sou · GOB328d3 · 2001-01-01 00:00:00 — -regeringen vidtar åtgärder för att åstadkomma en kraftfull och ome- delbar satsning på forskningen inom området vuxenutbildning och livslångt lärande. -den framtida forskningen utvidgas från att i huvudsak endast varit en fråga för de pedagogiska institutionerna till att för framtiden omfatta flera discipliner och ämnen, exempelvis de antropologiska, ekonomiska, filosofiska, handikappvetenskapliga och sociologiska institutionerna. Den kommer då att ha ett tvärvetenskapligt an- greppssätt och bland annat beröra forskning kring skola och univer- sitet och livslångt lärande. -kommitténs förslag till forskningsområdet Vuxenutbildning och livslångt lärande läggs under ämnesråd för huma- niora och samhällsvetenskap. föreslog också i sitt förra betänkande att den som skulle få ansvaret för att beställa forskning också skulle ges ett ansvar för att forskningsresultaten spreds till avnämarna och att infor- mationsverksamheten efter en kort introduktionsperiod utvärderas ur avnämarsynpunkt. I ett senare skede skulle man kunna överväga en institutionalisering av forskningen. föreslog också att ett eller flera nationella resurscentra skulle inrättas med uppdrag att sprida forskningsresultat från förekommande svensk och internationell forskning kring vuxenut- bildning och livslångt lärande. -dels forskningsresultat från förekommande svensk och internationell forskning kring vuxenutbildning och livslångt lärande sprids till praktiker, dels att nätverk utvecklas för erfarenhetsutbyte praktiker emellan. -regeringen ger ett eller flera nationella resurscentra – endera nya eller redan existerande, exempelvis Vuxenutbildningscentrum i – i uppdrag att ansvara för spridning /nätverksuppbyg- gande. -regeringen ger den föreslagna organisationskommittén för utveck- lingsprojektet om webbaserat lärande i uppdrag att agera för kun- skapsspridande när det gäller flexibelt lärande/lärande med dator- stöd. I delbetänkande (SOU 1998:51) lämnade kommittén förslag avseende utbildning av lärare. Kommittén har se- nare avlämnat remissyttrande avseende såväl olika former av före- slagna lärarutbildningar som av den föreslagna statliga skolledarutbild- ning i (LUK:s) slutbetänkande. Kommittén tillstyrkte där LUK:s förslag när det gäller skolledarutbildningen samt lärarutbildningarna i allmänhet men uttryckte sin oro över möjligheterna att rekrytera blivande yrkeslärare. framförde i sitt remissvar över LUK:s för- slag vikten av en lärarutbildning som också tar hänsyn till de speciella villkor som gäller för lärare i vuxenutbildning. Kommittén gav också exempel på vad som borde ingå i en sådan specialisering för sådana lärare. Kommittén var vidare tveksamt inställd till åtskillnaden mellan lärarutbildningen för folkhögskollärare och lärarutbildningen för lärare i vuxenutbildning. förslag till utbildning i specialpedago- giska frågor kommer enligt bedömning inne- bära att en långsiktig kunskapsuppbyggnad på detta område sker, vilket är angeläget. Det är viktigt att vuxenutbildningens lärare har grundläggande kun- skaper i specialpedagogik. Frågan om i vilken utsträckning dagens vuxenutbildningsanordnare är rustade för att möta de olika behov som funktionsnedsättning kan ge upphov till är än så länge en obesvarad fråga. föreslår därför att regeringen ger Skol- verket respektive i uppdrag att kartlägga behovet av fort- och vidareutbildning i specialpedagogiska frågor för yrkesverk- samma lärare inom vuxenutbildningen. Visar kartläggningen att det finns behov av särskilda insatser bör förslag lämnas på hur utbudet av fort- och vidareutbildning i specialpedagogiska frågor kan förbättras. När det gäller utbildning för studie - och yrkesvägledare föreslår att kommitténs tidigare redovisade synpunkter när det gäller utbildning för studie - och yrkesvägledare överlämnas till den aktuella utredningen i skolväsendet för beaktande. I det följande sammanfattas kostnaderna för kommitténs förslag för -satsning på en bank