sou · GOB388d3 · 2001-01-01 00:00:00 — Det har genom det material som vi har samlat in och genom de uppgifter som vi har fått från polis och åklagare framkommit att det är vanligt att medlemmar i mc-gängen ägnar sig åt indrivning av verkliga eller konstrue- rade fordringar. Inte sällan sker detta genom användande av olika former av hot. Det är också vanligt att medlemmar i mc-gäng och i rasistiska sammanslutningar hotar poliser och andra tjänstemän och att de genom hot försöker skrämma vittnen och andra som skall höras inför domstol till tyst- nad. Det har emellertid visat sig att det råder osäkerhet beträffande huruvida de metoder som används innefattar straffba- ra gärningar. Det tycks finnas ett behov av ett klarläggande av var gränsen går mellan vad som är att bedöma som endast en icke rättsstridig uppma- ning att betala en skuld och vad som är att uppfatta som ett hot om våld eller annan brottslig gärning i händelse av utebliven betalning. Det råder också oklarhet om huruvida vissa typer av beteenden kan vara att uppfatta som straffbara hot. Denna oklarhet gäller också vid bedömningen av om vissa typer av förfaranden är straffbara som hot mot tjänsteman eller över- grepp i rättssak. Vi har mot bakgrund av vårt uppdrag funnit det naturligt att överväga om det finns behov av att förtydliga lagstiftningen i detta hän- seende. 19.2Nuvarande straffbestämmelser av intresse I 4 kap. 4 § BrB finns en allmän straffbestämmelse till skydd för indivi- dens handlingsfrihet. Enligt bestämmelsen döms den för olaga tvång som tvingar annan att göra, tåla eller underlåta något. För straffbarhet förutsätts att tvånget sker genom våld eller genom vissa angivna slag av hot, nämli- gen hot om brottslig gärning, hot att åtala eller ange annan för brott samt hot att om annan lämna menligt meddelande. Hot av de två sistnämnda slagen är straffbara endast om de används för att utöva ett tvång som är otillbörligt. Den som hotar någon med vapen eller annars med brottslig gärning, på ett sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla allvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet till person eller egendom, döms enligt 4 kap. 5 § BrB för olaga hot. Bestämmelsen är avsedd att ge ett skydd mot angrepp på en enskild persons känsla av trygghet till person och egendom. Bestämmelsen om utpressning finns i 9 kap. 4 § BrB. Brottet består i att någon genom olaga tvång förmår en annan person till en disposition som innebär förmögenhetsöverföring. Med olaga tvång avses detsamma som i 4 kap. 4 § BrB. I 17 kap. BrB finns bestämmelser om brott mot allmän verksamhet, m.m. Av intresse här är brotten våld eller hot mot tjänsteman (1 §) respek- tive förgripelse mot tjänsteman (2 §) samt övergrepp i rättssak (10 §). Den brottsliga gärningen enligt 17 kap. 1 § består i våld eller hot om våld som riktar sig mot den skyddades person. För straffbarhet förutsätts att våldet eller hotet om våld står i samband med myndighetsutövning. Huvudfallet är att någon angriper en person i dennes myndighetsutövning, t.ex. en po- lisman som är i färd med att gripa en inbrottstjuv eller som deltar i en tra- fikkontroll. Under paragrafen ryms emellertid också det fallet att någon med våld eller hot om våld försöker tvinga någon, t.ex. en socialsekretera- re, att i myndighetsutövning vidta en åtgärd eller hindra honom från att vidta en åtgärd. Slutligen omfattas det fallet att någon angriper en person för att hämnas vad denne gjort eller underlåtit i myndighetsutövning. Skillnaden mellan 1 § och 2 § ligger i beskrivningen av den brottsliga handlingen. För förgripelse mot tjänsteman döms den som, på annat sätt än som avses i bestämmelsen om våld eller hot mot tjänsteman, otillbörligen vidtar eller hotar med en åtgärd som för den skyddade (tjänstemannen) medför lidande, skada eller annan olägenhet. Den brottsliga gärningen enligt 17 kap. 10 § beskrivs på samma sätt som i 17 kap. 1 § och 2 §, nämligen som angrepp med våld eller med hot om våld respektive vidtagande