sou · GOB379 · 2001-01-01 00:00:00 — att tillämpas, kan det ifrågasättas om svensk rätt inte redan motsvarar direktivet. Det står dock klart att ML i ett avseende inte motsvarar direktivet. Det finns inte någon möjlighet att i samband med en ändring uttryckligen avstå från skydd för en viss del av ett mönster och få detta avstående från skyddsanspråk antecknat i mönsterregistret (ett förfa- rande med s.k. disclaimer finns inte inom gällande mönsterrätt). Förar- betesuttalanden och praxis vid registreringsmyndigheten kan knappast heller anses tillgodose kraven på genomförande av EG-direktivet. Mot bakgrund härav och då bestämmelser om disclaimer saknas i ML gör utredningen den bedömningen, att det i ML bör införas en uttrycklig bestämmelse om att ett mönster som presenteras i en ansökan under vissa förutsättningar kan ändras. Mot bakgrund av att utredningen före- slår att invändningsförfarandet skall följa på en registrering bör mönst- ret på motsvarande sätt kunna ändras även under detta förfarande. Bestämmelsen kan lämpligen placeras efter 13 §. Eftersom det framgår av direktivet att mönsterrättens skyddsomfång inte påverkas av vilka produkter som mönstret registrerats för finns det vidare inte skäl att bibehålla förbudet mot att ändra ansökningen i detta avseende (se 13 § andra stycket). Detta krav i ML bör därför upphävas. Direktivet ger dock inte något klart besked hur bestämmelsen om att mönster kan förklaras delvis ogiltiga genom dom närmare skall genom- föras i respektive medlemsstat. Flera alternativ kan tänkas. En lösning kan vara att en domstol, som förklarar en mönsterregistrering delvis hävd, skall meddela PRV detta för införande av domstolsutslaget i mönsterregistret. PRV vidtar i detta fall endast en åtgärd av administ- rativ art genom att ändra i mönsterregistret. Någon prövning av mönst- rets registrerbarhet görs alltså inte. Ett annat alternativ kan vara att en dom, som går ut på partiellt hävande, alltid skall leda till en hävning av registreringen. För mönsterhavaren kvarstår i ett sådant fall att vända sig till PRV för att få en ändrad registrering. Ett undantag för nyhets- kravet får i så fall göras. Detta skulle således innebära att registreringen i sin helhet hävs, men att möjlighet till bibehållande i ändrad form finns efter en ny ansökan till PRV. Frågan är vem som skall bedöma om ett mönster, som har blivit del- vis hävt, bibehåller sin identitet och uppfyller skyddsförutsättningarna. En möjlighet är att detta skall göras av domstolen, en annan att det skall göras av PRV. Mot det förstnämnda alternativet kan invändas att domstolen inte har samma förutsättningar som registreringsmyndighe- ten att undersöka om lagens skyddsförutsättningar är uppfyllda. Detta är ju en uppgift som normalt skall ankomma på registreringsmyndig- heten. Den sistnämnda lösningen, att frågan om bibehållande avgörs av PRV, kan å andra sidan leda till att en domstolsutslag i vissa avseenden kan underkännas av registreringsmyndigheten. Registrerings upphörande (artikel 11.3–7 och 9) 99 Under alla omständigheter bör en delvis hävd mönsterregistrering bibehållas endast efter att samtycke i någon form lämnats av innehava- ren. För det fall denne inte är intresserad av att bibehålla en ändrad registrering, bör så heller inte ske. I vilka situationer kan en fråga om att delvis häva en mönsterregist- rering uppstå ? Normalt sett kan frågan väntas uppstå vid en intrångs- talan, då svaranden genom en genstämning väcker talan om hävning med påstående om att registreringen skett i strid mot 1–4 §§ ML och hindret alltjämt kvarstår (31 §). Den part som är kärande och gen- svarande skulle i denna situation kunna invända att – för det fall regist- reringen står i strid mot någon av nämnda bestämmelser – endast en viss del skall hävas, då mönstret efter partiell hävning inte står i strid mot 1–4 §§. Som nämnts ovan gäller inom patenträtten att ett patent kan förkla- ras delvis ogiltigt. av dom eller slutligt beslut i mål som rör patents ogiltighet