sou · GOB375 · 2001-01-01 00:00:00 — De flesta kommuner har en utvecklad näringspolitik och även en medveten kulturpolitik. Staten och kommunerna har på så sätt intressen som kan mötas i ett formcentrum. Den kommunala närings- och kulturpolitiken är inte reglerad i särskild lagstiftning, vilket däremot är fallet med exempelvis sådana områden som skola och omsorg.8 Det betyder att kommu- nerna själva har ett avgörande inflytande över lokala kultur- och näringslivssatsningar, vilket givetvis är värdefullt i.o.m. att sådana satsningar ofta utgår från lokal kompetens, näringslivsstruktur, 8 Den kommunala självstyrelsen är ytterst grundad i den kommunala beskattningsrätten och den kommunala verksamheten regleras i Kommu- nallagen (1991:900). Lagen ger kommunerna stor frihet att själva utforma sin organisation och verksamhet. Kommunernas ansvarsområde innefattar främst skolväsendet, samt barn- och äldreomsorgen. Kommunerna har även hand om den fysiska planeringen, miljö- och hälsoskyddet samt räddningstjänsten. Dessa verksamheter finns reglerade i särskild lagstiftning. Utöver dessa verksamheter kan kommunerna på mer frivillig basis ansvara för fritids- och kulturverksamhet, näringslivsstöd samt industriell och teknisk verksamhet. 252 Överväganden och förslag arbetsmarknadsläge, särskilda traditioner, etc. När det gäller form- och designsatsningar på lokal nivå bör staten därför alltid ha som utgångspunkt att ett kommunalt engagemang är särskilt värdefullt. har flera kommuner tagit initiativ till exempelvis företagarcentra för att stimulera det lokala näringslivet. Jag vill peka på att det därför bör finnas ett intresse hos kommunerna att medverka till att formcentra kommer till stånd genom att utgå från sådana lokala verksamheter inom form och design som redan existerar. I de fall den statliga verksamheten bidrar till att stimulera kultur- och näringslivets utveckling i en viss region kan man således förvänta sig att kommunerna finns med som aktörer. Likaså bör man sträva efter att samverka med det regionala näringslivet. Det bör framför allt ske i samband med enskilda utställnings- och utbildningsprojekt i enlighet med diskussionen i avsnitt 6.13.1. Detta utesluter heller inte partnerskap i speciella projekt, som är av mer långsiktig karaktär, där såväl stat som näringsliv har vitala intressen. Jag föreslår sammanfattningsvis att översynen av det samlade företagsstödet inbegriper form- och designområdet. Konsekvensen av detta bör bli att det i varje län inrättas ett formcentrum med bland annat form- och designkompetens, företagsrådgivning och andra närbesläktade verksamheter. Dessa centra bör finansieras genom att resurser överförs från det samlade statliga företags- stödet (se avsnitt 7.7.2). Genom att inrätta regionala formcentra kan staten möta utma- ningarna vad gäller ökad samordning, ökat intresse hos näringsli- vet, större bredd på utställningsverksamheten och ett ökat intresse hos allmänheten. skapas en kanal för att staten skall vara förebildlig, även på regional nivå. Utbildningsinsatser stimuleras och det allmänna intresset för form- och designområdet ökar. Överväganden och förslag 253 Form- och designutbildningen ligger utanför mitt uppdrag, men det är svårt att i en beskrivning av viktiga framtida insatser inom ramen för form- och designpolitiken bortse från detta område. Jag vill därför, utan att gå in på detaljer, lyfta fram två centrala utbild- ningsfrågor som berör form- och designområdet: kvaliteten i grundutbildningen och behovet av forskning. Utredningens förslag: Regeringen bör ge i uppdrag, som en fortsättning på verkets tidigare utredning om designutbildningarna i , att göra en översyn över beho- vet av nya designutbildningar. Översynen skall innehålla en analys av hur kvaliteten i dessa utbildningar skall säkerställas. En viktig aspekt gäller tillgången på kompetenta lärare inom form- och designutbildningen. En kortfattad och schematisk analys av utbildningssituationen i visar att det just nu sker