sou · GOB379 · 2001-01-01 00:00:00 — Byrån prövar vid en ansökan, utöver att alla formella krav är uppfyllda, endast om mönstret är ett sådant enligt artikel 3 eller om det strider mot allmän ordning eller allmänt erkända principer (artikel 48 och 49 a). En ansökan om att en registrering skall förklaras ogiltigt skall som huvudregel göras hos byrån (artikel 56). I en intrångstalan vid en natio- nell domstol kan giltighetsfrågan även underställas den nationella dom- stolens prövning, om svaranden genstämmer och yrkar att registre- ringen skall förklaras ogiltig (artikel 88). 3.3Svenska bestämmelser som berörs av direktivet De grundläggande bestämmelserna om mönsterskydd finns i mönster- skyddslagen (1970:485). Med stöd av bemyndigande i lagen har rege- ringen meddelat ytterligare föreskrifter. Dessa finns i mönsterskydds- förordningen (1970:486), i fortsättningen MF. har också meddelats av PRV, som är den centrala förvaltningsmyndig- heten i frågor rörande mönsterskydd. Regeringen har även bemyndi- Regleringen av mönsterskydd inom EG 51 gande att meddela föreskrifter om att reservdelar och tillbehör till luftfartyg får införas till riket utan hinder av mönsterrätt. Sådana före- skrifter har meddelats i kungörelsen (1970:496) om införsel och användning av reservdelar till luftfartyg utan hinder av mönsterrätt. De regler som påverkas av direktivet är framförallt de som berör de materiella förutsättningarna för mönsterskydd. Även vissa av reglerna om förfarandet kommer att påverkas. Bland dessa kan nämnas bestäm- melser om vem som kan föra talan om att en beviljad registrering skall hävas. Utöver i de författningar som nämnts föranleder mönsterdi- rektivet inte något behov av förändringar av den svenska lagstiftningen. 4 Genomförandet av direktivet Ett EG-direktiv är bindande för medlemsstaterna med avseende på det resultat som skall uppnås men överlåter åt staterna att bestämma form och tillvägagångssätt för genomförandet (artikel 249 i EG-fördraget). Det innebär att staterna inte är bundna av t.ex. ett direktivs terminologi och systematik, om väl det avsedda resultatet uppnås. Vad gäller mönsterdirektivet kan det dock konstateras att ett flertal av bestämmel- serna är så utformade att det finns förhållandevis litet utrymme för medlemsstaterna att avvika från direktivets ordalydelse. En stat som i sin nationella lagstiftning avviker från ett direktivs ordalydelse måste vara beredd att övertyga kommissionen om att någon egentlig avvikelse från innehållet i direktivet inte skett. I de fall utredningen föreslår en avvikande terminologi eller systematik i förhållande till mönsterdirek- tivet kommer skälen för detta att anges. En begränsning kommer dock att ske till sådana förändringar som av utredningen uppfattats kunna ha betydelse. Som framgått tidigare föregicks mönsterdirektivet av en mödosam process. Att direktivet slutligen kunde antas var ett resultat av den kompromiss, som kunde uppnås efter ett förlikningsförfarande mellan parlamentet och rådet. En utgångspunkt vid utarbetandet av förslag till ett genomförande av direktivet i svensk rätt har varit artikel 14. Vid genomförandet av de av direktivet föranledda förändringarna har således beaktats att dessa endast får ske i syfte att liberalisera markanden för reservdelar. I enlighet med givna direktiv till utredaren kommer dock frågan om skydd för reservdelar att mer utflörligt behandlas i ett senare skede av utredningsarbetet. En annan utgångspunkt vid genomförandet av direktivet bör vara intresset av att åtminstone de nordiska länderna får så enhetliga regler som möjligt. Det kan förutsättas att många svenska mindre och medel- stora företag betraktar som sin huvudsakliga marknad. Det kan därför bland dessa företag finnas ett intresse av att kunna skydda sina mönster i endast de nordiska länderna. Detta kan bl.a. ha sin förklaring i sådant som språket och det väl utvecklade samarbetet mellan de nordiska länderna. Till detta kommer även den omständig- 54 Genomförandet av direktivet heten att alla nordiska länder utom sedan ett trettiotal år haft i huvudsak likalydande lagar på detta område. har en ny designlag. Denna lagstiftning bygger på ett förslag från , som till stora delar fått utgöra förebild för mönsterdi- rektivet. En gemensam nordisk förståelse av direktivet kan dessutom bidra till ett bättre genomslag för nordiska synpunkter på detta område inom ett vidare internationellt sammanhang. Ett samordnat nordiskt genom- förande av mönsterdirektivet kan likaså göra det lättare att få gehör för nordiska lösningar vid lagstiftningsarbete på närliggande områden i EU. Det har naturligtvis också ett värde i sig om den nordiska rättslik- heten kan upprätthållas och helst förstärkas. 