av eller hotande med en åtgärd som medför lidande, skada eller olägenhet. Bestämmelsen är avsedd att ge skydd åt vittnen och andra förhörspersoner. Skydd mot våld eller hot om våld till- kommer därutöver personer som gjort anmälan, fört talan eller ämnar göra detta. Som moment i de i föregående avsnitt refererade bestämmelserna ingår att gärningsmannen hotar en annan person med någon typ av åtgärd. Det kan vara fråga om (1) hot om våld, (2) hot om brottslig gärning eller (3) hot om åtgärd som medför lidande, skada eller olägenhet. Bestämmelsen om olaga tvång innefattar också vissa hot om att åtala, anmäla eller lämna menligt meddelande om någon. I det följande bortses emellertid från hot om sådana åtgärder. Med hot om våld avses att gärningsmannen hotar en person med våld mot dennes person. Det är i allmänhet fråga om misshandel men även ett betvingande, t.ex. att låsa in eller föra bort någon, kan vara att anse som våld som omfattas av de aktuella bestämmelserna.1 Under begreppet hot om brottslig gärning faller, förutom hot om våld mot person, t.ex. hot om våld på egendom (skadegörelse, m.m.). Den brottsliga gärningen behöver inte rikta sig direkt mot den hotade, utan kan t.ex. avse våld mot anhörig eller skadegörelse på anhörigs egendom. Hot om åtgärd som är enbart civilrättsligt rättsstridig (avtalsbrott, strejk, m.m.) faller alltså utanför begreppet hot om brottslig gärning.2 Begreppet hot om gärning som medför lidande, skada eller annan olä- genhet förekommer i bestämmelserna i 17 kap. BrB om förgripelse mot tjänsteman (2 §) respektive övergrepp i rättssak (10 §). Med skada avses i dessa bestämmelser ekonomisk skada. Ett exempel kan vara att någon ho- tar att förstöra den hotades egendom. I övrigt kan under begreppet hänföras t.ex. lidande p.g.a hot om våld mot anhörig.3 Även sådant som nämns i 4 kap. 4 § BrB, nämligen hot om åtal eller angivelse eller lämnande av menligt meddelande, kan omfattas. Ett praktiskt fall är hot om förtal.4 Hot kan framföras och uttryckas på olika sätt. De kan vara mer eller mindre tydliga. Vad som i de hänseendena krävs för straffbarhet är inte reglerat i lag och man finner inte heller i förarbetena någon vägledning. När det gäller sättet som ett hot framförs på, tänker man väl i första hand på hot som framförs i ord. Att straffbara hot i och för sig kan framföras även på andra sätt får anses klart, även om försiktighet kan vara påkallad. Ett tydligt exempel finns dock angivet direkt i lag, nämligen hot genom lyftande av vapen mot någon (4 kap. 5 § BrB). Man kan också tänka sig andra former av hot, t.ex. hot som består i att man till någon överlämnar en bild med ett hotfullt innehåll.5 kap. 13-24 s. 17:6. 2Jareborg: Brotten II 1986 s. 246. 3Holmqvist m.fl. s. 17:15. 4Jareborg: Brotten III, 1986, s. 161. 5Jfr fallet /, NJA 1999 s. 275. Vad avser krav på tydlighet gäller att inte bara klara och tydliga hot av typen jag skall döda dig eller jag skall slå sönder din bil är straffbara. Ett exempel på detta finner man i hovrättsfallet RH 1991:58. Två personer som hade kommit i besittning av en stor mängd nycklar till industrifastig- heter samt en larmpärm krävde av ägaren, ett vaktbolag, lösen för att lämna tillbaka nycklarna och pärmen. Hovrätten ansåg, fastän gärningsmännen ej med klara ord hade hotat med viss gärning, att det genom andra om- ständigheter stod klart att de stödde sitt krav på inlösen av nycklar och pärm med att dessa annars skulle komma att användas som hjälpmedel vid tillgreppsbrott. Gärningsmännen dömdes för utpressning. Ett annat exempel är en dom där Hovrätten över och dömde presidenten i Hells , , för bl.a. hot mot tjänsteman. Hoten bestod i att . i samband med att han omhändertogs av polis till intillstående kamrater sagt bl.a. lägg märke till denne man, han skall det hända något samt direkt till polisman- nen du har gjort ditt livs misstag. ogillade däremot i en dom ett åtal för olaga hot, enligt vilket tre medlemmar i skulle ha uppsökt målsäganden och med olika former