av webburna kurser på grundläggande och gymnasial nivå, -satsning på forskning (inklusive databas), -informationsspridning av forskning m.m. via resurscentra samt för -utbildning och kompetensutveckling. Bank av webburna kurser förslag till storskalig satsning inom rubricerat område är kostnadsberäknat till 500 miljoner. Summa har beräknats utifrån gjorda erfarenheter enligt följande. Erfarenheten visar, att utvecklingen av webbaserade kurser har en kostnad av per gymnasiepoäng. Ett ut- vecklingsarbete inom såväl utbudet på grundläggande nivå, som på hela det gymnasiala området skulle kunna komma att beröra cirka 875 kur- ser. Om man utgår från att varje kurs i genomsnitt omfattar cirka 100 gymnasiepoäng och att genomsnittskostnaden per gymnasiepoäng är så skulle utvecklingskostnaderna i grova tal komma att uppgå till . föreslår en projektperiod . Det innebär att de årliga kostnaderna för detta förslag kan beräknas till . Kostnaderna för att utveckla handledarrollen för kommunalt an- ställda lärare får rymmas inom de nu föreslagna projektmedlen. Kost- naderna för att stödja lärare i kommunerna tas ur ordinarie anslag. kostnadsberäkningar utgår från det förslag till en kraftfull och omedelbar satsning på forskningen inom området vuxenutbildning och livslångt lärande som lämnade i sitt förra betänkande. såg då framförsig ett tolvårigt projekt med en ekonomisk utgångspunkt i och därpå en årlig upptrappning med till femton miljoner. Projektet skulle sedan ligga kvar på femton miljoner under de återstående åren. uppskattar att man till förprojekt för att ta fram ett statistikförsörjningsprogram inom det aktuella forsknings- området bör avsättas och att statistikförsörjning kan komma att kosta . De sammanlagda kostnaderna skulle alltså uppgå till åren 6–12 kronor , totalt 162 kostnadsberäkningar för sina förslag inom detta område utgår från ett resurscentrum knutet till en forskningsmiljö vid ett universitet, exempelvis pedagogiska institutionerna vid univer- siteten i eller . På så sätt minimeras kringkostnader. Kostnader beräknas för fyra heltidstjänster á inklusive overheadkostnader. Kostnaderna för att bygga upp ett resurscenter med fyra personer alternativt två resurscentra med vardera två personer kommer alltså att uppgå till . förslog också dels att forskningsresultat från förekommande svensk och internationell forskning kring vuxenut- bildning och livslångt lärande sprids till praktiker, dels att nätverk ut- vecklas för erfarenhetsutbyte praktiker emellan, dels ock att regeringen ger den föreslagna organisationskommittén för utvecklingsprojektet om webbaserat lärande i uppdrag att även agera för kunskapsspridande när det gäller flexibelt lärande/lärande med datorstöd. För föreslagna uppdrag till och be- räknas inte några kostnader. I detta kapitel behandlas i avsnitt 15.1 frågor som rör den statliga myn- dighetsstrukturen vis à vis kunskapslyft och livslångt lärande samt rela - tionerna stat, kommun och regioner. Avsnittet vidareutvecklar Kun- skapslyftskommitténs tankar i kapitel 5 om separata myndigheter med uppdrag inom områdena uppföljning och tillsyn respektive dialog och främjande och berör de organisatoriska frågor som även behandlats i kapitlen 9, 13 och 14. För att organisatoriskt tillgodose helthetsper- spektivet föreslår att en sektorsövergripande, r å dgivande Beredning för livslångt lärandet inrättas inom regeringskans- liet. Avsnitt 15.2 förtydligar kommitténs förslag i tidigare kapitel i termer av lagar och förordningar. Här återfinns också kommitténs förslag till särskilda och kvantifierade mål för vissa av kärnområden. Avsnitt 15.3 tar upp några övriga frågor bl.a. organi- sationsfrågor i förhållande till särvux och svenska för invandrare. Av- snitt 15.4 sammanfattar. 