en snabb tillväxt av designutbild- ningar i hela landet. Expansionen innebär att pedagogik, kurspla- ner, ämnesutveckling och framför allt profileringen av de olika utbildningarna skulle behöva diskuteras, utvecklas och fördjupas. En samlad strategi är nödvändig för att bestämma hur många designutbildningar med önskvärd kvalitet det finns förutsättningar för att driva i . Jag har redogjort för att på uppdrag av regeringen –1999 genomförde en utvärdering av det samlade utbudet av designutbildningar inom högskolan. Man gjorde dock vissa avgränsningar med hänsyn till utbildning- arnas innehåll och hur länge de funnits. Utvärderingen kom därför att omfatta endast fem utbildningar och inte heller de s.k. kombi- 254 Överväganden och förslag nationsutbildningarna, som utmärks av att de ofta har sin grund i ett civilingenjörsprogram och att antagningen sker efter betyg och inte, som på designhögskolorna, efter arbetsprover och tester. En ytterligare begränsning låg i att dessutom menade att den decentraliserade beslutsordning, som gäller inom hög- skolan, gör att det varken ankommer på verket att identifiera eller tillgodose nya behov av högskoleutbildningar. Jag delar uppfattning att den befogenhetsför- delning som gäller för högskolan är ändamålsenlig, när det gäller att identifiera och tillgodose behov av nya utbildningar inom form- och designområdet. måste jag konstatera att det i uppdraget till tydligt framgick att kvaliteten på utbildningarna inom hela området skulle bedömas,9 men att en sådan samlad utvärdering inte har gjorts. Konsekvensen av detta, i kombination med begränsningen av antalet utvärderade utbildningar, är att det ännu saknas en fullständig beskrivning och bedömning av form- och designutbildningarna i . Kombinationsutbildningarna, liksom flera nystartade designut- bildningar, har således inte utvärderats. Denna uppgift kvarstår och det bör vara ett prioriterat område för regeringen. Skälen till det är att dessa utbildningar – och även gemensamma projekt mellan högskolor med olika inriktningar i likhet med det som finns mellan t.ex. , och – rymmer en potential för form- och designområdet samt att de kräver etablerad form- och designkompetens. Kombinationsutbildningarnas potential bottnar i det faktum att design alltid är en del och en konsekvens av något annat – t.ex. ett behov, ett problem, en affärsidé, etc. Relationen mellan design- ämnet och övriga discipliner, främst naturvetenskap och ekonomi, är därför en grogrund för en aktiv och ändamålsenlig utbildning med designinslag samt för att öka näringslivets förståelse för designens betydelse. En viktig del i utbildningarnas kvalitet handlar om lärarnas kompetens. För att bli en bra lärare i form och design behövs erfarenhet. Man måste ha arbetat i sitt yrke, som industridesigner 9 Se regeringsbeslut nr 11, bilaga. Överväganden och förslag 255 eller formgivare, under och helst samarbetat med ett flertal olika sorters uppdragsgivare och företag. har cirka 25–30 industridesignstudenter tagit examen på de industridesignutbildningar som finns i , dvs. i , HDK i , i . Även om industridesigner nu också kommer att examineras i är slutsatsen att antalet yrkesverksamma industridesigner egentligen är för litet för att fylla alla de behov som växer fram – både inom utbildningsväsendet, den offentliga sektorn och näringslivet. När det gäller formgivare inom glas, keramik, textil och metall är efterfrågan från industrin inte lika stor. Dessa yrkesgrupper med sina specialistkunskaper skulle kunna fylla långt fler uppgifter än de får göra . Även om den decentraliserade ordning som gäller för utbild- ningsplanering och resursfördelning är ändamålsenlig för att utveckla nya utbildningar utifrån exempelvis regionala behov, bör uppmärksamma den totala dimensioneringen av designutbildningen i . Jag vill lyfta fram tre uppgifter som är centrala i detta sammanhang. För det första bör verket analysera behovet av utbildade form- givare och designer. I har staten, i sin plan för designom- rådet, analyserat detta och som en följd lagt fast kvantitativa mål för hur antalet utbildade formgivare och designer bör utvecklas fram . I och har man också valt att koncentrera utbildningen till några få högskolor. Det är dessa högskolor som sedan initierar samarbetet med ingenjörs- och handelshögskolorna. För det andra är det viktigt att belysa hur kompetensförsörj- ningen vad gäller lärare skall ske. Jag vill påminna om vikten av egen yrkeserfarenhet och då framhålla att det finns en potential i många av de formgivare och konsthantverkare som kom ut i yrkeslivet . 