av påtryck- ning försökt förmå denne att betala en påstådd skuld. Enligt åtalet hade de tilltalade bl.a. hotat målsäganden med ord innebärande att det skulle hända honom saker och att han skulle råka ut för otrevligheter om han inte beta- lade skulden. Vidare skulle hoten ha förstärkts genom att de tilltalade för- klarade att de kom från Hells och, vid ett av tillfällena, genom att tala om för målsäganden att det var bäst för honom att komma till i och betala skulden. Tingsrätten fann att det kunde finnas någon som ansåg sig ha en fordran på målsäganden (dock inte de tre tilltalade) och att begäran om betalning som sådan inte kunde anses otill- börlig. Tingsrätten konstaterade vidare att Hells i massmedierna utmålas som en våldsorganisation och att de tre tilltalade, som hade klar- gjort sitt medlemskap i organisationen för målsäganden, hade anlitats i syfte att sätta extra press på målsäganden att betala. Att någon som tillhör en sådan organisation på uppdrag av annan kräver någon på betalning tor- de enligt tingsrätten aldrig kunna innefatta ett brott så länge kontakten sker på ett korrekt sätt. Tingsrätten fann det i viss mån oklart vad som verkligen hade sagts vid de olika tillfällen då de tilltalade hade uppsökt målsägan- den. Man fann det dock styrkt att målsäganden fått besked om att komma till och betala skulden. Uppgiften om var betalningen skulle ske ansågs emellertid i sig sakna intresse för bedömningen av om de tilltalade hade gjort sig skyldiga till olaga hot. De uttalanden som i övrigt 6Dom i mål B 35/99. 7Dom i mål B 6035/97. Domen överklagades inte. gjorts framstod enligt tingsrätten som mångtydiga och synnerligen diffusa. Att en information om att en utebliven betalning kan medföra otrevligheter och att det kan hända saker, behöver enligt tingsrätten inte alltid ges inne- börden att det är fråga om ett hot om brottslig gärning. Tingsrätten fann det inte styrkt att de tilltalade hade fällt sådana yttranden som skulle kunna innefatta hot om brottslig gärning och tillade att de tilltalades klädsel och organisationstillhörighet vid sådant förhållande fick anses sakna betydelse vid prövning av åtalet. ogillade i en dom ett åtal för hot mot tjänsteman, då den tilltalade i samband med ett ingripande för rattfylleri till en polisman på polisstationen sagt vi ses utanför och din tid kommer. Tingsrätten ansåg att uttalandena inte uppfyllde det objektiva rekvisitet att hotet skall innehålla ett uttalande om våld. De kunde enligt tingsrätten inte heller med hänsyn till omständigheterna varunder de gjor- des - den tilltalade var arg och berusad - tolkas som ett förtäckt hot om våld. Hovrätten över och hade i ett mål avseende häktning att ta ställning till om ett visst förfarande kunde anses utgöra utpressning al- ternativt olaga hot.9 Den misstänkte, som var medlem i dos, hade enligt åklagaren tillsammans med en kamrat sökt upp målsäganden på dennes företag. Vid det första tillfället hade de båda kamraterna endast visat upp en faktura och förklarat att man ville ha betalt. Vid det andra tillfället, då en av kamraterna var iklädd en keps med namnet Bandidos på, hade den misstänkte till en anställd på målsägandens företag framfört ord med innehåll att nu är det att betala och lämnat ett telefonnummer dit målsäganden skulle ringa. Den misstänkte hade vidare uttalat att han visste dels att målsäganden hade hustru och barn samt var familjen bodde, dels vilken bil målsäganden använde. - Tingsrät- ten biföll åklagarens yrkande om häktning. Hovrätten ansåg däremot att sannolika skäl för de påstådda brotten inte förelåg. Av handlingarna i må- let synes framgå att ogillandet hade sin grund i att hovrätten ansåg att det aktuella förfarandet inte utgjorde brott.10 Var gränsen i objektivt hänseende går mellan straffbara hot och utta- landen eller beteenden som inte kan anses utgöra straffbara hot är oklart. Av de uppgifter som vi har fått från polis och åklagare (se kapitel 5) fram- går att det är vanligt att medlemmar i mc-gäng försöker driva in fordringar - verkliga eller konstruerade - genom användande av vad som betecknas 8Dom i mål B 1618/99. Domen överklagades inte. 9Beslut i mål Ö 374/98. 