sou · GOB329d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Exempelvis om de skall ges i form av riktlinjer som verket utfärdar med stöd av marknadsföringslagen och sin instruktion, vilka rättsligt sett utgör allmänna råd men som i prakti- 332 Konsumentinformation om dagligvaror m.m. ken får större genomslagskraft eftersom de normalt läggs till grund för bedömningar. Om rekommendationerna skall lämnas i form av riktlinjer eller inte beror på sådana faktorer som branschstruktur och förväntad efterlevnad. Kommitténs bedömning: Ett system för frivillig jämställdhets- märkning på varor och tjänster torde kunna påskynda utvecklingen mot ett jämställt samhälle genom att medvetna konsumenter väljer jämställdhetsmärkta produkter. Enligt vårt uppdrag skall vi även beakta eventuella könsaspekter. Det kan enligt vår uppfattning förekomma skillnader mellan vilken infor- mation män och kvinnor önskar om olika dagligvaror, framförallt när det gäller andra dagligvaror än livsmedel. Informationsbehovet styrs utifrån val av produkt och konsumentens egen kunskap om varan men också utifrån företagens sätt att vilja kommunicera med sina kunder. Nya inköpsmönster och nya forum för inköp av dagligvaror växer fram till stor del genom bruk av ny informationsteknik och därav följer utökat behov av information rörande dagligvarumarknaden. Många av dagens produkter är skapade utifrån normer som formats efter ett av könen vilket kan innebära negativa konsekvenser för användare av det motsatta könet. Att styra sina konsumtionsval även ur ett könsperspek- tiv, dvs. hur produkter kan tillgodose respektive könsbehov, torde vara av värde för såväl män som kvinnor. I direktiven till Utredningen om Frivillig jämställdhetsmärkning av produkter och tjänster (N 1993:03, dir. 1999:13) ges utredningen i uppdrag att förutsättningslöst undersöka förutsättningarna för att införa ett system för frivillig jämställdhets- märkning på varor och tjänster. Ett sådant system torde enligt vår mening kunna påskynda utvecklingen mot ett jämställt samhälle genom att medvetna konsumenter väljer jämställdhetsmärkta produkter. En märkning skall visa att den aktuella produkten har utformats så att den är anpassad till både mäns och kvinnors önskemål och behov eller genom att tillverkaren tillhandahåller produktvarianter för båda könen. Konsumentinformation om dagligvaror m.m. 333 (SOU 1999:7) Vi anser att i första hand följande förslag som lagts fram av Utred- ningen gällande konsumentinformation om dagligvaror skall beaktas i det fortsatta konsumentpolitiska arbetet, främst avseende konsument- grupper med särskilda behov. Utöver dessa förslag vill vi även framhålla vikten av ett utökat användande av s.k. piktogram vid märkning av dagligvaror i syfte att underlätta informationsöverföring. Med piktogram avses bildtecken. Piktogram är ett sätt att kommunicera med hjälp av symboler och bil- der. Användningen av piktogram ökar främst vid informationsöver- föring via förpackningar och IT. Det rör sig då huvudsakligen om två olika former, dels piktogram i mer egentlig mening, dvs. bildtecken, dels s.k. – t.ex. :-) eller rättvänd J – vilka används vid kom- munikation via bl.a. e-post för att uttrycka olika känslolägen. Piktogram används bl.a. som hjälpmedel för personer med vissa språk- skador och utvecklingshandikapp. ligger långt framme i utvecklingsarbetet. Liknande system finns i de flesta länder men sys- temen varierar till utseendet. I är läromedel i ledande på området handikappfrågor i skolan. har utvecklat ett system som används i och en rad andra länder; ett datorbaserat system som täcker tio språk (bl.a. de nordiska språken samt engelska, tyska och franska, italienska, spanska och portugisiska). På sin webbplats () besvarar frågor om piktogram och förtecknar litteratur i ämnet. Det saknas internationell standard på området. Däremot finns det ett antal standarder som rör användningen av symboler o. dyl. Dessa är till allra största delen gene- rellt utformade och vänder sig inte