sou · GOB314 · 2001-01-01 00:00:00 — SDF Centrum i anser för sin del att det inte skulle ha någon avgörande betydelse om kriminalvården och hade ett nära samarbete före frigivningen, eftersom man i vilket fall som helst har begränsade möjligheter att hjälpa med bostad och arbete. Både kriminalvården och riskerar att drabbas av en viss handlingsförlamning till följd av att det först måste avgöras vilken kommun – eller stadsdel – som tillhör innan det blir aktuellt att vidta några som helst åtgärder med avseende på bostad och arbete. Detta kan försvåras av att klienten väljer att bosätta sig i den kommun där anstalten är belägen. har olika organisationer i , och för att hantera dessa ärenden. Frivården i Hornstull () anser att detta problem också gäller stads- delstillhörigheten. De berättar exempel om stadsdelar som försökt hävda att parkerade bilar i en annan stadsdel skulle göra den stadsdelen till vistelseort. De finner detta mycket frustrerande då ju inte kan 15 (2000), s 84. 68 Hemlösheten i och 1999 – en jämförelse SOU 2000:14 få hjälp innan det är klarlagt till vilken stadsdel han hör, skriver Socialstyrelsen.16 Av intervjuerna framkommer vidare att i många av de aktuella kommunerna tror att kommer att få mycket svårt att på egen hand kunna ordna en bostad, i varje fall ett förstahandskontrakt. En del av intervjupersonerna upplever att hyresvärdarna hellre har outhyrda lägenheter än att hyra ut dem till personer med sociala problem. Representanter för bostadsföretagen vidimerar att hyresvärdar i stor utsträckning drar sig från att hyra ut en lägenhet till en person som har en fängelsevistelse bakom sig, men detta gäller i första hand om veder- börande har begått vålds- eller narkotikabrott. Fastighetsbolagens upp- fattning kan sammanfattas med orden att man inte är villiga att riskera tio bra hyresgäster för en hyresgäst med tveksam historia. 17 Vid eko- nomisk brottslighet kan hyresvärdarna vara mer generös i sin prövning. problem är att han inte heller har något ordnat arbete i sam- band med frigivningen, vilket gör att hans försörjningssituation är osä- ker. Enbart av det skälet skulle fastighetsbolagen neka honom en lä- genhet. I det akuta läget skulle en del kommuner erbjuda en rekvisition till vandrarhem, medan andra skulle hänvisa honom till and- rahandsförmedlingar. Om själv skulle lyckas ordna en bostad skulle i vissa kommuner kunna stå för kontraktet. Bo- stadsföretagen i många av kommunerna menar att denna kontraktsform är en förutsättning för att godkänna som hyresgäst. insatser påverkas om också har ett aktivt missbruk. I sådant fall blir det i storstäderna i första hand aktuellt att erbjuda honom boende på härbärge (lågtröskelboende). är den enda av kommunerna som tror att man skulle kunna erbjuda ett permanent boende vid något av kommunens kategorieboenden för missbrukare. 16Socialstyrelsen (2000), s 85. 17Socialstyrelsen (2000), s 85. 5Hemlöshet och hemlösa – om metod- och definitionsfrågor Vad innebär det att en människa är utan bostad? Svaret på denna fråga är på intet sätt givet på förhand. Vid studier om bostads- löshet/bostadslösa ställs man ofta inför problem som i flera avseenden är mer tillspetsade och svårare att bemästra jämfört med andra forsk- ningsfält (och , 1999). Detta gäller bland annat frågan om definitionen av /begreppen bostadslöshet/bostadslös och hemlöshet/hemlös, och hur dessa skall särskiljas. Bland annat och – verksamma vid (Epc), – hävdar att dessa definitioner ofta är oklara och därför olämpliga och t.o.m. omöjliga att använda i räkningar (och , 1999). Rent allmänt är det en avsevärd skillnad att göra en enkätunder- sökning om den bofasta befolkningen och de som saknar bostad. gör återkommande enkätundersökningar om svenska folkets levnadsförhållanden, där informationsinsamlingen baseras på att personer och hushåll kan nås via brev, telefon eller genom personligt besök. Bostadslösa och hemlösa kan inte nås på detta sätt. Kunskapsutvecklingen vad gäller metoder och