10Åtal väcktes inte. Däremot åtalades och dömdes den misstänktes kamrat senare för övergrepp i rättssak, eftersom han hotat och misshandlat den anställde för att denne talat med polisen om händelsen. som subtila hot. Vi har även tagit del direkt av förundersökningar röran- de olaga hot m.m. som av olika skäl har lagts ner. I det följande redovisas några exempel på detta. Av hänsyn till förundersökningssekretessen har vi ändrat en del uppgifter och försökt att beskriva fallen så allmänt som möj- ligt. I de fall då polis eller åklagare har tagit ställning i fråga om gärning- ens straffbarhet redovisas detta. En person, A, hade sålt en bil till en annan person, B, för . uppsöktes A i sitt hem av en okänd man som lämnade tillbaka bilen och förklarade att den inte längre var värd . Den okände mannen uppmanade A att på- betala tillbaka dubbla köpesumman. Han överlämnade en lapp med ett telefonnummer och förklarade att A skulle ringa . A ringde numret, varvid en person svarade med sitt eget namn, C, och Hells . C förklarade att han var ombud för köparen B och upprepade kraven på betalning. Betalningen skulle erläggas till C. Några konkreta hot uttalades inte men A blev mycket rädd. Dagen efter händelsen uppmärksammade A att en person iförd en väst med Hells emblem promenerade förbi A:s bostad . - Sedan åklagare kopplats in, gjorde denne bedömningen att brott inte hade begåtts. Enligt åklagaren var det visserligen sannolikt att de personer som krävde betalning subjektivt avsåg att hota A, men objektivt förelåg inget straffbart hot. Ett aktiebolag försattes i konkurs med bl.a. en leverantörsskuld om . Leverantören fick ingen utdelning i konkursen. En företrädare för leverantören försökte därefter förgäves förmå en delägare, A, i konkursbolaget att personligen betala skulden. En tämligen därefter dök fyra män upp på A:s arbetsplats och förklarade att man övertagit leverantörens fordran och krävde betalning. En av männen var iklädd mc-väst. Sedan A förklarat att han inte kunde betala, sade män- nen att de skulle återkomma. De tillade att de visste var A bodde och uppgav också korrekt dennes bostadsadress. Några konkreta hot uttalades inte. En person, A, hade varit på väg att köpa en exklusiv båt av en annan person, B. A hade emellertid dragit sig ur affären. uppsöktes A i sitt hem av en för honom okänd person, C. C var iklädd en väst med Hells märke på ryg- gen. C krävde att A skulle betala en viss summa som kompensation för den ute- blivna affären. A vågade inte säga mot C utan lovade att betala. C lämnade ett telefonnummer och uppmanade A att registrera det i sin egen mobiltelefon under beteckningen HA för att inte glömma bort uppgörelsen. för polisen att han träffat en uppgörelse med C och att saken var ur världen. Ären- det avskrevs. En person, A, utsattes av medlemmar i ett mc-gäng för allvarliga hot med krav på betalning av en påstådd skuld. gick tre män iklädda västar med mc- gängets emblem in i en butik som A:s hustru drev. De sade ingenting utan gick bara omkring i butiken , för att sedan försvinna ut igen. I samband med ett bygge uppstod en tvist mellan byggherren och ett snickeriföre- tag som utfört visst arbete. Byggherren ville inte betala hela kontraktssumman eftersom han ansåg att arbetet inte hade utförts korrekt. Parterna diskuterade en förlikning men innan en sådan hade träffats fick byggherren besök av två män i mc- västar som förklarade att snickeriföretaget inte ville träffa en förlikning utan i stäl- let skulle försöka finna andra medel att driva in pengarna. De uppmanade byggher- ren att betala och försvann sedan från platsen. - Någon betalning skedde inte och åklagare beslutade att lägga ner förundersökningen med motiveringen att brott inte kunde styrkas. A hade en fordran på B om . B klarade inte av att fullgöra överenskomna avbetalningar. A