sou · GOB328d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Registerläget hos SCB på nationell nivå omöjliggjorde utskick till andra utbild- ningsanordnare – inklusive folkhögskolornas lärare. Svarsfrekvensen från den 600 lärarna blev . Av enkätsvaren att döma måste enligt lärarnas engagemang för sägas vara ganska lågt. Av dem som brukar enga- gera sig i pedagogiskt utvecklingsarbete står utanför det pedagogiska utvecklingsarbete som berör . Av dem som har en ansvarsuppgift visavi kollegorna står på motsva- rande sätt utanför. Tillsammans med svarsuppgiften att av lärarna ser tydliga insatser av skolutveckling för målgrupper, så måste man dra den slutsatsen att organisationen på skolorna inte engagerat sig särskilt mycket. Det pedagogiska utvecklingsarbetet verkar alltså inte ännu blivit omfattande, men analysen av lärarenkäten indikerar ändå – fortsätter utvärderarna – tydligt positiva samband mellan kommunalt utveck- lingsarbete, skolutveckling och den professionella självkänslan bland lärarna för att arbeta med frågor. Särskilt är detta fallet när lärarnas egen planeringskultur i det dagliga arbetet är bättre ut- vecklat. redovisar i sin fallkommun, Nystad, tankeväckande uppgifter om den pedagogiska utvecklingen ur ett del- tagarperspektiv: I och med sjösättningen av aktualiserades talet om ny pedagogik när det gäller vuxna. Begrepp såsom flexibilitet, individualisering, validering samt självstyrt lärande upprepas i det offentliga samtalet som självklara mantran. Ur ett deltagarperspektiv blir det därför centralt att belysa vilka olika innebörder och konsekvenser orden får i den vuxenpedagogiska vardagen. – – –. Om det pedagogiska projektet i dagens vuxenutbildning är att arbeta efter ideal som individualisering och flexibilitet måste större energi ägnas åt att bry sig om deltagargruppen; Vilka är dessa elever? Som vi ser det blir det tom retorik när det i konstruktionen av eleven inte finns någon koppling till den verkliga eleven och hennes livsvärld. Några elever med medvetna bildningsprojekt beskriver en känsla av infantilisering. erfarenheter tillskrivs ingen större betydelse och eleverna upplever ingen möjlighet att själva planera sina studier och rum. Ur ett deltagarperspektiv räcker det således inte att inledningsvis fråga eleverna vad dom vill läsa och vilka arbetsformer de föredrar. Kunskapsinnehåll och arbetsfor- mer behöver ingå i återkommande samtal. För andra elever innebär studierna ett stort steg och de beskriver att tid behövs för att landa i den nya vardagen som det innebär att befinna sig i en skolkontext. Deltagandet vilar i sig på en skör tråd där det kan handla om allt ifrån outvecklade bildningsprojekt, oro för ekonomi, bristande socialt och kognitivt stöd, missbruksproblem till allmänt vacklande självförtroende – – –. Det finns elever som väljer bort möjligheten till inflytande över undervisningens innehåll och arbetsformer eftersom läraren har betalt för att undervisa. Eleverna anpassar sig efter lärarens agenda och fokuserar på det som krävs av dem, att prioritera sina studier. En annan grupp elever anser sig vara tvingade att tillbringa tid i klassrummet av ekonomiska skäl. För den här gruppen handlar det varken om fel kunskapsinnehåll, arbetsformer eller bemötande från läraren. De här eleverna väljer också bort möjligheten att påverka sina studier – de har varken intresse för att studera eller för att delta i något samtal kring klassrumsvardagen. Ytterligare en annan grupp har svårt att avkoda lärarens nya identitet, läraren som handledare. Dessa elever tolkar handledaren som en oengagerad, flummig och lat figur. Konsekvenserna blir att dessa deltagare ur sitt perspektiv svarar med samma mynt, det vill säga med ett uttalat ointresse på så vis att de smiter undan och ständigt gör minsta möjliga insats. Sammanfattningsvis vill vi betona att pedagogik inte handlar om att hitta metoden med stort M. Metoder bör väljas utifrån det ämnesinnehåll som prioriteras, något som eleverna faktiskt ger uttryck