sou · GOB337d2 · 2001-01-01 00:00:00 — I tidigare studier har vi kunnat konstatera att boendesegregation ex- isterar i alla typer av orter, stora såväl som små (och 1996). Statistiska analyser ger vid handen att endast ett svagt samband kan påvisas mellan segregationsgrad och ortsstorlek. Detta innebär emellertid inte att konsekvenserna av etnisk och socioekonomisk seg- regation skulle vara desamma i olika ortstyper. Tvärtom talar det mesta för att konsekvenserna kan bli mycket olika. Inte minst leder segrega- tionen i den stora staden till uppdelning inte bara i boendet utan också av tillgänglighet till olika funktioner (kommersiell och offentlig ser- vice) samt till att barn från skilda sociala och etniska miljöer sorteras efter skolornas upptagningsområden. Dessa slags effekter är väsentligt mindre i den medelstora och mindre staden. I en liten ort finns ibland Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 247 endast några få daghem och skolor och de olika offentliga mötesplat- serna är också få och de flesta besöker dem oavsett i vilket bostadsom- råde man bor (bibliotek, fritidsanläggningar, restauranger etc). är geografisk närhet och att man faktiskt möter varandra inte ett tillräck- ligt krav för integration av sociala nätverk och informationsutbyte, men man kan på goda grunder anta att förutsättningarna för just detta vanli- gen är bättre på små orter än i stora. De nya data som här kan presenteras avser som nämns inledningsvis dels inkomststrukturen efter bostadsområden i landet 1997, dels etnisk fördelning , 1995 och 1998. I bägge fallen har data om ca 9 300 bostadsområden – fördelade på 288/289 kommuner ställts samman. Formatet för denna uppsats möjliggör inte en detaljerad pre- sentation av alla dessa kommuner och jag har valt att statistiskt beskri- va situationen i 16 större kommuner fördelade över landet. I ett par inledande tabeller redovisas dock den samlade nationella bilden. Tabell 13 visar bostadsområdestyperna för hela landet 1997 och där framgår också att en fjärdedel av bostadsområdena och av landets befolkning finns i storstadsregionerna. Storstadsområdena har dock en mer polariserad inkomststruktur än andra delar av landet, varför de också har en överrepresentation av höginkomstområden och av områden klassade som extremt låg inkomst. I tabell 14 visas den övergripande tendensen vad avser den invandrade och Sverigefödda befolkningens fördelning på bostadsområden. Hela landets bostadsområden klassificerade efter inkomst- struktur 1997 Andel av bef. Färre än 25 inv *Höginkomsttagare=Övre två inkomstdecilerna, dvs. mer än 228 000kr i årsinkomst. **Låginkomsttagare=Nedre två inkomstdecilerna, dvs. mindre än 62 400kr i årsinkomst. Källa: InkData97, . 248 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 Tabell 14 har konstruerats genom att alla bostadsområden i landet först har rangordnats efter andelen Sverigefödda. Därefter har befolkningen fördelats på sju typer av områden efter stigande grad av svensk- prägel. I 58 områden , och 100 områden , är mer än hälften av befolkningen utlandsfödd. Såväl dessa som andra områden med födda i förtjänar beteckningen svenskglesa, och det av två skäl. Dels har de skapats genom att per- soner födda i sökt sig därifrån i takt med att områdena av olika skäl blivit mindre attraktiva. Den svenska befolkningen är alltså en ak- tiv del i skapandet av denna områdestyp, vilket framgår bättre om invandrartäta ersätts med svenskglesa. Vidare är en minoritet av befolkningen av svenskt ursprung också i områden med 30 à utlandsfödda, inte minst består en majoritet av förskole- och skolbarn i dessa områden av barn som har utlandsfödda föräldrar. Tabell 14 visar att en allt större andel av de utlandsfödda bor i svenskglesa områden. var andelen för att stiga till (baserat på summan av områdestyperna , samt ). Även en något större andel av de Sverigefödda bor 1998 i svenskglesa områden (3,), men då bör man notera att kanske hälften av dessa har utländsk bakgrund och att denna områdestyp samlar betydligt fler områden än blott . Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 249 Hela landets bostadsområden klassificerade efter graden av svensktäthet 1995 och 1998 -0,2 -0,2 -1,5 -1,1 -0,7 -0,6 Källa: SamsData95 och 98, . 250 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 Som framgår av tabell 14 minskar de Sverigeföddas totala antal . Landets befolkningstillväxt faller därför helt på den invandrade befolkningen. I takt med att andelen utlandsfödda i befolk- ningen stiger minskar dock den andel av den som bor i svensktäta bo- stadsområden. De senare områdena tappar också i total befolkning, vil- ket antyder att de främst återfinns i orter präglade av utflyttning. De mycket svensktäta bostadsområdena (födda i landet) minskar till antalet med 400 och de förlorar 68 000 invånare . De 16 kommuner som valts ut för en närmare granskning av socio- ekonomisk och etnisk segregation presenteras i tabell 15, där de rang- ordnats efter befolkningsantal 1998. De 16 kommunerna upptar inte alla större kommuner utan skall ses som ett urval med hygglig regional spridning. De utgör sammantaget cirka 1/6 av befolkningsmäs- sigt och är således tillsammans nästan lika stora som ar- betsmarknadsregion, med den skillnaden att andelen utlandsfödda en- dast uppgår till hälften av huvudstadsområdets. Kommunernas etniska och socioekonomiska profil skiljer sig dock åt en hel del. Så varierar andelen utlandsfödda från låga i till i . Socioekonomiskt finns en skillnad – se tabell 16 – mellan t.ex. universitetsorterna å ena sidan och och å den andra. och har överrepresentation av både låg- och höginkomsttagare (delvis beroende just på det stora inslaget av studenter) medan och har underrepre- sentation av dessa inkomstgrupper. Uttryckt på ett annat sett är in- komststrukturen betydligt mindre polariserad i och Skellef- teå. Ytterligare några kommuner har under- och överrepresentation av endera inkomstgruppen. har t.ex. en stor andel låginkomsttagare och en liten andel höginkomsttagare medan situationen är den omvända i , och . Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 251 Befolkningsdata för ett urval av medelstora städer i , >30% utlf** *, , , , , . **Avser SAMSområden med minst 25 inv. Källa: SamsData98, . I den högra delen av tabell 16 anges segregationsindex för grupperna låg- respektive höginkomsttagare och rangordningen i tabellen utgår från en sammanvägning av dessa segregationsmått. Således bedöms vara den av kommunerna som boendemässigt visar störst åt- skillnad mellan olika inkomstgrupper (man bör då hålla i minnet att studenterna, som har låga inkomster, representerar en typ av demogra- fisk segregation, dvs. de är påtagligt koncentrerade till en handfull bo- stadsområden). Värdena är väsentligt högre än i Stockholms- och Gö- teborgsregionen (jämför tabell 6), vilket gäller särskilt för låginkomst- tagare. Ett liknande mönster upprepas för , medan det i fall främst är låginkomsttagare som får ett högt segregationsindex. En mycket låg grad av socioekonomisk segregation finns i norrlandsstä- derna , och . De två senare förenar en mer sammanpressad inkomstprofil med låg grad av geografisk separa- tion mellan olika inkomstskikt. Om alla bostadsområden i landet läggs till grund för beräkning av segregationsindex får låginkomsttagarna (således inkomstdecil 1 och 2) värdet 0,11, vilket måste betraktas som 252 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 Höginkomsttagarna (decil 9 och 10) bor mer skilt från resten av befolkningen och noteras 1997 för värdet 0,18. Dessa index beräknas genom att vardera inkomstgrupp jämförs med fördelningen för samtliga inkomsttagare. Segregationsindex för den etniska dimensionen, som redovisas i tabell 17, baseras dock på en nå- got annorlunda beräkningsmetod. Här jämförs den utlandsfödda be- folkningen med den Sverigefödda. Värdena blir därmed något högre än om jämförelsen gjordes mot hela befolkningens bosättningsmönster (som de utlandsfödda är en del av). Skillnaden