specifikt till handikappade. Det finns även ett antal s.k. de facto-standarder, dvs. sådana som kommit att accepteras världen över, utan att några formella överenskommelser gjorts. Ett exempel är den välkända rullstolssymbolen. Genom ett utökat användande av piktogram vid märkning av dagligvaror under- lättas informationsöverföring. Det innebär bl.a. att en mindre yta av en produkts förpackning behöver tas i anspråk för informationstext. Det finns ett stort behov av utveckling inom detta område, inte minst för äldre, handikappade och för att underlätta kommunikation mellan per- soner med olika språktillhörigheter. Detta är särskilt viktigt såvitt gäller information om säker användning av produkter. Information på för- packningar genom piktogram gör det lättare för konsumenter med behov av särskilt stöd. Exempelvis kan symboler i punktskrift under- lätta för personer med nedsatt synfunktion. Om riktad information till grupper i behov av särskilt stöd, se även avsnitt 12.6.1–12.6.2. Inom området för märkning och annan konsumentinformation av dagligvaror 334 Konsumentinformation om dagligvaror m.m. bör lämpligen ett utbrett användande av piktogram vara av betydelse. Att verka för en större nationell och internationell utveckling och standard på området torde vara mycket angeläget. 12.6.5Redovisning av ingredienser i livsmedel Förslag i SOU 1999:7: skall inom EU och annat internatio- nellt samarbete på området verka för att informationen i ingrediens- förteckningar på livsmedelsförpackningarna blir så fullständig som möjligt. Enligt gällande bestämmelser skall enligt huvudregeln samtliga ingre- dienser som har använts för att tillverka ett livsmedel anges i en ingre- diensförteckning. Beträffande s.k. sammansatta ingredienser – ingredi- enser som i sin tur består av flera ingredienser (t.ex. majonnäs och senap) – gäller dock särskilda bestämmelser. En sammansatt ingrediens får redovisas endast med sin beteckning om den utgör av det livsmedel den ingår i och om den sammansatta ingredi- ensen har en beteckning som är särskilt förbehållen i föreskrifter eller som är allmänt vedertagen. Vad gäller raffinerade fetter och oljor gäller att dessa skall anges såsom antingen vegetabiliska eller animaliska alternativt med uppgift om deras särskilda vegetabiliska eller anima- liska ursprung. Bestämmelserna följer av EG-direktiv. Vi delar utredningens uppfattning att för allergiker och personer som är överkänsliga för något ämne är en fullständig deklaration av samtliga livsmedel av största betydelse. Den s.k. 25-procentsregeln bör därför, som utredningen föreslagit, avskaffas. Om en fullständig redo- visning av samtliga ingredienser i s.k. sammansatta varor inte är möjlig att uppnå, skall enligt vår mening en lägre gräns i vart fall gälla och denna skall i sådant fall kombineras med krav på att ingredienser som kan orsaka överkänslighetsreaktioner alltid måste deklareras oavsett mängd. Kommittén vill dock framhålla att Commission (CAC) – ett internationellt organ inom ramen för FN – redan antagit ändringar i det internationella regelverket som är ett internationellt regelverk för livsmedel. Ändringen innebär att den ovan nämnda procentsatsen sänks från till och att alla kända allergener skall redovisas. Enligt vad kommittén har inhäm- tat planeras motsvarande ändringar också inom EU. Ett förslag från kommissionen är planerat till . Konsumentinformation om dagligvaror m.m. 335 Förslag i SOU 1999:7: ges i uppdrag att utreda frågan om märkning till följd av risk för kontamination vid livsme- delstillverkning – dvs. att rester av en annan produkt kan finnas i varan – i syfte att finna en lösning som leder till en restriktiv användning av s.k. säkerhetsmärkning. En del producenter har börjat säkerhetsmärka livsmedel genom att i innehållsförteckningen ange att det kan finnas spår av en viss ingredi- ens, t.ex. hasselnöt, fast den ingrediensen inte ingår i själva livsmedlet. Upplysningen tar sikte på det fallet att rester från en annan produkt i