sou · GOB3109d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Om seminassistentutbildad stuteripersonal efter erforderlig vidare- utbildning skulle ges möjlighet att ultraljudsundersöka stona för att fastställa deras läge i brunstcykeln skulle detta enligt ASVT sannolikt kunna förbättra dräktighetsresultaten. ASVT påpekar i sin skrivelse även att kostnaden för att seminera med fryst sperma blir väldigt hög till följd av att stoet i princip behöver kontrolleras var för att finna bästa tidpunkt för seminering. Ultraljudsundersökning är enligt en del i den gynekologiska kontroll som enligt föreskrifter skall ske före seminering. Mot bakgrund av de skäl som och veterinärförbundet gett är jag inte beredd att nu förorda en förändring av gällande regler. Jag förutsätter dock att det sker en fortsatt dialog mellan berörda hästuppfödarorgan- isationer och expertmyndigheten om möjligheterna att förenkla reglerna för AI avseende hästar. beslutade efter förslag från regeringen att inrätta en högskoleutbildningen inom hästområdet med lant- bruksuniversitet (SLU) som huvudman (prop. 1993/94:115, bet. 1993/94:UbU9, rskr.1993/94:307). Bakgrunden till beslutet var bland annat att dittillsvarande yrkesutbildningar inom hästområdet var av otillräcklig kvalitet och volym med beaktande av häst- sektorns behov av kvalificerad och kompetent personal samt ett ökat intresse för gymnasiala hästutbildningar. Den hippologiska högskoleutbildningen är en tvåårig högskole- utbildning inom hästområdet. Utbildningen är en yrkesutbildning med såväl teoretiska som praktiska moment där studenterna efter godkända studier erhåller en yrkesexamen som benämns Hippologexamen. Utbildningen består av tre olika inriktningar: ridlärare, stallchef och trav- och galoppinriktning. i utbildningen är ett gemensamt s.k. basår för samtliga studenter, oavsett inriktning. Basåret omfattar såväl teoretisk som praktisk utbildning i grundläggande ämnen som t.ex. hästens biologi, avel, uppfödning och sport. Under det andra utbildningsåret, inrikt- ningsåret, sker utbildning inom ramen för den av respektive student valda inriktningen. Utbildningen, som i ett internationellt perspektiv är unik med sin integration av teori och praktik, har medfört att arbetsmark- naden fått tillgång till en ny yrkeskategori, Hippologer. De flesta har fått arbete (se bilaga 3, avsnitt 1.4), många har haft flera arbetsalternativ att välja mellan. Arbetsmarknaden för hippologer- na är mycket god. Vissa problem har funnits under utbildningens initialskede. Dessa har tills nu inte lösts. Jag bedömer att problemen, som inte kunde förutses när fattade beslut om att inrätta utbildningen, framförallt beror på oklarheter i fråga om utbild- ningens finansiering och vem som skall betala oförutsedda utgifter. Jag kan t.ex. konstatera att utbildningen har varit under- finansierad och att det har varit en källa för irritation. Mycket tid och möda har av många lagts ned på att lösa akuta ekonomiska problem. Enligt min bedömning är därför finansieringen den första frågan som måste få sin slutliga lösning. Det räcker emellertid inte för att långsiktigt säkerställa utbildningen. Det har även funnits oklarheter om hur SLU:s krav på förbättringar vid utbildnings- anläggningarna skall betalas. Det har således saknats en nödvändig koppling mellan uppgifter och finansiering. Detta är i allt väsentligt en fråga om hur utbildningen skall styras. Därför måste det även träffas tydliga avtal om finansiering, ansvarsfördelning och styr- ning av utbildningen för att nå önskvärd stabilitet i den utbildning som erbjuds studenterna. Mina förslag avseende den hippologiska högskoleutbildningen syftar därför till att nå en långsiktigt hållbar lösning av finansi- eringen, ansvarsfördelningen och styrningen mellan SLU, () och de tre riksanläggningarna. Jag föreslår att ett nytt övergripande avtal som reglerar finansiering, ansvarsfördelning och styrformer träffas mellan SLU och NS för genomförande av den hippologiska högskole- utbildningen i allt väsentligt enligt principutkast till avtal som redovisas i bilaga 3. Utbildningen skall även bedrivas vid landets tre riksanläggningar , och Wången för vilka hästsektorn och staten har påtagit sig ett gemensamt ansvar. Utbildningen skall fullt utbyggd omfatta ett årligt intag på maximalt 55 