handlar om storleksord- ningen 0,03-0,05 enheter, större i städer med hög andel utlandsfödda. saknar detta betydelse i sak eftersom beräkningarna syftar till att jämföra situationen över tiden och mellan skilda kommuner och beräk- ningarna görs på samma sätt för kommunerna och . Och även om segregationsvärdena för den socioekonomiska och etnis- ka dimensionen inte direkt skall jämföras kan vi utan tvekan konstate- ra – trots skillnader i beräkningssätt – att den etniska segregationen är vida större än den socioekonomiska över hela landet. De resultat stor- stadsstudien pekade mot gäller således också för andra städer i . Andel låg- och höginkomsttagare samt segregationsindex 1997 för några utvalda medelstora kommuner *Med låginkomsttagare avses personer i de två lägsta inkomstdecilerna. ** Höginkomsttagare = 2 högsta inkomstdecilerna. Källa: InkData97, . Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 253 Liksom i tidigare redovisningar har beräkningar också gjorts av en ka- tegori invandrare som i andra studier påvisats i relativt hög grad leva åtskilt från de Sverigefödda. Denna sexländerskategori består av perso- ner födda i , , , , och . Tabell 17 visar att sexländerskategorin i samtliga 16 utvalda kom- muner bor mer åtskilt från de Sverigefödda än vad de utlandsfödda ge- nerellt sett gör. Värdena för hela kategorin utlandsfödda varierar från låga 0,17 i till 0,39 i (1995) och i (1998). Sexländerkategorins värden sträcker sig från 0,46 i (1995) till 0,67 (1995) respektive 0,69 (1998). I den femte kolumnen i tabell 17 redovisas utvecklingstendensen vad avser den etniska segregationen i kommunerna. Bilden är relativt entydigt negativ för den som önskar en bättre integration i boendet. Segregationen ökar i tolv till tretton av de 16 kommunerna och minskar i endast tre: , och . Av de tre kom- muner som redovisar högst grad av etnisk boendesegregation (, och ) ökar den ytterligare i till 1998. I de därpå följande åtta högst rankade 1995 (, , , , , , och ) stiger segregeringsindex för sexländersgruppen i samtliga kommuner. Rangordningen kommunerna emellan är likartad de två åren, men vissa positionsförändringar kan noteras. Den fallande graden av segre- gation i och för ned dessa kommuner från toppskiktet till medelposition bland de 16. position förbättras ytterligare (från 12 till 15) medan och rör sig i den andra riktningen (från fyra till två respektive sex till tre). Vi vet undersökningar att bosättningsmönstret för in- vandrade personer skiljer sig mer från den infödda befolkningens i landet. Detta talar i viss mån för att vi kan förvänta oss relativt höga segregeringsindex för den valda sexländersgruppen samt för andra med kort vistelsetid i (t.ex. somalier). gällde att av sexländersgruppen hade invandrat till . För irakier och iranier var andelen , medan den för personer födda i – liksom för samtliga utlands- födda – låg (se tabell 18). 254 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 Etniskt segregationsindex 1995 och 1998 för några utvalda medelstora kommuner. (Sortering efter fallande grad av etnisk segre- gation för sexländerskategorin 1995) *, , , , , Källa: SamsData98, . Antalet utlandsfödda i efter födelseland och invand- ringsperiod 1998 Källa: SamaData98, . Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 255 Det finns tecken som tyder på att tidigare iakttagelser om minskad bo- endesegregation med ökad vistelsetid i landet inte gäller i samma ut- sträckning för många av de invandrare som kommit till landet och särskilt inte för utomeuropeiska invandrare från och västra . För sexländersgruppen visar t.ex. ett seg- regeringsindex beräknat på landets samtliga bostadsområden samma värden och 1998 för invandrade . Ytterligare vistelse betydde inget för bosättningsmönstret. För senare invandrare från dessa länder är värdet dessutom bara aningen högre. Som figur 1 visar avviker detta mönster från de segregationsvärden som gäller för hela den utlandsfödda kategorin. I det senare fallet betyder