samma produktionslinje kan finnas i varan. I likhet med utredningen anser vi att en alltför frekvent användning av säkerhetsmärkning inskränker valmöjligheten för personer med allergier eller annan överkänslighet. bör mot den bakgrunden, som utredningen föreslagit, ges i uppdrag att närmare undersöka användningen av sådan märkning i syfte att finna en lösning som leder till en restriktiv användning av sådan s.k. säkerhetsmärkning. Förslag i SOU 1999:7: Berörda myndigheter ges i uppdrag att undersöka möjligheten att införa en särskild förpackningsmärkning för varor vars ingredienser har ändrats. I likhet med utredningen finner vi att det finns en risk med att allergiker och personer som är överkänsliga mot något ämne med tiden lär sig vilka varor de tål och kan lita på och att de därför inte alltid läser inne- hållsförteckningen. Vi stöder därför utredningens förslag och ser det som angeläget att en sådan märkning införs. 12.6.8Annan information än förpackningsmärkning Förslag i SOU 1999:7: ges i uppdrag att inleda en dialog med branschorganisationerna om att skyltar med de vanligast förekommande symbolerna inom dagligvaruområdet sätts upp i butikerna. 336 Konsumentinformation om dagligvaror m.m. Utredningen anför i betänkandet att det av utredningar framgår att kon- sumenterna har bristande kunskap om de symboler som återfinns på dagligvarumarknaden. Utredningen har i sin dialog med konsumenterna och deras företrädare kunnat konstatera att konsumenterna saknar information om dessa symboler. Vi anser i likhet med utredningen att skyltar i butikerna skulle för- enkla och förbättra situationen för konsumenterna. Detta uppdrag bör ingå som en del i det uppdrag om tydlig varuinformation som vi före- slår i avsnitt 12.6.2. Förslag i SOU 1999:7: Berörda myndigheter ges i uppdrag att i samarbete med handeln inleda en försöksverksamhet i vissa butiker i syfte att genom användande av redan befintliga hjälpmedel under- lätta för synskadade att få tillgång till information om dagligvaror. ges i uppdrag att inleda en dialog med branschorganisationerna i syfte att undersöka möjligheterna att tak- tilt märka vissa basvaror, dvs. att förse varorna med kännbar märk- ning. Enligt utredningen har det i dess kontakter med framkommit att det finns hjälpmedel som rätt använda skulle underlätta för synskadade att ta del av konsumentinformation. Utredningen gör bedömningen att synskadades situation avsevärt skulle förbättras om de i butikerna fick tillgång till sådana hjälpmedel. Vi anser i likhet med utredningen att det vore av värde att inleda en försöksverksamhet i vissa butiker, i den mån näringslivet är villiga att delta. Enligt vår mening bör en sådan försöksverksamhet i huvudsak finansieras med medel från näringslivet. Utredningen konstaterar vidare att det endast är en mindre andel av de synskadade som kan läsa punktskrift, men gör bedömningen att en viss taktil märkning av ett antal basvaror skulle kunna underlätta för en större grupp synskadade. Som förebild nämner utredningen de lagregle- rade taktila varningssymbolerna som bl.a. återfinns på vissa hus- hållskemikalier. Vi stöder utredningens förslag om att inleda en dialog med branschorganisationerna i syfte att undersöka möjligheten att tak- tilt märka vissa basvaror, dvs. att förse varorna med kännbar märkning. Förslagen bör enligt kommitténs mening syfta till att förmå närings- livet att genomföra egenåtgärder. Konsumentinformation om dagligvaror m.m. 337 myndigheters roll bör i det sammanhanget begränsas till att inleda pro- cessen. 