sou · GOB345d3 · 2001-01-01 00:00:00 — introducerades styrmedlet i den amerikanska luftvårdslagen under benämningen försurnings- programmet. Programmet ansågs vara innovativt även på hemmaplan. fastställdes genom lagstiftning ett nationellt tak för totalutsläpp och ett system med en rikstäckande handel med utsläpps- rätter infördes. Styrmedlet är också utformat för att åtgärda ett stor- skaligt miljöproblem. Styrmedlet introducerades efter att det att det amerikanska kommit till insikt om att de miljökvali- tetsnormer som hade utarbetats i inte räckte till för att åtgärda 1 Detta är en av skillnaden mellan systemet med tak och handel och skatter. gränsöverskridande utsläpp.2 Redan nu visar resultat att utsläppen har halverats i jämförelse med utsläppsnivå.3 I är erfarenheterna av ett system med handel med utsläpps- rätter inte lika omfattande som i . Men exempel finns även här, EG:s förordning 3093/94 tillåter en samverkan mellan producenter för att fasa ut ozonförstörande ämnen. Även har vissa erfarenheter på området genom det besläktade systemet handel med mjölkkvoter.4 Den svenska saknar liknande styrmedel för att åtgärda ett storskaligt miljöproblem. innehåller inslag av sam- verkan mellan förorenare genom regler om grupp-prövning och miljö- kvalitetsnormer. Grupp-prövning avser främst en prövning av ett fåtal verksamheter där samverkan mellan företagare måste godkännas av myndighet.5 Miljökvalitetsnormer som instrument är knutet till en indi- viduell prövning av verksamheter som gör det mer anpassat för att åtgärda lokala och regionala miljöproblem. Dessutom är instrumentet lagtekniskt ofullgånget att det förefaller tveksamt om det kommer att fungera i praktiken. En betydelsefull brist utgör avsaknaden av åter- koppling mellan miljökvalitetsnormen och förorenaren.6 2 Leyser, B, Superbubblor, ett sätt att åtgärda storskaliga miljöproblem, Miljörättslig tidskrift 1996:3 s 369. 3Ellerman, D m fl under the U.S. , Evaluation of Compliance Costs and Allowances Market Performance, , , 1997 s 5. 4Systemet som regleras i förordning (1999:1319) om mjölkkvoter m.m. har kommit till genom EG:s förordningar 3950/92 och 536/93. Förordningarna reglerar överskottsproduktionen av mjölk inom EU. 5Grupp-prövning regleras i 16 kap. 8§ och miljökvalitetsnormer och åtgärdsplaner i 5 kap. 6För mer ingående läsning om miljökvalitetsnormer som instrument. Se Gipperth, L, Miljökvalitetsnormer, En rättsvetenskaplig studie i regelteknik för operationalisering av miljömål, doktorsavhandling, , 1999. 2Fastställande av tak samt utseende av adressat Taket kan anges att omfatta den totalt tillåtna mängden koldioxid som får släppas ut inom ett visst tidsintervall t.ex. ett år.7 Det är av stor betydelse att det tak som fastställs är väldefinierat då taket utgör utgångspunkten för tilldelningen av utsläppsrätter. Taket kan utformas så att det sänks i etapper tills målet om utsläppsminskning är uppnått. Det finns flera fördelar med att fastställa taket i författning. Under förutsättning att lagstiftaren kopplar regler till taket som binder myndigheter och enskilda företagare att genomföra utsläppsminsk- ningen är taket rättsligt bindande. Det medför en rättsverkan för myn- digheter och företagare i två avseenden. Det ena är att lagstiftaren eller den ansvariga myndigheten inte får tillhandahålla adressaterna mer utsläppsrätter än vad det fastställda taket anger. Det andra är att vid avstämningen måste företagarnas utsläpp korrespondera med de utsläppsrätter de innehaft på sina konton.8 Fastställs taket dessutom i lag och inte i förordning ges utrymme åt en offentlig debatt om hur långtgående utsläppsminskningen ska vara ur t.ex. miljösynpunkt. Det medför en öppenhet gentemot såväl den egna befolkningen som andra nationer. Lagstiftaren bör även utse en adressat som utsläppsminskningen ska omfatta. Adressaten utgör de företagare som inom ramen för det fast- ställda taket har möjlighet att släppa ut koldioxid. Adressaten kan t.ex. vara en viss bransch. Rätten måste också individualiseras. Rätten att släppa ut får företagarna först när de får tillgång till de utsläppsrätter 7Genomgående i denna rapport används koldioxid som exempel. Regleringen kan givetvis omfatta de övriga fem klimatpåverkande gaserna som Kyotoprotokollet anger: metan, dikväveoxid (lustgas), fluorkolväten, perfluorkolväten samt svavelhexafluorid. Se Kyotoprotocol to the United Nations Framework Convention on Climate Change, FCCC/CP/1997/L7/Add.1.10 december 1997, art 3.7. 