överlät fordran till ett inkassoföretag som krävde B på betalning. I telefonsamtal förklarade för B att företrädarna för inkassoföretaget är medlem- mar i Hells och att dessa medlemmar inte drar sig för någonting för att driva in pengarna. - kontaktade B polisen och förklarade att skulden hade betalats och att affären nu var avslutad. lade ner förunder- sökningen med motiveringen att gärningen inte utgjorde brott. Förslag: Bestämmelserna i om olaga tvång, olaga hot, utpressning, hot mot tjänsteman, förgripelse mot tjänsteman samt övergrepp i rättssak förtydligas genom att det i lagtexten görs ett tillägg som anger att såväl öppna som förtäckta hot är straffbara. Som torde ha framgått av det material som har redovisats i det föregående råder osäkerhet om var gränsen går mellan å ena sidan straffbara hot och, å andra sidan, beteenden som inte är straffbara. Vägledande uttalanden i förarbeten eller i praxis från HD saknas. behandlade bl.a. en motion i vilken be- en översyn av straffbestämmelsen om olaga hot så att även subtila hot kan beivras.11 Utskottet förklarade att man kunde instämma i motionä- rens uppfattning att det finns klandervärda beteenden som kan vara svåra att komma åt med bestämmelsen om olaga hot och att svårigheten främst synes ligga i att avgöra om vissa faktiska beteenden är sådana att de kan vara att bedöma som hot om brottslig gärning. Att göra sådana bedömning- ar torde enligt utskottet emellertid snarare vara en uppgift för rättstillämp- ningen än för lagstiftaren och man antog också att problem att avgränsa straffbudets tillämpningsområde skulle kvarstå. Utskottet avstyrkte motio- nen. Det är naturligtvis så att en straffbestämmelse inte kan utformas med en sådan exakthet att det för varje given situation redan av lagtexten framgår om det faktiska beteendet är straffbart eller inte. Varje straffbestämmelse måste bli föremål för tolkning i domstol och det är primärt en fråga för rättstillämpningen att avgöra om ett visst beteende är sådant att det är brottsligt. Att det inte är möjligt att för alla situationer i förväg ange var gränsen för det straffbara området går är således något som får accepteras. Det är inte uteslutet att de gärningar som har beskrivits i de olika ex- emplen i föregående avsnitt är straffbara enligt nu gällande lagstiftning. Det skulle därför kunna sägas att man bör avvakta en prövning i domstol innan man vidtar lagstiftningsåtgärder. Den osäkerhet i frågan om vad som utgör straffbara respektive icke straffbara gärningar utgör emellertid ett reellt problem för polis och åklagare och denna osäkerhet tycks dessutom innebära att beteenden som verkligen är straffvärda inte beivras. Det är inte acceptabelt att någon - medlem i mc-gäng eller ej - genom användande av hot försöker förmå en annan person att vidta en viss åtgärd, t.ex. att betala en skuld. Det gäller oavsett om det sker genom användande av kon- kreta, i ord uttalade hot om våld eller annan brottslig gärning eller om det sker genom annat hotfullt uppträdande. Vi anser det angeläget att markera att den typen av beteende är straffbart och vi föreslår att ett förtydligande i detta hänseende införs i bestämmelserna i om olaga tvång och olaga hot. Det bör lämpligen ske genom att det i lagtexten görs ett tillägg som anger att såväl öppna som förtäckta hot är straffbara. I bestämmelsen om utpressning hänvisas till bestämmelsen om olaga tvång, varför förtydligan- det kommer att omfatta även utpressningsbrottet. Förslaget innebär naturligtvis inte att det alltid skall vara straffbart att uppmana någon att betala en skuld. Var och en - även medlemmar i mc- gäng - har rätt att begära betalning av en fordran som man har på en annan 1999/2000:JuU7 s. 13 f. Det gäller oberoende av om fordringen har uppkommit genom egen försträckning e.dyl. eller om den har övertagits från någon annan. En fak- tor som inte heller skall glömmas bort i detta sammanhang är naturligtvis kravet på uppsåt hos gärningsmannen, dvs. det krävs för straffansvar