15.1Statliga myndigheter och relationen stat- kommun-region Det är framför allt tre delvis sammanflätade problem som behöver lö - sas när det gäller den statliga myndighetsorganisationen för kunskapslyft och livslångt lärande. För det första måste helhetsperspektivet på något sätt avspeglas i myndighetsorganisationen. För det andra bör relationerna mellan myndigheternas tillsynsuppdrag och deras främjan- deuppdrag vara klara. För det tredje är goda förhållanden mellan staten och kommunerna av största vikt för att få en bra utveckling på utbild- ningsområdet och de måste också få ta sig organisatoriska uttryck. Trots att bara utgör en liten del av det livslånga lärandet visar redan erfarenheterna från att dess akti- viteter berör flera olika departementsområden: Utbildnings-, Närings-, Finans-, Kultur- och . Under första år då genomförandet leddes av Delegationen för inom var Utbildnings-, Finans-, (dåvarande) Arbetsmarknads-, (dåvarande) Inrikes- och Näringsdepartementen representerade i Delegationen. Statskontoret framhöll i sin utvärdering (1998b) att projektets sektorsövergripande mål gjorde denna breda representation i ledningsorganisationen välmotiverad och nödvändig. framhöll för sin del att när an- varet för genomförandet av gick över på borde man för att markera bredden i till projektet knyta myndigheter och organ även utanför utbildningsväsendet såsom Arbets- marknadsstyrelsen, och Närings- och teknikutveck- lingsverket (SOU 1998:51). De remissinstanser som uttalat sig i frågan instämmer i Kunskapslyfts- kommitténs slutsats att borde upprätthålla bredden i samar- bete och samverkan men att så inte blivit fallet. Önskemål om bredare samarbete har framförts både när det gäller planeringen på nationell nivå och i kontakterna lokalt mellan representanter och kommunerna. Utvärderingarna av har också visat att organisationen på nationell nivå påverkar organisationen på lokal nivå. Signaler om att efter övertagande av ge- nomförandet enbart är en skolsatsning har fortplantat sig ut till kom- munerna och där i vissa fall lett till organisatoriska förändringar (, 2000b). De internationella experterna, som studerade utbildningen för vuxna i , uttrycker också en viss förvåning att över att samarbetet mellan de olika departementen, inte minst mellan Utbild- ningsdepartementet och inte var mer utbyggt än det faktiskt var. De anser att det är nödvändigt att utveckla en övergri- pande strategi för livslångt lärande i och genomföra organisa- toriska förändringar så att vuxenutbildningen åter blir ett samlat policy- område. Ett led härvidlag skulle vara att skapa en policydialog mellan de olika politikområdena, inte minst på ministernivå (Rubenson, m. fl. finner ingen anledning att ändra sin stånd- punkt beträffande – att det organisatoriskt i pla - nering och genomförande måste ta sin utgångspunkt i ett helhets- perspektiv både på nationell och lokal nivå. Kommittén vill understryka att resonemanget äger ännu större giltighet om man ser till en strategi för hela det livslånga lärandet. föreslår därför att det inom regerings- kansliet inrättas en sektorsövergripande, rådgivande Beredning för livslångt lärande. Syftet med Beredningen skulle för det första vara att fungera som in- spirationskälla och kraftcentrum för utvecklingen av en strategi för livslångt lärande för vuxna och skapa medvetenhet om det livslånga lärandets betydelse i samhällsutvecklingen. Den skulle kunna utgöra en arena för erfarenhetsutbyte med uppgift att diskutera övergripande frå- gor med regeringen rörande inriktningen när det gäller offentliga sats- ningar på utbildning och kompetensutveckling och satsningarnas roll i det livslånga lärandet. För det andra skulle målsättning vara att uppnå en bättre samverkan mellan olika politikområden och departement. Det krävs en samordning av initiativen från berörda departement för att få till stånd en samman- hängande strategi. Enhetliga och koordinerade signaler från den natio- nella nivån underlättar också lokal planering och samordning. En ytterligare uppgift för Beredningen skulle vara att leda den na- dialog mellan berörda parter som anser bör komma till stånd och eventuellt också ansvara för ledningen av vissa andra