sou · GOB316 · 2001-01-01 00:00:00 — skall inom en månad från det att ett tillstånd utfärdats enligt första stycket utföra en inledande kontroll och en besiktning av fartyget särskilt för reguljär trafik. Ett fartygs resa får också förbjudas, om fartyget inte hålls tillgängligt för tillsyns- förrättning eller om fartyget saknar ett certifikat som det skall ha enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 1 kap. 7 eller 8 §.Ett fartygs resa skall förbjudas, om dess rederi saknar ett dokument angåen- de godkänd säkerhetsorgani- sation eller om fartyget saknar ett certifikat angående förbjudas, om det finns skälig skett, om det finns skälig att fartyget inte är sjövärdigt för resa i den avsedda farten, att det i något väsentligt avseende har brister i fråga om skyddet mot ohälsa eller olycksfall, att det inte är lastat eller barlastat på ett betryggande sätt, att det medför passagerare utöver det högsta tillåtna antalet, att det inte är bemannat på ett betryggande sätt för den avsedda resan eller att rederiet eller fartyget inte uppfyller kraven på säkerhets- organisation. Om det är fråga endast om brister i anordningar för arbetet eller i arbetsredskap, får i stället användningen av anordningarna eller redskapen förbjudas tills rättelse har skett. Om det finns skälig anledning att anta att användningen av en viss lokal, arbetsprocess eller arbetsmetod eller av ett visst ämne innebär risk för ohälsa eller olycksfall, får denna användning förbjudas tills rättelse har skett. Ett fartygs resa får också förbjudas, om fartyget inte hålls tillgängligt för tillsyns- förrättning eller om fartyget eller dess rederi saknar ett certifikat, dokument angående godkänd säkerhetsorganisa- tion eller en motsvarande handling som det skall ha enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 1 kap. 7 eller 8 §. godkänd säkerhetsorganisa- tion eller en kopia av rederiets dokument angående godkänd säkerhetsorganisa- tion som det skall ha enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har medde- lats med stöd av 1 kap. 7 eller 8 §. Förbudet får upphävas om det behövs för att förhindra överbeläggning av inspektionshamnen. Upphävs förbudet på denna grund gäller vad som sägs i 1a §. I andra fall än som sägs i femte stycket andra meningen skall ett förbud att resa gälla till dess rättelse har skett och betalning har erlagts eller säkerhet ställts för de kostnader för tillsynsförrätt- ningen som enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall betalas av redaren eller fartygsägaren. Lämnar ett fartyg hamnen i strid mot ett förbud som meddelats enligt 1 § eller har det tillåtits att resa till ett reparationsvarv och lämnar hamnen utan att uppfylla villkoren för en sådan resa eller fortsätter resan utan att anlöpa reparationsvarvet, skall fartyget förbjudas att anlöpa varje svensk hamn. Detsamma gäller när ett förbud att resa hävts enligt 1 § femte stycket andra meningen. Ett förbud att anlöpa svenska hamnar skall bestå till dess att redaren, fartygets ägare eller den som är ansvarig för fartygstranspor- ten visat för den myndighet som förbjudit fartygets resa att bristen är åtgärdad. Vad som sägs i första och andra styckena gäller också om ett fartyg överträtt ett förbud att resa som meddelats av en behörig myndighet i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsom- rådet. får trots vad som sägs i denna paragraf tillåta att ett fartyg reser till en anvisad hamn om force majeure eller säkerhets- skäl gör det nödvändigt eller för att minska eller begränsa föroreningsrisk eller för rättelse av fartygets brister. Användningen av ett fartyg som avses i 10 kap. 9 a § får förbjudas i reguljär trafik, om kap. 9 b § inte har visat att kraven för sådan trafik är 2. flaggstaten, certifikat enligt regel I B/12 (a) (vi) internatio- nella konvention om säker- heten för människoliv till sjöss (SOLAS 1974) eller trafik- hetsfartyg enligt punkt 