sou · GOB37d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Det finns dock mycket kvar att gö ra på områ det, vilket också har på pekat.33 På arbetsmarknaden har fä rre reformer genomfö rts i EU-lä nderna ä n på produktmarknaderna. Att arbetsmarknaderna fungerar mindre tillfredsstä llande i flera EU-lä nder framgå r tydligt av den bestå ende hö ga arbetslö sheten. De senaste 15 å ren har arbetslö sheten inom EU legat endast under fyra enskilda å r hö gkonjunktur. I har arbetslö sheten inte nå gon gå ng legat ö ver . Att en bred ansats med flera olika å tgä rder 33 European Commission [1999c]. Efterslä pning, kris och å terhä mtning . snarare ä n en enskild å tgä rd ä r arbetslö sheten, betonas i och har genom att genomfö ra ett brett spann av å tgä rder lyckats bä st bland EU-lä nderna med att minska arbetslö sheten. Lä nderna har minskat den strukturella arbetslö sheten det . Bland annat har de sä nkt nivå erna i arbetslö shetsersä ttningen och/eller ersä ttningstiden samt skä rpt kraven fö r att få ersä ttning. Lä nderna har ä ven det gemensamt att de sä nkt skatter och avgifter på arbete. Vidare bedrivs lö nefö rhandlingarna i dessa lä nder inte på sektorsnivå (så som sker i ) utan antingen på centraliserad nivå eller på mer decentraliserade nivå . Liksom har flera av EU-lä nderna det genomfö rt skattereformer. tillvä xtorienterade och mer sysselsä ttningsskapande genom att uppnå s genom att snedvridande effekter och incitamenten till skatteplanering minskar.35 Vissa lä nder, så som och , har skiftat skattebö rdan frå n arbetskraft till miljö - och energiskatter fö r att på så sä tt stimulera sysselsä ttningen och minska utslä ppen.36 Parallellt med skattereformer har må nga lä nder också reformerat sina pensionssystem om ä n i mindre utsträ ckning ä n , mot bakgrund av den allt stö rre som vä ntar dessa system den å rliga upprä kningen av kraven fö r fö rtids- och sjukpensionering har skä rpts. 34 []. 35 Neutralitet i beskattning innebä r att olika skattebaser beskattas lika. Dä rmed fö rsvinner incitamenten att skifta inkomster mellan olika skattebaser. 36 European Commission [1999c]. 42 Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . Ny budgetprocess med utgiftstak, rambeslut och medelfristiga prognoser har fö rbä ttrat det offentliga budgetsaldot. Penningpolitiken har fö rä ndrats genom en ny Riksbankslag som stä rker sjä lvstä ndighet. Ett prisstabilitetsmå l baserat på konsumentprisindex har introducerats. Reformerna bö rjade på det makroekonomiska planet med kredit- och valutaavreglering . Parallellt ö ppnades det finansiella tjä nsteområ det fö r utlä ndska etableringar. Dä refter har bank- och vä rdepappersmarknaden få tt en mer konkurrensfrä mjande reglering fö r en effektivare allokering av kapital. I stort sett all finansiell lagstiftning har reformerats i syfte att ö ka konkurrensen som den finansiella stabiliteten bibehå lls. Skattereformen 1991 syftade till att ö ka incitamenten till arbete och sparande genom att sä nka marginalskatterna och gö ra kapitalbeskattningen mer enhetlig, liksom att sä rbeskatta inkomst av lö n respektive inkomst av tjä nst. En karensdag har infö rts, liksom att arbetsgivaren stå r fö r sjukersä ttningen , den s k sjuklö neperiod. har ersä ttningsnivå erna sä nkts frå n till i arbetslö shetsersä ttningen och sjukfö rsä kringen, efter att ha varit nere på i krisens kö lvatten. pensionsreform har genomfö rts dä r inbetalda