skall sändas till patentmyndigheten (70 § patentla- gen). När en sådan dom eller ett sådant beslut sänts till patentverket skall det antecknas i patentregistret (43 § andra stycket patentkungörel- sen). Motsvarande lösning bör lämpligen kunna användas även inom mönsterrätten. Det skall således ankomma på domstolen att pröva huruvida en mönsterregistrering i ändrad form bibehåller sin identitet samt om skyddsförutsättningarna enligt lagen är uppfyllda. Av all- männa grundsatser inom processrätten följer att domstolen inte utan ett yrkande av parten får ta ställning till huruvida en partiell hävning kan ske. Vidare står det domstolen fritt att, i ett mål som rör partiell häv- ning av en registrering, inhämta yttrande från PRV beträffande exem- pelvis frågorna om mönstret efter ändringen behåller sin identitet och om skyddsförutsättningarna enligt lagen är uppfyllda. Att en partiell hävning endast kan komma ifråga efter yrkande av part tillgodoser även kravet på att ett bibehållande av en ändrad regist- rering endast kan ske med mönsterhavarens samtycke. Slutligen bör framhållas att mönsterhavaren alltid genom avstående kan få sin regist- rering upphävd av PRV (33 §). Avslutningsvis förtjänar det att framhållas att de situationer, där en ändring av ett sökt mönster eller efter en partiell hävning av domstol kan ske, torde bli tämligen få. Förutsättningen är, som framhållits tidi- gare, att mönstret bibehåller sin identitet. Området inom vilken en änd- ring eller partiell hävning är tillåten bör därför bli begränsat (jfr även prop 1969:168 s. 177). 100 Registrerings upphörande (artikel 11.3–7 och 9) 9.3Ogiltighet av en registrering sedan den upphört (artikel 11.9) Förslag: En uttrycklig bestämmelse bör tas in i ML om att en mönsterrätt kan förklaras ogiltig även sedan den upphört. Skälen för förslaget: Enligt ML skall PRV avföra en registrering ur mönsterregistret om mönsterhavaren skriftligen avstår från mönster- rätten (33 §). Bestämmelsen har en motsvarighet i patentlagen (54 § patentlagen). Av MF framgår att en registrering skall avföras ur registret även om den upphört av andra skäl än genom mönsterhavarens avstående (28 § första stycket). De fall som avses är när registeringen genom lagakraft- vunnen dom hävts (31 §) eller löpande registreringsperiod har utgått och förnyelse inte ägt rum (24 §). Verkan av att mönster avförs ur registret inträder från beslutsdagen. Det finns inga hinder mot att registreringen senare hävs efter en talan med stöd av ML. En förklaring om att ett en registrering skall hävas kan nämligen få verkan från tiden före det att mönstret avfördes ur registret. Någon allmän reglering av rättsverkan vid en hävning av en registrering finns inte. I ML regleras rättsverkan endast i vissa avseen- den (39 §). Har registrering av mönster hävts genom dom som vunnit laga kraft, får inte dömas till straff, ersättning eller beslutas om säker- hetsåtgärd. Som huvudregel inträder rättsverkningarna vid hävning av en mönsterregistrering redan från registreringstillfället (ex tunc). I vissa fall kan dock tänkas att verkningarna inträder först från det att beslutet vinner laga kraft (ex nunc). När så skall vara fallet har det ansetts lämpligast att överlåta åt rättstillämpningen att avgöra utifrån omstän- digheterna i det särskilda fallet (se prop. 1969:168 s. 223). Det kan därför sägas att svensk rätt redan motsvarar innehållet i artikel 11.9 i direktivet. Enligt nämnda bestämmelse skall en registre- ring kunna hävas även sedan den upphört eller uppgivits. Mot bakgrund om vad som tidigare framhållits vad gäller genomfö- randet av EG-direktiv, har utredningen funnit skäl att uttryckligen i lagen ange att en registrering kan bli föremål för hävning även sedan den upphört eller uppgivits. 