rutiner för studier av bostadslösa och andra som befinner sig utanför den reguljära bostadsmarknaden är svag, framhåller och (1999), eftersom alla folkräkningar är helt inriktade på att kartlägga de normal- boende. En metod som FoU-enhet i och har använt sig av är att istället låta informanter inom socialtjänst, kriminalvård, sjukvård, frivilligorganisationer m.fl. uttala sig om klienternas/patienternas boende- och livssituation. Nämnda forskare vid Epc kommenterar den senare metoden på följande vis: Strategiskt placerade personer har som regel goda möjligheter att bedöma storleksordningen av antalet personer som befinner sig inom deras verk- samhetsområde och om tendensen är växande eller avtagande. Vissa syste- matiska fel kan givetvis uppstå genom naturliga tendenser till över- eller 70 Hemlöshet och hemlösa – om metod- och definitionsfrågor underskattning på ett område där informanten kan vara ansvarig för verk- samheten. Valet av informanter och förfarandet när det gäller att uppskatta nationella siffror på basis av ett urval av informanter och orter ställer stora krav på eftertanke och systematik. Valet av hemlöshetsdefinition är väsentlig eftersom den – tillsammans med andra faktorer – är avgörande för dels hur många hemlösa som en kartläggning kommer att resultera i, dels vilka kategorier av hemlösa som denna undersökning i praktiken kommer att omfatta, samt dels vilka insatser som framstår som logiska. Andra faktorer som avgör omfatt- ningen av antalet hemlösa är valet av metod, dvs. hur och på vilket sätt undersökningen genomförs. Den tredje faktorn som har betydelse är mätperiodens längd (antalet hemlösa ökar om mätperioden utsträcks till en månad, eller , istället för ). 2 En fjärde faktor är urvalet av uppgiftslämnare (resp ondenter). I kartlägg- ningar utgörs dessa av verksamheter med klient/patientinriktad verksam- het såsom socialtjänst, HVB-institutioner, kriminalvård, frivillig- organisationer, vissa sektorer inom hälso- och sjukvården. 3 Om gruppen skulle utökas med exempelvis försvarsmakten med avseende på värnpliktigas boendesituation före muck, skulle detta påverka resultatet. Ovannämnda samverkande faktorer innebär att det är vanskligt att jämföra olika studier med varandra. En snäv definition riskerar att enbart ta hänsyn till uteliggare, dvs. en minoritet av totala antalet hemlösa. En extensiv definition innebär däremot att antalet blir mång- dubbelt fler. Det går alltså inte att okritiskt göra jämförelser mellan en tidsepok till en annan eller från ett land till ett annat. Oavsett hur undersökningen har lagts upp och genomförts har naturligtvis varje räknemodell sina brister och blinda fläckar (, 1999). 1Gullberg och (1999), s 6. 2Detta kan belysas med följande exempel: I genomfördes mellan åren 1983–84 tre olika studier om antalet hemlösa. En undersökning uppskattade antalet till mellan 250.000 och 350.000 personer, en annan till mellan 500.000 och 600.000 och en tredje till mellan två och tre miljoner personer (ref i , 1998). 3I samband med kartläggning tvingades dock av olika skäl att bortse från inrapporterat material från kriminalvården och privata vårdhem. Hemlöshet och hemlösa – om metod- och definitionsfrågor 5.2Boenderelaterade- och asocialitetsfokuserade definitioner I saknas, liksom i många andra länder, en enhetlig och allmänt vedertagen definition av begreppet hemlöshet/hemlös. Detsamma kan sägas om bostadslöshet/bostadslös, vilket naturligtvis har nära berö- ringspunkter med det förstnämnda begreppet. Definitionerna varierar från undersökning till undersökning, och från till en annan. Sociologen (1992a, b) har grupperat dessa definitioner i två huvudkategorier som hon benämner asocialitets- respektive bostadsrelaterade definitioner: NAsocialitetsdefinitionen utgår från individuella aspekter såsom en avvikande livsstil, missbruk, kriminalitet, psykisk störning eller annat avvikande beteende. Ett exempel härpå är den definition som tillämpades av den s.k. Krukisverksamheten, ett