främjandeuppdrag (t.ex. den lokala dialogen) som bedömer som nödvändiga att skilja ut från ordinarie statliga myndigheter (se vidare nedan). Beredningen bör vara sammansatt av representanter från berörda departement, från kommuner, utbildningsanordnare, näringsliv samt politik och fackförbund. Beredningen bör ha en permanent kanslifunk- tion. Liknade förslag har framförts beträffande en rådgivande Forsk- nings- och innovationsberedning4 (, 1999). Regeringen har dock gått på en delvis annan linje och föreslagit ett (prop. 1999/2000:71; prop. 1999/2000:81). Detta ska ha till uppgift att verka för dialog och samverkan mellan forskare, forskningsfinansiärer, allmänheten och andra som direkt eller indirekt berörs av forskningen. är ett av de nya forskningsråden som också föreslås. 4 Forsknings- och utvecklingsberedningen i förslag (Ds 1999:68 Dess främsta uppgift är att ge stöd till grundläggande forskning av hög- sta kvalitet inom samtliga vetenskapsområden. Övriga forskningsråd är områdesinriktade - på sociala frågor och arbetsliv, på miljö, lantbruk och samhällsplanering respektive på forskning och utveckling. ser inga hinder i att olika beredningar och forskningsfora arbetar sida vid sida. De kan befrukta varandra även om de vänder sig till olika avnämare. Beredning för livslångt lärande skulle i första hand vända sig till kommuner, utbildningsanordnare och individer i behov av kunskaper och kompetensutveckling och ha sin tyngdpunkt i utbildningspolitik. och andra samarbetsorgan behövs för att säkerställa samarbetet mellan forskare, forskningsfinansiärer och näringsliv med tyngdpunkt i forsknings- och näringslivspolitik. Förslagen om och olika typer av beredningar re- presenterar alla nya behov av sektorsövergripande inslag i politiken som uppstått med anledning av förändrade politiska, ekonomiska och tekniska villkor. De skulle kunna ses som temporära och övergångsvisa organisatoriska lösningar tills de nya utvecklingstendenserna stabiliserat sig och kan få permanenta organisatoriska uttryck i den ordinarie myndighetsstrukturen. Lärdomar kan också dras från motsvarande funktioner i andra län- der, exempelvis . -i är ett rådgivande organ knutet till . Det följer utvecklingen, stödjer och sti- mulerar forskning, utveckling och utvärdering, uppmuntrar samarbete mellan vuxenutbildningsanordnare och andra utbildningsanordnare. Det arbetar med tre underavdelningar: en för forskning, en för utvärdering och en för arbetslivsfrågor (, 1999). -I har man slagit ihop arbetsmarknads- och utbildningsde- partementen till ett - Utbildnings- och . -bygger upp ett - ett nationellt råd för vuxenlärande där bl.a. berörda departement, utbildningsanord- nare, arbetsmarknadens parter och studeranderepresentanter ingår (Bradi, 1998). -planerar för ett samarbete mellan Utbildnings- och Ar- betsmarknadsdepartementen på nationell nivå i en for Adult Education and Training - ett vuxenutbildningsverk (Melo, 1998). att det finns behov av två typer av statliga organ – myndigheter med kontrollerande respektive organ med främjande uppdrag – och att man bör pröva att i huvudsak skilja myndigheternas kontrollerande uppdrag från de främjande. Vidgad tillsyn – de statliga myndigheternas kontrollerande uppdrag Till de kontrollerande uppdragen räknar kommittén regeltillsyn, upp- följning av resultat- och måluppfyllelse, information om resultat- och måluppfyllelse och sektorsforskning i anslutning till de kontrollerande uppdragen. Syftet med denna vidare tillsyn – dvs. regeltillsyn och måluppföljning, som också kan ses som en definition av god tillsyn där inte enbart reglers efterlevnad utan även måluppfyllelse kontrolleras (jfr. Revisorer, 1999b) – är naturligtvis att främja en positiv utveckling inom respektive myndighets område. När det gäller syfte finns inte någon motsatsställning mellan god tillsyn och den typ av främjandeaktiviteter – seminarier, projekt, information om goda exempel etc. – som direkt avser att stimulera utvecklingen inom ett visst