10Konsumtion av mönsterrätt och förhållandet till andra former av skydd (artikel 15–17) 10.1Konsumtion av mönsterrätt (artikel 15) Bedömning: Någon ändring av svensk rätt är inte påkallad eftersom mönsterrätt enligt ML inte omfattar utnyttjandet av en vara, om den har bringats i omsättning inom Europeiska ekonomiska samarbets- området av mönsterhavaren eller med dennes samtycke (5 § tredje stycket ML). Skälen för bedömningen: Av ML framgår att mönsterrätten inte omfattar en vara som av mönsterhavaren eller av någon med dennes samtycke bringats i omsättning inom Europeiska ekonomiska samar- betsområdet (EES) (5 § tredje stycket). Om en vara lovligen bringas i omsättning i något EES-land konsumeras således mönsterrätten. kan därefter cirkulera fritt inom hela EES-området. Någon möjlighet för mönsterhavaren att förhindra parallelimport eller återimport från detta område finns således inte efter den tidpunkt konsumtion inträtt. Bestämmelsen fanns inte i ML i dess ursprungliga lydelse utan tillkom som en följd av de åtaganden medförde (se prop. 1992/93:48 s. 35 ff.). Artikel 15 i mönsterdirektivet ger uttryck för samma princip som i finns i ML. De rättigheter som är knutna till en mönsterrätt utsträcks inte till handlingar som rör en produkt som av mönsterhavaren eller med dennes samtycke släppts ut på marknaden. Av det sagda följer att någon ändring av den bestämmelse som finns i ML i dess nuvarande lydelse inte är erforderlig. Det finns däremot anledning till vissa redaktionella förändringar i samband med att 5 § ML ändras i andra avseenden. Detta medför dock inte några sakliga förändringar i den regel som rör konsumtion i ML. 102 Konsumtion av mönsterrätt och förhållande till andra former. 10.2 Förhållandet till andra former av skydd (artikel 16 och 17) Bedömning: Någon ändring i svensk rätt är inte påkallad eftersom ett mönster enligt svensk rätt kan åtnjuta skydd enligt flera lagar. Exempelvis är det inget som hindrar, att ett mönster skyddas genom mönsterrätt, upphovsrätt, patent eller varumärkes- rätt, förutsatt mönstret uppfyller kraven för skydd enligt dessa lagar. Skälen för bedömningen: Inom mönsterrätten gäller på grund av en allmän immaterialrättslig princip att mönsterrätt inte utsluter möjlig- heter till skydd enligt upphovsrättslagen, patentlagen eller varu- märkeslagen. Givetvis måste förutsättningarna för skydd enligt respek- tive lag vara uppfyllda. Principen om kumulation av olika immaterialrättigheter har bl.a. tagit sig uttryck i 10 § första stycket upphovsrättslagen. Enligt den bestämmelsen kan upphovsrätt åberopas till ett verk som också regist- rerats som mönster. Visst skydd mot efterbildning av mönsterskyddade produkter kan även uppnås inom ramen för marknadsföringslagen (1995:450). Både artikel 16 och 17 rör det komplexa förhållandet mellan, å ena sidan, mönsterrätten och, å andra sidan, det skydd för mönster som kan erhållas genom annan immaterialrättslig och marknadsrättslig lagstift- ning. Rent allmänt kan sägas att förhållandet mellan olika skyddsmöj- ligheter, som exempelvis upphovsrätt och mönsterrätt, väcker en rad frågor. Detsamma gäller förhållandet till varumärkesrätten. Utred- ningen har dock inte nu funnit skäl till andra överväganden än vad som aktualiseras av ett genomförande av artikel 16 och 17 mönsterdirekti- vet. Enligt artikel 16 får direktivet inte leda till en begränsning i de möj- ligheter som finns att skydda mönster med stöd av annan lagstift- ning än av medlemsstaternas lagstiftning om mönsterrätt. Såvitt gäller artikel 16 kan konstateras att två av de där nämnda skyddsformerna (oregistrerade mönsterrätter och bruksmodeller) saknas i svensk rätt. Artikel 16 i mönsterdirektivet medför dock inte någon skyldighet att tillskapa andra skyddsformer för mönster än dem som finns . Där- emot gäller enligt artikeln att genomförandet av direktivet inte får med- föra någon inskränkning i det skydd som finns för mönster i annan lag- stiftning. Som framgått tidigare finns i inte något hinder mot att mönster skyddas med stöd av skilda lagar. Utredningens förslag till genomförande av mönsterdirektivet påverkar inte den nu rådande situa- SOU 2000:79 Konsumtion av mönsterrätt och förhållande till andra former. tionen i detta