invandring- sperioden mycket för boendemönstret. Segregeringsindex och 1998 för utlandsfödda samt för en utvald sexländerskategori efter invandringsperiod *, , , , , . Källa: SamsData98, . Boendesegregationen i landets stora och medelstora städer följer både socioekonomiska och etniska skiljelinjer och ingen av dessa dimensio- ner låter sig fullt ut reduceras till den andra. Växande inkomstklyftor ökar skillnaderna i boendemönster och det finns tendenser till att lågin- komsttagare blivit geografiskt mer koncentrerade . Än så länge präglas dock den socioekonomiska segregationen 256 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 främst av att de mer välbeställda bor relativt koncentrerat i hög- och medelinkomstområden medan låginkomsttagare fördelar sig jämnare över städernas bostadsområden; det senare inte minst en effekt av att också manliga höginkomsttagare kan ha en lågbetald kvinnlig ma- ka/sambo. Kvinnliga höginkomsttagare bor betydligt mer segregerat än manliga, främst därför att de vanligen är sammanboende med en manlig höginkomsttagare. Kvinnornas relativt sett förbättrade positioner i in- komsthierarkin faller främst på de Sverigefödda varför många i denna grupp lämnar låginkomstskiktet, som istället ytterligare fylls på med utlandsfödda, oftast nyinvandrade. Detta får till konsek- vens att segregeringsindex stiger för låginkomsttagarna. Segregationens grundläggande mönster, såsom det kan beskrivas , var grundlagt . Där- efter sker inledande en fördjupning av segre- gationen så att befolkningen i låginkomstdominerade områden blir fat- tigare och i höginkomstområden rikare. Invandrade personer, särskilt från utomeuropeiska och muslimska länder, är kraftigt överrepresente- rade i storstädernas låginkomstområden och också de som bor i andra typer av bostadsområden har låga inkomster. Relationen mellan en stu- derad sjuländerskategori och de Sverigefödda är den att oavsett områ- destyp har de Sverigefödda ungefär dubbelt så höga medelinkomster. Denna relation försvagas ytterligare för de utlandsfödda under 1990- talets första del. Sökandet efter förklaringar till den etniska segregatio- nen måste ta hänsyn också till annat än inkomstförhållanden. Det före- faller sammanfattningsvis vara mer angeläget, och svårare, att ge en god och trovärdig förklaring till den etniska segregationen. Avslutning- en ägnas därför i huvudsak detta problem. Jag har i andra sammanhang föreslagit en analysmodell som försö- ker betona det dynamiska elementet i skapandet av svenskglesa bo- stadsområden. Modellen fäster uppmärksamheten på flyttningsrörelser- na och den gör det därför att hushållens flyttningar skapar (eller kan motverka) segregation. Modellresonemanget återges här i sammandrag. (Se också 1997b och 1998b) Endast var tredje person i landet bor i den kommun man föddes i. Det är ännu mycket mer ovanligt att vuxna personer bor i det hus eller ens i det bostadsområde man växt upp i. Den etniskt segregerade staden är därför en produkt av etniskt selektiva flyttningsrörelser. Svenskglesa bostadsområden har alltid en historia av större täthet av svenskar. De 100 områden i landet som 1998 hade en majoritet utlandsfödda har sannolikt alla haft värden . Parallellen med vad som hände i glesbygden under urbaniseringsprocessen är på- fallande, men med den skillnaden att urbaniseringen ledde till ödegår- dar, folktomma byar och förgubbning, medan svenskar som flyttat ut ur Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 257 miljonprogrammets bostadsområden kommit att ersättas av invandrade personer. Det är dessa etniskt selektiva flyttningsrörelser som varje dynamisk förklaringsmodell måste adressera. Min analys identifierar fyra typer av migration/migrationspåverkan. Den första fasen, eller protosegregationsfasen, kan sägas starta när ett bostadsområde genom flyttningar fått en etnisk sammansättning som liknar stadens genomsnitt (numera ofta utlandsfödda). Fenomenet att personer med svensk bakgrund flyttar ut och invandrade personer flyttar in i