sou · GOB384 · 2001-01-01 00:00:00 — Den snabba tekniska utvecklingen inom främst informationsteknologin och det faktum att allt mer av den för försvaret betydelsefulla teknikutvecklingen sker genom civila FoU-satsningar med civil industri som bas ställer krav på försvarets tekniska myndigheter att dra nytta av dessa tekniska landvinningar. Kompetens krävs för att kunna tillämpa och kostnadseffektivt utnyttja civil teknik och civila komponenter i militära applikationer. Den traditionella försvarsindustrin kan i detta sammanhang utgöra ett stöd för myndigheterna och genom sin kunskap om försvarets problem vara en brygga mellan den civilt inriktade industrin och försvarets kunder på myndighetssidan. Utnyttjande av civil teknik och civil industri ger stora besparingar vid utveckling och anskaffning av avancerade elektroniksystem och kommer att vara väsentligt för att förenkla och förbilliga underhållsarbetet. Vidare kommer utvecklingen av framtida informations- och ledningssystem att bygga på civilt utvecklad teknik och ske i nära samverkan med civil industri. krävs inom vissa områden som t.ex. IT-säkerhet och störtålig kommunikation uppbyggnad av försvarsspecifik kompetens och resurser att genomföra projekt i egen regi. 7.6Universitet och högskolor (UoH) 7.6.1Universitetens och högskolans roll som bas för rekrytering och vidareutbildning Forskning och utbildning vid universitet och högskolor är av avgörande betydelse för att tillgodose totalförsvarets behov av kompetent och välutbildad personal inom ett brett spektrum ämnesområden. Behovet finns såväl vid totalförsvarets myndigheter som inom industrin. Det är särskilt stort inom tekniska utbildningsinriktningar som informationsteknik, elektronik, datateknik, mekanik, materialteknik, fordons-, skepps- och flygteknik samt produktionsteknik. Vidare finns ett uttalat behov av de kompetenser som finns vid UoH inom vissa medicinska, biologiska, beteendevetenskapliga och samhällsveten- skapliga områden. Inom det militära försvaret har Försvarsmakten ett omfattande behov av kompetensutveckling och vidareutbildning inom ett brett spektrum av områden. Utbildningsbehovet täcks till viss del genom kurser vid olika funktionsskolor inom Försvarsmakten. Deras roller och resurser 99 kunskap och kompetens för internationell verksamhet är t.ex. Försvarsmakten beroende av egna utbildningsenheter och av den samordning som sker i FHS regi. Inom andra områden är det av ekonomiska och andra skäl inte försvarbart att lösa utbildningsbehovet i egen regi utan här bedöms en ökad grad av samverkan behöva ske med UoH för att utveckla kurser m.m. Sådan utbildning som har stort civilt innehåll eller är riktat mot små grupper eller enstaka individer bör t.ex. ske i samverkan med UoH. För att tillgodose Försvarsmaktens behov av vetenskaplig och teknisk kunskap inom valda kunskapsområden har ett doktorandprogram påbörjats i samverkan med FHS och UoH. Programmet bedöms successivt behöva byggas ut för att möta de förändrade krav som utvecklingen ställer. Ett led i detta arbete är den uppbyggnad av forskning som sker vid FHS som en del av skolans akademiseringsprocess. Denna forskningsanknytning av undervisningen vid FHS är ett krav för akademisk utbildning. I denna process strävar FHS efter att inom olika discipliner fokusera forskningsfrågor som är av särskild relevans för försvaret. Även för övriga totalförsvarsmyndigheter utgör UoH en viktig resurs i samband med vidareutbildning av personal. Ofta rör det sig om unika möjligheter att lära av internationellt erkända auktoriteter som genom en institutions försorg bjuds ut via forskningsvärldens informella nätverk. 