område. Däremot kan det i genomförandet skapa problem om man kombinerar dem. Kommittén ser inte samma behov av samordning på tillsynsområdet som på främjandeområdet. När det gäller tillsyn skulle man således kunna tänka sig att myndigheterna som arbetar skolformsupp- delat -med den vidare tillsynen av barn- och ungdomsutbild- ningen -med den vidare tillsynen av högskolan -med den vidare tillsynen av folkbildningen -Ams med den vidare tillsynen av arbetsmarknadsutbildningen -den föreslagna myndigheten för eftergymnasial utbildning annan än högskola (jfr. avsnitt 9.5) med den vidare tillsyn över utbildningarna på det området. Det är uppfattning att det är viktigt att de statliga verken koncentrerar sig på denna typ av vidare tillsyn. Det är en i sig nog så krävande uppgift att genom uppföljningar och regeltillsyn tydliggöra de åtaganden som ligger på de samhällsstödda aktörerna inom utbildningsområdet och få dem att sträva i angiven riktning. Den vidare tillsynen som rekommenderar ställer krav på tydliga mål. De nationella målen för utbildningspolitiken som de kommer till uttryck i lagar och förordningar måste bli skarpare. De bör vara kvantifierbara och i förekommande fall nationellt och/eller lokalt kvantifierade och ha den precision som förutsätts för att kunna fungera styrande. Därmed underlättas såväl den nationella som lokala uppföljningen. har presenterat förslag på övergripande nationella mål för hela området utbildning för vuxna i avsnitt 5.4 vilka nedan i avsnitt 15.2 följs upp av särskilda mål och för- slag till kvantifierade mål för vissa typer av vuxenutbildning. förhoppning är att dessa förslag tillsam- mans med resultaten av regeringens beslut att -ska påbörja ett arbete med kvalitetsindikatorer för vux- enutbildning (, 1999b) -ska få i uppdrag att utarbeta kvalitetskriterier för att kunna bedöma utbildningens kvalitet i förhållande till de allmänna målen för utbildningen (prop. 1999/2000:28) ska leda till en förnyelse och effektivisering av mål- och resultatstyr- ningen. Regeringen har också beslutat att se över de allmänna målen för den högre utbildningen (prop. 1999/2000:28) och den sittande skollags- kommittén (dir. 1999:15) har till uppgift att undersöka hur skollagen bättre kan anpassas till ett målstyrt skolväsende och till den ansvarsför- delning som råder mellan stat och kommun. Den vidgade tillsynen och mål- och resultatstyrningen måste vida- reutvecklas hand i hand. De är båda en förutsättning för att den kombi- nation av skyldighetslagstiftning och decentraliserad finansiering som föreslagit i kapitel 9 ska kunna fungera. De statliga organens främjandeuppdrag Många statliga myndigheter inklusive och har både kontrollerande och främjande uppdrag (Revisorer, 1999a; Revisorer, 1999b). När det gäller de främjande upp- dragen – information, rådgivning, seminarier, utvecklingsprojekt , kva- litetssäkring, utvärdering, validering, kompetensutveckling för vuxen- utbildare och forskning – anser att de -i vissa fall med fördel skulle kunna läggas på separata statliga myn- digheter som skulle kunna ha en bredare inriktning på livslångt lärande än vad som varit fallet -i andra fall skulle kunna överlåtas på partnerskap och icke statliga aktörer -i övrigt skulle kunna ligga kvar på nuvarande sektorsorgan. Till den första gruppen räknar områdena forskning kring livslångt lärande, utvärdering, kvalitetssäkring, validering och kompetensutveckling för vuxenutbildare. Detta är sektors- övergripande främjandeområden på vilka staten måste ta ett grund- ansvar för utvecklingen av en infrastruktur av professionellt stöd, hjälp till självhjälp och instrument för kvalitetsutveckling, självutvärdering, validering etc. Kvalitet och likvärdighet i tillgången till professionellt stöd på dessa områden är också en förutsättning för rättssäkerheten på utbildningsområdet. förslag när det gäller forskning, kompetensutveckling för vuxenutbildare och erfarenhets- återföring forskare och praktiker emellan har presenterats