avseende. Sammantaget är artikel 16 i mönsterdirektivet beaktad i nu gällande lagstiftning. Till skillnad från artikel 16 är artikel 17 i direktivet tvingande. Ett mönster skall kunna vara skyddad genom mönsterrätt och upphovsrätt. Mot bakgrund av innehållet i 10 § första stycket upphovs- rättslagen får kravet i mönsterdirektivet redan anses vara tillgodosett i svensk rätt. I förvärvas mönsterrätt, som tidigare angetts, genom registre- ring. Den prövning som därvid har utförts av PRV får anses ha lett till ett väl fungerande mönsterrättsligt skydd. Även enligt direktivet skall mönsterrätt förvärvas genom en regist- rering. Som framgått tidigare kommer mönsterdirektivet att medföra genomgripande förändringar av ML. Som exempel kan nämnas att för- utsättningarna för att erhålla mönsterrätt kommer att förändras i väsentliga avseenden. Bland dessa nya eller ändrade förutsättningar för skydd kan nämnas kravet på att ett mönster skall ha individuell karak- tär, kravet på att beståndsdelar till sammansatta produkter är synliga vid normal användning av produkten och reglerna om en s.k. nyhets- frist . Den kommande förordningen om gemenskapsmönster kommer även den att påverka användningen av det nationella mönsterskyddet. Vidare får det system för internationella mönsterregistreringar, som administ- reras av , betydelse för den svenska mönsterrätten. Mot bakgrund av de nu nämnda omständigheterna finns anledning att närmare se över utformningen av registreringsförfarandet. Redan inledningsvis bör framhållas att direktivet överlämnar till de skilda medlemsstaterna att utforma de förfaranderegler som skall gälla för mönsterskyddet. Detta framgår uttryckligen av stycke 5 i ingressen till direktivet. En annan fråga är omfattningen av det förslag utred- ningen nu lämnar beträffande genomförandet av direktivet m.m. Direktiven till utredningen anger att en allmän översyn av ML skall göras. Så som riktlinjerna för arbetet dragits upp i dessa skulle ett första delbetänkande endast innehålla ett förslag till genomförande av mönsterdirektivet. På grund av de konsekvenser direktivet får på de materiella delarna i ML har behov uppstått av att redan i delbetänkan- det se över registreringsförfarandet i vissa delar. Den tid som stått till utredningens förfogade för detta arbete har inneburit att någon allmän översyn av hela registreringsförfarandet inte varit möjlig att genom- Utredningen har exempelvis inte nu haft möjlighet att överväga frågan om ett administrativt omprövningsförfarande. Förslag: Utformningen av systemet för officialgranskning av ansökningar om registrering av mönster bör ändras. PRV skall endast undersöka om mönstret uppfyller den i lagen uppställda defi- nitionen av ett mönster och huruvida det strider mot goda seder eller allmän ordning. Granskning av om andra hinder mot registrering föreligger kan ske på begäran av sökanden och mot viss avgift. Resultatet av undersökningen skall tillställas sökanden i form av en s.k. sökrap- port. PRV skall däremot inte pröva hinder som framkommit under en sådan granskning. Regeringen bör dock ha möjlighet att, om behov föreligger, före- skriva en utvidning av PRV:s officialgranskning. Skälen för förslaget: Utredningen kommer inledningsvis att redogöra för den nuvarande utformningen av PRV:s officialgranskning och situationen i några särskilda länder länder samt vid i . Med officialgranskning avses den undersökning av eventuella registreringshinder, som PRV på eget initiativ utför vid prövningen av en ansökan om mönsterregistrering. Det förtjänar även att framhållas att begreppet registreringshinder, om inte annat sägs, används i meningen materiellt hinder mot registrering. Vad gäller formella krav på ansökan får det anses ligga i sakens natur att PRV skall tillse att de är uppfyllda. Avsnittet avslutas med utredningens överväganden. Enligt ML skall PRV vid ansökan om mönsterregistrering, i den utsträckning regeringen bestämmer, undersöka om förutsättningarna för registrering är uppfyllda (14 §). Av