sou · GOB360d2 · 2001-01-01 00:00:00 — ansvar för den som förvärvar, innehar, forslar, döljer eller förvarar olovligen renad alkoholvara kommer att täckas av motsvarande reglering i 10 kap. 1 § 3 alkohollagen. Vad gäller i LFT föreskrivet ansvar för anskaffande, se nedan. I utredningsdirektiven har, som nämnts i kapitel 10, särskilt lyfts fram frågan vad som bör gälla beträffande rening av använd teknisk sprit, dvs. Som framgått av nämnda kapitel föreslår utredningen att även sådan hantering skall likställas med tillverkning av sprit (1 kap. 7 c § tredje stycket alkohollagen). Den som olovligen säljer alkoholdrycker faller under ansvarsreglerna i 10 kap. 2 § 1 alkohollagen, om olovlig försäljning av alkoholdrycker. Även för den som olovligen säljer teknisk sprit, (inbegripet renad/återvunnen sprit) måste i alkohollagen finnas föreskrivet straffansvar. Ett tillägg bör därför göras i 10 kap. 2 § alkohollagen, i form av en ny punkt 1. Detta medför vissa följdändringar i paragrafen. Brottsrubriceringen bör ändras till olovlig alkoholförsäljning. Vidare bör, i en ny paragraf (10 kap. 2 a §), föreskrivas ansvar för den som förvärvar, innehar, forslar, döljer eller förvarar olovligt såld teknisk sprit. Denna bestämmelse kompletterar ansvarsbestämmelsen i 10 kap. 1 § 3 om förvärv etc. av olovligen tillverkad sprit. Teknisk sprit får ju inte inköpas annat än under de i lagen angivna förutsättningarna. Det är angeläget att hindra att teknisk sprit sprids och används för missbruksändamål. Det bör därför finnas en möjlighet att ingripa också mot den som förvärvar eller innehar olovligt såld sprit. I 10 § andra stycket LFT är, som framgått ovan, föreskrivet straffansvar för den som tillhandagår med anskaffande av teknisk sprit eller alkoholhaltigt preparat varmed vidtagits olovlig borttagning eller försvagning av denatureringsmedel. Bestämmelser beträffande an- skaffande finns vad gäller överlämnande av alkoholdrycker till underåriga m.fl. Något behov av motsvarande regler vad gäller den tekniska spriten finns inte, eftersom teknisk sprit bara får säljas och inköpas för vissa angivna ändamål (bortsett från vad gäller fullständigt denaturerad sprit). Det erinras om att borttagning eller försvagning av denaturering i teknisk sprit eller alkoholhaltigt preparat föreslås likställas med tillverkning av sprit. Som tidigare framgått finns möjlighet att döma till grovt brott vad gäller bl.a. olovlig tillverkning av sprit eller spritdryck (se 10 kap. 3 §). Bestämmelsen kommer även att omfatta olovlig försäljning av teknisk sprit. Den bör också kunna tillämpas på brott som avses i den nya 10 kap. 2 a §, dvs. förvärv och innehav av olovligt såld sprit. Är gärningen ringa skall inte dömas till straff (se 10 kap. 8 §). Beträffande handel med, inbegripet införsel av, teknisk sprit har utredningen i kapitel 11 föreslagit att rätt att bedriva handel med teknisk sprit i fortsättningen skall föreligga för dem som fått veder- börligt upplagshavargodkännande. I stället för inköpstillstånd kommer i flertalet fall att gälla krav på beskattningsmyndighetens förhands- medgivande. I andra fall kommer att finnas en generell möjlighet för vissa kategorier av köpare att inköpa begränsade kvantiteter teknisk sprit utan sådant medgivande. Med det tillägg som ovan förordats beträffande 10 kap. 2 § kommer under denna bestämmelse att falla även den som säljer teknisk sprit utan erforderligt upplagshavargodkännande. Vidare kommer bestäm- melsen att kunna tillämpas på t.ex. den som uppsåtligen säljer teknisk sprit till någon som inte har rätt att köpa sådan sprit. Som nämnts i kapitel 11 bör enligt utredningen även i fortsättningen eftersträvas att odenaturerad sprit används endast när detta är nödvändigt och att annars sprit med starkast möjliga denaturering används. Enligt utredningen bör det också i enlighet härmed i alkohollagen vara straffbelagt att uppsåtligen eller av oaktsamhet sälja teknisk sprit utan den denaturering som följer av alkohollagen samt