sou · GOB349d7 · 2001-01-01 00:00:00 — KG , ärkebiskopen, samtalsledare , präst och forskare vid i , forskningschef på i (saknas på bild) , kompetensutvecklare på dataföretaget Religion, konikt och försoning – Nittonhundratalet tycks ha inneburit er mellanmänskliga konikter än i mänsklighetens historia, säger ärkebiskop och fortsätter: Jag skriver tycks eftersom det kan bero på att vi dels vet mer om varandra , dels är mer effektiva i vår förstörelse, vilket gör att vi också räknar med er konikter. Det kan också handla om att konikterna fått mer fruktansvärda konsekvenser än . Därom torde ingen diskussion råda. har konikterna mellan stater i stort sett upphört. Däremot fortsätter inom- statliga konikter och dessa har religiösa orsaker eller tolkas i religiösa termer. vet vi att alla (?) religioner i djupen bär på försoningstanken och i sin etik har nästankärleken som det primära. Det är denna spänning och motsägelse jag vill få belyst på djupet i vårt samtal. Vad är det som sker när den religiösa tron blir till ett vapen mot andra människor? Hur fördjupar man förståelsen av den religiösa tron så att den når djupskikten, där försoning och medmänsklighet dominerar? Är det över huvud taget möjligt? Eller är det olika religioner som bara har namnet gemensamt? Skulle det vara möjligt att arbeta förebyggande i en begynnande koniktsituation genom någon fördjupningsmetodik? Är sekularisering den enda utvägen för att vi ska nå en fredlig värld? Eller är fördjupad religionsförståelse ett alternativ? Under vilka omständigheter? Förutom KG , ärkebiskopen i , deltar i samtalet , präst och forskare vid i och projektledare för programmet för mänskliga rättigheter vid . har doktorerat i etik med en avhandling, där hon jämför den etiska prolen inom den ekumeniska rörelsen med de värderingar som var vägledande inom ett sekulärt forsknings- och aktionsprojekt, (WOMP). Deltar gör också , forskningschef på i . är teolog och tillhör den anglikanska kyrkan på . Han har varit aktiv i religionsdialogen i , främst i kontakten med buddhister. Som generalsekreterare i Kristna Råd utvecklade han tillsammans med rådets ordförande goda kontakter med såväl tamilgerillan som regeringen. , den fjärde samtalspartnern, är kompetens- M I L L E N N I E K O M M I T T É N utvecklare på dataföretaget . Som mystiker ser han att strävan efter frid ger många uppslag till fred i den yttre världen. En annan fråga är varför religion just vid i historien har blivit ett sådant problem. När vi hör talas om konikter hör vi ofta att människor har levt tillsammans i fred i generationer och sedan, , blir det plötsligt omöjligt att leva i fred. Varför är det så? Vad har hänt? En tredje fråga är vilka möjligheter olika religioner och vår kristna religion har för att fungera som en försonande kraft. Hur kan religion användas både som ett koniktinstrument och som ett instrument för fred och försoning? – Hur har Kristendomen eller andra religioner bidragit till fred och försoning ? Det är ingen tvekan om att bland våra många bidrag till civilisationens framsteg och till lindrandet av mänskligt lidande, har vi kollektivt och individuellt bidragit till smärtan och våldet på denna jord. Religioner har i några situationer varit orsaken till våldet. Jag vet att många av oss är av den åsikten att religionens innehåll i grunden är icke-våldsamt, och att det är människan som individuellt eller kollektivt leder bort religionen från dess andemening. Vad detta betyder är att religioner manipuleras av människor för att de ska nå sina mål. SPÅR AV VÅLD I STRUKTURERNA – Det är också viktigt att notera, fortsätter , att några orsaker till våld kan hittas i religionerna, och att det är därför som religioner lätt kan tjäna som uttrycksmedel för våldsamma tendenser. Om vi berör de stora klassiska religionerna som kristendom, islam, buddhism och hinduism, så kan vi hitta spår av våld inbyggda i strukturerna. Grundtexterna återspeglar våldsamma offerritualer, användande av våld för det högre goda, och