8En viss avräkning kan ske för de fall lagstiftaren väljer ett system som tillåter att utsläppsrätter sparas över en längre tidsperiod. Kontrollen vid avstämningen behandlas mer ingående i avsnitt 4.2. som utfärdas av en myndighet vilken är behörig att utfärda rättigheten. Denna uppgift skulle kunna ligga på . Det medför att om lagstiftaren skulle t.ex. utse kraftverk som adressat för utsläpps- minskningen får endast de kraftverk släppa ut som har utsläppsrätter. En utsläppsrätt medför en rätt att släppa ut en viss mängd av koldioxid t.ex. ett ton. Företagare som befinner sig inom samma adressatkategori, men som inte innehar utsläppsrätter får således inte släppa ut kol- dioxid. Vad gäller frågan om utseende av adressat lämpar ett system med tak och handel med utsläppsrätter särskilt väl för större punktkällor. Det visar erfarenheterna från de amerikanska försurnings- och Reclaimprogrammen. Det amerikanska försurningsprogrammet riktar sig till kraftverk.9 Vid utformningen av Reclaimprogrammet ansåg lag- stiftaren att bilarna utgjorde den största källan för utsläpp av svavel- dioxid och kväveoxid. Trots detta utsåg lagstiftaren industrierna som adressat för systemet med tak och handel med utsläppsrätter. Lagstifta- ren uteslöt även mindre industrier från tilldelningen av utsläppsrätter. Den ansåg att de mindre industrierna skulle bli svåra att övervaka vilket skulle bidra till att det administrativa systemet blev för tungrott att hantera. Praktiska skäl och inte endast miljöhänsyn har alltså varit avgörande för adressatvalet. En annan viktig faktor som hade betydelse för avgränsningen av adressatkategorin var att de mindre industrierna endast stod för en mindre del av det totala utsläppet. Verksamheterna reglerades istället genom traditionell reglering.10 Även i det amerikanska försurningspro- grammet är adressatgruppen avgränsad till att omfatta de största punkt- källorna. En tredjedel av de totala utsläppen av svaveldioxid i regleras inte genom försurningsprogrammet. Av de återstående två tredjedelarna härrör av utsläppen från de kraftverk som släpper ut per år.11 I de program som jag har beskrivit ovan har lagstiftaren valt att rikta utsläppsminskningen mot "utsläppskällorna som sådana. En reglering av denna typ brukar i klimatsammanhang kallas för en nedströmsansats (downstream). En annan regleringsmöjlighet vad gäller adressat som har diskuterats på internationella planet i klimatsammanhang är att reglera de verksamheter som befinner sig i tidigare led än ned- 9Leyser, , Superbubblor, ett sätt att åtgärda storskaliga miljöproblem, Miljörättslig tidskrift 1996 s. 370. 10Dwyer, J, The Use of Market Incentives in : California´s Marketable Permits Program, Ecology 1993 s. 114. 11A , 22 Environmental , , 1992 s 10253 fotnot 1. Denna reglering brukar benämnas som en upp- strömsansats.12 Verksamheterna kan utgöras av t.ex. importörer, olje- raffinaderier samt naturgasledningar.13 12 Jag bortser i det här fallet från de utsläpp som kommer från t.ex. ett raffinaderi i förädlingsprocessen. 