12.6.10Information om dagligvaror vid handel via Internet Kommitténs förslag: ges rätt att meddela när- mare föreskrifter om hur och var prisinformation skall lämnas vid handel på Internet. Av den reglering som rör vilken information som skall finnas vid marknadsföring av dagligvaror är det endast marknadsföringslagen och prisinformationslagen samt märkningskungörelse (SLV FS 1998:15) – såvitt gäller livsmedel – som tar sikte på mark- nadsföring generellt. Övrig reglering avser förpackningsinformation och dess tillämpningsområde kan enligt vår mening inte utvidgas till att gälla marknadsföring på annat ställe än förpackningen. En sådan utvidgning skulle medföra att högre krav ställdes på näringsidkare som marknadsför varor på Internet, än på näringsidkare som marknadsför varor i traditionella butiker. Detta skulle i sin tur kunna hämma utvecklingen av handeln på Internet, vilket inte gynnar konsumenterna. När det gäller tillgång till information om produkter som marknads- förs på Internet, kommer detta sannolikt att bli en konkurrensfråga. finns exempel på nätbutiker där all förpackningsinforma- tion tillhandahålls även på Internet. Konsumenternas tillgång till informationen kommer sannolikt även att förbättras genom olika data- baser och liknande där information om varor tillhandahålls på Internet. Ett exempel är hemsida (). Ett annat framtida exempel är det i avsnitt 12.5.2 beskrivna DVN-pro- jektet. Med stöd av marknadsföringslagens allmänna informationsregel och rätten att utarbeta riktlinjer kan /KO kräva att till- fredsställande information om produkter tillhandahålls i all marknads- föring, dvs. även på Internet. Enligt vår uppfattning ingår i begreppet tillfredsställande information t.ex. information som är viktig från hälsosynpunkt. Denna uppfattning vinner stöd av den praxis som finns på området (MD 1981:14, se även m.fl., s. 247f och 253ff). Brister i informationen i detta avseende på Internet är således i första hand en fråga för tillsynsmyndigheten, dvs. Man måste hålla i minnet att olika medier i varierande grad förmår att fånga konsumenternas uppmärksamhet, att vissa medier erbjuder bättre och 338 Konsumentinformation om dagligvaror m.m. andra sämre möjligheter för konsumenterna att utnyttja den information som meddelas, att viss typ av information passar bättre i vissa medier än i andra osv. Enligt vår uppfattning innebär detta att den information om dagligvaror som skall lämnas vid marknadsföring på Internet, bör lämnas i anslutning till beskrivningen av varan. Detta är dock sett från marknadsföringslagens utgångspunkt alltså en fråga för praxis och för tillsynsmyndigheten. Prisinformationslagen är som regel tillämplig när en näringsidkare marknadsför bestämda varor eller tjänster (4 § 1 st). Lagen är således tillämplig vid marknadsföring av produkter i Internetbutiker. Detta innebär bl.a. att jämförpris skall lämnas vid marknadsföring på Inter- net. Enligt prisinformationslagen gäller allmänt att prisinformation skall anges korrekt och tydligt (5 §). Vidare skall enligt lagen prisin- formationen anges så att det framgår klart för konsumenten vilken vara eller tjänst som informationen avser (9 §). Lagen saknar dock bestämmelser som närmare preciserar var prisinformation skall lämnas. Sådana bestämmelser finns endast beträffande traditionella butiker (10–11 §§). Mot bakgrund av att marknadsföringslagens informationsregel är allmänt hållen och att prisinformationslagen saknar närmare bestämmelser om prisinformation på Internet samt med hänsyn till att det enligt vår uppfattning är av största vikt att prisinformationen lämnas i anslutning till beskrivningen av varan, bör ges rätt att meddela närmare föreskrifter om var och hur prisinformation skall lämnas vid marknadsföring på Internet. I avsnitt 6.2.15 föreslår vi att ges rätt att på alla områden meddela närmare föreskrifter om var och hur prisinformation skall lämnas. Genom detta förslag ges rätt att utfärda närmare föreskrifter om prisinformation på Internet. Kommitténs förslag: ges i uppdrag att inleda en dialog med företrädare för näringslivet i syfte att undersöka intresset för och behovet av ett IT-baserat varudeklarationssystem i . Systemet bör, i likhet med det danska systemet, vara frivilligt och finansieras genom avgifter. Vid utformningen av systemet bör beaktas behoven hos grupper med särskilda behov. Regeringen har genom direktiven gett oss i uppdrag att göra en bedöm- ning av om en liknande modell eller