för. Vi menar att lärandet har en riktning – den vuxne ska ju lära sig något specifikt och här finns en mängd idéer kring hur det kan gå till. Oavsett vilka pedagogiska principer och metoder som bildar utgångs- punkt, så handlar den pedagogiska vardagen om att skapa ett gemen- samt språk – lärare och deltagare emellan – i diskussionen kring kun- 258 Den kvantitativa utvecklingen av utbildning skap och lärande. Ju mer flexibel syn man har på undervisning, desto viktigare blir det att som lärare synliggöra sina avsikter och pedagogiska grundsyn, hävdar och . På så vis kan den dolda agendan motverkas. Klassrumspraktiken blir öppen för förhandling och vuxna kan bemötas som vuxna även i klassrummet. De båda utvärderarna menar att kvalitetssäkring i pedagogiska sammanhang borde handla om vilka kunskaper de studerande ska utveckla och hur dessa kunskaper ska utvecklas. Frågan är alltså hur en levande dialog skapas med kunskap och lärande i fokus. Det förekommer också omfattande satsningar på olika utvecklings- projekt ute i skolorna. Möjligen berör de mest området pedagogisk- organisatorisk utveckling. av lärarna (, 2000) anser att studie - och yrkesvägledningen har rustats upp för alla delta- gare i den kommunala utbildningen för vuxna. av lärarna anser att förbättringar har skett för deltagare med lägre själv- känsla och motivation. Sedan kommer en rad områden (exempelvis flexibel studiegång, individuella studieplaner och validering) för vilka mellan 35–av lärarna ser förbättringar, men där det också finns 15–som förnekar att något pågår. Minsta satsningen görs, i lärarnas ögon, för de funktionshindrade. Resultat av studier – sysselsättning och arbete I de riksomfattande enkätstudierna (, 1999b; , 2000) har utvärderarna också försökt få en uppfattning om resultat. Den första kullen som omfattas av den riksomfattande studien har besvarat två enkäter – dels en i början av studierna i (), dels en efter (). Den andra kullen fick sin första enkät före studiernas början () och efter (). I den senare kullen var det endast deltagare med UBS som undersöktes men för den gruppen finns vissa jämförelsegrupper – bl.a. öppet arbetslösa och arbetslösa i åtgärder. Av den första kullen i med kommun som huvudman var studier sysselsatta med endera arbete eller fortsatta studier. Av motsvarande kull i folkhögskolor var endera i arbete eller studier. I den första kullen attraheras något fler arbetslösa till folkhögskolor än till skolor med kommunen som huvudman. hamnar rela tivt fler i arbete efter studier med huvudman, medan relativt fler fortsätter med studier om de haft folkhögskolor som huvudmän. Andelen som är arbetslösa utbildning är , något fler bland dem som hade folkhögskola som huvudman. Av den andra kullen i var studier sysselsatta med endera arbete eller fortsatta studier. Detta gäl- ler både studerande med kommun och folkhögskola som huvudman. När man jämför de två kullarna är således resultaten ungefär desamma för deltagare med kommunen som huvudman för utbildningen och något bättre för dem med folkhögskolor som huvudman. Om man relaterar deltagarnas resultat till jämförelsegruppernas visar det sig att medan av de förra befann sig i studier eller arbete var motsvarande siffror för de öppet arbetslösa och för de arbetslösa i åtgärder . Andelen arbetslösa var också lägre för deltagarna () än för de arbetslösa (). Utvärderarna har också med statistiska metoder bearbetat resultaten -chanserna att fortsätta med studier respektive chanserna att få arbete -med hänsyn till de olika gruppernas bakgrundsvariabler. Det visar sig då att deltagande i , sett , påtagligt påverkat chanserna att fortsätta med studier. Däremot har det inte haft någon påtaglig effekt på chansen att få arbete. Båda sakerna gäller i synnerhet för studerande med folkhögskola som huvudman. 