1.9.3 i 36(63) fartyg) utan att först ha enligt 1–1 b §§ eller av annan myndighet som eller av annan myndighet som Beslutet skall innehålla uppgifter om skälen för förbudet och om de åtgärder som skall vidtas för rättelse. Den myndighet som har förbjudit ett fartygs resa skall, om fartyget befinner sig inom Sveriges sjöterritorium, genast anmäla beslutet till polis-, tull- och lotsmyndigheterna. Den myndighet som har förbjudit ett fartygs resa eller förbjudit ett fartyg att anlöpa svensk hamn skall, om fartyget befinner sig inom Sveriges sjöterritorium, skall vidta de åtgärder som behövs för att hindra att förbudet överträds. genast anmäla beslutet till polis-, tull- och lotsmyndig- heterna. Ett förbud att anlöpa svensk hamn skall också anmälas till Kustbevakning- en. och skall vidta de åtgärder som behövs för att hindra att förbudet överträds. skall inställa de förrättningar för fartygets resa som ankommer på den. Om fartyget står under tullkontroll, får inte tillåta det att avgå. får också tillfälligt ta hand om fartygets nationalitetshandling, när det behövs för att hindra fartygets avgång. Om förbudet gäller ett svenskt fartyg som befinner sig utomlands, är befälhavaren skyldig att på begäran av en svensk utlandsmyndighet lämna den för fartyget gällande nationalitets- handlingen till myndigheten. Om det föreligger en brist Om det föreligger en brist som avses i 1 § men det inte som avses i 1 § eller om ett krav för reguljär trafik som meddela ett förbud, får en avses i 1 b § inte är uppfyllt, myndighet som enligt 2 § får men det inte finns tillräckliga meddela ett förbud i stället skäl att meddela ett förbud, får en myndighet som enligt eller ägare att avhjälpa bristen 2 § får meddela ett förbud i redare eller ägare att avhjälpa Gentemot den som har skyddsansvar enligt 7 kap. 2–13 §§ får en myndighet som avses i 2 § meddela föreläggande som behövs för att bestämmelserna i 6 och 7 kap. eller föreskrifter som har meddelats med stöd av 8 kap. skall efterlevas. Om den som har fått ett föreläggande inte följer det eller om han inte kan underrättas om föreläggandet utan sådant dröjsmål som äventyrar syftet med det, får myndigheten låta verkställa åtgärden på hans bekostnad. Detsamma gäller även i andra fall när ett föreläggande har meddelats, om omedelbar åtgärd krävs men inte kan förväntas bli vidtagen av den som avses med föreläggandet. Följs inte ett föreläggande som avser användningen av ett fartyg enligt 10 kap. 9 a § i reguljär trafik, får myndig- heten besluta att fartyget inte får användas i trafiken. Till böter eller fängelse i högst döms 1. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot en föreskrift eller ett villkor som har meddelats med stöd av 8 kap. 2 eller 4 §, eller av oaktsamhet bryter mot ett förbud enligt 11 kap. 1 § mot ett förbud enligt 11 kap. mot ett fartygs resa eller mot 1–1 b §§ mot ett fartygs resa, för arbetet eller annat som nämns i andra eller tredje annat som nämns i andra eller stycket av nämnda paragraf, tillträde till hamn eller mot användning i reguljär trafik, 3. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot ett föreläggande som har meddelats med stöd av 11 kap. 5 §. Om ett förbud eller föreläggande som avses i första stycket 2 eller 3 är förenat med vite, skall den som bryter mot det inte dömas till ansvar. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Om ett fartyg som avses i 10 kap. 9 a § är i bruk i reguljär trafik , skall tillsynsförrättningar enligt 10 kap. 9 b och 9 c §§ göras senast därefter. Lag om ändring i lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg dels att 7 kap. 7 och 10 §§, 9 kap. 2 §, 10 kap. 3 och 6 §§ skall ha följande lydelse, dels att i 7 kap. skall införas två nya paragrafer 6 a och 6 b §§ av följande lydelse. Ett förbud mot ett fartygs avgång som meddelats enligt 4–6 §§ skall gälla till dess rättelse har skett och betalning har erlagts eller säkerhet