bestämmelsen framgår att registre- ringsförfarandet är utformat som ett s.k. förprövningssystem. Detta innebär att PRV ex officio skall granska en ansökan både i formellt och materiellt hänseende. De materiella kraven anges genom nyhets- respektive skillnadskravet (2 §) samt av den s.k. hinderkatalo- gen (4 §). De formella kraven på en ansökan framgår av bestämmelser i och MF. I MF regleras närmare vad undersökningen skall omfatta (13 §). Inledningsvis anges att PRV skall beakta allt, varom myndigheten har kännedom (13 § första stycket). Vidare anges att nyhetsgranskningen skall omfatta hos myndigheten anhängiga, före ansökningsdagen, inkomna ansökningar om registrering av mönster samt mönster som tagits in i eller avförts ur mönsterregistret (13 § andra stycket). Eventuella hinder mot ansökan enligt 4 § ML undersöks i den omfattning det föranleds av mönstrets innehåll och i den utsträckning det kan ske utan att ansökningens behandling väsentligen fördröjs (13 § tredje stycket). PRV:s granskning tillgår på följande sätt (se Patent- och registreringsverkets kungörelse om närmare anvisningar för möns- tersektionens handläggning av mönsterskyddsärenden m.m., PRVFS 1977:2 M2, 1.3.1). Avbildningar av mönster som registrerats och sådana som inte lett till registrering överförs löpande på mikrokort. Dessa sorteras in i enlighet med det internationella klassificeringssystemet för mönsterre- gistreringar (klassificeringssystemet är baserat på den s.k. Locarno- överenskommelsen , som anslutit sig till). förs avbildningar av mönster med hjälp av scanner även över till ett datorminne. Vidare granskas även ansökningar som är under handläggning (s.k. kollisionsgranskning). Avbildningar av de sistnämnda mönstren förs över på kort. Korten samlas i ett register över ansökningar, kungjorda mönster samt registrerade men ännu inte mikrofotograferade mönster. Även kortregistret är ordnat enligt det internationella klassificeringssystemet. Hos PRV finns det även ett antal kataloger, företagsbroschyrer och lik- nande, som myndigheten i vissa fall använder som granskningsunder- lag. Det är främst i de fall fråga är om mycket enkla mönster som dessa kommer till användning. När ett mönster är tekniskt betingat kan granskning även ske mot patentavdelningens granskningsmaterial. Själva granskningen går normalt till så att avbildningen av mönstret granskas mot material i de klasser för vilka mönstret söks registrerat. I vissa fall företas även s.k. korsgranskning, vilket innebär att mönstret granskas även utifrån klasser det inte begärs registrerat för. Ornament granskas även de mot vissa varuklasser. Ornament samlas dock i ett särskilt register över samtliga registrerade mönster till ornament samt registreringsansökningar och ansökningar avseende ornament som inte har beviljats. Utformningen av det nuvarande systemet av officialgranskning har inte varit föremål för några överväganden sedan tillkomsten av ML. Frågan har dock behandlas såvitt gäller varumärken och är vidare föremål för varumärkeskommitténs överväganden (se Ds 1993:97, prop. 1994/95:59 s. 38 f. och dir. 1997:118). Inom EU pågår utarbetandet av en förordning om skydd för mönster. Enligt det senaste utkastet till förordning (se KOM (1999) 310 slutlig) skall mönster kunna registreras hos byrån, dvs. EG:s varu- märkes- och designmyndighet i . Utöver att kontrollera att de formella kraven på ansökan är upp- fyllda skall byrån enligt utkastet till förordning endast granska vissa absoluta hinder mot registreringen. Det innebär med andra ord att myndigheten skall undersöka att det är fråga om ett mönster i förord- ningens mening och att detta inte strider mot allmän ordning och goda seder. Byrån skall sedan ta ställning till om ansökan skall avslås (helt eller delvis). Detta får ske först sedan sökanden beretts tillfälle att ändra sin ansökan eller framföra sina synpunkter. Om ansökan inte avslås, så skall den tas in i ett register över gemenskapsmönster samt kungöras. Det finns vidare ett