260 Den kvantitativa utvecklingen av utbildning De – i den andra kullen av som hade arbete – har framför allt fått lust att söka andra arbeten, mot i jämförelsegrupperna. En hypotes som utvärderarna har är att lusten till förändring växt under och efter studierna. Ett resultat som utvärderarna försöker förklara är varför deltagarna med folkhögskolor som huvudmän upplevt mindre förändringar än andra deltagare. Efter att ha avfärdat andra försök till förklaringar återstår för dem endast hypotesen att dessa studerande inte varit lika inriktade på att åstadkomma förändringar i sin arbetsmarknadskarriär som andra grupper. Huvudslutsatsen är dock att effekterna av på syssel- sättningen inte klart kan bedömas . Genom att så många fortsätter att studera (och av studerande med kommun respektive folkhögskola som huvudman) är dessa effekter uppskjutna. Ytterligare uppföljningar behövs för att kunna ge bättre svar på vad som händer . Utvärdering på lokal nivå Fler och fler kommuner utvärderar själva eller tillsammans med kon- sulter/högskolor hela det kommunala projektet eller delar av det. I detta kapitel har exempel från två sådana utvärderingar – respektive och – använts i avsnittet om studie - och yrkesvägledning respektive flexibelt lärande. För att säkra likvärdighet i bedömningen av kunskaper på gymnasial nivå i riket används också nationella prov. För utbildning för vuxna är dessa frivilliga. Många kommuner utnyttjar ändå denna möjlighet till kvalitetsgranskning. Så har till exempel beslutat att alla anordnare i som har kurser i svenska, engelska, matematik samt franska och tyska, B-språk ska använda sig av de nationella proven. Ämnesprov i svenska, engelska och matematik finns även på grundläggande nivå. Nya prov konstrueras också för prov i svenska för invandrare. I ett mål- och resultatstyrt system är utvärdering en hörnpelare. Den kan – och ska i vissa lägen – användas för kontroll men minst lika viktig är dess funktion att ge god kunskap om det man utvärderar i syfte att lägga grund för ett utvecklingsarbete. För att svara upp mot efterfrågan på råd och tips om hur utvärdering skulle kunna gå till i kommunerna och på enskilda utbildningsenheter och stimulera till kvalitetsutveckling tog , och 1998/99 initiativ till ett kombinerat självutvärderings- och utvecklingsprojektet. Till bakgrunden hör den utveckling inom offensiv kvalitetsut- veckling, TMQ (), som bedrivits på utbild- ningsområdet. Det handlar dels om Utmärkelsen där Utmärkelsen tillkommit dels om utvärderingen av KY (Kvalificerad Yrkesutbildning) där självutvärdering bland 60 utbild- ningsanordnare med hjälp av verktyget varit ett viktigt inslag (, 2000; SOU 1999:119). För självutvärderingen inom har således ett verktyg 1999 särskilt anpassat till utvärdering i kommuner och ut- bildningsorganisationer tagits fram. deltar ca tio utbild- ningsorganisationer inom vuxenutbildning/i projektet. Den definition av självutvärdering som använts i detta sam- manhang är: Självutvärdering är en systematisk utvärdering av en organisations aktiviteter och resultat baserat på någon modell för offensiv kvalitets- utveckling. Med denna utgångspunkt tillämpas ett arbetssätt som omfatta föl- jande fyra faser: Planera – Självutvärdering: varför, hur, när? Gör – Åstadkom en verksamhetsbeskrivning Studera – Analysera verksamhetsbeskrivningen Lär – Upprätta åtgärdsplan för förbättringar: vad, till när, av vem? Parallellt med självutvärderingsarbetet genomförs i forsknings- och utvecklingssyfte en uppföljning av erfarenheterna från arbetet med 1999. Vid uppföljningen kan deltagarnas inställning till arbetet med beskrivas som försiktigt positiv. Vid det till- fället hade dock endast tre organisationer påbörjat analysarbetet. Sex höll fortfarande på med verksamhetsbeskrivningen. Trots det menar nästan alla deltagare att de redan identifierat förbättringsmöjligheter i den egna organisationen (, 2000). Vid uppföljningsmöte redovisade de sju anordnare som fortsatt arbetet med verksamhetsbeskrivning och analys att de efterhand fått en alltmer positiv inställning till självutvärdering även om några kommit längre än andra. En skolenhet som fått vidkän- nas betydande neddragningar såg exempelvis genom kvalitetsarbetet möjlighet att gå vidare genom att de i projektet utvecklat en förmåga att identifiera områden för förbättring och utveckling. 