ett sådant bostadsområde benämns segregationsge- nererande flyttningar. Det finns vissa tecken på att det förekommer trösklar i dessa processer. Nästan vart femte bostadsområde hade mellan utlandsfödda personer (Tabell 14). Drygt var tredje invandrad (320 000) bor i dessa områden. I den övre delen av detta spann (dvs. utlandsfödda) finns erfarenhetsmässigt risk för att de segregationsgenererande flyttningarna tar fart och att ett bostadsområde relativt snabbt når klart högre andel utlandsfödda. Risken är större om inflyttade personer kommer ifrån ett land som uppfattas som tillhörande Tredje världen och om bostadsområdet ligger i en större stad och domineras av upplå- telseformen hyresrätt. Hyresrätt tillåter högre omsättning av lägenheter och bostadsbyten är förhållandevis smidiga. Områden som genomgår en utglesning av svenskfödda hushåll utsätts ofta för folkliga och massmediala stigmatiseringsprocesser. Uttryck som negerbyn, lilla eller tunnelbanelinjer med benämning som "Orientexpressen", är exempel på sådana negativa stämplar. Även om många svenska hushåll säkert kan leva med detta om man i övrigt trivs hyggligt, är situationen i förskolor och skolor ofta utlösande skäl till att också många av dessa hushåll lämnar området. Denna typ av flyttningar benämner jag segregationsgenererade, dvs. det är flyttning- ar som beror av uppkomsten av segregering i fas 1. Skolsegregeringens samband med bostadssegregeringen är mest undersökt i ett arbetar-/medelklassperspektiv, men i en analys jag gjorde åt den (SOU 1996:55 , framtiden och mångfalden, kap. 8 ) framgår att för exemplet 258 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 kommun är sambandet mycket starkt också i ett etniskt perspektiv. av barn med svensk bakgrund gick 1994 i låg- och mellan- stadiet i skolor med hemspråksberättigade barn. av invandrarbarnen gick i dessa svenska skolor. Omvänt fanns av de hemspråksberättigade barnen i skolor som domineras av sådana barn. Här återfanns av barn med svensk bakgrund. Denna påtagliga separation av barnen i skolan är inte endast ett resultat av boendesegregeringen, det är sannolikt en central orsak till pågående separationsprocesser och en orsak till repro- duktion och förstärkning av den på etnisk grund uppdelade staden. En analys av segregationsgenererade flyttningar måste ha blicken på både de sociokulturella mekanismer som formar våra föreställningar om såväl medmänniskor som länder, regioner och inte minst bostads- områden, och på de sociala och materiella betingelser som får männi- skor att flytta från eller till ett visst bostadsområde. När de senare skall analyseras bör medvetenheten emellertid vara stor om att flyttningar är något naturligt och önskvärt. I genomsnitt flyttar en person i tio gånger under livet, varav genomsnittligt fler än åtta av dessa flyttningar görs över korta avstånd (inom ). De årliga 1,3 miljoner flyttning- arna görs främst av demografiska skäl: man flyttar hemifrån, flyttar samman för att bilda familj, får barn och behöver en större bostad i an- nat läge, man skiljer sig kanske, flyttar samman på nytt, man blir äldre och behöver en mindre bostad etc. Självfallet kan man också flytta för att inkomsterna stiger och möjliggör ett bättre och dyrare boende, för att man vill eller måste studera, eller för att man vill få kortare restider till arbetet mm. Arbetslöshet kan förstås vara ett skäl men rörligheten är genomgående lägre för arbetslösa än för de arbetande (åtminstone gäller detta för den i landet födda befolkningen). Att rörligheten är högre i bostäder upplåtna med hyresrätt är väl känt; att vara obunden och undvika ekonomiska risker är för många själva orsaken till att man väljer hyresrätt. För andra saknas kapital el- ler inkomster nog för andra alternativ. När man bygger hus med upplå- telseformen hyresrätt, och särskilt om man gör det i den perife- rin och till mindre konkurrenskraftiga priser, är hög rörlighet inbyggt i området. Varför rörligheten är etniskt selektiv måste dock förklaras, särskilt