avgifter har en koppling till framtida utbetalningar, vilket ger ö kade incitament till arbete. Å r 1993 infö rdes en ny konkurrenslag som dels innehå ller ett uttryckligt fö rbud om konkurrensbegrä nsande samarbete mellan fö retag, dels fö rbud mot missbruk av dominerande stä llning. Den tidigare lagen fö rbjö d samarbete mellan fö retag endast om skadliga effekter kunde bevisas. Ö kad konkurrens i den offentliga sektorn Flera betydelsefulla å tgä rder har under senare å r genomfö rts fö r att hö ja effektiviteten i den offentliga sektorn, bland annat genom att tillå ta mer konkurrens. Statsbidragen till kommunerna har lagts om fö r att effektivisera resursutnyttjandet, och en ny lag om offentlig upphandling har tillkommit. Rå det fö r konkurrens på lika villkor mellan privat och offentlig sektor har Rä ntesubventionerna har minskat kraftigt och bostadspolitiken har skiftat frå n produktionsstö d till att fokusera på efterfrå gesidan, dvs att ge stö d till de boende. Det statliga stö dsystemet har ä ven avreglerats och fö renklats. Huvuddraget ä r dock att bå de producenter och konsumenter nu få r bä ra en stö rre del av bå de kapital- och produktionskostnaderna. Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . Betydande fö rä ndringar har skett vad gä ller transporter, kommunikation och energi. Statliga monopol har avskaffats, etableringsfrihet har infö rts och reformer och omregleringar har genomfö rts. På det hela taget har fö rä ndringarna lett till ö kad konkurrens och hö gre effektivitet. En viktig del i reformarbetet har varit att skilja tillhandahå llandet av transporttjä nster frå n driften av sjä lva infrastrukturen. Å r 1996 genomfö rdes en elmarknadsreform i . Det nya regelverket på elmarknaden har inneburit att produktionen och fö rsä ljningen av el omvandlats till konkurrensmarknader. Dä remot bedrivs nä tverksamheten (drift, underhå ll och upplå telse av ledningarna) alltjä mt som monopol och ä r fö remå l fö r specialreglering och kontroll av så vä l nä tens tillgä nglighet fö r aktö rer som prisutvecklingen fö r nä ttjä nster. Konkurrensen på elmarknaden har dessutom ö kat genom de fö rbä ttrade mö jligheterna till handel med utlandet, etableringen av nya aktö rer, slopat mä tarkrav och ö kad rö rlighet bland vissa kundkategorier. En ny telelag trä dde i kraft , och den har ä ndrats ett antal gå nger. Som en fö ljd av detta har en av mest avreglerade telemarknader, vilket har lett till att branschen ä r internationellt konkurrens- kraftig vilket i sin tur har gynnat konsumenterna genom lä gre priser. Postens ensamrä tt till brevbefordran avskaffades 1993, och Posten har bolagiserats. Inrikesflygets avreglering inleddes . Frå n och med 1997 få r ä ven utlä ndska flygbolag konkurrera om inrikesflyget. Avregleringen av jä rnvä gstransporter har lett till att har bland de hö gsta nivå erna på arbets- och totalfaktorproduktiviteten inom jä rnvä gssektorn, Taxinä ringen avreglerades 1990. Effektivitetsindex i några sektorer i Kä lla: [1998i]. EU-medlemskapet har inneburit en mer konkurrensutsatt marknad, bland annat inom livsmedelsproduktion. har internationellt sett lite reglering vad gä ller ö ppethå llande, men sektorn domineras dock fortfarande av tre aktö rer som svarar fö r drygt 2/3 av dagligvaruhandeln fö r livsmedel. 44 Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . 2.5.21990-talet: budgetkonsolidering och prisstabilitet Krisen under bö rjan av innebar att det blev nö dvä ndigt att vidta å tgä rder fö r att vä nda den statsfinansiella utvecklingen med ö kande budgetunderskott. Krisen bidrog också till att ö ka insikten om att den ekonomiska politiken och dess ramverk hade brister och detta medfö rde problem fö r den svenska ekonomin. En samsyn vä xte fram avseende behovet av att fö rbä ttra regelverken och se ö ver den ekonomiska politikens må l. Resultatet blev ett antal reformer avseende den ekonomiska politiken som syftade till stö rre stabilitet och ö kad fö rutsä gbarhet. Reformerna har inneburit att bå de penning- och finanspolitiken har få tt tydliga må l i form av må l fö r inflation och offentliga finanser. Nedan diskuteras de viktigare fö rä ndringarna som har genomfö rts fö r att nå dessa må l. I finansplanen lanserades lå g inflation som ett nytt må l fö r penningpolitiken. Efter att den ensidiga hö sten 1992 ö vergavs, beslutade Riksbanksfullmä ktige att penningpolitiken skulle syfta till en inflation, mä tt som en å rlig ö kning i konsumentprisindex (KPI), på 2 (+/-1) procent. vä sentligt lä gre ä n (se tabell 2.3). Må let fö r penningpolitiken verkar nu vara vä l fö rankrat i svensk ekonomi, nå got visas av att inflationsfö rvä ntningarna ä r lå ga. Tabell 2.3 Genomsnittlig årlig inflationstakt i konsumentpriser Anm: Geometriskt genomsnitt. Kä lla: [1999b]. Offentliga finanser i balans, men fortsatt konjunkturkä nsliga Den djupa lå gkonjunkturen under bö rjan av bidrog till att de offentliga finanserna fö rsvagades kraftigt. Å r 1993 motsvarade Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . underskottet i de offentliga finanserna av BNP.37 Det innebar en kraftig ö kning av statsskulden, vilket fick finansmarknaderna att reagera med hö jda obligationsrä ntor och ö kad rä ntedifferens mot omvä rlden till fö ljd av bristande fö rtroende. De hö gre rä ntorna bidrog till att ytterligare fö rvä rra den offentliga sektorns finanser. Utvecklingen av de offentliga finanserna blev ohå llbar och ett sanering av de offentliga finanserna blev nö dvä ndig. Ett sparprogram på sammanlagt presenterades 1995, vilket utö kades å ret dä rpå till att omfatta budgetfö rstä rkningar på sammanlagt fram . Utgifts- minskningarna stod fö r 66 miljarder. Det svenska sparprogrammet var ambitiö st i ett internationellt perspektiv. Diagram 2.5 Finansiellt sparande i offentlig sektor som andel av BNP Kä lla: SCB [f]. Resultatet av sparprogrammet blev en markant fö rstä rkning av budget- utfallen (se diagram 2.5). Som en fö ljd dä rav har ä ven skuldkvoten, dvs den offentliga sektorns bruttoskuld som andel av BNP minskat. Liksom penningpolitikens nya må l har budgetbalans få tt en stark fö rankring i politiken. må l att den offentliga sektorns finansiella sparande skall visa ett ö verskott på ö ver konjunkturcykeln syftar också till att uppnå en fallande skuld. 37 Enligt de nya nationalrä kenskaperna uppgick underskottet av BNP. 46 Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . motiveras bland annat av de fö rvä ntade belastningarna som en allt ä ldre befolkning kommer att innebä ra på den offentliga budgeten. Dessutom gö r den stora svenska offentliga sektorn att budgetsaldot ä r mycket konjunkturkä nsligt. Ett genomsnittligt ö verskott på medger stö rre manö verutrymme innan stabilitetspaktens treprocentsgrä ns nå s, dvs att EU-lä ndernas budgetunderskott inte få r ö verstiga av BNP. Fö r att fö rbä ttra utfallen