262 Den kvantitativa utvecklingen av utbildning ningar kommer att göras av de deltagande enheterna inför en slutredo- visning . återkommer i kapitel 15 till ytterligare för- slag för att stärka utvecklingen av lokal utvärdering. 7.2Privat- och samhällsekonomiska utvärderingar Privat- och samhällsekonomiska utvärderingar av Materialinsamlingen och de successiva bearbetningarna fortsätter planenligt inom utvärderingsprojektet vid . En jäm- förelse av arbetsmarknads- och inkomstförhållanden före utbildning för deltagarna i vuxenutbildning höstterminerna 1997 och 1998 har avrapporterats (, 2000). Liksom tidigare jämförs situationen för dessa grupper med den för arbetslösa och deltagare i arbetsmarknadsutbildning. De som började studera i vuxenutbildning skiljer sig inte nämnvärt från dem som började vad gäller ålders- och könsfördelning eller utbildningsbakgrund. De som började hade dock i något mindre utsträckning arbetslöshetserfa- renheter än de som började vilket närmare framgår av ta- bell 7.1. Också mätt i arbetsinkomster och inskrivningsperioder som arbetssökande vid arbetsförmedlingen hade de som påbörjade studier i en starkare ekonomiskt ställning än de som började studera . De tre grupperna – studerande i vuxenutbildning, arbets- lösa och deltagare i arbetsmarknadsutbildning – jämförs bl.a. vad gäller fördelning över riksområden och rela teras till respektive områdes andel av arbetskraften 20–. Om man således jämför de arbetslösas för- delning över riksområden visar det sig att jämfört med respektive om- rådes andel av arbetskraften har de tre nordligaste riksområdena samt (och ) en överrepresentation av arbetslösa. En motsvarande underrepresentation finns i och Små- land (inklusive och ). Ett liknande mönster vad gäller över- och underrepresentation i förhållande till arbetskraften återfinns för arbetsmarknadsutbildningen. Tabell 7.1 Genomsnittligt antal arbetslöshetsdagar före utbildning, studerande i vuxenutbildning och & O. , 2000, med . Arbetsmark- nads- och inkomstförhållanden före utbildning, deltagare höstterminerna 1997 och 1998 samt jämförelsegrupper. För vuxenutbildning kan man däremot inte konstatera samma över- och underrepresentation i förhållande till arbetskraften som för arbetslösheten. Där har i stort sett alla riksområden samma andel i vuxenutbildning som andel av arbetskraften fastän vissa områden har en överrepresentation och andra en underrepresentation av arbetslösa. Enda undantaget är där det fattas studerande i vuxenutbildning i förhållande till arbetskraften men inte i samma utsträckning som det fattas arbetslösa. Snedfördel- ningen i förhållande till arbetslösheten var dock större 1997 än 1998. Analysen av inkomstförhållandena före studier för dem som stude- rade 1998 indikerar, liksom motsvarande analys för dem som studerade , att de som studerar i jämfört med övriga studerande i vuxenutbildning, arbetslösa och deltagare i ar- betsmarknadsutbildning -tidigare visat sig kunna få ut mer av kortare utbildning på arbets- marknaden i termer av inkomster. -att de i den mån de hade en längre utbildning t.ex. treårig gymnasial utbildning förmodligen hade fel slags utbildning, en utbildning som inte gick att omsätta på arbetsmarknaden. Försök har också gjorts att med hjälp av den s.k. HÄNDEL-databasen få en uppfattning om sysselsättningsstatus efter utbildning för dem som gått i respektive arbetsmarknadsutbildning. HÄNDEL- databasen innehåller uppgifter om hur snabbt och hur länge individerna står att återfinna som arbetssökande på arbetsförmedlingen. Jämförel- serna visar att de som gått i återfinns snabbare i efter utbildning men att de också lämnar fortare än de som gått i arbetsmarknadsutbildning. Dessa data behöver dock följas upp och analyseras vidare eftersom en av huvudanledningarna till att Kunskapslyftsdeltagarna lämnar är att de återgår till utbildning (Brännäs, 2000; , 2000). 