13 Jfr SOU 1999:111 (Att söka kostnadseffektiva lösningar inom klimatområdet) s. 73. Det finns flera sätt att fördela utsläppsrätterna på. Ett är att auktionera ut utsläppsrätterna fritt vilket medför att såväl befintliga som nya före- tagare tillåts köpa utsläppsrätter. Ett annat är att tilldela utsläppsrätter till befintliga företag, så kallad historiskt baserad tilldelning. Tilldel- ningen beräknas då utifrån verksamhetens utsläpp från ett . De olika fördelningssätten kan även kombineras. Vad jag känner till utgår alla nu existerande system med tak och handel med utsläppsrätter från en historiskt baserad tilldelning. kompletteras den historiska tilldelningen med ett auktionssystem. Det amerikanska försurningsprogrammet bygger på en historiskt baserad tilldelning. För att t.ex. inte utesluta nya verksamheter från marknaden auktionerar det amerikanska ut av i utsläppsrätterna varje år.14 I andra fall tillåts inte någon auktion alls. Ett sådant exempel utgör EU:s förordning 3093/94 om att fasa ut ozonför- störande ämnen. Sker tilldelningen genom en auktion kan denna äga rum års- eller . Är tilldelningen historiskt baserad kan lagstiftaren på för- hand fastställa vad varje verksamhet får släppa ut , t.ex. . 3.2Möjligheten att korrigera tilldelningen eller dra in tilldelade utsläppsrätter Utsläppsrätten bör betraktas som en tidsbegränsad tillåtelse att släppa ut koldioxid. Lagstiftaren kan i lag förbehålla det allmänna rätten att kunna korrigera tilldelningen. Det kan vara i fall där myndigheten inser att målet om utsläppsminskning inte kommer att nås . Myndigheterna kan då antingen ändra själva tilldelningen av utsläppsrätter eller att dra in redan tilldelade utsläppsrätter. I samband med en korrigering av tilldelning måste även en korrigering av taket ske. Dock bör ändringarna inte vidtas alltför ofta. Det måste finnas en rimlig grad av förutsebarhet hos den enskilde företagaren. Det ameri- kanska försurningsprogrammet ger exempel på hur tilldelningen kan 14 §416(d)(1). Auktionsförfarandet gör det också möjligt för kraftverken att handla sinsemellan. Se Leyser,B, Superbubblor, ett sätt att åtgärda storskaliga miljöproblem, Miljörättslig tidskrift 1996:3 s. 374. Programmet gör det möjligt att minska själva tilldelningen av utsläppsrätter. Under två perioder löper programmet, 1995–2000 och 2000–2010. Vid påbörjandet av den andra perioden anger lagen att det amerikanska kan spärra tilldelningen av utsläpps- rätter.15 15 Leyser,B, Superbubblor, ett sätt att åtgärda storskaliga miljöproblem, Miljörättslig tidskrift 1996:3 s 371f samt § 403(a)(1) och (f). 4 Kontroll- och sanktionssystem För att det fastställda taket ska upprätthållas behöver lagstiftaren upp- rätta ett strikt kontroll- och sanktionssystem. Erfarenheterna från det amerikanska försurningsprogrammet visar att om inte det fastställda taket upprätthålls minskar också tilltron till systemet. 16 Fungerar inte tilltron finns det en risk för att företagarna inte fullföljer sina åtaganden . Fusk kan också uppkomma, t.ex. att företagarna släpper ut mer än vad de har rapporterat in. Vad gäller reglering av utsläpp öppnar systemet med tak och handel för nya former av kontroll och sanktioner. Nedan har jag i huvudsak valt att redogöra för kontroll- och sanktionsmodeller som finns i ameri- kanska system med tak och handel med utsläppsrätter samt det svenska systemet för indirekta skatter.17 Ett register behöver införas som tillhandahåller information om vilka som innehar utsläppsrätter, antalet utsläppsrätter per innehavare samt utsläppsrättens giltighetstid. Systemet kan benämnas tillgodohavande- register. Alla som vill handla måste ansluta sig till ett sådant konto.18 Ett sådant system finns i det amerikanska försurningsprogrammet.19 Företagen kan åläggas att hålla ett löpande register över bränslean- vändning. Registret ska vara tillgängligt för inspektion. Tillsyns- myndigheten kan utföra stickprovskontroller liknande de system som finns för moms och indirekta skatter.20 För det fall att det finns en utvecklad mätteknik att mäta utsläpp av koldioxid kan lagstiftaren ange krav på verksamheten om installerandet av mätutrustning. Tillsynen över verksamheten kan då knytas till de regler som finns i . Lagstiftaren behöver också upprätta ett system där företagarna rapporterar in hur stort antal utsläppsrätter som har förbrukats. 16Burtraw, D and Swift, B, A New Standard of Performance: An Analysis of the . 26 Environmental , 1996 s. 10421. 