i den offentliga budgeten har medel- fristiga prognoser på upp till tre å r få tt ö kad vikt i budgetarbetet. En ny budgetprocess infö rs En ny budgetprocess infö rdes 1996 dä r en s k rambeslutsmodell delar in den statliga budgeten i 27 utgiftsområ den. Modellen innebä r att sä tter en ram bå de fö r de totala utgifterna och fö r varje utgiftsområ de. Inom ramen beslutar sedan det relevanta riksdags- utskottet om fö rdelningen av resurserna. Eftersom anslaget inte få r ö verskridas innebä r det att utskotten endast kan omfö rdela utgifterna, och att varje ny utgift må ste motsvaras av en besparing inom samma områ de. ö ver utvecklingen ö ver och socialfö rsä kringssektorn. Taken ä r nominella och strä cker sig tre å r framå t. Eftersom regering och riksdag inte direkt kan styra utgiftsnivå n i kommunerna ä r kommunernas ramar givna av restriktioner fö r inkomsterna, frä mst fö r kommunalskatter och statsbidrag. Frå n och med å r 2000 gä ller dessutom ett lagstadgat krav på balans i kommunernas och landstingens finanser.38 Slutsatsen ä r att det finns anledning att tro att budgetfö rstä rkningen de senaste å ren kan vara av mer permanent karaktä r tack vare det nya regelverket. Allt fler kvantitativa må l Den ekonomiska politiken har fö r nä rvarande tre kvantifierade må l utö ver inflationsmå let: (1) den offentliga sektorns finansiella sparande skall visa ett ö verskott på två procentenheter ö ver konjunkturcykeln, (2) den ö ppna arbetslö sheten skall ner till å r 2000, (3) sysselsä ttningsgraden skall nå å r 2004 bland dem som ä r 38 Drygt en fjä rdedel av kommunerna (78 stycken) kommer inte att kunna balansera sina budgetar å r 2000, enligt kommunernas egna bedö mningar. Det ä r framfö r allt en å ldersbetingad stigande efterfrå gan på kommunala tjä nster som driver utvecklingen. Svenska kommunfö rbundet [1999a]. Efterslä pning, kris och å terhä mtning . 20-64 å r. sista må lens inbö rdes konsistens ä r beroende på arbetskraftsdeltagandet, som i sin tur styrs av ett antal faktorer så som inkomstskatter och socialfö rsä kringssystem. De kvantitativa må len har delvis fö rts in i den ekonomiska politiken med argumentet att på medellå ng och lå ng sikt styra politiken mot en vilket ä r av fundamental betydelse fö r vä lstå nd. fyller kvantitativa må l Alltfö r må nga normer eller må l leder dock till må lkonflikter i den ekonomiska politiken. Tillvä xten i har varit lä gre ä n i så vä l EU-lä nderna som i . Det beror delvis på den djupa lå gkonjunkturen i bö rjan av , men ä ven bortsett frå n denna har den lå ngsiktiga tillvä xt- trenden i varit lä gre ä n i omvä rlden. En svag utveckling av produktiviteten, investeringarna, arbetade timmar och terms-of-trade har alla bidragit till efterslä pningen. De olika faktorernas betydelse fö r tillvä xtefterslä pningen har dock varierat mellan olika tidsperioder. Det finns tecken som talar fö r att fö rutsä ttningarna fö r en lå ngsiktigt hö gre tillvä xt har fö rbä ttrats det . Den ekonomiska integrationen med omvä rlden har ö kat genom EU-inträ det 1995 och genom etableringen av nä rmast globala kapital- och varumarknader. Dessutom har bå de finans- och penningpolitiken få tt tydliga må l att uppnå och ramar att verka inom. Resultatet ä r ett betydligt stabilare nationellt makroekonomiskt klimat. Det har ä ven skett stora fö rä ndringar av strukturpolitiken, bland annat avregleringar inom ett antal varu- och tjä nstemarknader