samarbete med det danska projek- tet kan vara intressant för svenskt vidkommande. Konsumentinformation om dagligvaror m.m. 339 När det gäller samarbete med det danska projektet kan det konstate- ras att projektet skall vara slutfört . Något samarbete inom ramen för projektet är därmed inte aktuellt. Vi anser att det danska projektet innebär fördelar för konsumen- terna. Ett sådant system ger den enskilde konsumenten stora möjlighe- ter att skaffa sig den information man vill ha. Det öppnar vidare nya möjligheter för att viktig information når fram till konsumentgrupper som har särskilda behov. Allergiker och personer med överkänslighet kan söka särskild information om innehållet i produkter, medan andra kan få informationen på annat språk än svenska. Även för synskadade torde IT-baserad information vara ett viktigt komplement till förpack- ningsmärkning. Regeringen har i tilläggsdirektiven gett oss i uppdrag att vid behov föreslå åtgärder för att förbättra konsumentskyddet vid köp av daglig- varor via Internet. Ett system enligt den danska modellen skulle kunna utgöra en sådan förbättring (se avsnitt 12.5.2). Med hjälp av det danska systemet kan skapas exempelvis en enhetlig modell för varudeklaratio- ner avseende varor i Internetbutiker. För att systemet skall fungera i krävs dock att de svenska intressenterna – dvs. industrins och handelns organisationer samt kon- sumentorganisationerna – ställer sig bakom en sådan satsning. Det är dessa parter som skall driva systemet och det är producenterna m.fl. som genom avgifter skall finansiera verksamheten. Det är vidare av betydelse att informationen knyts till ett varumärke som har alla parters förtroende och som därmed är attraktivt att använda. Vidare torde behöva skapas överenskommelser motsvarande DVN:s föreskrif- ter om exempelvis innehållet i olika varudeklarationer. Vi föreslår därför att regeringen ger i uppdrag att inleda en diskussion med berörda parter – producenter, detaljhandlare och konsumentorganisationer – i för att undersöka intresset för att genomföra ett system enligt den danska modellen. Det är dock kommitténs uppfattning att ett sådant informationssystem, liksom i , bör startas och drivas på berörda organisationers eget initia- tiv och finansieras genom avgifter. uppdrag skall därvid endast syfta till att inleda processen. Kommitténs bedömning: Det pågår på såväl global som nationell nivå omfattande forskning om användarvänligheten vid bruk av datorer. Det är viktigt att resultatet av denna forskning beaktas vid utformningen av webbplatser. 340 Konsumentinformation om dagligvaror m.m. Enligt våra huvuddirektiv skall vi som sades ovan även särskilt se över användarvänlighet och service beträffande frågor som rör konsumen- terna och informationssamhället. Vi skall analysera och lämna förslag om hur frågor som har samband med användarvänlighet, service och god information kan få en tillfredsställande lösning, t.ex. genom utbildningsinsatser. Förslaget i avsnitt 12.6.1 förutsätter en allt större användning av och tillgång till modern informationsteknik och, framförallt, Internet. För att underlätta en sådan utveckling krävs att tekniken blir mer användar- vänlig. När man talar om användarvänlighet i relation till datorer avses dels frågor av mer praktisk natur som att en webbsida bör utformas så att den visar innehållet och går att överblicka, och att man tänkt igenom hur användaren förflyttar sig mellan webbsidor, dvs. att navigeringen görs enkel. Man brukar tala om användargränssnitt. En annan sida av användarvänligheten är vad man brukar kalla grafisk design, dvs. frå- gor som t.ex. hur man anpassar webbsidorna till den användbara ytan på bildskärmen, undviker för många och starka färger samt använder teckensnitt som är lätt att läsa på bildskärm (se t.ex. CID97 – Riktlin- jer för utformning av webbplatser, //Lenman/, TRITA-NA-D9802 – , KTH, , 1998). Omfattande forskning pågår på området, i en disciplin som går under benämningen HCI – Human-Computer