studenter. SLU skall även vara huvudman för högskoleutbild- ningen. Vidare föreslår jag att ansvarsförhållanden m.m. mellan SLU och respektive utbildningsanläggning (, Ströms- holm och Wången) regleras i skriftliga avtal. Avtalen bör avse som det övergripande avtalet mellan SLU och NS. Det är viktigt att SLU i avtalen med utbildningsanlägg- ningarna preciserar tydliga mål för utbildningen och att det i avtalen preciseras vad som är utbildningsanläggningarnas upp- gift. SLU bör även ställa krav som säkerställer att utbildningen genomförs på ett högskolemässigt sätt samt de krav i övrigt som SLU anser vara av vikt för att uppnå de fastställda målen som anges i avtalen. Ett sådant mål bör dock vara andelen examine- rade studenter. Om inte andelen examinerade studenter var- aktigt ligger kring eller över detta mål som bör vara , 2002 och 2003 bör den ersättning som SLU betalar utbildningsanläggningarna bestå av en fast och en rörlig del. Den fasta delen bör då utgöra av de medel som SLU och respektive utbildningsanläggning träffar överenskommelse om som ersättning för utbildningens genom- förande. Resterande bör hållas inne av SLU och betalas till anläggningarna först när de når det uppställda målet för andelen examinerade studenter. Jag förordar att ett tredje utbildningsår införs först när det säkerställts att nuvarande tvååriga utbildning visar på stabilitet, långsiktighet och säkerställd finansiering och andelen examinerade studenter ligger på . Det tredje utbildningsåret bör enligt min mening styras och finansieras på samma sätt som den tvååriga utbildningen. Jag föreslår att det fastställs en kostnadsram på i årets penningvärde för den hippologiska högskoleutbildningen. Jag föreslår också att principen för framtida finansiering av den hippologiska högskoleutbildningen klart och tydligt bestäms så att staten och hästsektorn betalar hälften vardera. Det statliga anslaget bör således bestämmas till i årets penningvärde under förutsättning att hästsektorn bidrar med samma belopp och att långsiktigt bindande avtal träffas mellan SLU och hästsektorns företrädare. Såväl det statliga anslaget som sektorns bidrag bör pris- och löneomräknas enligt det omräkningstal som fastställs för den statliga för- valtningen. Båda parter skall betala ut pengarna i likvida medel i form av årliga driftsanslag. Jag föreslår att statens andel av de ökade kostnaderna för den hippologiska högskoleutbildningen skall finansieras genom att regeringen använder de som avsatts till regering- ens disposition i regleringsbrev för avseende SLU. Regeringen bör i kommande års regleringsbrev avsätta i årets penningvärde till regeringens disposition för att finansiera statens andel av de ökade kostnaderna för den hippologiska högskoleutbildningen. 5.2Motiv för mina förslag Jag kan konstatera att det råder en stor samsyn mellan staten, SLU och hästsektorns organisationer om såväl vikten av den hippo- logiska högskoleutbildningen som vikten av riksanläggningarna och deras roll och uppgift i utbildningen. Jag delar den uppfattningen. Staten och hästsportens organisationer har också haft ett frukt- bart samarbete med utvecklingen av riksanläggningarna under såväl 1980- som där staten bidragit med betydande medel för att rusta upp anläggningarna till att svara mot de krav som ställs på effektiva utbildningsanläggningar m.m. (se t.ex. regeringsbeslut A97/2110/A). Dessutom skall framhållas att betydande insatser gjorts av kommuner, länsstyrelser, landsting m.fl., i form av finansiering av investeringar vid och i anslutning till anlägg- ningarna. Jag tycker att vi nu efter alla insatser som har gjorts kan känna en stolthet över att ha tre fina riksanläggningar i och min självklara utgångspunkt är därför att utbildningen även i fortsättningen skall bedrivas vid de tre riksanläggningarna. SLU och NS har gemensamt tagit fram ett principutkast till nytt avtal mellan parterna enligt vissa av mig föreslagna riktlinjer. Jag konstaterar med glädje att parterna är överens i denna för den hippologiska högskoleutbildningen avgörande fråga. En tydlighet i ansvarsförhållanden och befogenheter mellan å ena sidan huvudmannen och å andra sidan hästsportens organisationer, som i dessa delar företräds av NS, samt respektive utbildningsanläggning skapar stabilitet och en tydlig rollfördel- ning. Detta