sou · GOB366d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Som sagt visar dock erfarenheterna från finanskrisen att gällande ordning för hantering av banker med finansiella problem inte är tillfyllest. I betänkandet föreslår kommittén en särskild ordning för hantering av banker med finansiella problem. Förfarandet skall också kunna tillämpas i stället för likvidation, bl.a. då en bank bryter så allvarligt mot rörelsereglerna att oktrojen borde återkallas. Kommittén har bl.a. av tidsskäl avgränsat analysen till att avse banker och lagförslagen till att avse bankaktiebolag. Det är rimligt att – innan andra institutsformer behandlas – först ta ställning till hur banker med finansiella problem bör hanteras. Bankerna har en central roll i det svenska finansiella systemet; de är inte bara väsentliga för betalnings- förmedlingen, utan även för kapitalförsörjningen till hushåll och företag. Kreditmarknadsföretagen ger upphov till mindre systemrisker, vilket bl.a. visas av att regeringen inte ansåg att staten behövde ingripa när finansbolagen i början av finanskrisen fick problem. I vissa fall kan dock fallissemang i kreditmarknadsföretag ge upphov till betydande samhällsekonomiska kostnader. Beroende på hur kommitténs förslag rörande banker tas emot kan det därför finnas skäl att senare utreda om den föreslagna ordningen bör tillämpas även på kreditmarknadsföretag. Det kan eventuellt också, efter vidare analys, visa sig lämpligt att tillämpa den föreslagna ordningen på värdepappersbolag och/eller försäkringsbolag. Aktiebolagsformen är helt dominerande på den svenska bank- marknaden. Det är därför mest angeläget med en fungerande kris- hantering för dessa. Det är dessutom lättare att renodla analysen och att dra lärdom av såväl svenska som internationella erfarenheter vad gäller företag som har den aktiebolagsrättsliga strukturen. Det innebär en betydande arbetsinsats att anpassa förslagen rörande bankaktiebolag till sparbanker och medlemsbanker eftersom de sistnämnda har en annan associationsrättslig uppbyggnad. Kommittén har funnit att den under rådande omständigheter inte bör göra en sådan anpassning och att det kan ifrågasättas om en sådan alls är nödvändig med tanke på spar- bankernas och medlemsbankernas ringa betydelse för det finansiella systemets funktion. En viktig del av en rekonstruktionsordning för företag är regler som möjliggör för företaget under rekonstruktion att upprätthålla ömsesidigt förpliktande avtal trots att motparten inte vill det. Förmånsrättskom- mittén håller på att se över denna möjlighet för företag som är föremål för företagsrekonstruktion. förslag förväntas publiceras ungefär som det här betänkandet. Banklagskom- mittén har bedömt att förslag bör föreligga innan man tar ställning till hur motsvarande frågor bör lösas på bankområdet och att det därför inte är lämpligt att utarbetar något eget förslag i denna del (se avsnitt 8.4.6). Kommitténs förslag i övrigt förutsätter ändringar i sekretessreg- lerna. Det gäller ändringar både i syfte att förhindra att information rörande en problembank kommer ut till allmänheten och ändringar i syfte att underlätta informationsutbyte mellan de inblandade myndig- heterna. Även om sekretessfrågorna är viktiga för att det föreslagna systemet skall fungera praktiskt har de inget direkt samband med övriga frågor i betänkandet. Mot bakgrund av den tidsbrist som kom- mittén arbetat under har kommittén därför bedömt det som lämpligt att lämna sekretessfrågorna till behandling i annan ordning (se vidare avsnitt 7.4 sist). Kommitténs förslag är således inte komplett i den meningen att det utan tillägg kan läggas till grund för en fungerande lagstiftning. Det må också sägas att förslaget i delar innebär betydande innovationer och avsteg från befintliga lösningar. Det är därför väsentligt att ett omfattande remissförfarande kan läggas till grund för den vidare bered- ningen av förslaget. Betänkandet är disponerat på följande sätt. I den första avdelningen, som omfattar kapitel 2–5, presenterar kommittén bakgrundsmaterial till de förslag som presenteras senare i betänkandet. Kommitténs arbete har tagit sin utgångspunkt i erfarenheterna av såväl gällande ordning för krishantering som den ordning som tillfälligt infördes under finans- krisen för att hantera krisbanker. Kapitel 2 ger en överblick över såväl allmän obeståndsrätt som de särskilda regler som gäller för banker i obeståndssituationer. I kapitlet ges en kortfattad beskrivning av instituten konkurs, likvidation och företagsrekonstruktion samt be- stämmelserna om ackord, återvinning, förmånsrätt för nya fordringar och mannamån mot borgenär. I kapitel 3 redogörs för insättnings- garantin, uppdrag och den gamla bankstödslagen. I kapitel 4 sammanfattas kommitténs förslag i huvudbetänkandet. Även dessa förslag ligger till grund för övervägandena i det här betänkandet. I kapitel 5 redogörs för system för hantering av banker med finansiella problem i , , och . Kommittén har valt att studera dessa länder därför att de har haft bankkriser och därefter reformerat sin reglering av banker med finansiella problem. Slutsatsen av genomgången är att systemen skiljer sig mycket åt, bl.a. på grund av att den allmänna obeståndsrätten och ansvarsfördelningen mellan myn- digheter ser olika ut. Kommittén har funnit att det inte är möjligt att i någon högre grad ta efter något annat lands system. I den andra avdelningen, som omfattar kapitel 6 och 7, analyseras på ett övergripande plan frågan om det behövs en särskild ordning för att hantera banker med finansiella problem och vilka principer som bör styra utformandet av en sådan ordning. Kapitel 6 behandlar problem med gällande ordning vad beträffar hantering av banker med finansiella problem samt att oktrojindragning inte alltid är en trovärdig sanktion. Vidare presenteras kommitténs överväganden i frågan om lagen om företagsrekonstruktion bör (eventuellt efter modifieringar) göras till- lämplig på banker. I detta kapitel anger kommittén också riktlinjerna för hur ett särskilt förfarande bör utformas. Analysen är förutsättnings- lös och tar inte sin utgångspunkt i den gamla bankstödslagen. I kapitel 7 ges motiv för att införa en särskild krishanteringsmyndighet. I detta kapitel anger kommittén också riktlinjerna för rollfördelningen mellan de berörda myndigheterna. I den tredje och sista avdelningen presenteras kommitténs förslag. Kapitel 8 innehåller regleringen av ett särskilt förfarande för bankaktie- bolag benämnt offentlig administration. I kapitel 9 ger kommittén för- slag rörande insättningsgarantin och roll i krishanteringen. I kapitel 10 behandlas kostnadskonsekvenser och ikraftträdande m.m.