ett behov av våld för att försvara tron. Låt mig ge några exempel. Hinduism kan inte reduceras till ahimsa (en icke- våldsreligion), vilket man ibland tror. Rigveda anför annorlunda perspektiv att notera i samband med offer. Kungarna kallar på gudar för att segra och Bhaga- vadgita förfäktar att det är legitimt att döda i krig, eftersom själen är odödlig. Jag kan fortsätta med andra texter såsom och kastsystemet. En brahman tillhör en högre kast, och han har ett godkännande som är givet till honom att döda en dalit, som är av låg kast. Det nns liknande idéer i buddhismen. I islam är rättsbegreppet så starkt, att man kan ha speciella sätt för att utsätta någon för M I L L E N N I E K O M M I T T É N våld för att upprätthålla sanningen. Vad beträffar judendomen saknas inget mänskligt våld i . är ständigt involverad i våld. Man kan läsa några av de våldsamma texterna i . Kristendomen har sin grund i samma källor, samma religiösa kultur och våld, som har startat heliga krig och korståg. Vi måste tillstå att det nns våldsamma tendenser inom religionen, men man bör komma ihåg att detta är inte hela sanningen. som religion i några avseenden har bidragit till upptrappningen av våld i världen, har den också bidragit till att betvinga våld och att dämpa mänskligt lidande. RELIGIONEN FÅNGAS I VÅLDSSPIRAL I och i många andra regioner har orsaken till våld inte legat i religionen utan i orättvisorna. Religionen har därför ibland kommit att fångas i en våldsspiral som den inte har skapat. Religiösa reaktioner på denna typ av våld har varierat, men påpekandena och specika reaktioner har framförts av befrielseteologer. I första hand har befrämjandet av kamp mot våld varit en sorts respons från befrielseteologer. I andra hand att uppnå befrielse från våld när det väl har släppts löst i form av krig eller förtryck. I har det inte funnits någon våldskult i religionens namn, men den har funnits i orättvisans namn. Orättvisa är våld i den strikta bemärkelsen, att orättvist eller med våld beröva en majoritet deras grundläggande livsförnödenheter och livet självt. – Så när det gäller frågan om religion och våld, säger , räcker det inte med att undersöka varför religion genererar våld. Det är också viktigt att undersöka huruvida religion rättfärdigar eller underlättar någon form av våld. Jag anser att religion inte borde ge upphov till våld. Men den kan inte heller vara tyst mitt ibland någon som helst form av våld eller orättvisa. Att vi ser religionens roll som så mycket starkare just , tror har att göra med tillbakaträdandet och demonteringen av staten, speciellt välfärds- staten. Religion kan i ett sådant sammanhang underlätta både mycket bra och mycket dåliga processer, menar hon. I alla världsreligioner och i det sätt man denierar dem på nns tendenser som går i riktning mot humanitet, en universalistisk trend att nå ut och se att vi är mänskliga varelser som relaterar till varandra och till en gudomlig verklighet. Men det nns också en splittrande sida vad gäller religiös utövning. Myter, böner, legender, historier och vår Heliga Skrift kan hjälpa till att öka och skapa en känsla av vi mot dem. M I L L E N N I E K O M M I T T É N – Detta är de två huvudkrafterna som jag ser kämpar mot varandra i våra sam- hällen . En mer universalistisk trend och en mer partikularistisk trend. Religion har att göra med relationer, religion, binda samman, och det är en relation både med , med oss själva, med andra människor och med vår känsla av relation till samhället. Den sistnämnda är den centrala för att förstå varför detta händer , menar . – De esta av oss skulle förmodligen hålla med om att Titos var en riktig förtryckarstat, och ingen av oss beklagar det faktum att den inte existerar längre. Ändå fanns där en känsla av enighet och samhörighet med något som var bortom etnicitet, religion, släkt- och familjeidentitet. Folk som studerat konikten i har ofta pekat på, att när staten som en ram mer eller mindre försvinner behöver människor vända tillbaka