7.6.2Samverkan med UoH inom ramen för Samverkan inom forskning och teknikutveckling med civila delar av forskarvärlden blir alltmer angelägen för totalförsvaret genom det ökade behovet att utnyttja civil teknik och civil industri inom de områden av FoU-verksamheten där detta är lämpligt och kostnadseffektivt. Inom det militära försvaret sker samverkan med UoH och andra forskningsorganisationer inom och utom landet främst genom myndigheterna FHS, FOA, FFA och FMV och på uppdrag av Försvarsmakten. Formerna för och omfattningen av denna samverkan redovisas under respektive myndighet ovan. Som exempel på ett mera omfattande och långsiktigt samarbete mellan det militära försvaret och UoH kan nämnas det flygtekniska forskningsprogrammet , som genomförs i samarbete med industrin. Programmet utgör ett komplement till försvarsforskningsprogrammet och utgör ett viktigt stöd för den Deras roller och resurser långsiktiga teknik- och materielförsörjningen inom flygområdet. Programmet, där industrin med egna medel svarar för en del av finansieringen bedöms av FMV vara intressant som modell för liknande satsningar inom andra industrirelaterade områden. NFFP utgör härutöver en länk mellan militär och civil flygteknisk forskning. Inom det civila försvaret har samverkan med UoH utvecklats , bl.a. som en följd av införandet av systemet med uppdragsstyrning av FoU-verksamheten /95. Främst ÖCB, SRV och SFP samverkar i hög grad med UoH inom sina respektive områden och har som redovisas i kapitel 6 utvecklat särskilda beredningsorgan för styrning, inriktning och utvärdering av denna del av uppdragsverksamheten. 7.7Internationella organ och samarbetsformer Möjligheterna för att medverka i internationellt FoU-samarbete har successivt öppnats . och myndigheterna har tillsammans utvecklat den formella och organisatoriska strukturen för samarbetet. har bilaterala samarbeten, såväl på myndighets- som företagsnivå, varit de mest givande. Nedan redovisas nuläget inom olika typer av samarbeten. 7.7.1Organisationer för FoU-samarbete i Det finns en lång rad organisationer för mellanstatligt samarbete som verkar helt eller delvis inom försvarsrelaterad FoU. De ur ett europeiskt perspektiv sett viktigaste beskrivs kortfattat nedan. WEAG () är det huvudsakliga organet på europeisk nivå, bildat inom VEU som arvtagare till den tidigare organisationen . Dess främsta uppgift är att på ett övergripande plan formulera en europeisk policy inom försvarsmateriel- och försvarsindustriområdet och dessutom skapa en europeisk marknad för försvarsmateriel. Arbetet inom WEAG sker inom tre paneler som vardera arbetar med att finna möjligheter till samverkan inom specifika system- eller materielområden, försvarsforskning och policyfrågor. WEAO () etablerades 1996 och är en systerorganisation till WEAG med syfte att stödja försvarsforskningen inom WEAG-länderna. WEAO utgör en legal del av VEU (Västeuropiska Unionen) och kan fungera som juridisk part Deras roller och resurser 101 gentemot industrin i kontraktsförhandlingar avseende forskningssam- arbetena EUCLID, och . deltar i samarbetet inom WEAG Panel II. Detta samarbete syftar till att utveckla det försvarsindustriella samarbetet i och omfattar ett i stort heltäckande forsknings- och teknikutvecklingsprogram vad avser försvarstillämpningar. Samarbetet sker inom ramen för 17 stycken s.k. CEPA-grupper (Common European Priority Areas) som är WEAG:s motsvarighet till Försvarsmaktens FoT-grupper. deltar med myndighets- och industrirepresentan- ter i 11 av dessa CEPA. Arbetet har lett fram till förhandlingar om svenskt deltagande i projekt inom områdena radarteknik, mikroelektronik, avancerade material, opto-elektronik, modellering och simulering samt elektrisk framdrivning av fordon, fartyg och flygplan. Inom området elektrisk framdrivning har utsetts att vara s.k. leading nation med som leading company. Samarbetet regleras av det s.k. . För svenskt vidkommande är syftet att säkerställa en bredare teknologisk och försvarsindustriell bas för framtida materielanskaffning. Inom NATO sker samarbetet framförallt inom CNAD (Conference of National Armaments Directors). Aktiviteterna inom CNAD går främst ut på ett omfattande informationsutbyte mellan medlems- länderna i syfte att identifiera möjligheter till samarbete inom bl.a. FoU-området. Erfarenheterna av militär krishantering