256 Överväganden och förslag 7.3.2Ett forskningsprogram för form- och designområdet med ekologisk inriktning Utredningens förslag: Jag föreslår att resurser avsätts för ett forskningsprogram med ekologisk inriktning, i vilket design skall utgöra en viktig del. Medel bör förmedlas från det bli- vande för samhällsbyggande, areella näringar och miljö samt Verket för Innovationssystem. Programmets syfte är att dels stärka designkårens kunskaper om detta område, dels utveckla metoder för att beskriva och utvärdera miljökonsekvenser i samband med produktutveckling. Jag har i avsnittet 4.5.2 visat hur man alltmer kommit att uppmärksamma att produkternas miljöpåverkan sker redan vid utvinningen av produkternas råvaror, vid användandet och i sam- band med att produkterna har tjänat ut. Det är emellertid en bit kvar innan samhället når dithän att alla produkter återvinns, åter- används och inte tär på jordens resurser. Detta ställer stora krav på kunskapsbyggnad och den kompetens som arbetar med produktut- veckling – särskilt som man allt oftare talar om miljöanpassad produktutveckling. En mycket viktig roll i detta arbete har forskar- världen, men även designer och konstruktörer av produkter. Genom kunskapsbyggnad och därefter förmedling av denna kun- skap finns det möjligheter att redan i projektstadiet kretsloppsan- passa morgondagens produkter så att ett ekologiskt hållbart sam- hälle kan byggas. SVID arbetar medvetet, inom ramen för projektet sign, med att skapa pedagogiska exempel när det gäller miljöan- passad produktutveckling. Många värdefulla erfarenheter har gjorts. Två av dessa vill jag särskilt lyfta fram i detta avsnitt. Projektet har för det första synliggjort att det finns ett behov av att stärka miljökunskaperna hos designerkåren. En förutsättning för dess genomförande var att utbilda de designer som deltog. Projektet har för det andra visat att metoderna för att göra tillfreds- ställande beskrivningar av miljökonsekvenserna och utvärdera dessa måste vidareutvecklas. Datorprogrammen som har använts Överväganden och förslag 257 för att göra s.k. livscykelanalyser, är enligt projektgruppen inte fullt utvecklade. Programmen kan ge en indikation om miljöbe- lastningen, men passar än så länge bäst till att jämföra olika mate- rial snarare än till att beräkna den totala miljöpåverkan. En bättre samordnad form- och designpolitik och ett över- gripande forskningsprogram där designer ges möjligheter att forska om hur man kan uppnå en mer ekologiskt genomtänkt produktutveckling skulle gagna strävandena att åstadkomma ett mer hållbart samhälle. Resultaten skulle även kunna bli en resurs internationellt. En koncentration på ett område innebär att olika strävanden och insatser samordnas och styrs mot samma mål. I finns exempel på hur en sådan riktad forskning kan främja designutvecklingen inom ett specifikt område. slog också fast behovet av forskning inom form och design i sin utredning av designutbildningarna. En tydlig fokusering leder också ofta till större uppmärksamhet och till att fler krafter börjar medverka och arbeta i samma rikt- ning. Medvetenheten och kunskaperna om hur design kan bidra till ett mer hållbart samhälle är större i t.ex. både och Hol- land än i . Förutom insatser inom materialutveckling, pro- duktutveckling, industri, politik och samhälle har det bland annat lett till utställningar, publikationer, konferenser, debatter och akti- viteter på mässor. I synnerhet har internationellt fått en image att vara framstående – t.o.m. världsledande – när det gäller s.k. ekologisk design. Regeringen har föreslagit en ny myndighetsstruktur för forsk- ningsfinansiering. Enligt förslaget skall tre nya forskningsråd och en ny myndighet inrättas.10 Jag vill här framförallt framhålla för miljö, areella näringar och samhällsbyggande samt Verket för Innovationssystem11 som skall ansvara för finansi- 1999/2000:81 Forskning för framtiden – en ny organisation för forskningsfinansiering. 