till en känsla av att tillhöra en familj och en nationell etnisk identitet – och den identiteten har väldigt ofta en religiös täckmantel. Den väcktes av en extrem nationalistisk propaganda, man var , man var serb, man var kroat. Många människor var blandade och blandäktenskap var vanliga, men i en situation, där man inte hade någon annan att lita på, blev det väldigt viktigt att man var serb och ortodox eller kroat, katolik eller . NATIONALITET , ETNICITET OCH RELIGIÖS IDENTITET – Det är viktigt att tänka på hur vi denierar religion i förhållande till vår etniska, släkt- och familjegemenskap, fortsätter . har varit ett kristet land, vi har haft en kyrka nära förbunden med staten och vi har sett oss själva som ett kristet folk utan att tänka så mycket på skillnader vad gäller nationalitet, etnicitet eller religiös identitet. Detta håller på att förändras, och jag tycker att det är hälsosamt att så sker, eftersom vi har många invånare i som inte är kristna. Vi har många muslimska invandrare, och de är också invånare här. Detta måste vi tackla på ett nytt sätt. Det är viktigt att inse att många av oss tänker på religiös identitet som någonting som också hänger ihop med vår etnicitet, med andra ord jag är svensk, så jag är , jag är svensk, så jag är lutheran. Vad som hände i behöver användas för vår inre eftertanke även här, annars kan religion kanske bli ett medel för att tänka i termer av vi och de, och i en kris då man vänder tillbaka för att nna en känsla av trygghet kan detta vara riskabelt. M I L L E N N I E K O M M I T T É N förklarar varför hon använder ordet täckmantel om religion. – Jag tror att religion och känslan av gemenskap och tillhörighet till ens reli- giösa identitet ofta används som en täckmantel för att dölja andra konikter, som är sammanätade eller djupare. Många av konikterna i hade att göra med ekonomiska privilegier. Serberna hade en militär armé, men de hade inte den hightech- kommunikation med som och hade. I gick också uppdelningen mellan katoliker och protestanter parallellt med en uppdelning i socio-ekonomisk kapacitet. Religion kan användas som en täck- mantel, som någonting som hjälper till att dölja det faktum att många av grund- orsakerna mycket väl kan vara ekonomiska och sociala orättvisor, som bara råkar följa samma uppdelning som religionerna. Det viktigt för oss att inse att vi lever i många överlappande gemenskaper. – Jag ser saker och ting ur en mer personlig, mystisk synvinkel, säger . Frågan vad avser ens egen identitet och ens egen relation till är viktig, och väldigt mycket av detta är en fråga om att ha rätt eller att ha fel. Om man tror att man har rätt, så måste man hindra det från att vara fel. Ens ståndpunkt blir väldigt viktigt att försvara. Men kristendomen och de esta andra religioner, var och en på sitt sätt, förser oss med tanken på nåd, och när man har nåd så behöver man inte ha rätt längre. Om man lever i nåd är man nöjd och inspirerad för att inspirera och hjälpa andra. Man behöver inte försvara någonting, för där nns ingenting att försvara. Man lever i nåd, men man kan inte äga den. Det är en gåva. – Vad jag skulle vilja se är en fördjupning av lokala religioner, fortsätter han. Alla religioner är fantastiska vägar för att möta en gudomlig verklighet och har man denna fantastiska upplevelse, så är de alla bra. Jag önskar att denna erfarenhet kunde fördjupas, eftersom om man kopplar upp sig till , eller vad man nu kallar det för, så behöver man inte kämpa. Man har ingenting att försvara. Jag skulle vilja stärka alla religioner i koniktområden, stärka människors religiösa upplevelser, göra människor mer medvetna om det gudomliga. menar att man kastar inte bort bara för att någon ber en att göra det, man försvarar den, speciellt i en kultur där religionen anses vara M I L L E N N I E K O M M I T T É N Till och med här i försvarar man den, fastän man inte tror på den. Den ger en inte så mycket, men man vet att den är helig, åtminstone i teorin. – Jag tror att olika religioner