har accentuerat behovet av teknisk interoperabilitet. Inom EU sker FoU-samarbetet i huvudsak inom ramen för de stora ramprogrammen. EU-projekten är till sin karaktär civila eller dual-use. Deltagande från försvarsmyndigheter och försvarsindustri i har förekommit främst inom områdena flygteknik (FFA, , ) samt materialteknik (materialteknik). Projekten finansieras till från EU. Särskilda medel kan erhållas via bl.a. för att täcka kostnader i samband med ansökningar. LoI eller sexnationsinitiativet är beteckningen på genomförandet av den gemensamma avsiktsförklaring (Letter of Intent) som undertecknades av försvarsministrarna i , , , , och . Samarbetet kring LoI syftar till att lägga fast gemensamma handlingsregler som skall underlätta en omstrukturering av den europeiska försvarsindustrin. Arbetet inom LoI rör sex olika områden: leveranssäkerhet, exportprocedurer, informationssäkerhet, forskning och teknologi, hantering av teknisk information samt harmonisering av militära krav. För området forskning och teknologi har länderna enats om tio principer för framtida FoT-samarbete, vilka, om de genomförs, skulle avsevärt effektivisera samarbetet inom detta område. Deras roller och resurser Farnborough ett ramavtal mellan LoI-länderna om åtgärder för att underlätta omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrin. Avtalet syftar, vad avser forskning och teknikutveckling, till att främja samordning av gemensam forskningsverksamhet i syfte att bredda kunskapsbasen och därigenom främja teknologiutveckling och teknisk förnyelse. På nordisk nivå finns ett ramavtal om samarbete inom forskning och utveckling. WEAG har en industriell systerorganisation - () - som organiserar de försvarsindustriella intressena i deltagarländerna. WEAG och EDIG har ett intimt samarbete. EDIG är mån om att försvara den europeiska industrins intressen mot vad de upplever är en mycket hotande amerikansk konkurrens. Även till NATO finns ett industriellt stödorgan knutet med beteckningen NIAG (). 7.7.2Multilateralt samarbete inom FoU-området deltar i ett antal multilaterala samarbeten inom FoU-området. Nedan redovisas viktigare samarbeten med svenskt deltagande på myndighetsnivå. Inom området forskning och teknikutveckling finns ett avtal mellan de nordiska länderna , , och . Samarbetet har aktiverats och utvecklats . Exempel på FoU- samarbeten syftande till gemensam materielutveckling sker i samband med anskaffningen av framtida emhetshelikopter. Vidare pågår gemensam utveckling av granatkastarsystem, nästa generation arméfordon samt fartygsbeväpning. Tillsammans med flera andra länder i deltar i ett projekt för utveckling av korträckviddig jaktrobot till JAS 39 benämnt IRIS-T. står för omkring en femtedel av utvecklingen. Exempel på samarbeten avseende förprojektering av materiel syftande till framtida gemensam utveckling och anskaffning av ubåtar är , där samarbetet sker mellan , och . Inom missilområdet pågår gemensamma studier och analyser avseende nästa generation långräckviddig jaktrobot till flyget, där deltager tillsammans med fem andra länder i . deltar i ett fyrnationssamarbete, tillsammans med , och , inom flygområdet för utveckling av teknik för framtida flygstridskrafter (missiler, obemannade och bemannade flygplan samt lednings- och informationssystem). Samarbetet kan komma att omfatta Deras roller och resurser 103 teknikutveckling, teknologidemonstration och förprojektering inför senare materielprojekt. 