socialmedicinskt forsknings- och utvecklingsprojekt med institutions- och öppen- vårdsbehandling av hemlösa män, vilket bedrevs av –74 (se vidare kapitel 2). Hemlöshet definierades här som ett tillstånd av utstötthet från samhället, karaktäriserat av frånvaro eller uttunning av de nära sociala relationerna, som sammanlänkar den övriga bofasta befolk- ningen till ett socialt nätverk; och som socialiserats till den delkultur som omfattar kunskaper om livet som reservarbetskraft eller utslagen, alkoholmissbrukare utan bostad och om modeller för överlevnadsstrategier i den situationen (, , Sved- berg, 1978). Tillgången till en bostad har ett begränsat värde i både Krukisverksamhetens definition och beskrivning av hemlösheten, medan utanförskapet, missbruket och subkulturen framhävs desto mer (, 1992b). NBostadsrelaterade definitioner tar sikte på olika typer av boende- situationer, exempelvis personer som är inneboende hos vänner och bekanta, institutionsboende eller avsaknad av egen bostad, osv. Utöver dessa renodlade definitioner finns också exempel på kombina- tionsdefinitioner. Till denna kategori kan man närmast hänföra Social- styrelsens definitioner 1993 och 1999. I grunden utgår från en bostadsrelaterad definition, men till följd av kartläggningens upplä ggning, metod och valet av uppgiftslämnare (resp ondenter) är den starkt klientinriktad. Urvalet av uppgiftslämnare re dovisas närmare i kapitel 4. 72 Hemlöshet och hemlösa – om metod- och definitionsfrågor (1992c) menar att dessa två typer av definitioner representerar olika perspektiv, grundantaganden och metodologiska implikationer vilket sammantaget ger helt olika bilder av hemlösheten. Detta resonemang illustreras närmare i tabell 5:1. 4 Texterna i figuren har anpassats efter dagens förhållanden. Exempelvis har "bostadsdepartement" strukits, "mentalsjukdom" har ändrats till psykisk störning. Hemlöshet och hemlösa – om metod- och definitionsfrågor Översikt över implikationer och resultat av asocialitets- fokuserade resp. bostadsrelaterade hemlöshetsdefinitioner. Behov av vård, stöd, trä- lån/bidrag; fysisk sam- Socialtjänst, polis, social- Avvikelse, delkultur, bris- Avsaknad av eget kon- tande social anknytning; trakt/egen lägenhet, eventuella akuta behov. (bakåt); cirkulation. (framåt); kötid. Individuella brister/sårbar- het (psykisk störning, ningar/obalans på beteende, hyresskulder). Individuella såsom straff, kontroll, behandling, stöd, träning, specialbostäder. Härbärges-, hotell-, institu- tionsboende, uteliggare, klienter (lokalt). uppgifter (nationellt). FoB, bostadsköregister, intervjuer, (även av social- personal), social-, polis- och vårdregister. prognoser, statistik. Hemlös, härbärgesgäst, uteliggare, utslagen. boddhet, kötid, upplåtel- Grosin & ). förmedling (SOU 1967:1). Begreppet hemlös – en kritisk granskning av använda definitioner, , 1992. 74 Hemlöshet och hemlösa – om metod- och definitionsfrågor 5.3Socialstyrelsens kartläggningar: definition och metod Avsikten med rikstäckande inventeringar 1993 och 1999 var inte bara att få en uppfattning om antalet hemlösa utan även kartlägga exempelvis familjeförhållanden, försörjningskälla, boende, missbruk samt fysisk och psykisk status. I kapitel 4 redovisas mer ingå- ende resultaten från dessa båda undersökningar. Den tillämpade definitionen utarbetades av , med.dr. och (dåvarande) forskningsledare vid tjänstförvaltningens FoU-enhet i . uppdrag 1993 sammanföll med FoU-enhetens uppdrag från Stoc kholms socialnämnd att göra en motsvarande kartläggning av hemlöshetens omfattning i . Därför beslöts att myndigheterna skulle samarbeta i kartläggningsarbetet varvid utsågs att vara vetenskaplig ledare unders ökning, vilken för övrigt var den första nationella inventeringen av hemlösa som skett i . använde samma definition, terminologi och uppläggning av undersökningen som FoU-enheten hade gjort i sina tidigare studier. Värdet av denna första riksomfattande räkning av de godkända hemlösa reduceras