och organisationer kan stärkas utifrån, de kan gå framåt i sina olika kulturer och göra människor på sina egna vis medvetna om möjligheten till försoning och fred; försoning som börjar med en individ och som sedan sprider sig. Tendens att tolka identiteten mot andra När man hade ett kristet missionärsprojekt, säger , så var erfarenheten inte så stor av ickekristna religioner. De sågs snarare som kulturella identiteter. – ser vi en väckelse inom alla religioner och ett stärkande eller fördjupning av identiteter. För att göra det mer komplicerat kan det inte bara vara fråga om att fördjupa ens identitet, eftersom det också nns en risk för att om man fördjupar sin identitet så gör man det gentemot andras. När vi talar om reli- giöst våld kunde vi också nämna utvecklingen mot en mer fundamentalistisk religiös förståelse, vilken är mycket mer uppenbar än vad den var . tänker på multipla identiteter, och säger att hon är väldigt rädd för den känsla av identitet som man har som en individ inom ett snävt samhälle, när det visar sig vara vårt samhälle mot det andra. I D E N T I T E T S P O L I T I K – I pratar man om identitetspolitik, varje grupp denierar sin politik utifrån sin förståelse av identitet. Detta behövs förstås som en reaktion mot att de som sitter vid makten inte lyssnar, inte är lyhörda för t ex hur det är att vara en svart kvinna eller en latinamerikansk immigrant i , där den dominerande politiska makten fortfarande innehas av vita anglosaxiska immigranter, mestadels män. Det är lätt att förstå att identitetspolitik kan uppstå, men det är inte hälsosamt. Om man driver politik enbart utifrån betydelserna av identitet, inser man inte att vi alla har något gemensamt, män och kvinnor, svarta och vita. Jag försvarar inte en slags gammaldags universalism, eftersom min vision är mer relaterad till förståelsen av , då förhindrade ondskan genom att skapa många språk, så som det berättas i Skapelseberättelsen 11. M I L L E N N I E K O M M I T T É N Det var verkligen ett sätt att förhindra ondskan från att spridas, då männi- skorna plötsligt inte kunde förstå varandra. Vi har också den andra historien i Apostlagärningarna, då människor kunde förstå när andra talade ett annat språk. Jag tror att i senare modern tid är både och det positiva som vi behöver sträva efter . Det är inte antingen eller, det är inte identitet eller inte, det är både en särskild identitet och att inse att vi har många olika identiteter, var och en av oss, som individer och som grupper och därför också vissa saker gemensamt. Försök att utplåna religion med postmodernism Varför står då religionsfrågan i fokus i diskussionen? menar att man ser era trender om man tittar på historien. En är att många människor trodde sekularisering skulle utplåna religionen och att postmodernism var lösningen. – Jag tror det är sant om man tittar på experimentet i och i , säger han. I tänkte de först att de skulle utplåna religionen, därav förföljelserna. , när de inte kunde utrota religionen, började de träffa en uppgörelse med religionen. I var det precis det omvända. Filoson var att religion i grund och botten var vidskeplighet, och när man hade uppnått ekonomisk stabilitet skulle religionen bara försvinna. Men det gjorde den inte, därför skedde kulturrevolutionen i . Till och med i har man en sekulär konstitution. Sekulära konstitutioner nns också i . Tanken är att religion är enskild, men det är den inte. Den formar dig, din kultur, din bildning. Allt påverkas av religionen. ser vi att globaliseringen är en av orsakerna till nedmonteringen av väl- färdsstaten. Återigen fungerar det annorlunda, speciellt i ekonomiskt fattiga länder. Om välfärdsstaten försvinner och vi inte ersätter den med någonting, kommer människorna att förlora sin identitet, sin trygghet. Vad som händer då är att religionen är det enda som ger dem hopp, identitet och trygghet. Därför håller de fast vid den. Man kan kalla det fundamentalism, men det är verklighet. RELIGIONEN ÄR ENDA FÖRSVARET Vad