är enligt min mening en förutsättning för att utbildningen skall kunna genomföras på ett bra sätt. Förhållandena mellan parterna (SLU och NS) bör därför regleras i skriftliga avtal. Avtalen mellan SLU och respektive utbildningsanläggning bör av främst praktiska skäl avse som avtalet mellan SLU och hästsportens organisationer. Det underlättar samordning av olika frågor som kan ingå i avtalen. För genomförandet av den hippologiska högskoleutbildningen avtalar huvudmannen , efter samråd med NS, med de tre utbildningsanläggningarna om deras respektive medverkan i utbildningen. Enligt min mening innebär detta att det är SLU som bär ansvaret för att formulera tydliga mål, ange de speciella krav som följer av att det är en högskoleutbildning och även tydligt ange de krav i övrigt som SLU anser vara betydelsefulla. Vidare skall SLU ansvara för att kvalitetskontroller genomförs. Detta kan ske såväl med extern som intern kompetens. Jag vill i detta sammanhang betona betydelsen av att målen är mätbara på ett objektivt sätt. Samråd om mål, krav och kvalitetskontroll bör ske med NS. Vidare anser jag att respektive utbildningsanläggning skall ha fullt ansvar för att genomföra sin del av utbildningen och för att nå de mål och uppfylla de krav som SLU ställer. Den nu gällande institutionella organisationen fungerar enligt parterna väl och därför ser jag ingen anledning att föreslå någon förändring i den delen. Det är viktigt att det sker en koppling mellan uppgifter och finansiering. Därför är min utgångspunkt att de kurs- och utbildningsplaner som fastställs för utbildningen gör detta med beaktande av givna ekonomiska ramar, så att utbildningsanlägg- ningarna får betalt för de uppgifter som de skall genomföra. Antalet antagna studenter under de fem första årens utbildning uppgick till 228. Av dessa är 137 klara med samtliga kurser och poäng, vilket motsvarar av de som antagits till utbildningen. 14 studenter har avbrutit utbildningen. För att få ut examen krävs att studenterna ansöker om detta hos SLU. Alla som är klara med sina högskolepoäng har dock inte ansökt, vilket medför att andelen examinerade studenter för de fem första årens utbildning uppgår till . uppgår andelen examinerade studenter till respektive , av de antagna studenterna till de två första läsårens utbildning är klara med alla kurser och poäng. Andelen examinerade studenter har enligt min mening varit för låg för de fem första årens utbildning. Insatser har vidtagits för att nå en högre andel examinerade studenter, och av andraårsstudenterna under /2000 är enligt SLU per klara med samtliga kurser och kommer att få ut sin examen efter det att ansökan om examensbevis getts in till SLU. ser jag det som angeläget att denna höga nivå kan upprätthållas. Parterna bör enligt min mening analysera varför studenter som är klara med samtliga kurser och poäng inte ansöker om att få ut examen och parterna bör därefter vidta lämpliga åtgärder. Andelen examinerade studenter är en av de viktigaste mätbara parametrarna på hur väl respektive utbildningsanläggning genom- för sitt utbildningsuppdrag. Jag ser det som angeläget att ansvars- förhållandena i denna del tydligt fastställs mellan SLU och respektive utbildningsanläggning. Eftersom utbildningsanlägg- ningarna har utbildningsuppdraget och därmed befogen- heterna för att vidta förändringar så att andelen examinerade ökar ser jag det som rimligt att det sker en koppling mellan andelen examinerade studenter och resurstilldelning. På detta sätt uppnås enligt min mening en effektiv styrning mot ett av de mest betydande och mätbara målen för utbildningen. Denna koppling kan utformas på flera sätt. Min utgångspunkt är att det skall råda en trygghet i utbildningsanläggningarnas intäkter som det skall finnas tydliga incitament för anläggningarna att arbeta för att studenterna avlägger examen. SLU bör i detta sammanhang fastställa mål för andel examinerade studenter och resurstilldelning i avtal med utbildningsanläggningarna. Målet för andelen examinerade studenter bör ligga på , vilket är i paritet med vad som gäller för vissa övriga tvååriga yrkesutbildningar som genomförs vid SLU. Mot bakgrund av att endast ett fåtal studenter avbrutit utbildningen under det första läsåret anser jag att koppling mellan andel examinerade studenter och