264 Den kvantitativa utvecklingen av utbildning Övriga rapporter från den samhällsekonomiskt inriktade utvärde- ringen av är (1999), (2000) och (2000) som belyser sannolikheten för arbetshandikappade att åter bli arbetssökande efter avslutad utbildning inom vuxenutbildning; arbetskraftsstatus efter avslutad utbildning respektive bestämningsfaktorer för val av studiefinansieringsform (se vidare kapitel 6). SCB:s undersökning av inkomst- och sysselsättningseffekter av vuxenutbildning och implikationer för Eftersom utvärderingen av ännu inte kan bidra med uppgifter om sysselsättningsutveckling och inkomster efter studier på grundläggande och gymnasial nivå gav i uppdrag att göra en översiktlig studie av motsvarande förhållanden för tidigare deltagare i vuxenutbildning (SCB, 2000c). Undersökningen består av flera delar. I en del har studerande som fullföljde och avslutade studier i vuxenutbildning på gym- nasienivå 1992–1993 följts upp med avseende på inkomstför- hållanden, högskolestudier och arbetslöshet. En kontrollgrupp jämförbar med dessa deltagare i vuxenutbildning när det gäller kön, ålder, utbildnings- och arbetslöshetsbakgrund samt region tillskapades. Därefter har skillnaderna i gruppernas inkomster och arbetslös- hetserfarenheter 1997 jämförts. I en annan del av undersökningen har de studerande i vuxenutbildning –1993 jämförts med studerande i . Det visar sig därvid att den senare gruppen är mer koncentrerade till åldrarna 25–och har oftare högst tvåårig gymnasieutbildning än de elever som tidigare gick i vuxenutbildning. Deltagarna i studerar också i högre grad på gymnasienivå och full- följer oftare sina studier än tidigare studerande i vuxenut- bildning. går dessutom de studerande i vuxenut- bildning/i mycket högre grad än tidigare vidare till hög- skola. Utifrån dessa skillnader mellan de tidigare studerande i vuxenutbildning och deltagarna i har jämförelserna mellan de studerande i vuxenutbildning och kontrollgruppen viktas om för att jämförelsen när det gäller inkomster och ar- betslöshet ska bli mer relevant sett ut Kunskapslyftsperspektiv. Figur 7.1 och 7.2 illustrerar skillnaderna i lön respektive sysselsättning mellan studerande i vuxenutbildning och kontrollgruppen – viktat och inte viktat för skillnaderna mellan de tidigare studerande i vuxenutbildning och deltagarna i . Figur 7.1 Skillnaden i förvärvsinkomst 1997 (mätt i basbelopp) mellan dem som avslutade vuxenutbildning och en slumpmässigt utvald kontrollgrupp Anm. Samtliga skillnader är signifikanta. Källa: SCB, 2000. Inkomst- och sysselsättningseffekter av vuxenutbild- ning och implikationer för . , AM/PI, SCB. 266 Den kvantitativa utvecklingen av utbildning Figur 7.2 Skillnaden i procent sysselsatta 1997 mellan dem som avslutade vuxenutbildning och en slumpmässigt utvald kontrollgrupp Anm. Samtliga skillnader är signifikanta. Källa: SCB, 2000. Inkomst- och sysselsättningseffekter av vuxenutbild- ning och implikationer för . , AM/PI, SCB. Jämförelserna visar att de studerande vuxenutbildning/del- tagarna i har en högre förvärvsinkomst och en högre procent sysselsatta än kontrollgruppen. Effekten på arbetslösheten är svagare. Om samtliga som av Ams registrerats som arbetslösa eller som haft arbetslöshets- eller åtgärdsunderstöd betraktas som arbetslösa ser man ingen effekt på arbetslösheten. Om man i stället studerar en variabel som uppskattar procenten av tiden man varit arbetslös, så har de studerande i vuxenutbildning en lägre arbetslöshet än kontrollgruppen. Samtliga effekterna kvarstår i stort sett om man delar in materialet i studienivå/inriktning och målgrupp/arbetslöshet med några undantag. De studienivåer och studieinriktningar som särskiljs i undersökningen är: ett, två och studieförberedande studier samt ett, två och yrkesförberedande studier. Med målgrupp menas studerande i åldern 25–med högst två års gymnasieutbildning och ej målgrupp övriga studerande. Dessa två grupper delas sedan i sin tur in i två