föreskrifter; se 10 kap. 7 a § förslaget till lag om ändring i alkohollagen. Detta är alltså en straffbestämmelse som riktar sig endast mot visst slag av försäljning av den som annars har rätt att sälja teknisk sprit. Påföljden bör vara böter eller fängelse . För den nya ordningen med handel med teknisk sprit är det naturligtvis av stor vikt att de uppgifter som i olika avseenden lämnas är korrekta. På säljaren kommer att ligga ett lagfäst ansvar att se till att försäljning sker endast till någon som har rätt att återförsälja eller köpa in spriten. I vissa fall kommer försäljaren inte att kunna utgå från ett medgivande från vad gäller någons rätt till inköp, utan måste själv bedöma om rätt till inköp föreligger. Det sistnämnda är fallet vad gäller vissa mindre näringsidkares och vissa skolors inköp; se vidare avsnitt 11.4.2. I enlighet med det sagda bör det enligt utredningen vara förenat med straffansvar att lämna oriktig uppgift i ansökan om medgivande eller i samband med näringsidkares och skolors köp med stöd av generell inköpsrätt. Om inte uppgiften saknar betydelse, bör kunna dömas till böter eller fängelse i högst ; se föreslagna 10 kap. 7 b §. Beträffande de alkoholhaltiga preparaten föreslår utredningen i kapitel 12 att handeln med dessa – inbegripet införsel – skall vara fri, utan krav på införseltillstånd eller försäljningsgodkännande. Vissa allmänna krav på preparaten uppställs dock för att de skall få säljas fritt. kan vidare i vissa fall föreskriva villkor för För att så långt som möjligt säkerställa efterlevnaden av villkor, eller eventuella förbud, bör det även vara förenat med straffansvar att sälja preparaten i strid med sådana villkor eller förbud. Det bör också vara straffbart att inte efterkomma sådana föreskrifter om försäljning av alkoholhaltiga preparat som får meddela med stöd av 2 a kap. 19 §. (Se den föreslagna 10 kap. 7 a §.) Vidare skall även i fortsättningen läggas stor vikt vid att preparat så långt möjligt är denaturerade med starkast möjliga denaturering. Även beträffande preparaten är denatureringsbestämmelserna av sådan betydelse att överträdelse av bestämmelserna bör vara förenade med straffansvar. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer alkoholhaltiga preparat utan i alkohollagen och i föreskrifterna angiven denaturering bör alltså kunna ådömas straff; böter eller fängelse (10 kap. 7 a §). Även den från LFT överförda bestämmelsen om att alkoholhaltiga preparat inte får säljas eller lämnas ut om det finns särskild anledning att anta att varan är avsedd att användas i berusningssyfte bör liksom nu vara förenad med straffansvar (10 kap. 7 a §). Beträffande den av utredningen föreslagna rätten till inköp av alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål – se kapitel 13 – synes behov av ändringar eller kompletteringar av reglerna om straffansvar föreligga i endast ett avseende; vad gäller lämnande av oriktig uppgift. På samma sätt som på den tekniska spritens område bör vikten av att korrekta uppgifter lämnas i samband med en ansökan om beskattnings- myndighetens medgivande markeras genom att straffansvar kopplas till uppgiftslämnandet (se 10 kap. 7 b §). Som redovisats i avsnitt 3.2.8 fanns beträffande olovlig tillverkning av sprit och alkoholdrycker tidigare bestämmelser om straffskatt, detta i lagen om tillverkning av drycker. Några motsvarande möjligheter att utdöma straffskatt ansågs inte böra finnas i den efterföljande lagen, dvs. Förutom att det bedömdes tillräckligt med möjligheterna till straff och förverkande av vinningen, konstaterades att vid ett medlemskap i skulle den ordningen komma att gälla att all tillverkning av sprit och spritdrycker skulle komma att bli punktskattepliktig. I LFT finns dock regler om straffskatt kvar (13 § tredje stycket LFT, se avsnitt 4.10.2), bl.a. vid brott som består i borttagande eller försvagning av denatureringsmedel. Mot bakgrund av vad som nämnts, bör enligt utredningen bestämmelse om straffskatt för nämnda