dock något av den stora brådska under vilken studien genomfördes, framhåller och . Uppläggningen av 1993 och kartlä ggningar är i princip densamma. Ett urval av myndigheter/institutioner/frivilligorganisationer som kommer i kontakt med hemlösa erhöll ett enkätformulär som skulle besvaras utifrån förhållandena en viss given mätvecka . och (1999) framhåller att gruppen bostadslösa är instabil och varierande inte minst vad gäller tid i bostadslöshet och antal episoder; detsamma gäller naturligtvis gruppen hemlösa. Sa nnolikheten för att dessa individer skall registreras under den aktuella mätperioden är inte särskilt stor. De som i första hand kommer att omfattas av mätningen är istället personer som har varit hemlösa . Den senare kategorin blir därmed överrepresenterade i undersökningen, vilket också får till följd att de hemlösas problembild är betydligt tyngre än vad den annars förmodligen hade varit. Med en annorlunda mätperiod hade resultatet alltså sett annorlunda ut, både kvantitativt och kvalitativt. Det ligger vidare i sakens natur att det enbart är hemlösa som är registrerade och har kontakt med myndigheterna/organisationerna som rapporteras, övriga saknas. 5 och (1999), s 12. Hemlöshet och hemlösa – om metod- och definitionsfrågor unders ökning efterfrågades den hemlöses initialer och födelseår/dag för att i största möjliga mån eliminera risken för d ubbel- räkningar, även om vissa uppgiftslämnare saknade kännedom om den enskildes personnummer.6 I den senaste undersökningen har person- numret i sin helhet efterfrågats. (= 995) av formulären 7 saknade emellertid en fullständig kod. slutsats att dessa antogs vara unika individer kan starkt ifrågasättas. Några motiv för denna ståndpunkt redovisas inte i rapporten. Antalet adressater har mellan dessa två kartläggningar ökat från 1.510 till 2.800, vilket framför allt beror på att antalet samhällssektorer som har tillfrågats har utvidgats. I den senaste undersökningen har psykiatrin och i praktiken också kriminalvården och enskilda vårdhem tillkommit.8 Detta förfarande – att låta kartläggningen bygga på infor- mation från vissa nyckelpersoner – är som tidigare framhållits inte problemfritt. Rent principiellt kan man bland annat ställa sig följande frågor (och , 1999): NHur tillförlitlig är den information som finns hos uppgiftslämnarna i de tillfrågade organisationerna? NHar alla personer med de efterfrågade kriterierna rapporterats eller bara de som under undersökningsveckan var aktuella vid respektive instans? NHar respondenterna tillämpat de i formuläret föreskrivna definitio- nerna av hemlös eller utnyttjat den på detta område mycket frekventa och sannolikt varierande förförståelsen? kartlä ggning definieras hemlös på följande vis: personer som saknar egen eller förhyrd bostad och som inte bor i något stadigvarande inneboendeförhållande samt är hänvisade till tillfälliga boendealternativ eller är uteliggare. Till de hemlösa räknas således personer som bor på institutioner eller härbärgen och som inte har någon bostad ordnad vid en eventuell utskrivning. Till de hemlösa räknas också personer som tillfälligt bor hos kompisar eller bekanta. Däremot räknas inte personer som hyr i andra hand, eller som bor inneboende hos någon anhörig eller nära släkting. kartlä ggning använder sig av i princip samma definition, men med två viktiga tillägg: 6Gullberg och (1999) betecknar detta som "en metodologisk finess". 7Efter utsortering av dubbelrapporteringar återstod "8.440 unika hemlösa", av vilka 995 saknade fullständig kod. 8Som framgår av not 3 bortsåg man av olika skäl från inrapporterat material från kriminalvården och enskilda vårdhem. 76 Hemlöshet och hemlösa – om metod- och definitionsfrågor 1.Som hemlösa räknas endast personer som är inskrivna på kriminal- vårdsanstalt eller institution inom socialtjänst, Statens institutions- styrelse, eller sjukvård om vederbörande planeras att skrivas ut efter mätveckan (vecka 16/1999), men ännu inte har någon bostad ordnad. 