5Mönsterrättens föremål (artikel 1, 3.3, 3.4, 7 och 8) De yttre ramarna för vad som kan skyddas genom mönsterrätt bestäms i mönsterdirektivet genom artikel 1, 3.3, 3.4, 7 och 8. Utöver dessa bestämningar av det skyddsbara området måste ett mönster uppfylla vissa allmänna förutsättningar för skydd. Dessa allmänna förutsätt- ningar är kraven på nyhet och särprägel i artikel 4 och 5. Därtill finns i artikel 11.1 och 2 i mönsterdirektivet ett antal särskilda begränsningar i möjligheten att erhålla mönsterskydd. Dessa begränsningar är i huvud- sak relativa och utgör inte något hinder mot registrering, om vederbör- ligt tillstånd föreligger. Nedan behandlas de allmänna avgränsningarna av det skyddsbara området i artikel 1, 3.3, 3.4, 7 och 8. 5.2Definitioner (artikel 1) Förslag: ML bör inledas med en bestämmelse som anger lagens allmänna innehåll. Efter den inledande bestämmelsen bör tas in en bestämmelse om innehållet i de definitioner av begreppen mönster, produkt och sammansatt produkt som återfinns i direktivet. Skälen för förslaget: I artikel 1 i mönsterdirektivet definieras vissa begrepp som är av grundläggande betydelse för förståelsen av direkti- vets bestämmelser. Definitionerna kan också sägas i viss mån bestämma direktivets tillämpningsområde. Enligt stycke 9 i ingressen till mönsterdirektivet har definitionen av begreppet mönster en särskild betydelse för att nå målen för den inre marknaden. Detsamma får i viss utsträckning antas gälla beträffande de definitioner som ges av begrep- pen produkt och sammansatt produkt. De definitioner som ges i artikel 1 bör därför enligt utredningens mening utan några större avvikelser införas i ML. 56 Mönsterrättens föremål (artikel 1, 3.3, 3.4, 7 och 8) dock ansett det påkallat att i vissa avseenden avvika från direktivets utformning. Utredningen återkommer till detta nedan. Det framstår som angeläget att redan i början av ML ta in en bestämmelse som innehåller definitioner av begreppen mönster, pro- dukt och sammansatt produkt. Vissa skäl talar för att låta denna bestämmelsen inleda lagen. Vid de nordiska överläggningarna har emellertid diskuterats att i stället inleda de nordiska ländernas lagar med en allmän bestämmelse som anger lagarnas innehåll och syfte. En nackdel med en sådan lösning är att det blir nödvändigt att i den inle- dande bestämmelsen använda uttryck som först senare får sin betydelse angiven. Från övriga nordiska länders sida har emellertid framförts starka önskemål om att inleda lagen med en allmän bestämmelse. Utredningen har därför valt att stanna för lösningen att låta en bestäm- melse med definitioner följa på en inledande bestämmelse, där lagens allmänna syfte och innehåll anges. Eftersom de använda begreppen skall ha en EG-gemensam innebörd som ytterst bestäms av , har utredningen iakttagit en återhållsamhet vad gäller kommentarer till direktivets bestämmelser. I det följande kommer likväl något beröras förhållandet till gällande rätt och de förändringar som direktivet kan komma att medföra. I ML avses med mönster förebilden för en varas utseende eller ett ornament (1 § första stycket). Att märka är att både två- och tredimen- sionella alster är mönster i lagens mening, dvs. även modeller utgör mönster. Av lagen framgår vidare att ornament kan skyddas. Med ornament avses en fantasiskapelse som är avsedd att användas till dekorering av varor av olika slag. Det är inte bara en varas yttre form som kan skyddas utan även dess invändiga form. Någon åtskillnad mellan prydnads- och nyttomönster görs inte utan båda kan skyddas. Skyddet som erbjuds genom ML är därför ett allmänt utseendeskydd och något skydd för tekniska idéer är inte avsett. I ML ges inte någon egentlig beskrivning av hur ett mönster kan vara sammansatt. Detta