grupper beroende på om de var arbetslösa 1991 eller inte. Det enda egentliga undantaget utgörs av dem som ej tillhörde mål- gruppen och inte var arbetslösa 1991. De får mycket liten eller ingen effekt av sina studier i vuxenutbildning. För den gruppen kan man varken se någon effekt på inkomsten, sysselsättningen eller arbetslösheten. Om man gör om beräkningarna med vikter som gör att fördelningen för gruppen tidigare studerande i vuxenutbildning liknar med avseende på studienivå, inriktning, arbetslöshet och om de tillhör målgruppen eller ej, förstärks alla positiva effekter. Slutsatsen i studien är att det visserligen är omöjligt att direkt dra slutsatser om effekten av utgående från de tidigare stu- derande i vuxenutbildning, men om inte den arbetsmarknad som kommer att ta emot de studerande från är radikalt annorlunda bör de positiva effekterna för de tidigare deltagarna i kom- munal vuxenutbildning även gälla de som går . 7.3.1Vuxenutbildningsverksamhet i ett jämförande kommunperspektiv , , beskriver och analyserar skillnader mellan kommunerna vad avser omfattning och sammansättning på uppdrag av . Den första rapport som lämnade till kommitténs förra delbetänkande avsåg omfattning och elevsammansättning på gymnasial nivå i Kun- skapslyftet och i den kommunala vuxenutbildningen. Inför Kunskapslyftskommitténs slutbetänkande gör ytterli- gare en analys, vilken redovisas nedan (, 2000). Dessutom har i uppdrag att även efter slutbe- tänkande göra analyser med avseende på kommunjämförelser och pro- ducera rapporter bl.a. med perspektiv på hur har ut- vecklats över tiden. Nästa rapport ska vara klar och den sista rapporten . I huvudsak analyserar i sin andra rapport verksamheten i kommunerna utifrån frågan om påbörjade, avslutade och avbrutna stu- dier. Även analyseras av Kun- skapslyftssatsningen – till och med . Rapporten behandlar två huvudfrågeställningar. 268 Den kvantitativa utvecklingen av utbildning -Vilka är resultaten inom ramen för vuxenutbildning och vilka faktorer kan förklara skillnader i resultatet mellan kommu- nerna? -Hur omfattande är kurs- och/eller studieavbrotten inom vuxenutbildning och vilka faktorer kan förklara skillnader i av- brottsfrekvens mellan kommunerna? Verksamheten inom och den gymnasiala kommunala vuxenutbildningen uppvisar stora variationer mellan kommunerna både vad avser resultat och avbrottsfrekvenser. Antalet verksamhetspoäng per kommuninvånare i åldrarna 20–inom varierade med mellan 4 i och 74 verk- samhetspoäng per kommuninvånare i . Genomsnittet för samt- liga kommuner var 28. En uppdelning av verksamhetspoängen inom på kommungrupper visar att den största andelen verksamhetspoäng fanns i kommungruppen Större städer. De större städerna hade även den största andelen kortutbildade (kortutbildade definieras här som personer med en högsta utbildning kortare är treårig gymnasienivå). Vi vet sedan den förra Inregiarapporten att kommuner med hög arbetslöshet satsar relativt sett mer på . Även i denna rapport framkommer att målgruppens storlek har stor betydelse för antalet verksamhetspoäng inom . Det visar sig att antalet verksamhetspoäng per kommuninvånare är högre i de kommuner där arbetslösheten och/eller andelen kortutbildade är hög. Då deltagarna och resultaten inom , i vissa kommu- ner, är svåra att särskilja från deltagarna och resultaten inom den ordi- narie kommunala vuxenutbildningen sker en del av redovisningen i för hela den kommunala gymnasiala vuxenutbildningen. Kommunerna var den största anordnaren av verksamhetspoäng inom ramen för gymnasial vuxenutbildning. Andelen verk- samhetspoäng som anordnats i egen regi varierade med mellan 12 pro- cent i kommun och i kommunerna Jokk- mokk, , , , , samt . I genomsnitt anordnades av verksamhetspoängen i egen regi. Den anordnare som, i genomsnitt, anordnade minst andel av verksam- hetspoängen var AMU som stod för en procent av verksamhets- poängen. Variationerna mellan kommunerna var dock stora. I Härnö- sand anordnade AMU av verksamhetspoängen.