ställts för de kostnader för tillsynsförrätt- ningen som enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall betalas av redaren eller fartygsägaren. Lämnar ett fartyg hamnen i strid mot ett förbud som meddelats enligt 4–6 §§ eller har det tillåtits att resa till ett reparationsvarv och lämnar hamnen utan att uppfylla villkoren för en sådan resa Beslut enligt 4 eller 5 § om förbud skall innehålla uppgift om de åtgärder som skall vidtas för rättelse. Beslut om föreläggande enligt samma paragrafer skall innehålla eller fortsätter resan utan att anlöpa reparationsvarvet, skall meddela förbud för fartyget att anlöpa varje svensk hamn. Ett förbud att anlöpa svenska hamnar skall bestå till dess att redaren, fartygets ägare eller den som är ansvarig för fartygstranspor- ten visat för att bristen är åtgärdad. Vad som sägs i första och andra styckena gäller också om ett fartyg överträtt ett förbud att resa som meddelats av en behörig myndighet i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsom- rådet. får trots vad som sägs i denna paragraf ge ett fartyg tillstånd att resa till en anvisad hamn om force majeure eller säkerhetsskäl gör det nödvändigt eller för att minska eller begränsa föroreningsrisk eller för rättelse av fartygets brister. 6 b § om hålla uppgift om de åtgärder som skall vidtas för rättelse. Beslut om föreläggande enligt 4 eller 5 § skall innehålla uppgift om den tid inom vilken åtgärderna skall vara vidtagna. uppgift om den tid inom vilken åtgärderna skall vara vidtagna. stöd av 4, 5, 6 eller 6 b § har eller vidare resa skall, om eller vidare resa eller tillträde till svenska hamnar skall, om Sveriges sjöterritorium eller, i fråga om beslut enligt 4 eller Sveriges sjöterritorium eller, i 5 §, ekonomiska zon, fråga om beslut enligt 4 eller 5 §, ekonomiska zon, polis-, tull- och lotsmyndig- polis-, tull- och lotsmyndig- om det behövs, vidta åtgärder om det behövs, vidta åtgärder länge förbudet gäller, inställa länge förbudet gäller, inställa resa som ankommer på dem. resa som ankommer på dem. främmande lands sjöterritorium, är befälhavaren skyldig att på begäran av svensk utlandsmyndighet lämna fartygets nationalitets- handlingar till denna myndighet. Beslut som har meddelats av i frågor som avses i 7 kap. 4 § första stycket, 5 eller 6 § får Beslut som har meddelats av i frågor som avses i 7 kap. 4 § första stycket, 5, 6 eller 6 b § får överklagas hos allmän förvalt- överklagas hos allmän förvalt- Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Beslut i andra frågor som avses i 1–7 kap. får överklagas 1.hos , om beslutet har meddelats av en annan myndighet som inte är central förvaltningsmyndighet och inte heller myndighet, eller 2.hos regeringen, om beslutet har meddelats av eller av en annan myndighet som är central förvaltningsmyndighet. Till böter eller fängelse i högst döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 1.en föreskrift som har meddelats med stöd av 7 kap. 1 eller 2.ett förbud eller föreläggande som har meddelats med stöd av 7 kap. 4 eller 5 §, eller 3. ett förbud som har meddelats med stöd av 7 kap. 6 §. 3. ett förbud som har meddelats med stöd av 7 kap. 6 eller 6 b §. 1.Släpps ett skadligt ämne ut i strid mot förbud som gäller enligt 2 kap. 2 § första stycket eller mot 2 kap. 4 § eller i strid mot föreskrift som har meddelats med stöd av 2 kap. 2 § andra stycket eller 2 kap. 3 §, 2.åsidosätts en föreskrift som har meddelats med stöd av 4 kap. 2 eller 3 § eller 7 kap. 1 eller 2 §, 3.