan utbildningar som rekryterar särskilt många elever från sociala grupper för vilka kulturellt kapital utgör en viktig del av deras samlade sociala tillgångar (konst- producenter, läkare, journalister, lärare på olika nivåer) och å andra sidan utbildningar till vilka elever från sociala grupper som står eko- nomin som socialt fält nära söker sig mer än andra. För båda polerna i denna andra motsatsställning är NVNA – men på olika skolor – bety- delsefulla. I övrigt ställer den mot varandra å ena sidan ES och SPHU och å andra sidan NVTE och SPEK. Vi kan föga oväntat konstatera att rummet av gymnasieutbildningar och av de grupper som befolkar dem i hög grad sammanfaller med det geografiska rummets sociala struktur. Att så många skolor i innerstaden och de norra förorterna återfinns i den övre delen av grafen är natur- ligtvis en konsekvens av att de högre klasserna är överrepresenterade i dessa områden. Även den andra och den tredje av de polariteter vi fun- nit, den mellan elever med och utan invandrarbakgrund och den mellan en kulturell och en ekonomisk pol, kan i viss grad sägas reflektera de sociala gruppernas boende, såtillvida att invandrargrupper till stor del är koncentrerade till vissa bostadsområden i (framför allt i de södra förorterna)42 och att ekonomiska fraktioner av eliterna är mer välrepresenterade i åtminstone vissa av de norra förorterna, under det att kulturella fraktioner är starkt representerade i innerstaden. Låt oss efter denna generella analys återgå till frågan om de fristå- ende skolornas och profilprogrammens positioner inom fältet av gym- nasieutbildningar. Etableringen av fristående skolor och av profilerade lokala varianter av nationella program är parallell med en förändring av villkoren för hur elever kan röra sig mellan gymnasieskolor. I den gamla gymnasieskolan rådde den s.k. närhetsprincipen, alltså regeln att de kommunala skolorna i första hand måste ge plats åt eleverna i sko- lans närhetsområde. Enligt denna princip hade elever rätt att gå i den gymnasieskola som låg närmast bostaden eller rättare sagt att konkurre- ra om platserna i denna skola enbart med andra elever i samma närom- råde. Skolan var i sin tur skyldig att ge företräde till elever i dess när- het. Detta innebar att skillnader i elevrekrytering mellan utbildningar och skolor i hög grad bestämdes av det geografiska rummets sociala struktur, dvs. av hur sociala grupper fördelade sig i detta rum. De fri- stående skolorna är inte begränsade av den s.k. närhetsprincipen, utan 42 Detta är en grov karaktäristik; invandrargrupper med olika mått av sociala och ekonomiska tillgångar fördelar sig olika i som geografiskt rum, precis som sociala grupper med svensk bakgrund. tar emot elever på andra grunder – oftast på grundval av deras högsta- diebetyg, men ibland på grundval av specifika färdigheter inom be- stämda områden, vilket är fallet med exempelvis utbildningar inriktade mot konstnärlig verksamhet av olika slag. I varierande grad har också etableringen av lokala profilerade varianter av de nationella program- men inneburit att gymnasieskolorna friare kan rekrytera sina elever. En konsekvens är att elever kan röra sig friare mellan skolorna, åtminstone inom den kommun de tillhör, och att skillnaderna i rekrytering mellan olika skolor och program potentiellt sett i något mindre grad bestäms av närsamhällets sociala sammansättning. En av de frågor som den följande analysen skall försöka belysa är just vilka effekter denna öka- de rörlighet har för gymnasieskolans struktur. Särskilt intressant är med andra ord det slags polarisering mellan utbildningar som i första hand inte är betingad av det geografiska rummets struktur. Elitutbildningarnas delfält, delförstoring av graf 2 och 4 (här sammanslagna), dimension 1 och 3 242 av 441 utbildningar, endast utbildningar med ett bidragsvärde på över 0,0075 utsatta i grafen. Egenvärde för axel 1: 0,2662, egenvärde för axel 3: 0,0801. Fet stil: Friskolor Kursiv stil: profilprogram Mbet.4,5-5,0 KAPILÄRER: Sociala grupper Östra real-Sa Norra real-Sa HÖGRE TJ.MÄN,OFF.SEKT Mbet.3,0-3,4 EsLm Lokal gren, Yrkesmusiker, ES Barn- och fritidsprog. Estetiska prog., Konst Estetiska prog., Musik För det första kan det konstateras att inom de högre klasserna spelar de fristående skolorna en betydande roll som komplement till de kommu- nala utbildningarna – framför allt för de fraktioner som såväl besitter ett starkt kulturellt som ett starkt ekonomiskt kapital.