ansågs enligt de överväganden som föregick lagen föga ändamålsenligt (se SOU 1965:61 s. 66). Enligt artikel 1 a i mönsterdirektivet menas med mönster en pro- dukts eller produktdels utseende som beror av detaljer som finns på själva produkten eller i produktens ornament och som särskilt kan vara linjer, konturer, färger, form, ytstruktur och/eller material. Enligt mönsterdirektivet saknar det betydelse om det är ett pryd- nads- eller nyttomönster, båda erbjuds samma möjligheter till skydd. Mönsterrättens föremål (artikel 1, 3.3, 3.4, 7 och 8) 57 Uppräkningen i artikel 1 a av detaljer som sammantaget kan utgöra en produkts eller produktdels utseende är inte uttömmande. Den ger i stället uttryck för att varje detalj som finns på ett föremål eller i dess ornament, och som kan förnimmas visuellt, har betydelse för bestäm- mandet av utseendet. Av betydelse är således inte var detalj för sig utan det helhetsintryck dessa skapar hos betraktaren, sedda tillsammans. Med anledning av det nu anförda har utredningen övervägt att i klargö- rande syfte använda uttrycket helhetsutseende i stället för endast utseende, som är det uttryck som förekommer i mönsterdirektivet. Vid omfattande diskussioner under de nordiska överläggningarna har någon enighet inte kunnat uppnås om att använda uttrycket helhetsutseende och motsvarande uttryck på de andra nordiska språken. Mot bakgrund av strävan att bibehålla nordisk rättslikhet, och med hänsyn till bestämmelsens betydelse för enhetligheten inom gemenskapen på mönsterrättsområdet, har utredningen därför valt att föreslå ett bibe- hållande av uttrycket utseende. I artikel 1 a används uttrycket produktdels utseende. Detta kan förstås så att en inte självständig del av en produkt kan skyddas, men kan även ge stöd för uppfattningen att förutsättningen för skydd är att en produkt måste kunna omsättas självständigt. För den sistnämnda uppfattningen kan anföras att mönsterrätten ansetts vara avsedd att skydda mönstret i dess helhet och inte delar av det (se SOU 1965:61 s. 230). Det har påpekats att det enligt mönsterdi- rektivet får antas vara mönstrets helhetsutseende som har betydelse vid bedömningen om registrering kan ske. Mot detta kan hävdas att möns- terdirektivet talar om produktdel i motsats till beståndsdel (se artikel 1 a jämförd med artikel 1 c och vad som sägs om beståndsdel nedan). Eftersom beståndsdel är en del av en sammansatt produkt, och därige- nom normalt sett självständigt omsättningsbar, kan detta tyda på att produktdel är någon del av en produkt som inte behöver vara självstän- digt omsättningsbar. Utredningen har inte kunnat dra någon säker slut- sats rörande denna fråga. En omständighet som kan få betydelse för tolkningen av bestämmelsen bör i stället vara vilken typ av skydd som det finns behov för på marknaden. Avgörande blir den bedömning som kommer att ske hos tillämpande myndigheter och domstolar, i sista hand . I mönsterdirektivet används beteckningen mönster för det objekt som skall kunna skyddas. Andra tänkbara begrepp för att ange detta objekt, och som varit föremål för överväganden inom utredningen samt i det nordiska samarbetet, har varit bl.a. design och form. Något som talar för uttrycket design är den nordiska rättslikheten. Vid de nor- diska överläggningarna i frågan har framkommit att man i och avser att använda uttrycket design. 58 Mönsterrättens föremål (artikel 1, 3.3, 3.4, 7 och 8) dock – ur en språklig aspekt – föranleda besvär vid användning av olika böjningsformer. Det kan i sammanhanget anmärkas att denna fråga inte har någon avgörande betydelse för förståelsen av lagens innehåll, efter- som det i lagen föreslås bli infört en definition av det uttryck som väljs. Utredningen har därför valt att tillsvidare behålla uttrycket mönster. Det bör dock framhållas att utredningen inte tagit slutlig ställning i denna fråga, vilket kommer att ske i samband med den allmänna över- syn av ML som skall presenteras i det slutliga betänkandet. Av ML framgår att det är förebilden för en varas utseende som kan skyddas (1 § första stycket). Det varubegrepp som används i ML knyter nära an till det allmänna språkbrukets varubegrepp. Det skall alltså vara frågan om en konkret sak som kan vara föremål för