2.Personer som tillfälligt bor hos kompisar eller bekanta räknas som hemlösa om de varit i kontakt med uppgiftslämnande myndighet under mätveckan. Svårigheterna att kvantifiera denna typ av tillfälligt boende är avsevärda. Detta bör man betänka vid tolkningen av resultatet. (1992) klargjorde redan före första nationella kartläggning, att denna gr upp är av lätt förståeliga skäl nästan omö jlig att kvantifiera (s 86). Sammanfattningsvis har definition följande lydelse: Som hemlös räknas i denna undersökning person som saknar egen eller förhyrd bostad och som inte bor i något stadigvarande inneboende- förhållande eller andrahandsboende samt är hänvisad till tillfälliga boendealternativ eller är uteliggare. Person som är inskriven på kriminal- vårdsanstalt eller institution inom socialtjänst, SiS eller sjukvård räknas om han/hon planeras skrivas ut efter mätveckan men ännu inte har någon bostad ordnad. Som hemlös räknas också person som tillfälligt bor hos bekanta, om han/hon p.g.a. bostadslöshet varit i kontakt med den uppgiftslämnande myndigheten/organisationen under mätveckan. Denna definition får således den något paradoxala konsekvensen, att som hemlös hänföres även en person som har en bostad, förutsatt att vederbörande tillfälligt bor hos bekanta och varit i kontakt med upp- giftslämnaren under den aktuella mätveckan. Detta är en rimlig utgångspunkt med tanke på att nämnda boende sker under osäkra betingelser eller är av tillfällig natur, även om det kan finnas skäl att ifrågasätta den snäva tidsgränsen. Av samma skäl borde även hemlösa som har erhållit en tillfällig bostad genom försorg i form av försökslägenhet, träningslägenhet o. dyl. fortfarande räknas som hemlösa, eftersom deras boende är lika osäkert – utifrån den obefintliga besittningsrätten till bostaden – som för en person som tillfälligt bor hos bekanta. Med nuvarande definition betraktas inte personer som bor tillfälligt genom försorg som hemlösa, men om samma person har ett tillfälligt boende hos vänner /bekanta är vederbörande att anse som hemlös. Hemlöshet och hemlösa – om metod- och definitionsfrågor 5.4Gränsdragning bostadslöshet/bostadslös – hemlöshet/hemlös Gränsen mellan bostadslös och hemlös är inte på förhand given. I likhet med hemlöshetsdefinitionen har begreppen bostadslöshet/bostadslös förändrats utifrån bland annat historiska och kulturella sammanhang. I definierades bostadslösa som personer, som saknar egen direktförhyrd lägenhet eller lägenhet som innehas med bostadsrätt eller liknande (SOU 1967:1). Forskaren (1991) anser att en bostadslös är en individ som inte har ägande-, bostads- eller besittningsrätt till bostaden, utan har andra- handskontrakt eller är inneboende, eller saknar tak över huvudet. Ett tredje exempel utgör , som gör återkommande kart- läggningar av antalet bostadslösa som per är aktuella inom kommunens socialtjänst, varvid bostadslösa definieras som samtliga personer som ofrivilligt saknar egen bostad och som uttryckt detta som ett problem i kontakten med . Betoningen av ofrivilligt innebär att som bostadslös inte inbegripes personer som frivilligt har valt tillfällliga och kanske kortvariga lösningar av sitt boende. Sociologen har utifrån olika definitioner på hemlöshet och bostadslöshet beskrivit tre olika sätt att relatera bostadslöshet – hemlöshet till varandra (figur 1). Förhållandet mellan hemlös och bostadslös. Källa : (1992a), s 97. 1.I första delfiguren utgör bostadslös ett vidare begrepp, där hem- löshet ingår som en delmängd. Detta är det mest vanligt före- kommande synsättet. Människor kan vara bostadslösa men betraktas inte som hemlösa. Som exempel kan nämnas studenter som fort- farande har tillgång till sitt föräldrahem på annan ort. 78 Hemlöshet och hemlösa – om metod- och definitionsfrågor 2.I andra delfiguren utgör hemlöshet den större populationen, där bostadslösheten utgör en delmängd. En människa kan känna sig hemlös även om vederbörande har en bostad, exempelvis en flykting som är bosatt i landet. 