gärningar inte flyttas över till alkohollagen. Detsamma bör gälla i fråga om övriga här aktuella gärningar enligt LFT. Det erinras om att för det fall en allmän domstol funnit någon skyldig till brott mot bl.a. 10 kap. 1 § alkohollagen skall, när domen har vunnit laga kraft, en kopia av domen sändas till beskattnings- myndigheten (23 § alkoholförordningen). Sammanfattningsvis innebär utredningens tidigare redovisade förslag följande ändringar på beskattningsområdet. Förslagen i avsnitt 11.4.1 om inköp med beskattningsmyndighetens förhandsmedgivande innebär att rätten att kunna utnyttja skatte- lagstiftningens möjlighet till skattefria inköp av teknisk sprit mot försäkran fortsättningsvis kommer att vara knuten till nämnda medgivande i stället för till inköpstillstånd. Med anledning härav föreslås ändringar av den aktuella paragrafen om inköp mot försäkran; 31 e § lagen om alkoholskatt. Även utredningens mot- svarande förslag beträffande alkoholdrycker (kapitel 13), i vilket sammanhang även föreslås utvidgade möjligheter till skattefria inköp mot försäkran vad gäller alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål, föranleder ändringar i 31 e §. I avsnitt 11.5 har redovisats möjligheterna för en upplagshavare att under beskattningsmyndighetens tillsyn förstöra teknisk sprit (eller alkoholdrycker) utan att skattskyldighet inträder. Utredningen har ansett det vara rimligt att också den som köpt in alkoholvaror mot försäkran bör kunna förstöra dessa utan att skattskyldighet inträder. Med anledning härav föreslås ändring av 8 § lagen om alkoholskatt (ett nytt, tredje stycke). Med den nya ordningen beträffande tillverkning av sprit och sprit- drycker, handel med teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat samt inköp av vissa alkoholdrycker enligt 4 kap. 4 §, måste ändringar göras i 8 kap. 1 a § alkohollagen. Genom förändringarna på tillverkningsområdet, kommer att ligga på beskattningsmyndigheten, dvs. , att utöva direkt tillsyn över att de som tillverkar sprit och alkoholdrycker uppfyller kraven i 2 kap. 1 och 2 §§. Verket måste också utöva tillsyn över att tillverkare av sprit och alkoholdrycker förfogar över varorna, dvs. framför allt säljer dessa, i enlighet med vad som anges i 2 kap. 5 § och 4 kap. 5 §. Även försäljning enligt de särskilda reglerna i 2 kap. 6 §, beträffande SOU 2000:60 Övriga frågor 275 bl.a. konkurs- eller dödsbos försäljning av sprit i tillverkningsrörelse, bör omfattas. Vad beträffar försäljning av teknisk sprit enligt reglerna i 2 a kap., kommer genom den nya ordningen på området att ligga på beskattningsmyndigheten att utöva tillsyn över bestämmelserna i detta kapitels 3–10 §§. Detta innebär att verket har att övervaka efter- levnaden av alla bestämmelser som rör handel med teknisk sprit. Vad gäller tillsynen över handeln med alkoholdrycker, anser utredningen att det finns anledning att göra vissa ändringar som tydliggör ramarna för beskattningsmyndighetens tillsyn. Enligt utredningen bör sålunda föreskrivas att beskattningsmyndigheten utövar tillsyn över efterlevnaden av 4 kap. 1 och 4–7 §§. (Se vidare författningskommentaren.) För att tillsyn skall kunna genomföras finns bestämmelser (se 8 kap. 4 §) om en tillståndshavares skyldighet att på tillsynsmyndighets begäran lämna tillträde till driftsställe med tillhörande lokaler och tillhandahålla handlingar som rör verksamheten. Tillståndshavaren skall vidare utan ersättning hjälpa till vid tillsynen, lämna varuprover som behövs och redovisa uppgifter om verksamhetens omfattning och utveckling. Vad som sagts gäller också i förhållande mellan å ena sidan den som är berättigad att bedriva partihandel med spritdrycker, vin och starköl, å andra sidan beskattningsmyndigheten eller skattemyndighet som utför tillsyn i beskattningsmyndighetens ställe. För beskattningsmyndighetens tillsyn på de områden som myndigheten föreslås ha att utöva tillsyn över, behövs motsvarande möjlighet att kunna få tillträde till lokaler, m.m. Enligt