industriell eller hantverksmässig framställning och på detta sätt få sitt utseende fixerat (se prop. 1969:168 s. 144). Storleken på varan spelar ingen roll. Ett fartyg kan likaväl som en tallrik skyddas. Utanför det skyddsbara området faller genom anknytningen till det allmänna varubegreppet bl.a. anvisningar beträffande tillverkning, förfaranden för att nå en viss effekt, ritningar till trädgårdsanläggningar, gaser, vätskor, pulver och liknande formlösa ting. Vidare faller bokstävers utseende och typsnitt utanför det skyddsbara området (se SOU 1965: 61 s. 230 och prop. 1968:168 s. 143). I artikel 1 b i mönsterdirektivet definieras begreppet produkt. Med produkt avses enligt direktivet varje hantverksmässigt eller industriellt framställt föremål. I ML används som framgått tidigare begreppet vara. De olika uttrycken motsvarar i stort samma krets av föremål. Av de exempel på produkter som nämns i mönsterdirektivet framgår dock att direktivet omfattar en något större krets av industriellt eller hantverks- mässigt framställda alster. Till skillnad från vad som avses med begreppet vara i ML behöver exempelvis en produkt inte utgöras av ett fysiskt föremål, utan även grafiska symboler och typsnitt kan skyd- das. Under uttrycket grafiska symboler får anses falla även sådant som den layout som förekommer på en dators bildskärm (t.ex. s.k. ikoner, enskilda eller sammansatta, eller menyer som kan förekomma på bild- skärmen). Det skall framhållas att den lista med exempel som mönster- direktivet innehåller inte är uttömmande. Från det skyddsbara området undantas uttryckligen datorprogram. Artikel 1 b i mönsterdirektivet skiljer sig således innehållsmässigt från ML. För att ML skall stämma överens med direktivet bör en defi- nition motsvarande artikel 1 b införas i lagen. I artikel 1 b i Mönsterrättens föremål (artikel 1, 3.3, 3.4, 7 och 8) 59 mönsterdirektivet används uttrycket typografiska typsnitt. Begreppet typografiska är enligt utredningens mening en överbestämning till typsnitt. Det finns därför inte skäl att införa uttrycket i den svenska lagstiftningen. Detta leder inte till någon saklig skillnad i förhållande till mönsterdirektivet. Artikel 1 c tillkom i klargörande syfte på rådets initiativ (se OJ C 237/97 p 1). Det framgår av artikeln att en sammansatt produkt skall vara sammansatt av flera beståndsdelar som kan bytas ut på sådant sätt att produkten därigenom kan tas isär och åter hopfogas. Vad som i direktivet avses med att en sammansatt produkt skall bestå av flera beståndsdelar är inte helt klart. Det kan antingen betyda att en samman- satt produkt skall ha mer än en del, dvs. ett föremål sammansatt av två beståndsdelar kan vara en sammansatt produkt, eller att den skall bestå av fler än två delar. Ordalydelsen i den svenska texten av mönsterdi- rektivet tyder närmast på att det är tillräckligt med två delar för att en produkt skall vara en sammansatt produkt. Det kan emellertid hävdas att detta leder till att ett orimligt stort antal föremål kommer att utgöras av sammansatta produkter. Att en sammansatt produkt skall bestå av mer än två beståndsdelar tyder även de engelska (multiple) och tyska (mehreren) språkversionerna av direktivet på. Det ankommer dock ytterst på att avgöra denna fråga. Mot bakgrund av det sagda finns dock viss anledning för att välja ett annat uttryck än flera för att peka på möjligheten av att det är fler än två beståndsdelar som avses i artikel 1 c. Det begrepp som närmast svarar mot detta är flertal. Eftersom någon bestämmelse som svarar mot artikel 1 c inte finns i ML bör – i likhet med vad som föreslagits angående artikel 1 a och b – en ny bestämmelse införas i lagen. 