11Namngivna i Forskningsfinansiering i samverkan – budgetförslag, inriktning och organisation av de nya myndigheterna för forsknings- finansiering, Delrapport från organisationskommittén för Ny myndighets- organisation för forskningsfinansiering, . 258 Överväganden och förslag ering av behovsstyrd forskning och utvecklingsarbete till stöd för innovationssystemet,12 en hållbar utveckling och tillväxt. Rege- ringen bedömer att myndigheterna bör kunna påbörja sin verksam- het . Regeringen anger i propositionen att för samhällsbyggande, areella näringar och miljö aktivt skall stimulera forskningsinsatser för en hållbar utveckling, exempelvis genom stimulans till forskning rörande avfallshantering, återvinning och kretslopp. Detsamma gäller för det nya Verket för Innovations- system. Där säger regeringen också att en viktig utgångspunkt skall vara hållbar utveckling och att myndigheten bland annat skall stödja forskning som spänner över skilda vetenskapliga discipli- ner. Mot bakgrund av vad som ovan sagts om behovet, och förde- larna, av att stärka designerkårens ekologiska kompetens föreslår jag att forskningsprogram initieras. Det blivande forskningsrådet och den blivande myndigheten för forskning och utveckling bör ta initiativ till forskningsprogram kring produktutveckling som dels är tvärvetenskapliga och som har ett tydligt fokus på miljökon- sekvenserna under produktens hela livscykel (från utvinning till återvinning), dels innebär utveckling av metoderna för att beskriva och analysera miljökonsekvenser för produkters hela livscykel. 7.4Svenska institutets verksamhet – en del av Sverigebilden I direktiven till denna utredning står att jag närmare skall utveckla Svenska institutets förslag till vid vilka tillfällen bör delta inom formgivnings- och designområdet i internationella sammanhang samt prioritera och motivera ett svenskt deltagande. 12 Med innovationssystem skall förstås det nätverk av offentliga och privata institutioner inom vilket produktion, spridning och användning av ny teknik och kunskap sker. Baseras på definition av begreppet. SOU 2000:75 Överväganden och förslag 259 Nya förslag skall lämnas på i första hand andra områden än utställningar.13 Bakgrunden är att SI presenterade en lista på de utställningar som man skulle vilja prioritera . Därmed har institutet redan gjort en analys av utställningsbehoven. SI:s uppdrag från staten då var egentligen vidare än vad institutet redovisade. Man valde att koncentrera sig på utställningsområdet. Därför har denna utredning fått uppgiften att även belysa andra aspekter. 7.4.1En översyn av fördelningen av Svenska institutets anslag Utredningens förslag: Regeringen bör inom ramen för ansla- get till styra om medel för att stärka svensk design och form i , och . Eftersom form och design i så hög grad handlar om synliga objekt eller grafiska uttryck, spelar utställningar en central roll och är ett effektivt medel för att främja Sverigebilden. Det är emellertid viktigt att i samband med utställningsprojekt arrangera andra kringaktiviteter för att etablera kontaktnät i de länder där utställningarna visas. I och med att omvärldens intresse för svensk design ökat markant har förväntningarna på vuxit. har institutet emellertid mycket begränsade resurser i förhållande till detta växande intresse. Om design skall vara ett av de områden som använder internationellt för att profilera sig bör det tydligare genomsyra institutets verksamhet. I det sam- manhanget är det viktigt att SI internt etablerar en enhetligt designprofil med trycksaker, programblad, användning av logo- type, etc. samt i sina lokaler presenterar exempel på – gärna ung 13 Dir 1999:9 Statens ansvar för formgivning och design, s. 5f, Kultur- departementet. 