utredningen bör ovan nämnda skyldigheter i förhållande till tillsynsmyndigheten omfatta – utöver den som är berättigad att bedriva partihandel med spritdrycker, vin och starköl – den som är berättigad att tillverka sprit och alkoholdrycker (vad beträffar alkoholdrycker endast såvitt avser annat än tillverkning i hemmet för eget behov). På den tekniska spritens område bör detsamma gälla i fråga om den som bedriver handel med sådan sprit och den som köper teknisk sprit med stöd av beskattningsmyndighetens förhandsmedgivande eller med stöd av lagstadgad inköpsrätt. Även den som köper alkoholdrycker enligt 4 kap. 4 § bör ha motsvarande skyldighet. har enligt gällande bestämmelser att på begäran lämna biträde vid bl.a. beskattningsmyndighetens tillsyn (se 8 kap. 7 §). För att tillsyn skall kunna utövas är det väsentligt att bokföring i rörelse möjliggör kontroll av verksamheten. I 8 kap. 5 § föreskrivs f.n. att bokföring i rörelse som är tillståndspliktig skall vara så utformad att kontroll av verksamheten är möjlig. Den som driver rörelsen är skyldig att på anfordran av en tillsynsmyndighet förete bokförings- handlingarna. Utredningens förslag föranleder vissa kompletteringar av bestämmelsen. Fortsättningsvis bör enligt utredningen gälla bl.a. att bokföring i rörelse vari bedrivs tillverkning, försäljning eller inköp av teknisk sprit, spritdrycker, vin eller starköl skall vara så utformad att kontroll av verksamheten är möjlig. Enligt 8 kap. 5 § är också tillståndshavare och den som enligt 4 kap. 1 § första stycket är berättigad att bedriva partihandel (med sprit- drycker, vin och starköl) skyldiga att lämna vissa statistiska uppgifter. Enligt utredningen bör i fortsättningen skyldighet att lämna statistiska uppgifter föreligga för (yrkesmässiga) tillverkare av sprit och alkoholdrycker, de som bedriver handel med teknisk sprit samt inne- havare av serveringstillstånd och de som bedriver partihandel enligt ovan. För hantering av ärenden enligt LFT gäller f.n., på grund av bestämmelserna i punkt 37 i bilagan till sekretess- förordningen, sekretess enligt 8 kap. 6 § sekretesslagen, om sekretess i statlig myndighets verksamhet avseende bl.a. tillståndsgivning. Punkt 37 kommer med den nya regleringen att upphävas. I stället blir regeln i 9 kap. 24 § sekretesslagen om sekretess hos tillstånds- och tillsyns- myndighet enligt alkohollagen tillämplig. För beskattningsmyndig- hetens handläggning enligt lagen om alkoholskatt gäller 9 kap. 1 § sekretesslagen. Någon ändring i sekretesslagen synes således inte behövlig med anledning av utredningens förslag. I 9 kap. 2 § första stycket första meningen alkohollagen anges att Alkoholinspektionens och kommunens beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Alkoholinspektionen upphör som en egen myn- dighet , dvs. som samtliga i detta betänkande redovisade förslag föreslås träda i kraft. träder i vissa fall in som ny beslutande myndighet. Mot bakgrund av det anförda bör hänvisningen till Alkoholinspektionen utgå ur paragrafen. I stället bör föreskrivas att beslut enligt 2 a kap. 8 §, 4 kap. 4 § (båda paragraferna avseende beslut om med- givande) och 7 kap. 18 § (beträffande återkallelse av medgivande) får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. I övriga fall gäller, såvitt avser beslut, reglerna om överklagande i 35 § lagen om alkoholskatt. I 9 kap. 2 § första stycket anges vidare, i en andra mening, att det överklagade beslutet inte får ändras utan att den beslutande myndigheten har lämnats tillfälle att yttra sig. Enligt 7 a § förvaltnings- processlagen (1971:291) skall, om den enskilde överklagar en förvaltningsmyndighets beslut, den myndighet som först beslutade i saken vara den enskildes motpart i domstol. Denna bestämmelse infördes i samband med genomförandet av den s.k. obligatoriska tvåpartsprocessen i förvaltningsdomstol . Det blir alltså den enskilde sökande samt eller, i ett ärende om serveringstillstånd, kommunen som är parter i ett mål i domstol gällande