överträds ett förbud eller åsidosätts ett föreläggande som har meddelats med stöd av 7 kap. 4 eller 5 §, överträds ett förbud som 4. överträds ett förbud som har meddelats med stöd av 7 kap. 6 §, eller 7 kap. 6 eller 6 b §, eller en föreskrift som har meddelats med stöd av 7 kap. 11 § första stycket, döms fartygets redare eller ägare som om han själv hade begått gärningen, om han underlåtit att göra vad som skäligen kunnat fordras av honom för att förhindra det inträffade. Denna lag träder i kraft . Förordning om ändring i fartygssäkerhets- förordningen (1988:594) Härigenom föreskrivs fartygssäkerhetsförordningen (1988:594) dels att 9 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det skall införas en ny paragraf 9 kap. 3 § samt närmast före 3 § en ny rubrik av följande lydelse. Ett beslut som enligt 13 kap. 2 § fartygssäkerhetslagen (1988:49) skall underställas , skall inom verket prövas av chefen för . Ett beslut enligt 11 kap. 1– 1 § fartygssäkerhetslagen som 1 b §§ fartygssäkerhetslagen som meddelats av en annan genast underställas denne. genast underställas denne. annat inte följer av lag, 1. svenska hamnar om för- bud enligt 11 kap. 1 a § far- 2 Senaste lydelse 1995:593. och om när ett sådant förbud upphört att gälla, 2. den behöriga myndig- heten i en annan stat inom Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet om förhållan- den som kan grunda ett förbud enligt 11 kap. 1 a § fartygssäkerhetslagen, 3. den behöriga myndighe- ten i en flaggstat och i en stat som avses i 10 kap. 9 a § fartygssäkerhetslagen samt Europeiska gemenskapernas kommission om resultatet av förrättningar enligt 10 kap. 9 b – d §§ samma lag och om beslut enligt 11 kap. 1, 1 b eller 5 § samma lag meddelade med anledning av förrättningarna. Denna förordning träder i kraft . Förordning om ändring i förordningen (1980:789) om åtgärder mot förorening från fartyg. Härigenom föreskrivs att 7 kap. 6 § samt 8 kap. 2 § förordningen (1980:789) om åtgärder mot förorening från fartyg skall ha följande lydelse. Beslut enligt 7 kap. 4–6 §§ Beslut enligt 7 kap. 4–6 lagen (1980:424) om åtgärder redare eller ägare. fartygets redare eller ägare. En skriftlig underrättelse om omständigheterna kring ett sådant ingripande mot ett utländskt fartyg skall genast lämnas till konsuln eller den närmaste diplomatiska representanten för det land där fartyget är registrerat. skall, om annat inte följer av lag, underrätta 1. svenska hamnar om förbud enligt 7 kap. 6 b § lagen om åtgärder mot förorening från fartyg och om när ett sådant förbud upphört att gälla, 2. den behöriga myndig- heten i en annan stat inom Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet om förhål- landen som kan grunda ett förbud enligt 7 kap. 6 b § lagen om åtgärder mot förorening från fartyg. Sådana beslut enligt 7 kap. 4 § första stycket, 5 eller 6 § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg som har meddelats inom av någon annan än chefen för tionen skall genast under- ställas denne. Sådana beslut enligt 7 kap. 4 § första stycket, 5, 6 eller 6 b § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg som har meddelats inom av någon annan än chefen för skall genast underställas denne. Denna förordning träder i kraft . 3 Senaste lydelse 1996:528. Förordning om ändring i förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor Härigenom föreskrivs att 8 § förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse I fråga om underrättelser till utländska myndigheter och internationella organisationer om undersökning av en händelse som berör ett luftfartyg samt sådana myndigheters och organisatio- ners medverkan vid undersökningarna skall Statens haveri- kommission beakta 15 § samt sådana bestämmelser Chicagokonvention om den civila luftfarten som är bindande för och, om det inte strider mot lag eller är olämpligt på annat sätt, även andra bestämmelser i konventionen. Om en händelse som berör Om en händelse som berör lagen (1990:712) undersökning av olyckor, skall undersökning av olyckor, skall resolutionen A.849(20) (koden A.637 (16), det inte strider mot lag eller är om det inte strider mot lag olämpligt på annat sätt. eller är olämpligt på annat Denna förordning träder i kraft Utredningen har i uppdrag att göra en översyn av fartygssäkerhets- lagstiftningen. I uppdraget ingår att i ett delbetänkande