3.I tredje delfiguren är bostadslöshet och hemlöshet vitt skilda och överlappande begrepp. Hemlöshet är i detta fall delvis frikopplat från bostadssituationen och definieras utifrån vederbörandes sociala beteende. En person kan exempelvis ha en bostad men uppfattas och bete sig som om denne vore hemlös. m.fl. (1978) ger följande exempel från den s.k. Krukis-verksamheten i : De män som fortfarande hade en stark anknytning till hemlöshets- gruppen återfanns också bland dem som låg ute trots att de hade lägenhet. Många lämnade hemlöshetslivet när de fick en lägenhet, men speciellt för dem som saknade andra sociala kontakter kom hemlösheten och tillhörigheten till denna delkultur att bli mer permanent och krävde andra lösningar än bara en egen bostad (s 148). och (1999) anser att den strävan som finns t ill en dikotomisering i definitionen av bostadslöshet i själva verket är en för- enkling av problematiken, vilket enbart riskerar att leda till en fruktlös diskussion om var gränsen bör dras. Istället för att försöka definiera begreppen bostadslöshet/hemlöshet och räkna antalet bostadslösa respektive hemlösa, anser dessa två forskare att frågan istället bör gälla hushållens olika grader av styrka/svaghet på bostads/övernattnings- marknaderna. Därigenom undviker vi alla definitionsproblem. Två sådana mått på styrka/svaghet är graden av dispositionsrätt och bostadens kvalitet (utrymme, teknisk standard, belägenhet), varvid dispositionsrätten enligt forskarna bör vara den grundläggande dimen- sionen för att avgöra individens eller hushållets ställning på bostads- marknaden. Ett exempel på en sådan skala är följande där kategorierna A – K utgör positioner utanför den reguljära bostadsmarknaden, medan L – M är positioner inom den reguljära bostadsmarknaden: Hemlöshet och hemlösa – om metod- och definitionsfrågor Styrka/svaghet avseende dispositionsrätten på bostads- marknaden. Saknar, accepterar ej/accepteras ej vid till buds stående ordnade övernattnings- möjligheter för kommande natt. Bor på härbärgen eller andra särskilda arrangemang för bostadslösa, från dag till dag. Bor på härbärgen eller andra särskilda arrangemang för bostadslösa, på något längre BBor tillfälligt på institution utan att disponera bostad enligt J–L (t.ex. på fängelser, i flyktingförläggningar, inom missbrukarvården, häkten med nära förestående utskriv- ning eller frigivning). C.Bor tillfälligt hos egna barn, fd sambo, andra anhöriga eller bekanta, lånar tillfälligt lägenhet (t.ex. ungdomar på väg mot eget boende, makar vid separation, personer på väg mot ett stadigare boende i samband med flyttning mellan orter, flyktingar som avvikit från förläggningar, personer som avvikit från kriminalvårdsanstalter, personer som av andra skäl saknar egna bostäder eller platser vid institutioner). D.Bor på särskilt kontrakt – försökslägenhet, utslussningslägenhet etc. (t.ex. social- tjänstens försökslägenheter). E.Bor inneboende eller i andra hand utan kontrakt. F.Bor stadigvarande hos barn, fd. partner eller bekanta utan kontrakt. G.Bor stadigvarande eller på institution med inskränkt förfoganderätt (t.ex. ålderdomshem, långtidssjukvård, psykiatriska kliniker, flyktingförläggningar, omsorgs- verksamhet, gruppboende etc.). H.Bor som vuxen i föräldrarnas bostad. I.Bor inneboende med kontrakt. J.Bor i tjänste- eller kategoribostad med restriktioner i förfoganderätten. K.Bor i andra hand med kontrakt. L.Bor med hyresrätt. M.Bor med ägande- eller bostadsrätt. Källa: och , En epidemiologisk ansats vid analys av svag ställning på bostadsmarknaden (1999), uppsats presenterad vid forskningsseminariet Hemlösa i välfärden (), arrangerat av . Tablån återfinns även i bostadslösas situation i (1994:15). har haft underhandsdiskussioner med företrädare för , och för att diskutera möjligheten att använda det administrativa förfarandet i samband med upplä ggningen av Folk- och bostadsräkningen (FoB) 2005 för att belysa en del människors svaga position på bostadsmarknaden.