och en ny konkurrenslagstiftning. Konkurrensen har dä rigenom ö kat, vilket bidragit till att etablera den prisstabilitet som uppnå tts de senaste å ren. Den ö kade internationaliseringen innebä r nya fö rutsä ttningar fö r den ekonomiska politiken. Dels stä ller formella krav på bland annat budgetunderskott och skuldkvoter. Dels innebä r kapitalets och arbetskraftens ö kade rö rlighet praktiska begrä nsningar på hur mycket den ekonomiska politiken –framfö r allt skattepolitiken –kan avvika frå n den ekonomiska politik som fö rs i andra lä nder. Utrymmet fö r diskretionä r finanspolitik ä r så ledes betydligt mindre ä n fö r tio å r sedan. I stä llet har den ekonomiska politiken alltmer kommit att inriktas på strukturå tgä rder som ett komplement till stabiliseringspolitiken. Genom avregleringar skall fö retag, branscher och ekonomin i sin helhet 48 Efterslä pning, kris och å terhä mtning . . . bli mer effektiva och mer flexibla ä n tidigare, och dä rmed stå bä ttre rustade att mö ta ekonomiska stö rningar. Svensk ekonomi fungerar på vä sentligt bä ttre ä n tidigare. Fö rutsä ttningarna fö r realkapital, utbildning och kompetensutveckling ä r bä ttre ä n på lä nge. Ä ven om den svenska ekonomin hö sten 1999 fungerar bä ttre ä n tidigare och befinner sig i en hö gkonjunktur med god tillvä xt och fallande arbetslö shet, finns det fortfarande en potential fö r strukturella reformer som skulle bidra till hö gre resursutnyttjande och till en hö gre tillvä xt . 3Den ekonomiska utvecklingen fram En av långtidsutredningens traditionella uppgifter är att redovisa alternativa scenarier för den ekonomiska utvecklingen i ett medel- och långsiktigt perspektiv. Dessa scenarier har tidigare utarbetats av tjänstemän inom , som en del av det övriga utredningsarbetet. har i stället fått i uppdrag att utarbeta scenarier och redovisa dem i en särskild bilaga till . I bilaga 1 till analyseras utvecklingen fram i ett basscenario och två alternativa scenarier med högre respektive lägre tillväxt. I bilaga 2 till gör en analys av hur den ekonomiska utvecklingen påverkas av olika miljökrav. Mot bakgrund av den utveckling som skisseras i basscenariot, diskuteras främst den restriktion för tillväxten som en begränsning av koldioxidutsläppen utgör. Vanligen förses scenarierna inledningsvis med någon form av brasklapp eller förbehåll. De är inte att betrakta som prognoser, åtminstone inte vad gäller det längre tidsperspektivet. I stället skall de ses som en möjlig utveckling utifrån de antaganden som görs om ett antal centrala nyckelvariabler såsom produktivitetens tillväxt, arbetskraftsutbud och världsmarknadstillväxt. Ofta belyses också någon form av ekonomiskt-politiskt vägval som ställs inför . Detta kapitel innehåller en sammanfattning av de scenarier som utarbetat för . För en mer detaljerad genomgång hänvisas till bilagorna. 50 Den ekonomiska utvecklingen 3.1Antaganden ä r viktiga fö r resultaten Modeller av den svenska ekonomin är verktyg i scenariearbetet Tre olika modeller har anvä nts fö r att konstruera scenarierna fö r den svenska ekonomins utveckling. Modellerna, som beskrivs ö versiktligt i bokfö ringssystem som national- att i starkt fö renklad form få nga viktiga samband och anpassningsmekanismer i ekonomin utifrå n tidigare erfarenheter av hur ekonomin fungerar. Komplexa samband må ste med nö dvä ndighet fö renklas och berä kningarna bygger på att sambanden ä r nå got så nä r stabila ö ver