Interaction, dvs. sam- spelet mellan datorer och användare. Forskningen på området påbörja- des i men forskning förekommer i princip i hela världen. I pågår forskning på bl.a. , samt vid universiteten i Lin- och . Det är av stor vikt att resultatet av denna forsk- ning används vid utformningen av webbplatser där konsumentinforma- tion tillhandahålls. När det gäller begreppet service har vi uppfattat uppdraget som en fråga om hur konsumenterna får tillgång till information om t.ex. hur man använder datorer, om användarvänlighet och om hur man ökar förtroendet för modern informationsteknik. Konsumentpolitiken måste ta hänsyn även till att stora konsumentgrupper är sämre rustade än genomsnittet för sin roll som konsumenter. Detta kan bero på t.ex. ålder, sjukdom eller handikapp. Internet kan innebära en oerhörd hjälp i samhället, exempelvis genom tillgång till varor och tjänster som många tidigare på grund av t.ex. funktionsnedsättning haft svårt att utnyttja. Vid utnyttjande av Internet som informationskanal måste där- för hänsyn tas till grupper med särskilt behov av riktad information. En organisation som internationellt arbetar för förbättrad tillgång till informationen på Internet är W3C, som antagit riktlinjer på området (Web Content Accessibility Guidelines 1.0, reviderad version, maj Konsumentinformation om dagligvaror m.m. 341 1999, se ). Frågan om vilken service konsumen- terna skall ha i detta avseende hör samman med frågan om hur konsu- menterna generellt får tillgång till viktig konsumentinformation. Denna fråga behandlas i annat sammanhang i detta betänkande (se bl.a. kapitel 4 om konsumentverksamhet). Begreppet service kan även ges en vidare innebörd, nämligen tillgången till modern informations- teknik överhuvudtaget, t.ex. den väl spridda debatten om s.k. bredband. I detta avseende hänvisar vi till IT-infrastruktur- utredningens betänkande Bredband för tillväxt i hela landet (SOU 1999:85) vilket bereds inom . 13 Rådgivning inför bostadsköp Regeringen anför i direktiven att det finns några viktiga områden där det är svårt för den enskilde att få objektiv och oberoende hus- hållsekonomisk rådgivning på ett samordnat sätt. Regeringen anger information vid bostadsköp som exempel på ett sådant område. Kom- mittén skall enligt direktiven lämna förslag på hur man kan lösa frågan om lokal, objektiv och oberoende rådgivning på detta område. Frågan om rådgivning till konsumenter i samband med bostadsköp har behandlats i flera sammanhang . Såväl tidigare kom- mittéer som myndigheter har studerat problemet, men någon fördjupad rådgivning för hela boendeområdet har inte kommit till stånd. Nedan följer en kort historik. var tidigare länsmyndighet för frågor om sta- tens stöd till bostadsförsörjningen. Nämnden lades ner vid utgången av och arbetsuppgifterna togs över av . Nämnden skulle enligt sin instruktion bl.a. lämna enskilda personer råd och upp- lysningar i juridiska frågor som har att göra med anskaffning och inne- hav av småhus. Denna uppgift övergick dock inte till , var- för rådgivningen upphörde då nämnden lades ner. försökte , mot bakgrund av nedläggningen av länsbostadsnämnderna, starta ett forum för fastighets- och entrep- renadrättslig rådgivning. Verket presenterade ett förslag på rådgiv- ningsbyrå med och Konsumenternas För- säkringsbyrå som förebilder. Berörda myndigheter och organisationer visade intresse av att delta, men sade sig dock sakna ekonomiska förut- sättningar att bidra till verksamheten. Diskussionerna ledde därefter inte vidare. Regeringen föreslog i den senaste konsumentpolitiska propositionen (prop. 1994/95:140, Aktiv konsumentpolitik) att det konsumentpoli- 344 Rådgivning inför bostadsköp tiska arbetet särskilt skulle inriktas på bl.a. hushållens baskonsumtion. Regeringen anförde därvid att på bostadsområdet skall frågor om köp och hyra av lägenheter och småhus uppmärksammas. Utredningen för översyn av organisationen inom plan-, bygg- och bostadsväsendet tog upp frågan i ett delbetänkande (SOU 1997:90).