beslut enligt alkohollagen. Av 10 § första stycket förvaltnings- processlagen framgår att den handling genom vilket förfarandet vid domstol inletts och det som hör till handlingen skall tillställas (kommuniceras med) motpart eller annan mot vilken åtgärden ifrågasätts. Av andra stycket framgår att domstolen i vissa fall kan avgöra ett mål utan skriftväxling, trots att det finns ett partsförhållande i målet. Kommunikation kan underlåtas bl.a. om det inte finns an- ledning att anta att talan kommer att bifallas helt eller delvis, om underrättelse annars är uppenbart onödig eller – fr.o.m. – om motparten är en förvaltningsmyndighet och en underrättelse är onödig. De beslut enligt alkohollagen som kan vara i fråga torde inte vara av den karaktären att de omfattas av undantagen. En förutsättning för att ärendet skall få avgöras direkt är dessutom att det befintliga materialet är tillräckligt för att domstolen skall kunna anses ha fullgjort sin utredningsskyldighet enligt 8 § förvaltningsprocesslagen. Mot bakgrund av det anförda måste enligt utredningen särregleringen i 9 kap. 2 § första stycket andra meningen alkohollagen, med krav på att det överklagade beslutet inte får ändras utan att den beslutande myndigheten har lämnats tillfälle att yttra sig, anses obehöv- lig. Denna bestämmelse bör således utgå. Enligt 9 kap. 2 § andra stycket får Alkoholinspektionen respektive kommunen överklaga domstolens beslut. Någon särskild regel om att beslutande förvaltningsmyndighet, som ju är motpart i målet, har rätt att överklaga domstolens beslut behövs inte. Av 33 § andra stycket förvaltningsprocesslagen följer att den som beslutet angår har rätt att överklaga bl.a. länsrätts beslut, om det har gått honom emot. Vad beträffar behovet av övergångsbestämmelser för innehavarna av tillverkningstillstånd, kan nämnas följande. Utredningen har som redovisats i kapitel 10 funnit att yrkesmässig tillverkning och förvaring principiellt bör ske i ett skatteupplag. Nuvarande tillverkare är med något enstaka undantag upplagshavare. Detta talar för att de nya reglerna beträffande tillverkning bör kunna träda i kraft direkt. Dessutom kan anmärkas att Alkoholinspektionen genom sitt upphörande som myndighet inte kan utöva någon till- syn över tillverkare som skulle kunna tänkas bedriva verksamhet med stöd av övergångsbestämmelser. Någon annan myndighet som skulle kunna utöva tillsyn över dessa tillverkare, med möjlighet att kunna besluta om t.ex. administrativa ingripanden, finns inte. Utredningen anser mot bakgrund av det anförda att några övergångsbestämmelser rörande tillverkningstillstånd inte bör förekomma. Vad beträffar inköpstillstånden avseende alkoholdrycker för tekniska m.fl. ändamål finns det f.n. endast ca 25 sådana tillstånd. Majoriteten av tillståndshavarna köper in drycker i sådana mängder att de ligger över vad som enligt 31 e § lagen om alkoholskatt kommer att gälla som nedre gräns för att kunna göra skattefria inköp mot försäkran (alltså samma gräns som gäller för de som köper teknisk sprit mot försäkran, dvs. alkohol under ett kalenderår). Enligt utredningens mening bör innehavarna av nu aktuella tillstånd, för att få göra inköp utan skatt i enlighet med de nya reglerna, också ha att ansöka om detta enligt de nya reglerna. förhandsprövning är enkel, och de allra flesta tillståndshavarna kommer därmed direkt in i det nya systemet. Några särskilda över- gångsbestämmelser synes inte erforderliga. På den tekniska spritens område kan behov av övergångsregler komma i fråga främst vad gäller tillstånden till försäljning respektive till inköp av teknisk sprit. Vad gäller försäljningstillstånden är dock samtliga innehavare godkända som upplagshavare. Försäljarna kan således direkt med stöd av de nya reglerna, förutsatt att övriga förutsättningar är uppfyllda, bedriva handel med teknisk sprit. Någon anledning att uppställa särskilda övergångsbestämmelser för dessa tillståndshavare föreligger alltså inte. Vad gäller det mycket stora