260 Överväganden och förslag och ny – svensk design och svenskt konsthantverk. Jag bedömer att institutets verksamhet härigenom skulle bli tydligare och uppfattas som mer slagkraftig. skulle också behöva ges möjligheter att öka de ekonomiska resurser man har till sitt förfogande för formgiv- ning och design. Trots de små medel institutet har för aktiviteter i västvärlden, lyckas man ändå driva en seriös internationell verk- samhet inom konsthantverks- och designområdet, samt bidra till att svenska museer och organisationer inom designområdet enga- gerar sig i internationella utställningsprojekt vid sidan om deras ordinarie nationella utställnings- och programverksamhet. Eftersom form och design i så hög grad handlar om synliga objekt eller grafiska uttryck spelar utställningar en central roll och är ett effektivt medel för att stärka Sverigebilden. Svenska institu- tet saknar emellertid en enhet för att producera utställningar och SI samarbetar därför med en rad andra institutioner, som National- museum, , – glas- museum, Föreningen , , m.fl. Problemet, ur SI:s perspektiv, är att det inte finns någon entydig motpart till de utländska konstindustri- och designmuseer som vill samarbeta med . Internationella kontakter och samarbeten över gränserna ställer höga krav på de designorganisationer, enskilda personer, design- företag och designutbildningar som finns i . Utan ersätt- ning har dessa förväntats medverka i utställningsproduk- tion, bidra med informations- och bildmaterial och fakta till de utländska besökarna. Även i de sammanhang där svenska experter ombetts delta, det vill säga i konferenser eller med föreläsningar utomlands, har de enligt praxis enbart kunnat få ersättning för resor, hotell och matkostnader. Konsekvensen har blivit att den internationella form- och designverksamheten blivit slumpartad och tillfällig. Behovet av att utveckla en strategi för det internationella designutbytet är stort. I långt högre grad än vad som sker skulle man således behöva förbättra möjligheterna att etablera internationella kontak- ter inom form- och designområdet och finansiellt stödja utställ- Överväganden och förslag 261 Erfarenheter från visar att statens internationella arbete i detta avseende har betydelse för form- och designområdets utveckling. Resultatet av de stora satsningar på designutställningar som gjorts från finsk sida har lett till att internationellt har ett mycket gott rykte för sin design. Detta har, menar man, i sin tur gagnat intresset för finska produkter. Målet i Handlingsprogrammet att Svensk arkitektur, formgiv- ning och design skall utvecklas i ett fruktbart internationellt sam- arbete kan uppfyllas på flera sätt. Det handlar om kontakten med omvärlden, om möjligheter för formgivare och designer att kom- municera med kollegor i andra länder, att delta i internationella sammanhang och om att få visa upp sig utomlands. Den internationalism inom form- och designvärlden som vi upplever är inget nytt fenomen. Internationella kontakter och impulser har alltid utgjort en viktig motor för utvecklingen av arkitektur, form och design. För en designer och formgivare är det viktigt att kunna jämföra det man själv åstadkommit med det som görs av kollegor i andra länder. En sådan jämförelse innebär att man får perspektiv på sitt eget formspråk och på hur väl ens pro- dukt klarar sig i en internationell konkurrens. Att kontakterna mellan formgivare och designer i olika länder blir fler, är inte detsamma som att allt kommer att se likadant ut. Det kan lika väl leda till en ökad profilering, en strävan efter en stark regional eller individuell identitet. Konsthantverkare, designer och enskilda utövare behöver oftare än vad