redovisa ett förslag till införlivande av artiklarna 9a, 11.4 och 16.3 i rådets direktiv /21/EG av om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll) i dess lydelse efter den senaste ändringen genom ändringsdirektivet 1999/97/EG samt av rådets direktiv /35/EG av om ett system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik. har som medlemsstat i EU åtagit sig att tillämpa de ovan nämnda direktiven. Direktiven blir gällande rätt i först när de genomförs i den nationella lagstiftningen. Vårt arbete i den del som omfattas av delbetänkandet har syftat till att föreslå de lämpligaste lagtekniska lösningarna för införlivandet de nämnda artiklarna i direktivet 95/21/EG och av direktivet 1999/35/EG i fartygssäkerhetslagstiftningen. har i skrivelser och påpekat att svensk fartygssäkerhetslagstiftning inte ger verket befogenheter att till fullo utöva den hamnstats- kontroll som föreskrivs i rådets direktiv /21/EG. Verket kan sålunda inte förbjuda fartyg att anlöpa svenska hamnar. Inte heller får verket förlänga ett beslut om kvarhållande tills kostnaderna för tillsynsförrättningen är betalda eller säkerhet ställts. I skrivelsen har erinrat om det kommande EG-direktivet om tillsyn av ro-ro passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik och att detta kommer att kräva ändringar i den svenska lagstiftningen. Direktivet har därefter antagits av Europeiska unionens råd (rådets direktiv /35/EG av ). Regeringen har tillsatt denna utredning bl.a. för att lämna förslag till hur den svenska lagstiftningen skall anpassas till dessa EG-direktiv. Enligt utredningens direktiv (dir. 1999:50) skall vi föreslå hur svensk rätt bör anpassas till artiklarna 9a, 11.4 och 16.3 i direktivet 95/21/EG samt till direktivet 1999/35/EG. Direktiven utgör led i strävan att uppnå en säkrare sjöfart inom EU. De anger normer för kontroll av fartyg och de åtgärder som en medlemsstat skall vidta om det visar sig att ett fartyg inte uppfyller de uppställda kraven. Direktivet 1999/35/EG innehåller också bestämmelser om internationellt samarbete vid utredning av olyckor med ro-ro passagerarfartyg eller höghastighetspassagerarfartyg inblandade. Bestämmelser om fartygssäkerhet finns i fartygssäkerhetslagen (1988:49) och i föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Fartygssäkerhetslagen är inte heltäckande. Bestämmelser om säkerhet till sjöss återfinns också i andra författningar, t.ex. i lagen (1988:595) om säkerheten på örlogsfartyg och i lagen (1996:18) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar. Vidare finns bestämmelser om fartygssäkerhet i lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg. Den lagens bestämmelser om tillsyn enligt 6 kap. och om särskilda åtgärder enligt 7 kap. kompletterar fartygssäkerhetslagens bestämmelser om tillsyn och om inskränkningar i rätten att använda fartyg, men reglerar tillsynen i ett marinmiljöperspektiv. Den svenska lagstiftningen på sjösäkerhetens område har i stora drag utformats för att överensstämma med internationella konventioner och andra mellanstatliga avtal som tillträtt. har lagstiftningen också i viss mån behövt anpassas för genomförandet av EG-direktiv och för att inte strida mot EG-förordningar. EG-rättsakterna har emellertid i huvudsak kommit till för att inom EU genomföra internationella konventioner på sjösäkerhetens område. I och med att den svenska lagstiftningen fortlöpande anpassats till de internationella överenskommelserna, stämmer den därför också redan överens med mycket i EG-direktiven. I de nästföljande kapitlena presenterar vi översiktligt de internationella konventioner (kapitel 3) och EG-rättsakter (kapitel 4) som är relevanta för utredningens förslag. Därefter presenterar vi den inhemska lagstiftning (kapitel 5) som berörs av förslagen. 