antalet innehavare av inköpstillstånd för teknisk sprit, ca 10 000, kommer enligt upp- skattningsvis drygt hälften att tillhöra den kategori som enligt de nya reglerna kommer att ha att göra sina inköp med beskattnings- myndighetens medgivande. (Övriga, med undantag av de enstaka köpare som bedriver handel med teknisk sprit, kommer att kunna göra inköp med stöd av generell inköpsrätt.) Med beaktande av det stora antal köpare som utan övergångsbestämmelser direkt skulle ha att ansöka om medgivande är övergångsbestämmelser nödvändiga. Det är dock önskvärt att övergångstiden görs så kort som möjligt. Från sida har uppgetts att man nu meddelar inköpstillstånden än annars, med giltighetstid längst t.o.m. , och att så kommer att ske även under verkets resterande tid som tillstånds- och tillsynsmyndighet för ärenden enligt LFT. Mot bakgrund av det anförda anser utredningen att övergångs- bestämmelserna bör utformas så att de av meddelade inköpstillstånden efter ikraftträdandet av de nya reglerna gäller tills de löper ut, dock högst efter ikraftträdandet. Att det under denna begränsade övergångstid inte kommer att finnas någon myndighet med möjlighet till administrativa ingripanden i enlighet med , är negativt men ofrånkomligt med hänsyn till regeringens beslut beträffande den nya myndighetsstrukturen. Följdändringar i andra författningar Utredningens förslag medför behov av följdändringar i ett antal andra författningar, både lagar och förordningar. Bortsett från det av utredningen framlagda förslaget till ändring i lagen om alkoholskatt synes dessa dock inte vara av annat än mera formellt slag. Utredningen vill även erinra om den sammanjämkning som måste göras inom mellan utredningens förslag och de kommande förslagen års punktskatteutredning. Ekonomiska konsekvenser m.m. 281 15 Ekonomiska konsekvenser m.m. Utredningen har enligt direktiven att redovisa de ekonomiska konsekvenserna och andra effekter av förslagen. Utredningen har i sina förslag till ny reglering avseende dels den tekniska spriten och de alkoholhaltiga preparaten, dels tillverknings- tillstånden avseende sprit och alkohoholdrycker samt inköpstillstånden avseende spritdrycker, vin och starköl för tekniska m.fl. ändamål strävat efter att finna en reglering som skall både på kortare och vara godtagbar från EG-rättslig synpunkt samt innebära en rationalisering och samordning av tillgängliga kontrollsystem. Vidare har eftersträvats att de nya regleringarna skall ge minst lika goda möjligheter till kontroll. Utredningens förslag innebär inte några nya offentliga åtaganden. Beträffande kostnaderna och intäkterna kan beaktas följande. Tillstånds- och tillsynsverksamheten med den tekniska spriten och de alkoholhaltiga preparaten sysselsätter personal motsvarande ca 6 årsarbetskrafter (heltidstjänster) hos , varav ca 3 avseende handläggning av ärenden om tillstånd/godkännanden, ca 0,5 avseende genomförande av analyser och resterande årsarbetskrafter avseende uppgifter av annat slag (diverse assistentuppgifter avseende ansökningar etc. samt uppgifter för ledningspersonal och jurister, m.m.). Tillstånds- och tillsynsverksamheten med tillverkningstillstånden och de särskilda inköpstillstånden sysselsätter ca 1,25 årsarbetskrafter hos Alkoholinspektionen. respektive Alkoholinspektionen skall enligt beslut av regeringen inte längre ha några uppgifter på området för den tekniska spriten och de alkoholhaltiga preparaten respektive vad gäller ovan angivna slag av tillstånd. och, till en del, Alkoholinspektionens uppgifter på de aktuella områdena är f.n. avgiftsfinansierade. Med de uteblivna kostnaderna följer således ute- blivna intäkter. Såvitt gäller Alkoholinspektionen innebär det en viss besparing att tillverkningstillstånden och inköpstillstånden slopas. Vissa uppgifter skall från de båda myndigheternas nu angivna verksamhetsområden föras över till . På denna myn- dighet skall ligga bl.a. att utöva övergripande tillsyn över efterlevnaden 282 Ekonomiska konsekvenser m.m.