7.7.3Bilateralt samarbete inom FoU-området Den volymmässigt dominerande delen av det internationella FoU- samarbetet sker på bilateral basis. Det bilaterala samarbetet omfattar såväl informationsutbyte mellan parterna som samverkan inom ramen för projekt. Samarbetet styrs och regleras genom mellanstatliga avtal och samarbetskommissioner. Nedan redovisas viktigare bilaterala samarbeten inom FoU-området med svenskt deltagande på myndighetsnivå. Inom det nordiska samarbetet har inom området forskning och teknikutveckling tecknat bilaterala samarbetsavtal med , och . Det bilaterala samarbetet med och är vilande och bedrivs inom ramen för det multilaterala nordiska samarbetet. Bilateralt FoT-samarbete med pågår aktivt och omfattar områdena vapen, verkan och skydd, materialteknik och underhåll för flygsystem, telekrig, sensorer och ledningssystem, NBC- skydd, systemanalys samt prov och försök. Inom främst områdena vapen, verkan och skydd, sensorer och NBC-skydd har samarbetet lett fram till konkret projektsamverkan. Ett stort antal samarbeten finns med avseende teknikutveckling och teknologidemonstration inom såväl armé-, marin-, flyg- som ledningssystemområdet. Härutöver pågår ett omfattande forskningssamarbete mellan FOA och motsvarande forskningsorganisationer i de större europeiska länderna. Motsvarande forskningssamarbeten finns också med länder som , och . Deras roller och resurser 8.1Ett totalförsvar under omdaning 8.1.1Insatsförsvaret ställer nya krav på Totalförsvaret håller på att omvandlas från att nästan helt ha varit inriktat på att kunna möta ett invasionsföretag syftande till att ockupera landet till ett insatsförsvar med förmåga att lösa många olika typer av uppgifter såväl nationellt som internationellt. De resurser vi skapar skall vara flexibelt användbara i den utformning de ges som det skall finnas goda möjligheter att anpassa försvarsförmågan till förändrade säkerhetspolitiska förhållanden, till nya uppgifter att lösa, till ändrade ekonomiska villkor, till nya tekniska möjligheter till både verkan och motverkan etc. Detta förändrar i många avseenden förutsättningar och villkor för inriktning och innehåll av totalförsvarets forsknings- och utvecklingsverksamhet. FoU-verksamheten, som tidigare främst inriktats mot att stödja inhemsk industri och att utveckla nationella lösningar för totalförsvarets funktioner och system, skall i högre grad utformas med syfte att få tillgång till internationella lösningar i samverkan med andra länder. Ett bredare spektrum av uppgifter skall kunna lösas med hjälp av totalförsvarets samlade resurser såväl för försvar av det egna landet mot väpnade angrepp som för att upprätthålla vår territoriella integritet. Forskning och utveckling för totalförsvaret skall också i större utsträckning än tidigare inriktas för att kunna ge stöd till krishantering i internationell samverkan under skiftande förhållanden på olika platser i världen. Kraven på standardisering och interoperabilitet hos våra funktioner, förband och system kommer därmed i förgrunden. Förmåga till informations- och ledningskrigföring blir av avgörande betydelse i framtida konflikter. Totalförsvarets lednings- och informationssystem bör därför utvecklas så att de kan motstå olika typer av motverkan och så att vi i kritiska skeden av en konflikt kan uppnå och bibehålla informations- och ledningsöverläge. Behovet av långräckviddiga och precisa bekämpningssystem i framtida väpnade konflikter har ökat. Till detta kommer att den tekniska utvecklingen, särskilt inom IT- området, kräver snabbare uppdatering och modifiering av materielen än tidigare för att den inte skall framstå som omodern. Sammantaget innebär detta både nya utmaningar och nya möjligheter för . 8.1.2Förmåga till anpassning ställs i fokus Statsmakternas säkerhets- och försvarspolitiska inriktning innebär att förmågan att anpassa totalförsvaret mot framtida uppgifter prioriteras särskilt. Häri ligger också förmågan att följa och förstå den vetenskapliga och tekniska utvecklingen och dess betydelse för hot och risker liksom att utnyttja de möjligheter utvecklingen ger för utformning och skydd av totalförsvarets egna funktioner och system. FoU-verksamheten bidrar till anpassningsförmågan dels genom att generera kunskap om vad som i olika lägen behöver göras, dels genom stöd till uppbyggnad och utveckling av inhemsk kompetens och produktionskapacitet. För försvarsforskningen innebär detta krav på att kunna arbeta med såväl stor bredd som kvalitet. Forskningen skall kunna behandla