tiden. Ö ver de lå nga tidsperioder som det hä r ä r frå gan om, 15-20 å r, ä r risken stor att må nga bedö mningar och modellsamband visar sig vara felaktiga. Resultaten styrs också i stor utsträ ckning av de antaganden som gö rs om en uppsä ttning exogena variabler, dvs vä rden som bestä ms utanfö r modellerna och vilka sedan ligger till grund fö r berä kningarna. Modellerna skall i fö rsta hand ses som berä kningstekniska hjä lpmedel. De ger inte i sig nå gon entydig bild , utan anvä nds i en iterativ process i kombination med anvä ndarnas kunskaper om hur ekonomin fungerar fö r att skapa en konsistent bild av utvecklingen, dä r resultatet frå n en modell ä r grunden fö r att framstä lla ingå ende data till en annan modell. Den lå ngsiktiga utvecklingen bygger på simuleringar med en så kallad allmä n jä mviktsmodell, EMEC.1 Modellen ä r utbudsstyrd, dvs en mö jlig produktion av olika varor och tjä nster bestä ms av tillgå ngen på arbetskraft och kapital och av produktivitets- tillvä xten i olika sektorer. På lå ng sikt antas priserna anpassa sig så att tillgä ngliga resurser kan anvä ndas fullt ut. Den arbetslö shet som trots allt kvarstå r ä r då av strukturell karaktä r. Modellen genererar på så sä tt en jä mviktslö sning i slutå ret, i det hä r fallet 2015, då efterfrå gan ä r lika med utbudet på alla marknader. Med EMEC-modellen analyseras strukturella fö rä ndringar snarare ä n utvecklingsfö rlopp. 1 Environmental medium term economic model. ett appendix till Bilaga 1 till Lå ngtidsutredningen – [2000], finns en mer grundlä ggande genomgå ng av modeller. Den ekonomiska utvecklingen 51 forts. Faktaruta 3.1 prognosmodeller Fö r att studera utvecklingen på kort till medellå ng sikt, och fö r att skapa ett konsistent fö rlopp till lä get i slutå ret, anvä nds en traditionell konjunkturmodell, KOSMOS.2 Hä r spelar det rå dande konjunkturlä get och utvecklingen av den aggregerade efterfrå gan en stor roll under de fö rsta å ren, medan mer lå ngsiktiga och allmä ngiltiga samband styr utvecklingen under den senare delen av perioden. Varken eller EMEC har en finansiell sektor, dvs det finns inga modellkopplingar mellan sparande och rä ntebildning och utvecklingen i den reala delen av ekonomin. Fö r berä kningar av sparbalanser och finansiella flö den mellan olika delar av ekonomin anvä nds en finansiell modell, FIMO.3 Resultat frå n denna modell stä ms sedan av mot andra modellresultat och nö dvä ndiga justeringar gö rs. Kä lla: Bilaga 1 till Lå ngtidsutredningen –[2000]. Arbetskraften blir ä ldre och mindre, men bä ttre utbildad Utbudet av arbetskraft bestä ms av demografiska faktorer och av lä get på arbetsmarknaden, dvs antalet personer i arbetsfö r å lder och i vilken utsträ ckning dessa personer kommer att vilja och kunna arbeta. Antaganden om befolkningsutvecklingen bygger på en prognos som Statistiska centralbyrå n, SCB, utarbetat. Av denna framgå r att antalet personer i å ldrarna 16-64 å r fö rvä ntas ö ka med knappt 185 000 personer fram till å r 2008, fö r att sedan minska med cirka 160 000 personer fram till å r 2015. Det ä r vidare så att de å ldersmä ssiga sammansä ttnings- fö rä ndringar som sker i arbetskraften troligen bidrar till att hå lla tillbaka arbetskraftsutbudet. fram till å r 2015 fö rvä ntas arbetskraftens genomsnittså lder ö ka. Det ä r framfö r allt antalet ä ldre i arbetskraften, personer å r, som ö kar och denna grupp har ett relativt lå gt arbetskraftsutbud i termer av arbetade timmar. Arbets- kraftens kä rngrupp med det hö gsta arbetskraftsutbudet per individ, personer å r, krymper dä remot. Arbetskraftens utbildningsnivå kommer att fortsä tta att stiga . 