3 Internationella konventioner m.m. 3.1Om konventioner på sjösäkerhetens område Det internationella regelverket inom sjösäkerhetens område ger uttryck för vissa folkrättsliga principer som är allmänt vedertagna för den internationella sjöfarten. En sådan princip är att fartyg som färdas i ett annat lands territorialhav har rätt till s.k. oskadlig genomfart. En genomfart är oskadlig om den inte stör kuststatens lugn, ordning och säkerhet. Vid en sådan genomfart skall fartyget följa kuststatens bestämmelser hänförliga till bl.a. säkerheten vid framförandet av fartyget och till skyddet för den miljön. Ett fartyg anses däremot inte skyldigt att följa kuststatens bestämmelser om fartygets utformning, konstruktion, utrustning eller bemanning. Dessa områden faller i allmänhet under flaggstatens jurisdiktion. Ett fartygs rätt till oskadlig genomfart förutsätter alltså att fartyget kan leva upp till kuststatens krav på sjösäkerhet. För att underlätta för den internationella sjöfarten och finna en gemensam, hög sjösäkerhetsnivå, har de sjöfarande länderna antagit en rad internationella konventioner om säkerhet till sjöss och om skydd för den miljön. Konventionerna ställer krav på att flaggstaternas bestämmelser om tillsyn över fartygen är tillräckliga och internationellt jämförbara. ger konven- tionerna kuststaterna befogenheter att inspektera utländska fartyg 44 Internationella konventioner m.m. och på så sätt öka sina möjligheter att övervaka säkerheten på det egna territorialvattnet. Givetvis är det inte tillräckligt för att ändamålet med konventionerna skall uppnås, att de sjöfarande staterna antar konventionerna. Det krävs också att dessa stater i realiteten tillämpar dem, vilket i allmänhet sker genom en nationell rättsordning med bestämmelser som motsvarar vad som sägs i konventionerna. Ett flertal länder, däribland , har genom undertecknandet av ett i framlagt memorandum om hamnstatskontroll (The Memorandum of Understanding on , 1982, med tillägg), 1982, åtagit sig att genom hamnstatskontroller tillse att kraven enligt vissa angivna konventioner är uppfyllda. De konventioner som omfattas av 1982 är den internationella lastlinjekonventionen av ; konvention till förhindrande av förorening från fartyg och därtill hänförliga protokoll och ändringar (MARPOL 73/78); internationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss (SOLAS 1974); internationella konvention med normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning, med tillägg (STCW 95); internationella sjövägsregler (COLREG 1972) samt nr 147. I åtagandet ingår att fartyg från icke konventionsanslutna länder inte skall ges en mera förmånlig behandling än fartyg vars flaggstat antagit konventionerna. En ytterligare målsättning som framgår av 1982 är att av de utländska fartyg som anlöper hamnstatens hamnar inom en representativ tolvmånadersperiod skall inspekteras. Mycket av arbetet bakom de internationella konventionerna har utförts inom ramen för den internationella sjöfartsorganisationen . är en organisation under FN och omfattar 157 stater. Inom IMO utarbetas förslag till konventionstexter. Organisationen verkar också för att konventionerna uppdateras och godkänds av medlemsstaterna. koncentreras arbetet inom IMO på att se till så att konventionerna där det behövs införlivas i nationell lagstiftning. Internationella konventioner m.m. 45 Mer än de andra konventionerna som omfattas av 1982 är SOLAS 1974 relevant för de förslag som utredningen lämnar i delbetänkandet. SOLAS 1974 är den viktigaste konventionen om sjösäkerhet och anger konstruktions- och säkerhetskrav för fartyg i internationell trafik. Enligt konventionen skall varje flaggstat ansvara för att dess fartyg uppfyller kraven. Fartygen skall innan de används i internationell trafik kontrolleras och godkännas. Som bevis på att de godkänts skall fartygen medföra certifikat som utfärdas av flaggstatens administration. Flaggstaten kan dock överlåta på en erkänd organisation (klassificeringssällskap) att besiktiga och utfärda certifikat åt dess fartyg.