säkerhetspolitiska, samhälleliga såväl som teknisk-vetenskapliga frågor av särskild relevans för totalförsvaret. Forskningen skall ha egen kompetens för att verka inom försvarsspecifika områden, men använda sin förmåga och sina resurser för att nyttiggöra den allmänna teknisk-vetenskapliga utvecklingen för totalförsvarets behov. Särskild vikt läggs vid att samverka med och nyttiggöra resultat inom den internationella försvarsforskningen. För teknikutvecklingsverksamheten blir det väsentligt att utnyttja de förutsättningar som den tekniska utvecklingen ger att successivt och stegvis utveckla och producera materiel och utforma den så att en förmåga till anpassning redan från början byggs in. Utnyttjande av demonstratorer framstår som ett kostnadseffektivt hjälpmedel i alla skeden av processen, såväl som förberedelse för utveckling som vid vidmakthållande och nyttjande av totalförsvarets funktioner och system. Tillgång till teknisk-vetenskaplig kompetens och industriell kapacitet inom för försvaret strategiskt viktiga kompetensområden är avgörande för våra möjligheter till anpassning och det finns ett uttalat behov från statsmakternas sida att klarlägga förutsättningar och möjligheter vad avser säkerställande av inhemsk kompetens inom sådana områden. Eftersom de ekonomiska förutsättningarna inte medger att vi enbart med inhemska resurser kan tillgodose behoven av teknik- och materielförsörjning är det nödvändigt att aktivt deltaga i den internationella omstruktureringen av försvarsindustrin. Internationellt samarbete ger tillgång till teknisk och industriell kompetens i en omfattning som inte vore möjlig på egen hand. Den svenska försvarsindustrins storlek och bredd ger ett gott utgångsläge i denna omstruktureringsprocess och är samverkan etablerad inom flera viktiga områden. Sådana samarbeten bör också bidra till ökad leveranssäkerhet beträffande komponenter, delsystem och system i en anpassningssituation genom att andra länder på motsvarande sätt blir beroende av leveranser från till sina försvar. Här finns en strävan från statsmakternas sida att söka åstadkomma ömsesidiga beroenden mellan och andra länder som stöd för vårt behov av teknik- och materielförsörjning i olika situationer. Detta är i sin tur i hög grad kopplat till kvaliteten och omfattningen av vår egen FoU-verksamhet och därmed vilken kompetens och kapacitet avseende olika forsknings-, teknik- och systemområden som kan erbjuda inom ramen för samarbetsavtal på olika nivåer. 8.1.3Ledningen av FoU-verksamheten förändras vad avser det militära försvaret Till de många förändringar som genomförs hör också att ledningsorganisationen förändras inom det militära försvaret. FoU-verksamheten påverkas av att Högkvarteret omorganiserats och att den nya operativa insatsledningen (OPIL) bildats med en operationsledning och ett armétaktiskt, ett marintaktiskt och ett flygtaktiskt kommando. De tre kommandona övertar mycket av de tidigare försvarsgrenscentras uppgifter att svara för taktisk utveckling och studier av hur funktioner, förband och system bör utvecklas och förnyas. I Högkvarteret har bl.a. de mer strategiskt inriktade verksamheterna inom den tidigare Operationsledningen resp. Planeringsstaben slagits ihop. Ansvaret för den övergripande inriktningen och styrningen, av bl.a. FoU-verksamheten, samlas i det nya Högkvarteret inom den strategiska ledningen (STRA). Dessa förändringar bör sammantaget skapa förutsättningar för en närmare knytning mellan operativ verksamhet och erfarenheter från denna å ena sidan och verksamhet som syftar till utveckling och förnyelse å den andra. satsningarna inom och mellan olika FoU-områden bör bli lättare att genomföra som kunskaps- och tekniköverföring underlättas av den ökade överblick och helhetssyn som skapas genom att det övergripande ansvaret samlas inom en och samma ledningsfunktion. Krigsförbandsledningen i Högkvarteret svarar som tidigare för den direkta ledningen av materielförsörjningen med prioriteringar och planering av åtgärder inom