internationellt registreringssystem administrerat av . Systemet har behandlats under avsnitt 2.2.3. har, som angetts tidigare, inte tillträtt konventionen. Läget i några andra länder I och omfattar officialprövningen både absoluta och relativa registreringshinder. I har lagts fram ett förslag till en ny designlov. Enligt för- slaget skall granskningen endast omfatta vissa absoluta registrerings- hinder. Sökanden skall emellertid mot en avgift ha möjlighet att begära en undersökning av både absoluta och relativa registreringshinder. Resultatet av denna undersökning sänds till sökanden. Finns inga registreringshinder registreras mönstret. Något invändningsförfarande förekommer inte. Däremot finns en möjlighet att på adminstrativ väg få till stånd en prövning av registreringens giltighet. designlov trädde i kraft . Enligt lagen omfattar official- granskningen både de absoluta och relativa registreringshindren. En nyhetsgranskning genomförs endast om sökanden begär det. Upptäcker registreringsmyndigheten under en sådan begärd granskning ett registreringshinder i form av en äldre designrätt skall ansökan avslås. Sökanden skall dock först få tillfälle att yttra sig. Något invänd- ningsförfarande förkommer inte. Registreringen kan dock av från registreringsbeslutet angripas på adminstrativ väg. En talan om hävning kan föras under registreringens hela giltighetstid vid domstol. Även i flera andra länder har man en officialprövning som omfattar både relativa och absoluta registreringshinder. Detta är fallet i bl.a. , och . Men flertalet länder i saknar förprövning av relativa hinder. Det är bl.a. fallet med och med ett stort antal mönsterregistreringar. En central fråga vid utformningen av registreringsförfarandet är i vil- ken omfattning PRV ex officio skall undersöka förekomsten av regist- reringshinder. Något förenklat kan valet sägas stå mellan ett förpröv- nings- och ett anmälningssystem. Det förstnämnda systemet bygger på att registreringsmyndigheten på eget initiativ mer eller mindre fullstän- digt undersöker förekomsten av både absoluta och relativa registre- ringshinder. Det sistnämnda systemet innebär, åtminstone i dess mest utpräglade form, att registreringsmyndigheten enbart registrerar inkomna ansökningar utan att någon undersökning sker beträffande förekomsten av registreringshinder. Frågan om giltigheten av gjorda registreringar får då i sin helhet avgöras av domstol eller prövas inom ramen för ett invändningsförfarande. Båda dessa system kan före- komma i mer eller mindre renodlad form och ett stort antal mellanfor- mer är tänkbara. System som i huvudsak bygger på ett anmälningsför- farande brukar t.ex. kombineras med att registreringsmyndigheten prö- var förekomsten av åtminstone vissa absoluta hinder. Det nuvarande svenska systemet är i allt väsentligt att betrakta som ett förprövnings- system. Båda systemen har för- och nackdelar. Frågan om registreringssystemets utformning ägnades ingående överväganden vid utformningen av ML (se SOU 1965:61 s. 129 ff. och prop. 169:168 s. 79 ff.). De argument som då fördes fram för och emot de olika systemen har till viss del giltighet också . Fördelarna med en begränsad officialprövning är främst att registre- ringsförfarandet blir snabbare, enklare och billigare. Som ett viktigt skäl för en officialprövning av både absoluta och relativa registreringshinder kan anföras att det skapar en grundläggande ordning på området. Gjorda registreringar är med en förhållandevis hög grad av sannolikhet hållbara och registret kommer därför inte att inne- hålla en mängd registreringar som vid en närmare granskning skulle visa sig vara ogiltiga. Den mönsterhavare, som innehar en registrerad rättighet, kan i stor utsträckning förlita sig på att registreringen är giltig utan att behöva företa kompletterande undersökningar och innehavare av redan registrerade rättigheter behöver inte i samma utsträckning som i ett anmälningssystem bevaka nytillkommande ansökningar för att kunna försvara sina rättigheter.