resurstilldelning till respektive utbildningsanläggning bör avse förhållandena för det andra läsåret, dvs. antal studenter som påbörjar årskurs 2 samt den ersättning som ges för genomförande av utbildning till respektive anläggning i årskurs 2. Både SLU och NS anser att det är fullt möjligt att nå målet om andel examinerade studenter, utan att det i avtalet förs in en koppling mellan andelen examinerade studenter och resurstill- delning till respektive utbildningsanläggning. Parterna pekar bland annat på utfallet för /2000 där av studenterna enligt SLU är klara med samtliga kurser. Skulle denna höga nivå varaktigt hållas under de närmast följande läsåren så ser inte jag heller någon anledning att nämnda koppling förs in i avtalet. Om det dock skulle visa sig att andelen examinerade studenter , 2002 och 2003 väsentligt understiger målet på anser jag att det i avtalet bör föras in en koppling mellan resurstilldelning till respektive anläggning och andel examinerade studenter , dvs. i samband med att ett nytt treårsavtal mellan parterna skall omförhandlas gällande den principiella fördelningen mellan den vid SLU centralt placerade hippologenheten och de tre utbildningsanläggningarna, se bilaga 3, avsnitt 2, 6 §. 5.2.2Principer för utbildningens finansiering m.m. Jämfört med andra utbildningar är kostnaderna för den hippo- logiska högskoleutbildningen hög. En förklaring är att programmet kräver tillgång till hästar som har vissa kvalitéer, hästutrustning, stallar, ridhus m.m. Hippologprogrammet genomförs även vid utbildningsanläggningar som till delar är kulturminnesmärkta, vilket leder till relativt höga lokalkostnader vad gäller såväl drift som underhåll. Långsiktigt hållbara förutsättningar och spelregler måste skapas i fråga om finansieringen av utbildningen, och anpassas till ansvarsfördelning och styrformer för utbildningen. Min utgångspunkt är att SLU betalar en ersättning för en tjänst, i detta fall den medverkan i utbildningen som SLU avtalar om med respektive utbildningsanläggning, och respektive utbildnings- anläggning har att genomföra uppdraget enligt avtal. Parterna har haft skilda uppfattningar om hur ersättningen till respektive utbildningsanläggning och den vid SLU centralt placerade hippo- logenheten skall justeras vid ett lägre antal studenter än vad som förutsatts gälla vid fullt utbyggd utbildning (årligt intag om 65 studenter). Det senare kan till del bero på vissa förändrade förutsättningar för utbildningens genomförande jämfört med vad som avtalats mellan SLU och hästsportens organisationer . Frågan är ej heller reglerad i avtalet mellan SLU och hästsportens organisationer. Detta förhållande anser jag tydligt måste framgå i avtal. Likaså ser jag det som angeläget, främst utifrån en principiell utgångspunkt, att kostnaderna görs tydliga för respektive utbildningsanläggning vid anlitande av anställda lärare vid SLU. Detta kan t.ex. lösas genom att faktura tillställs den anläggning som vid genomförande av utbildningen anlitar av SLU anställda lärare. Den princip som tidigare gällt finansieringen av programmet, dvs. att staten och hästsportens organisationer genom NS betalar ungefär halva kostnaden var, anser jag bör bibehållas. klart och tydligt i avtal anges att hälften av kostnaderna skall betalas av staten och hälften av hästsportens organisationer. Vidare bör det regleras i avtal hur stor del av disponibel ekonomisk ram som skall betalas till respektive utbildningsanläggning samt den vid SLU centralt placerade hippologenheten. För det fall kostnaderna överstiger den för utbildningen som helhet fastställda kostnads- ramen får detta finansieras av den part som överskrider ramen. Om förändringar sker vad gäller skatter, avgifter m.m. som ligger utanför parternas kontroll, t.ex. i form av ändrad lagstiftning, och som inte beaktas vid fastställande av pris- och löneomräkningstal samt har betydande ekonomiska konsekvenser för utbildningens genomförande, skall SLU ta upp konsekvenser av sådan förändring i sin anslagsframställan till regeringen inför kommande budgetår. Förändringar till följd av sådan omständighet som pekats på i det föregående bör finansieras i likhet med vad som gäller utbild- ningens genomförande i övrigt. Tyvärr har utbildningen redan från början kostat mer än vad som ursprungligen beräknades. Det innebär