som händer i Tredje Världen är våldsamma angrepp från den västliga civilisationen genom kultur, musik etc. Det enda försvar Tredje Världen då har är religionen. M I L L E N N I E K O M M I T T É N – När vi talar om de islamiska revolutionerna, fortsätter , tvingas vi inse att dessa är de enda krafter som kan ena folk. Religion kan vara skym- fande, den kan vara manipulativ, men på samma gång kan den vara den håll- bara grunden för att hålla samman nationer och kulturer. INSPIRATION FÖR ATT ÖVERLEVA Det är väldigt viktigt att förstå att postmodernismen inte gett oss lösningen. Man kunde inte ta ifrån människorna religionen, eftersom den ger dem inspiration att överleva. Det är därför man säger att i den situation som råder i är grundorsaken till våldet inte religionen, utan orättvisorna. – Vi måste förstå religionens roll på det viset. Vi har en tendens att se på islam som något demoniskt, men sann islam står för en särskild sorts rättvisa. Om religion i ickevåldets namn ignorerar orättvisa blir den ett slags våld. Religion som upprinnelse till våld – Om vi håller oss till frågan om huruvida religion kan vara upprinnelse till våld, nns det era exempel, ett är , säger . Där är det så uppen- bart att man, utan att ha religiösa krig i den vanliga bemärkelsen, har mycket våld i ett samhälle som gynnas av religiösa synsätt. Det nns t ex det som kallas för . Så har vi den motsatta sidan, det kunde vara sekularisering eller ett liberalt samhälle, en liberal religion. Men är det religiösa människor som inför våld i situationen. Hur går det ihop? tar ett exempel från . – Genom i har det kommit fram att många av de vita som begick grymheter och kränkte de svartas mänskliga rättigheter gjorde så inte i strid mot religionen utan snarare inspirerade av sin religiösa övertygelse. De såg sig själva som stridande mot ateism och kommunism och detta var kombinerat med att strida mot de svarta. Apartheidsystemet hjälpte till med att bibehålla den föreställningen. hade besök från , professor . Han har studerat vittnesmålen och tog upp dessa som en etisk utmaning för kyrkorna. Han gav följande exempel: Någon hade kommit till och sagt nå, jag ville komma hit för att vittna M I L L E N N I E K O M M I T T É N och berätta min historia för er. Jag vet att jag var den som var där för att se till att din mamma dödades, men jag är här också eftersom jag vill visa att jag var i den positionen inte enbart som en enskild individ, utan därför att jag gjorde det som del av ett samhälle. Jag trodde på det jag gjorde. Många värderingar, som faktiskt inte är vad vi skulle beskriva som kristna grundvärderingar, har betecknats som kristna och har den styrkan för människor. De känner att de försvarar sin kristliga identitet, de försvarar mot kommu- nism, ateism, demoralisering, feminism, eller vad som helst. Det är därför religion kan vara en så stark destruktiv kraft. Man tillsätter någon slags gudomlig välsignelse till korståget. I Västvärlden ersätter kommunismen som den nya enden. Och i den muslimska världen är det den dekadenta Västvärlden som är enden. EN UPPSÄTTNING IDÉER ELLER menar att vilken uppsättning idéer som helst som har någon slags helhet och är på något sätt kosmisk, som tar hand om det mesta av ens liv, kan användas som ett fredsredskap eller som ett redskap för ohyggligheter. Så länge det är stort nog är det alltid värdefullt, det innefattar hela ens person- liga identitet. Man är rädd att förlora det, och man måste försvara det till det bittra slutet. – Jag skulle vilja säga att man kan använda vad som helst som är stort nog för våld. Det gör handlingen enklare, men det är inte religion. Här tycker jag att vi talar om två olika saker, fortsätter han. Dels en uppsättning idéer, ett slags värderingssystem som tagits från , från olika ställen, en uppsättning idéer som kan vara dig väldigt nära eller inte nära. Men det är något som jag skulle kalla tillfälligt, det förändras över tiden. Dels talar vi om religion som upplevelsen av . Det är svårt