17Däremot har jag inte gått närmare inpå hur dessa modeller skulle kunna kopplas ihop med det system för kontroll och sanktioner som finns i . 18Handelssystemet kan utformas så att det även omfattar andra än företagare som t.ex. miljöorganisationer och mäklare. 19Clean §403(d). 20Lag (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter 7–14 §§. Rapporten kan benämnas intygande av utsläpp. Rapporten tjänar som utgångspunkt för myndighetens kontroll av företagarnas förbrukning av antalet utsläppsrätter. Lämplig tidpunkt för inrapportering kan vara densamma som för systemet med vissa indirekta skatter dvs . Ett annat sätt är att knyta rapporteringen till företagets skyldig- het att inge miljörapporter.21 Efter det att myndigheten mottagit före- tagets rapport registrerar den rapporten och debiterar i tillgodohavande- registret summan av det antal utsläppsrätter som företagaren har för- brukat. Efter registreringen får inte företaget sälja eller använda de för- brukade utsläppsrätterna.22 Företagets egna kontroll kan kompletteras med en kontroll från en revisor som också blir rapporteringsskyldig. jäm- för sedan företagets egna rapport mot den rapport som revisorn inläm- nat för att kontrollera att de uppgifter som båda har lämnat överens- stämmer med varandra. bör en avstämning ske där myndigheten fast- ställer att företagarnas innehav av utsläppsrätter motsvarar deras beräknade utsläpp.23 En lämplig avstämningstidpunkt kan vara . Det medför isåfall att företagarna fram till avstäm- ningstidpunkten har rätt att släppa ut koldioxid de själva önskar. Detta under förutsättning att utsläpp av andra ämnen inte sker vilka orsakar lokala och regionala effekter. Om så är fallet måste även andra regler beaktas som t.ex. tillståndsvillkor.24 behöver inte godkänna de transaktioner som sker mellan en köpare och säljare. Det är en fördel om handeln inom ramen för utsläppstaket får fungera fritt. Utsläpp av ett sådant ämne som koldioxid medför inte heller att några koncentrationer av utsläpp uppkommer. Myndighetens roll blir istället att motta och registrera parternas skriftliga godkännande av transaktionen i tillgodohavande- registret. De uppgifter som bör registreras är namnet på transaktions- parterna och antal utsläppsrätter som har överlåtits. Tillsynsuppgiften skulle kunna ligga på . Det bör tilläggas att övervak- ningsmyndigheten inte bör ge avkall på kravet på registrering. Även om själva överlåtelsen ska vara flexibel, måste tillsyn och kontroll fungera lika effektivt som i ett normalt tillståndssystem. 21 Kungörelse med föreskrifter om miljörapport för tillståndspliktiga miljöfarliga verksamheter, SNFS 1993:1. 22 Denna funktion finns i Reclaimprogrammet, () Rule 2004(d)(1). 23Se kapitel 12 i Utredningen om flexibla mekanismer 24Se utförligare diskussion, avsnitt 5.3. Det är förbjudet för en företagare att ha släppt ut en större mängd koldioxid än den mängd utsläppsrätter som har registrerats i tillgodohavanderegistret. Låt oss anta att ett företag har släppt ut koldioxid och att varje utsläppsrätt motsvarar ett ton. Vid avstämningstidpunkten måste företaget för att uppfylla sitt åtagande ha 50.000 utsläppsrätter registrerade i tillgodohavande- registret. Skulle ett företag ha släppt ut mer än den mängd utsläpps- rätter som har registrerats i tillgodohavanderegistret kan det drabbas av sanktioner som t.ex. en överskridandeavgift. Avgiften kan konstrueras så att en fast avgift utgår för varje ton av t.ex. koldioxid som över- skrids. För att undgå sanktioner har företagaren en möjlighet att inom en viss tidsrymd reglera sitt utsläpp. Detta sker genom att företagaren kan köpa utsläppsrätter vilka motsvarar den överskridna mängden. En lämplig korrigeringstidpunkt kan vara en månad från avstämnings- tidpunkten. Äger avstämningen rum ges företagaren en möjlighet att till att komplettera sitt utsläppsrätts- innehav. Det inköp som då sker av ytterligare utsläppsrätter registreras i tillgodohavanderegistret.25 Det finns flera fördelar med att