som är fallet få möjlighet att visa sin form- givning och design för omvärlden. Därför måste det internationella kontaktnätet vidmakthållas och utvecklas. Svenska formgivare, konsthantverkare och industridesigner skall kunna delta i de inter- nationella sammanslutningar som finns inom form- och design- världen. Detta måste prioriteras på ett bättre sätt än vad som sker . I länder som , , och finns betydligt större och fler statliga bidrag och anslag för inter- nationellt utbyte än i . Mot den bakgrunden vill jag påminna om den mötesplats för form och design, som ingick i mitt första delbetänkande. 262 Överväganden och förslag institution skulle kunna ansvara för utställningsproduktioner, ta fram fakta- och bildmaterial och dessutom kontinuerligt se till att informationsmaterial och bildmaterial uppdaterades. Den före- slagna institutionen skulle också kunna bidra till att vidga kretsen av designkunniga personer och därmed bredda möjligheterna för att få fram föredragshållare, designskribenter till kataloger och annan publicistisk verksamhet, samt utställnings- kuratorer. Svenska designutställningar efterfrågas i första hand i , och . Eftersom kostnaden för att producera en någorlunda genomarbetad utställning brukar röra sig kring , är det lätt att inse att den budget på som sammantaget har till sitt förfogande för form- och designinsatser i dessa delar av världen inte räcker långt. Jag vill i det sammanhanget påpeka att kravet på en intressant utformning av naturliga skäl är mycket större på design- och konsthantverksutställningar och på informationsmaterial om form och design än när det gäller andra utställningar och publikationer. Professionell gestaltning och kvalitet måste omfatta allt från utställningsföremål, texter, utställningsarkitektur till katalog. Ett fantasieggande koncept och en spirituell utformning är avgörande för hur en utställning tas emot och bedöms. Att utställningspro- jekten genomförs med högsta kvalitet och med hjälp av professio- nella aktörer behöver inte betyda att de blir dyrbarare att genom- föra. Tvärtom kan en sinnrik utställningsarkitektur förbilliga både transport- och visningskostnader. Ett grafisk designkoncept som på ett effektivt och spirituellt sätt förmedlar den nödvändiga informationen väcker större intresse för utställningens innehåll, och blir därmed mer slagkraftigt och ekonomiskt än ett mer amatörmässigt utfört grafiskt program. För att nå den publik och få den uppmärksamhet som är önskvärd i de olika länderna måste också i utställningsbudgeten ingå anslag för marknadsföring. Mot bakgrund av, och för att kunna svara mot, det växande behovet och efterfrågan när det gäller form- och designområdet skulle regeringen behöva göra andra prioriteringar när det gäller Svenska institutets verksamhet. Regeringen bör därför inom ramen Överväganden och förslag 263 för de anslag som ges till styra om medel för att stärka svensk design och form i , och Nord- . Eftersom utställningar är krävande och dyrbara satsningar kan det i vissa fall vara mer befogat – vilket också redan görs – att bjuda in journalister, museiintendenter, forskare i form och design m.fl. i samband med olika slags mässor och stora utställningar i . Samarbeten över gränserna som work-shops, internationella tävlingar och konferenser, främjar också intresset för respektive lands form- och designuttryck. 7.4.2Fakta om svensk design – ett översättningsbidrag Utredningens förslag: Jag föreslår att regeringen ger ett speciellt ansvar för att publicera och sprida litte- ratur och information om svensk design, formgivning, arkitek- tur och svenskt konsthantverk på andra språk. Jag föreslår att det för detta ändamål inrättas ett översättningsbidrag för fack- litteratur och fackartiklar om form och design enligt samma modell som finns för skönlitteratur. Ett eftersatt område i internationella sammanhang är publikationer och böcker om svensk formgivning, översatta till andra språk. Det är ekonomiskt dyrbart att få artiklar översatta.