tillgängliga ramar, kravformuleringar och uppdrag till FMV, uppföljning och kontroll av krigsförbanden. Det innebär en utmaning i den nya ledningsorganisationen att skapa ett nära samarbete och ömsesidig påverkan mellan dem som sysslar med taktisk utveckling och förnyelse, dem som svarar för den övergripande inriktningen av studier, forskning och teknikutveckling och den handfasta materielförsörjningen. har genomfört en omorganisation som syftar till att ytterligare stärka förmågan att agera försvarsgrensoberoende. Bakgrunden och motiven för denna förändring står att finna i materielsystemens ökande komplexitet och de tekniska möjligheterna att agera i samverkan i nätverk såväl i Försvarsmaktens operativa verksamhet som inom ramen för teknik- och materielförsörjningen i sig. tidigare organisatoriska och verksamhetsmässiga huvudindelning på armé-, marin- och flygsystem samt system för ledning och försörjning har upphört. Verksamheten kommer i stället dels att bedrivas inriktad mot konkreta produkter inom en produktledning, dels att samordnas genom en systemledning. Produktledningens uppgift är att anskaffa och vidmakthålla produkter för Försvarsmaktens behov. Produktledningen svarar för kontrakt med industrin, samarbete i teknikfrågor med FOA och FFA, projektsamarbete med andra länder samt samråd med och stöd till kunden och brukaren Försvarsmakten inom resp. produktområde. Inom Produktledningen organiseras också Kompetenscentra, där FMV tekniska kompetens samlas. Systemledningen får ansvar för att teknik- och materielförsörjningen sker på ett integrerat sätt inom hela Försvarsmakten. Det handlar om att utforma systemlösningar som passar in i Försvarsmaktens samlade systemfunktion, att utarbeta anskaffningsstrategier och att anlägga en helhetssyn på teknikförsörjning, industrisamarbete, produktion och vidmakthållande. Som grund för detta behövs en överblick över den internationella utvecklingen vad gäller teknik och samarbetsmönster, analyser av systemarkitekturer och logistiksystem samt ett gott grepp om ekonomiska ramar, kostnader och effektivitet. 8.2Kompetensförsörjning nationellt och internationellt Den hittillsvarande processerna för styrning, inriktning och uppföljning av FoU-verksamheten för det militära försvaret har beskrivits ovan i avsnitt 6.2. Dessa processer är under utveckling inom ramen för Försvarsmaktens nya organisation. En särskild arbetsgrupp under ledning av den strategiska ledningen (STRA) i Högkvarteret och med medverkan av representanter för övriga berörda myndigheter har tillsatts för detta. Arbetsgruppen arbetar med flera alternativa förslag som samtliga syftar till att stärka samordningen mellan olika delar av FoU-verksamheten. Vikten av en process som ger en helhetsbild över Försvarsmaktens samlade behov av forskning, teknikutveckling, program för demonstratorer av olika slag samt utvecklingsinsatser inom ramen för olika materielprojekt betonas. Genom utveckling av nuvarande process för FoT-verksamheten till att omfatta all FoU för det militära försvarets bohov skulle denna överblick skapas. En sådan FoU-process förutsätter bredare samverkan inom Högkvarteret och en aktiv medverkan från OPIL. Vidare behövs medverkan från alla berörda myndigheter i den projektorganisation som Försvarsmakten bygger upp som stöd för inriktning, genomförande och uppföljning av det militära . I vissa fall, främst vad avser utvärdering av verksamhetens kvalitet och relevans, behövs härutöver stöd från såväl intern som extern expertis inom olika forsknings- och teknikområden. Samordningen av forskningsverksamheten inom det civila försvaret åvilar , . Inriktning, genom- förande, uppföljning och utvärdering av verksamheten skall ske med medverkan och stöd från de s.k. funktionsansvariga myndigheterna. Även inom det civila försvaret bedöms samordningsfunktionen behöva stärkas och utvecklas. En väg som myndigheterna skulle kunna pröva är att införa en projektorganisation liknande den som finns inom det militära försvaret.