att denne har haft uppsåt att hota målsäganden. Det räcker alltså inte att det objektivt föreligger ett sådant hot eller tvång som anges i de aktuella straffbestämmelserna. Vid bedömningen av om ett straffbart hot har uttalats eller förmedlats på annat sätt är det viktigt att domstolen gör en helhetsbedömning av den situation som meddelandet har framförts i. Om det av sammanhanget framgår att den tilltalade har haft uppsåt att med hot om någon form av brottslig gärning förmå någon att t.ex. betala en skuld och den som kravet riktar sig mot också objektivt har varit utsatt för ett hot om brottslig gär- ning, skall den tilltalade kunna fällas till ansvar oberoende av i vilken form det hotfulla meddelandet har framförts. Denna fråga behandlas ytterligare i författningskommentaren. Det är tydligt att ett allvarligt problem är att medlemmar i mc- gäng och även i rasistiska grupper hotar vittnen och andra som skall höras under en förundersökning eller inför domstol. Även polismän och andra tjänstemän inom rättsväsendet hotas. Dessa företeelser utgör ett reellt hot mot hela rättsstaten och det måste bli alldeles tydligt att det skall vara straffbart att, på vilket sätt det vara månde, direkt eller indirekt hota dess företrädare eller personer som i egenskap av vittnen m.m. bistår rättsstaten i dess brottsbeivrande funktion. Det är därför även när det gäller hot eller förgripelse mot tjänsteman och övergrepp i rättssak angeläget att det i lag- stiftningen görs ett förtydligande i fråga om vad som skall kunna anses som straffbara hot. Vi föreslår att det i dessa bestämmelser införs motsva- rande förtydligande som vi har föreslagit i fråga om olaga tvång och olaga hot. Det finns i BrB ytterligare bestämmelser i vilka begreppen hot eller hota ingår som brottsrekvisit, t.ex. i 6 kap. 1 § (våldtäkt), 8 kap. 5 § (rån), 13 kap. 5b § (flygplatssabotage) och 21 kap. 8 § (våld eller hot mot för- man). Vi har övervägt frågan, om man även i dessa bestämmelser bör göra motsvarande förtydliganden som har föreslagits ovan. I flera av de be- stämmelserna är emellertid hotet eller tvånget kvalificerat på något sätt. T.ex. anges i rånparagrafen att hotet skall innebära eller för den hotade framstå som trängande fara. Det skulle också kräva en närmare analys av bakgrunden till varje sådan bestämmelse och vi skulle då komma in på områden som ligger långt utanför ramen för vårt uppdrag.12 Vi har därför avstått från att göra dessa ytterligare överväganden. 12 Sexualbrotten utreds dessutom f.n. av sexualbrottskommitté (JU 1998:03). Straffet för övergrepp i rättssak 255 20 Straffet för övergrepp i rättssak har tillstyrkt två motionsyrkanden med in- nebörd att straffet för övergrepp i rättssak bör skärpas och hemställt att regeringen utarbetar ett förslag till detta. Enligt utskottets uppfattning bör brottet övergrepp i rättssak tillmätas samma straffvärde som brottet mened och straffskalan för övergrepp i rättssak bör motsvara straffskalan för mened. Utskottet har hemställt att regeringen utarbetar ett sådant lagför- slag. har bifallit vad utskottet hemställt.1 Regeringen har beslutat att överlämna riksdagsskrivelsen till oss.2 För övergrepp i rättssak döms enligt nuvarande lydelse av 17 kap. 10 § BrB till böter eller fängelse i högst . Är brottet grovt, döms till fäng- else, lägst ett och högst . Paragrafen erhöll sin nuvarande avfattning genom lagstiftning år 1997.3 De ändringar som då gjordes innebar att straffmaximum för normalgraden av brottet höjdes från ett till fäng- else, under det att straffminimum för grovt brott höjdes från till fängelse och straffmaximum från fyra till . Att under laga ed lämna osann uppgift eller förtiga sanningen bestraffas enligt 15 kap. 1 § BrB som mened. Straffet är fängelse i högst eller, om brottet är ringa, böter eller fängelse . Är brottet grovt, är straffet fängelse, lägst två och högst . Höjningen av straffmaximum för övergrepp 1997 innebar att straffskalan för denna typ av brott närmat sig straffskalan för mened.