att uttrycka det i ord, men ändå Traditionell religion är ett sätt att uppnå den upplevelsen, den kontakten. – Du tänker på den mystiska upplevelsen, säger . Jag delar din uppfattning att om man kommer så djupt och så nära , är det inte våldsamt. Problemet är att människor kan vara våldsamma i religionens namn. Det nns uppmuntran till folkmord i några av de hebreiska skrifterna, men vi har också sidoeffekter av missionsuppropet som vi som kristna har haft: gån ut och gören alla till lärljungar. De oavsiktliga sidoeffekterna av det har varit att vi kom och sade att ni bör ha samma tro som vi har. Det fungerade väldigt bra M I L L E N N I E K O M M I T T É N både under kolonialismen och imperialismen, men jag tror inte att det var avsikt. menar att detta är något vi måste leva med, och med det faktum att religion kan användas som en våldskraft eller snarare som en orsak, någonting som gör en människa så stark att han eller hon kan begå våldsam- heter. Kommunism kan användas på det viset, religion också. Det intressanta är att se hur vi kan förnya religioner för att kunna förmedla en grundupp- levelse av fred och försoning. – Jag håller med dig, men jag tror det är viktigt att också konfrontera oss själva och fundera över varför detta har varit möjligt i religionens namn. De monoteistiska religionerna – judendomen, kristendomen och islam – har en tendens att vara mer monolitiska, mer våldsamma, menar . Vi har en benägenhet att tycka att vi har rätt och andra har fel. Det är viktigt att vara självkritisk. – Men vi måste också gå längre, säger . Vi måste acceptera förlåtelse, acceptera nåden och gå vidare. Vi har varit syndare och vi är alltid det. Men vi kan inte stanna där. Vi måste gå vidare till . VÅLD UR ETT BREDARE PERSPEKTIV menar att vi måste se på våld ur ett bredare perspektiv, inte i termer av frånvaro av krig och konikter, utan i termer av hur vi fördelar resurserna i världen. –Undernäring är en form av våld. Arbetslöshet är en form av våld. När vi talar om fred i en värld där det nns så många orättvisor, tänker vi på frånvaron av krig, frånvaron av konikter för att behålla status quo. Men det är inte den bibliska förståelsen av fred. –Detta är anledningen till, säger , att jag är rädd för att använda orden dyrka och till och med nåd för snabbt, eftersom jag tror att de kan användas för att bekräfta status quo, att upprätthålla existerande orättvisor. –Jag tror att försoning och förlåtelse kommer ur en process där man kan se på vad som varit eller på personen som kränkte en utan bitterhet, säger . Då har man nått förlåtelsenivån. Det kan ta år för en del människor att förlåta någon som har brukat våld. Med nåd kan man nå den punkten. KONFLIKT INTE ALLTID NEGATIVT När det gäller tanken på att religionen orsakar konikter alternativt främjar försoning, anser att ordet konikt inte alltid borde betraktas som negativt. Konikt kan också leda till förändring av samhället. M I L L E N N I E K O M M I T T É N – Om man läser i igen så nner man att i den profetiska traditionen är det alltid Gudsmannen som står fram och talar om sanningen, och det blir en konikt för kungen eller för dem som har makten. trodde att startade en konikt, men i själva verket skapade han befrielse. I Tredje Världen ber människor om ekonomisk uppgång, och jag är säker på att detta skapar konikter för vissa människor. Det beror på var du dig och vem som tolkar . Religiösa sändebud inom FN? berättar om ett projekt som han är involverad i och som handlar om ett annorlunda sätt att tackla religiösa konikter. – Vi vill skapa en grupp sändebud knutna till . Dessa per- soner bör vara djupt förankrade i sina egna religiösa traditioner och därför även kunna förstå andra religiösa människor. Vi tänker på personer som . Dessa sändebud vill vi skicka till lokala konikthärdar för att förstärka de lokala religionerna och det lokala engagemanget för fred. Om vi tar Bosnien som exempel så skulle vi till den ortodoxa kyrkan i skicka en jude, en hindu och en buddhist.