i kapitel 14. föreslår att man på detta område ska ha en statlig myndighet som ägnar sig dels åt utvärderingar av det livslånga lärandet dels åt utveckling av kvalitetssäkringssystem för hela infrastrukturen för det livslånga lärandet. Motivet för att föreslå en med uppdrag beträffan- de utvärdering och kvalitetssäkring över hela fältet livslångt lärande och dess infrastruktur är att problemställningarna är likartade för de olika utbildningssektorerna och att de skillnader som finns inte är större än att de kan ge upphov till intressanta synergieffekter inte minst mellan traditionella utbildning och lärandet i arbetslivet. Metodutvecklingen kan vara till nytta både på det nationella och det lokala planet. När det gäller utvärdering är det viktigt att sektorsövergripande frå- gor som t.ex. studiefinansiering fokuseras liksom gränssnitten mellan de traditionella utbildningsområdena. En sammanhållen utvärderingsstrategi inom och över traditionella ämnesgränser behöver utarbetas. egna erfarenheter från utvärderingen av visar att – även på detta, relativt det livslånga lärandet smala fält, men ändå ett område som täcker in både vux- enutbildning inklusive externa utbildningsanordnare och folkhögskolor med förgreningar in i arbetsmarknadsutbildning, kvalificerad yrkesut- bildning och högskola – behövs det en icke sektorsbunden instans för att driva hela fältet. Erfarenheterna från visar att även vad gäller kvali- tetssäkring behövs det metodutveckling. Mycket av detta arbete kan drivas gemensamt för hela utbildningssektorn. Även om varje anordnare kan behöva göra sina egna anpassningar är det onödigt att varje anordnare börjar om från början. Så t.ex. har för Vuxna (SSV) fått i uppdrag att utveckla ett gemensamt kvalitetssäkringssystem (, 1999b). Både när det gäller utvärdering och kvalitetssäkring har kommu- nerna i sina kontakter med uttryckt önskemål om metod- och modellutveckling och tillgång till likvärdiga instrument för att hantera dessa frågor. Det är ett nationellt intresse att kommuner och olika utbildningsanordnare har tillgång till likvärdiga utvärderings- och kvalitetssäkringsinstrument (jfr. kapitel 7). De internationella utvärderarna har också beskrivit utvärdering och kvalitetssäkring som frågor som i sista hand ligger hos staten som an- svarig för det svenska utbildningssystemet. Varken departementen eller inblandade myndigheter har haft den kompetens som krävts för att möta de kvalitetsfrågor, som följt i kölvatten, eller för att bestämma en strategi för att handha dem. Utvärdering och kvalitets- säkring förutsätter att det finns klart uttryckta förväntningar på vad som krävs av anordnare, studieprogram och studenter. Detta förutsätter i sin tur att det finns kriterier som utförande och framgång i lärande kan mätas och bedömas mot. Ett problem är att det saknas enkla indikatorer som kan användas av kommun och stat för att bedöma innovation och framför allt för att mäta och styrka uppnått studieresultat (Rubenson, 1999). Den av ovan föreslagna statliga Främjan- demyndigheten för utvärdering och kvalitetssäkring bör ha möjligheter att utifrån strategiska och systematiska utvärderingar utveckla både målstyrningen och kvalitetssäkringen. Exempel på liknande utvärderingsmyndigheter är i () på arbetsmark- nadsområdet. I har man en utvärderingsmyndighet för hela utbildningsområdet, – . är en självständig institution under (. finns i ett fristående institut som bedriver studier inom områdena utbildning, forskning och innovation – av utbildning och forskning, , (in Education and Research). Ett av syftena med forskningen där är att sätta forsknings- och utbildningsfrågor under de- batt. Institutet har bildats av en ideell förening bestående av de kungliga akademierna , Skogs- och Lant- bruksakademien, och , och , , lisering av högre utbildning och forskning (STINT) samt (. På kvalitetssäkringsområdet finns SIQ, utveckling. Det är en stiftelse vars verksamhet regleras genom ett avtal mellan staten och .