lagstiftaren sätter avgiften mycket hög i relation till kostnaden för utsläppsrätten på marknaden. Om överskridandeavgiften är hög söker sig företagarna till marknaden för att korrigera sina utsläpp. Det medför att den admi- nistrativa bördan på myndigheten minskar och därmed kostnaderna. Under förutsättning att avgiften sätts mycket hög blir genomdrivande- systemet självuppfyllande. Det visar erfarenheterna från det ameri- kanska försurningsprogrammet.26 Om ett företag ändå skulle överskrida den tillåtna utsläpps- mängden är det skyldigt att betala avgiften. Systemet kan även kon- strueras så att företaget, om inte en kompletterande rättighet köps in, drabbas av en utsläppsreduktion. Vid följande års tilldelning minskar myndigheten tilldelningen av utsläppsrätter till företaget med mot- svarande det antal som har överskridits. Poängen med denna utsläpps- reduktion är att det totala utsläppstaket inte tillåts överskridas. Detta gynnar miljön i betydligt högre grad än genom att enbart erlägga en 25Liknande system finns t.ex. i Reclaim SCAQMD Rule 2004(b)(1). 26Burtraw, D and Swift, B, A New Standard of Performance: An Analysis of the . 26 & Analysis 1996 s. 10411. Denna funktion finns hos de amerikanska Reclaim- och försur- ningsprogrammen.27 Om företaget inte rättar sig efter ovannämnda sanktioner finns en tredje sanktionsmöjlighet. Myndigheten kan ansöka hos domstol om att dra in företagarens tillstånd. Beslutar domstolen om att dra in till- ståndet kan det medföra att företagaren även förlorar rätten till sina oanvända utsläppsrätter. Om företagaren vill ansöka om ett nytt tillstånd kommer den att bedömas som en ny verk- samhet.28 Sanktioner behöver också införas för det företag inom adressatkate- gorin som utan att inneha utsläppsrätter släpper ut koldioxid. Dessa sanktioner kan vara desamma som gäller vid undanhållande av indi- rekta skatter. Vad gäller rapportering och bokföring ska företagarna följa god redovisningssed och de regler som är knutna till denna. 27SCAQMD Rule 2010(b)(1)(A) samt §411(b). 28Denna funktion finns hos det amerikanska Reclaimprogrammet. Se , D, Transforming Economic Incentives from Theory to Reality: The Marketable Permit Program of the , 24 Environment , News & Analysis, 1994, s 10706 samt SCAQMD Rule 2010(b)(2). IIKonsekvenserna av att införa styrmedlet tak och handel med utsläppsrätter i befintlig lagstiftning 5.1Behovet av att särreglera koldioxidfrågan Den centrala författningen på miljörättsområdet, trädde i kraft . bygger i huvudsak på ett system med en individuell prövning och kontroll av verksamheter som t.ex. industrier, energianläggningar och jordbruk. Dock finns det en möjlig- het att meddela generella bestämmelser.29 ställer även krav på att bästa teknik ska användas för varje enskild verksamhet.30 Syste- met med individuell prövning och krav på bästa teknik bygger bl a miljöskyddslag där grunden i dess styrsystem – till- ståndsprövningen och tillåtlighetsreglerna – ärvts års vatten- lagstiftning. Den stora frågan ansågs vara avloppsut- släppen till sjöar och andra vattenområden, alltså främst lokala miljöproblem orsakade av ett fåtal punktkällor. Klimatproblemet är av en annan karaktär. Det är ett globalt miljöproblem som härrör från utsläpp från många olika slags källor vilka är spridda över mycket stora områden. Då utsläppen av koldioxid varken orsakar några lokala eller regionala effekter finns det inte samma behov av en individuell prövning med krav på bästa teknik för varje enskild verksamhet. För att ett system med tak och handel med utsläppsrätter ska fungera måste koldioxidfrågan brytas loss från den individuella tillståndsprövningen. Den fria handeln med utsläppsrätter kommer inte att kunna fungera annars. Den individuella tillstånds- prövningen i sin nuvarande utformning tillåter inte att en samverkan äger rum mellan företagare utan någon form av myndighetskontroll. 29Ett exempel utgör 9 kap. 5 §. 