2Kortsiktsmodell fö r . 52 Den ekonomiska utvecklingen fö rä ndringarna motverkas till viss del av ett antagande om att en gradvis stö rre andel personer i arbetsfö r å lder kommer att stä lla fö rfogande ä n den jä mfö relsevis lå ga andelen 1998. Arbetskraftsdeltagandet antas ö ka frå n fö r personer i å ldrarna 16-64 å r å r 2015. Detta antagande i kombination med den demografiska utvecklingen medfö r att antalet personer i arbetskraften ö kar med i genomsnitt per å r fram till å r 2008, fö r att sedan minska per å r fram till å r 2015. I huvudscenariot antar att medelarbetstiden kommer att uppvisa en lå ngsam trendmä ssig nedgå ng om per å r. Antalet arbetade timmar per sysselsatt fö rvä ntas utjä mnas mellan kö nen, kvinnornas medelarbetstid ö kar per å r i kalkylen medan mä nnens minskar per å r. Nedgå ngen i arbetstid fö rklaras inte av nå gon avtalad eller lagstiftad arbetstidsfö rkortning, utan ä r fö ljden av individuella beslut att arbeta mindre i takt med att den reala timlö nen ö kar. Medelarbetstiden minskar frå n 1998 å r 2015. Utvecklingen av antalet personer i arbetskraften i kombination med fö rä ndringen i medelarbetstid innebä r att arbetskraftsutbudet i termer av totalt antal arbetade timmar i ekonomin ö kar per å r 1998-2008, fö r att sedan minska med i genomsnitt per å r . Som framgå r av tabell 3.1 blir nettoeffekten att antalet arbetade timmar fö rvä ntas vara nå got fä rre å r 2015 ä n 1998. Utvecklingen efter å r 2008 innehå ller nya inslag i jä mfö relse med tidigare perioder. Antalet arbetade timmar har visserligen minskat tidigare men då på grund av att medelarbetstiden gradvis kortats. Efter å r 2008 beror minskningen i stä llet på en underliggande fö rä ndring i den arbetsfö ra befolkningens storlek, som fö rvä ntas fortsä tta ä ven efter å r 2015. Se kapitel 4 och bilaga 9 till Lå ngtidsutredningen fö r en mer utfö rlig diskussion av konsekvenserna av detta. Den genomsnittliga ö kningen i investeringsefterfrå gan å r 1998-2015 berä knas bli per å r, vilket ä r betydligt snabbare ä n BNP-tillvä xten. Investeringarna ö kar snabbast i bö rjan av perioden nä r BNP vä xer snabbt av konjunkturella skä l, och avtar sedan i takt med att arbetskrafts- och BNP-tillvä xten minskar. Utvecklingen fö rstä rks av att en kraftig ö kning i bostadsinvesteringarna fö rvä ntas under de nä rmaste å ren, en ö kning som mattas av . Sammantaget ger detta upphov till en i ett historiskt perspektiv relativt stark investeringsutveckling. Skillnaden i tillvä xt mellan BNP och investeringarna ä r nå got stö rre ä n Den ekonomiska utvecklingen 53 ven realkapitalstocken fö rvä ntas vä xa i nå got snabbare takt ä n BNP. 1990-talets produktivitetstillvä xt stå r sig Utvecklingen av arbetskraften och kapitalstocken som beskrivits, gö r att kapitalintensiteten i produktionen ö kar nå got, dvs kapitalstocken vä xer snabbare ä n antalet arbetade timmar. Ö kningstakten ä r nå got snabbare ä n , men betydligt lå ngsammare ä n . En sammanvä gning av produktionsfaktorernas respektive kapitalkostnader ger vid handen att med per å r. produktionen ö kar sedan med i genomsnitt per å r, vilket innebä r att totalfaktorproduktiviteten rä knat på detta sä tt vä xer med per å r.