som utlandsfödda har en något högre geografisk rörlighet än befolkningen i övrigt. En del av förklaringen ligger i att de stora mil- jonprogramområdena alltsedan de byggdes varit placerade längst ned i hierarkin på städernas bostadsmark- nad och därför är ett sista alternativ för de flesta. I tider av bostadsbrist fylls de med hushåll som ofta saknar alternativ, men de är de första områden som får vakanser när bostadsbristen ersätts av överskott. De utlandsfödda har i nästan alla kommuner som här studerats utgjort en Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 259 relativt stor andel av de nya hushållen bostadsmarknad. Den etniska sammansättningen av de nya hushållen är en av orsakerna till ökad koncentration av utlandsfödda i miljonprogrammets hyreshu- sområden. Detta är dock inte en uttömmande förklaring till varför den etniska boendesegregationen fördjupas. Fler frågor måste ställas om varför den svenska befolkningen successivt lämnat särskilt miljonprogrammets stora hyreshusområden. Här spelar med stor sannolikhet såväl de so- ciokulturella som materiella aspekterna stor roll. En grundfråga är för- stås hur de grundläggande sociala institutionerna fungerar i dessa om- råden och varför attraktiviteten – med eller utan en ökande etnisk blandning – tycks så låg. Vill stat och kommuner göra något åt situa- tionen måste man börja med att fråga sig: Hur är det att leva där? Hur fungerar dagis, skola, fritidsverkamheter? Hur fungerar samhällelig service i övrigt och för vilka är den avpassad, t.ex. kommunikationer? För bostadsföretagen, som blir alltmer aktiva i reformeringen av förvaltning och boendeservice, gäller frågorna alltifrån grundläggande städning, trivsel och skötsel av de gemensamma utrymmena till trygg- hetsfrågor generellt. Detta för resonemanget över till de institutionella rambetingelserna för segregationsprocesserna. Bostadsmarknaden befinner sig alltid i ett institutionellt och ekono- miskt fält, där beslut om skattenivåer, transfereringar till hushåll, sub- ventionsnivåer i olika segment av bostadsmarknaden, invandrings- och invandrarpolitik mm påverkar hushållens flyttningsbeslut. Miljonprogrammet och subventioner av småhusbyggande är exem- pel på statliga beslut som indirekt fått stor effekt på flyttningsrörelser- na. Under miljonprogramets senare del, när successivt en allt större andel av de nya bostäderna utgjordes av småhus upplåtna med ägande- rätt, subventionerades småhusbyggandet skattevägen som ett stort antal nyproducerade hyreslägenheter mötte en vikande efterfrå- gan. För den växande medelklassen och arbetarhushåll med dubbelar- betande makar fanns starka incitament att söka sig till småhusen. Detta är ett av många exempel på betydelsen av det övergripande kraftfält som inverkar på flyttningar. Jag benämner detta för institutionsgenere- rade flyttningar. Det är lätt att inse att det är både svårt och tidsödande att mer i detalj fastställa det institutionella fältets betydelse för hushål- lens flyttningsrörelser. Det kan räcka med att konstatera att den institu- nivåns sista instans, bostadsföretagen, ofta fått klä skott för förstärkningen av den etniskt segregerade staden. Detta kan i sak vara 260 Etnisk och socioekonomisk segregation i 1990-1998 rätt, men man får då inte glömma under vilka lagar, regler och politiska riktlinjer dessa har satts att verka. Att enskilda bostadsföretag önskat undvika tomma lägenheter är ekonomiskt sett begripligt även om ef- fekten varit att många områden kommit att få dras med problem till följd av koncentration av samhällets mest marginaliserade individer, placerade där genom försorg. Också kommunplacerade flyktingar följde denna väg in på bostadsmarknaden om än inte alltid genom utan snarare med flykting-, invandrar- eller in- tegrationsenhetens hjälp. De senare har inte heller haft det alldeles lätt att få tillgång till bostäder i privata hyresrätter och ännu svårare – av ekonomiska skäl – att söka alternativ i områden med andra upplåtelse- former.