30Miljöbalken 2 kap. 3§ 2 men.. Införandet av ett system med tak och handel med utsläppsrätter kräver ny lagstiftning. Styrmedlet skulle kunna regleras i ett kapitel i miljö- balken. integrerar bedömningen av olika miljöfrågor. Det medför att frågor om bland annat utsläpp, buller, kemikalier, avfall och natur- resurser bedöms i ett sammanhang.31 Här inkluderas även frågor som rör energihushållning samt användningen av icke förnyelsebara energi- källor.32 Syftet med den integrerade bedömningen är att i det enskilda fallet få ett så kostnadseffektivt miljöskydd som möjligt. Om koldi- oxidutsläppen ska regleras separat medför det att frågan om dessa utsläpp tas bort från den integrerade bedömningen. Som framgår i avsnitt 5.3 och 5.4 går det ändå inte att helt separera koldioxidfrågan från den övriga bedömningen. 5.3Regleringen av koldioxid i relation till andra miljökrav Om ett system med tak och handel med utsläppsrätter aktualiseras berör det nästan uteslutande verksamheter som har tillstånd enligt miljöbalken.33 En företagare som deltar i handelssystemet måste även fortsättningsvis ta hänsyn till det kvarvarande tillståndet. Annars skulle verksamheten överskrida den gräns för utsläpp som anges för andra ämnen, t.ex. svaveldioxid och kväveoxid. Det kan leda till en kompli- kation vid införandet av handelssystemet. Hur problemet ska lösas blir ett viktigt spörsmål. Utgångspunkten i handelssystemet är att företaga- ren får köpa hur många utsläppsrätter som helst men de faktiska utsläppen måste korrespondera med tillståndets villkor för verksam- heten i övrigt. Det medför indirekt vissa restriktioner för handeln med utsläppsrätter. Ska företagaren släppa ut mer koldioxid än vad tillstån- det för de övriga förorenande ämnena anger måste den ansöka om ett nytt tillstånd för utsläpp av svaveldioxid och kväveoxid. Det rör sig då om en utvidgning av verksamheten. Skulle företagaren istället vilja få ner svaveldioxid- och kväveoxidutsläppen genom att installera en 31Miljöbalken 2 kap. samt prop. 1997/98:45 del II s. 1997/98:45 del II s. 16. 33De typer av miljöfarliga verksamheter som är föremål för tillståndsprövning behandlas i avsnitt 6.1. reningsutrustning kräver det också en ny tillståndsansökan.34 Det finns därför risk att handelssystemet inte blir så flexibelt som syftet är. Kor- relationen med andra ämnen kan även ha en positiv effekt. Minskade utsläpp av koldioxid medför minskade utsläpp av svaveldioxid och kväveoxider. Andra komplikationer som kan uppkomma efter igångsättandet av handelssystemet är att begär omprövning av verk- samheten för att åtgärda andra miljöproblem som t.ex. försurning. Miljödomstolen som prövar ansökan finner, vid tillämpning av energi- valsregeln i 2 kap 3 § , att verksamheten helt eller delvis bör drivas med en annan energikälla. Det kan t.ex. vara vindkraft eller återanvänt avloppsvatten. Därmed minskar såväl utsläppen av både för- surande ämnen som av koldioxid. Konsekvensen av omprövningen skulle till och med kunna bli att företagaren tappar rätten att släppa ut koldioxid. Därmed minskar också incitamenten för företaget att bedriva handel med utsläppsrätter. 5.4De ekonomiska och miljömässiga konsekvenserna Tillvägagångssättet att lagstiftaren bryter loss koldioxidfrågan från den individuella prövningen leder till konsekvenser såväl ur ekonomisk som miljömässig synpunkt. Det är betydelsefullt att utredningen tar ställning till om koldioxidfrågan ska hanteras inom ramen för den nuvarande ambitionsnivån i eller om ambitionsnivån ska höjas. En höjning av ambitionsnivån kräver en ändring av 2 kapitlet . Nedan lämnas en utförligare redogörelse över detta spörsmål. 34 9:6 p. Allmänt om ambitionsnivån i Om utredningen väljer att bryta loss koldioxidfrågan från den individu- ella prövningen finns det ändå en gräns för hur stora kostnader före- tagaren måste lägga ner på att vidta t.ex. energieffektiva åtgärder vid sin verksamhet. Ambitionsnivån i avgör hur stora kostna- derna blir. Nivån bestäms utifrån vad som är tekniskt och branscheko- nomiskt möjligt samt miljömässigt motiverat.