att utbildningen redan från början har varit underfinansierad och det har varit en källa till irritation. För att utbildningen skall få nödvändig stabilitet måste frågan om finansiering lösas en gång för alla och det måste även avtalas om hur oförutsedda kostnader skall hanteras. Fördyringen av utbildningen kunde emellertid inte förutses och de avtal som träffats på området gav heller inte svar på hur frågorna skulle lösas. Parterna har därför fått söka kortsiktiga akuta lösningar. Det är inte hållbart i längden. De kortsiktiga akuta lösningarna har i huvudsak medfört att NS i särskild ordning betalat utbildnings- anläggningarna för utbildningskostnader som inte har rymts inom den ursprungliga kostnadsramen. Hänsyn har inte tagits till ökade kostnader på grund av förändrat penningvärde. Eftersom det inte gjorts någon pris- och löneom- räkning uppkommer därför automatiskt en underfinansiering av utbildningen. Om pris- och löneomräkning hade skett /96 enligt fastställda omräkningstal skulle hippolog- utbildningen disponera ca för , dvs. mer än vad som är fallet. Kostnaderna måste således pris- och löneomräknas för att utbildning skall få en på lång sikt stabil grund. Jag bedömer att utbildningen bör disponera en kostnadsram på i årets penningvärde för att finansieringen skall anses vara säkerställd, se bilaga 3, avsnitt 1.1.2. således betala i årets penningvärde, och medlen skall betalas i form av årliga driftsanslag. Min bedömning baseras på att kostnadsutfallet för uppgick till . Detta med hänsyn tagen till de av NS i särskild ordning utbetalda ersättningarna till utbildningsanläggningarna för finansiering av kostnader som inte ersatts av SLU. Jag har gjort vissa korrigeringar till följd av rimlighetsbedömningar av den metod (kostnadsför- delning mellan olika verksamhetsgrenar och utbildningar) som använts av NS för att bedöma kostnaderna vid respektive utbildningsanläggning samt tagit hänsyn till att antalet förstaårs- studenter uppgått till 32 och antalet andraårsstudenter till 40. Vid tillkomsten av den hippologiska högskoleutbildningen upp- skattades att utbildningen fullt utbyggd skulle omfatta ett årligt intag om 65 studenter. Erfarenheterna av utbildningen är dock enligt parterna att ett årligt intag på 55 studenter bedöms vara mer realistiskt och motsvara arbetsmarknadens behov. Vidare är det viktigt att endast studenter med nödvändiga förkunskaper, såväl praktiska som teoretiska, antas till utbildningen. har detta antal legat kring 45–55 elever, med undantag för . Jag delar den av parterna gjorda bedömningen och det bör slås fast att utbildningen fullt utbyggd skall omfatta ett årligt intag på högst 55 studenter. 5.2.4På sikt ett tredje utbildningsår Såväl SLU som delar av hästsektorns företrädare samt student- representanter har uttalat ett starkt intresse för att införa ett tredje utbildningsår som skall leda till kandidatexamen. Fördelarna med ett tredje år som leder till kandidatexamen är som jag ser det främst att arbetsmarknaden ges tillgång till en ännu mer kompetent arbetskraft, som medverkar till att stärka sektorns konkurrensförmåga. Vidare ser jag att ett tredje utbildningsår kan bidra till att stärka hippologprogrammets akademiska profil och skapa förutsättningar för ett bättre samspel mellan hippologstudenterna, de tre riksanläggningarnas övriga verksamheter och forskning på häst. I kommittédirektiven hänvisas till behovet av ett forsknings- program för att utveckla utbildningen på olika nivåer samt näringen i stort. Jag vill framhålla att ett forskningsprogram inte kräver en förlängning av nuvarande grundutbildning. Ett sådant kan läggas fast . Mina förslag i fråga om forskning finns under kapitel 7. anser jag dock att parterna bör fokusera sina insatser på att säkerställa att den tvååriga utbildningen håller en hög kvalitet och att andelen examinerade studenter ligger på en hög nivå. Efter det att en stabil utveckling kan ses på dessa områden ser jag det som betydelsefullt om resurser kan skjutas till för att införa ett tredje år. Kostnaderna för att införa ett tredje utbildningsår bedöms översiktligt av SLU och NS uppgå till ca . Jag anser att ett tredje år i allt väsentligt skall organiseras och finansieras på ett likartat sätt med vad som i övrigt föreslås gälla för hippologprogrammets genomförande.