5.3Mönsterskydd för beståndsdelar i en sammansatt produkt (artikel 3.3 och 3.4) Förslag: I ML bör tas in en bestämmelse om att skydd för en beståndsdel i en sammansatt produkt endast kan erhållas om beståndsdelen, när den infogats i den sammansatta produkten, förblir synlig vid normal användning av den produkten, och 60 Mönsterrättens föremål (artikel 1, 3.3, 3.4, 7 och 8) de synliga delarna av beståndsdelen uppfyller kraven på nyhet och särprägel. Med normal användning avses slutanvändarens användning, vilket utesluter underhåll, service och reparationsarbeten. Skälen för förslaget: Enligt artikel 3.3 i mönsterdirektivet skall en beståndsdel i en sammansatt produkt endast kunna skyddas om beståndsdelen, sedan den infogats i den sammansatta produkten, är synlig vid normal användning av den produkten, och de synliga delarna av beståndsdelen uppfyller kraven på nyhet och särprägel i artikel 4 och 5. Med normal användning avses enligt artikel 3.4 slutanvändarens användning, vilket utesluter underhåll, service och reparationsarbeten. Några regler motsvarande artikel 3.3 och 3.4 finns inte i ML. Bestämmelsen i artikel 3.3 och 3.4 tillför således ytterligare regist- reringsförutsättningar för vissa typer av mönster och tillkom i det huvudsakliga syftet att utesluta vissa bildelar från skydd [jfr det eng- elska uttrycket under-the-bonnet parts för de avsedda delarna, som även antyder detta, se vidare s. 5, KOM(96) 66 slutlig av den 21 febru- ari 1996]. Bestämmelsen får dock betydelse även för beståndsdelar i andra sammansatta produkter. Som påpekats tidigare finns i ML inte någon regel med ett innehåll motsvarande artikel 3.3 och 3.4. En uttrycklig sådan regel bör därför tas in i ML. Den kan lämpligen placeras efter 2 § med bestämmelser om de allmänna skyddsförutsättningarna. Utredningen har i förhållande till artikel 3.3 valt det språkligt sett något enklare uttrycket Ett möns- ter till en produkt, som utgör en beståndsdel av en sammansatt pro- dukt. Någon saklig skillnad är inte avsedd med detta, utan fråga är endast om en språkligt sett enklare formulering. För att bestämmelsen skall bli tillämplig måste det vara frågan om en beståndsdel i en sammansatt produkt. Vad som menas med samman- satt produkt framgår av artikel 1 c. Produkten skall således vara hopsatt av ett flertal delar som gör att den kan tas isär och åter hopfogas. Som exempel på produkter som kan tänkas utgöra sammansatta produkter kan nämnas bilar, tvättmaskiner, datorer m.m. Kravet på att beståndsdelen skall vara synlig under normalt bruk innebär en begränsning av vad som kan skyddas i förhållande till vad som gäller . Exempelvis kommer det normalt inte vara möjligt att skydda en växellåda eller detaljer i en motor som ventiler osv. Vid bedömningen av om något är synligt under normalt bruk skall utgångspunkten vara konsumentens. Sådant som är synligt för andra än Mönsterrättens föremål (artikel 1, 3.3, 3.4, 7 och 8) 61 konsumenten uppfyller inte kravet på synlighet. Kravet på synlighet bör inte ställas alltför högt. Detta skulle nämligen leda till att en orim- ligt stor andel mönster inte skulle kunna skyddas. Det kan exempelvis inte rimligen krävas att beståndsdelen alltid skall vara synlig under normalt bruk. 5.4Mönster uteslutande betingade av teknisk funktion (artikel 7.1) Förslag: Det bör i ML tas in en bestämmelse om att mönsterrätt inte skall kunna erhållas för sådana detaljer i en produkts utseende som är uteslutande betingade av dess tekniska funktion. Skälen för förslaget: Under arbetet med ML diskuterades ett undantag från mönsterskyddet för sådana fall då mönstret utgör den enda möjliga praktiska utformningen av en idé (se SOU 1965:61 s. 69 f. och prop. 1969:168 s. 58 f.). En sådan undantagsregel förespråkades bl.a. av några remissinstanser. Departementschefen anslöt sig dock till utred- ningens ståndpunkt, att det inte fanns behov för en sådan bestämmelse. Både utredningen och departementschefen menade att de fall där en sådan regel i verkligheten skulle bli tillämplig var ytterst få om de någonsin skulle förekomma. Vidare anfördes att den moderna tekni- kens nivå och utvecklingstakt ledde till att praktiskt taget varje teknisk idé kunde realiseras i olika former av utförande. Någon undantagsregel ansågs inte behövlig. Skyddet avser således uteslutande den särskilda utformning mönstret representerar. Ett renodlat skydd för tekniska lösningar kan endast erhållas genom patenträtt. Skydd skall enligt artikel 7.1 inte ges för sådana detaljer i en pro- dukts utseende som uteslutande är betingade av produktens tekniska funktion. Avsikten med bestämmelsen är inte att göra någon åtskillnad mellan prydnads- och nyttomönster; båda typerna av mönster kan skyddas enligt direktivet. Detta är även något som framgår av stycke 14 i ingressen till direktivet. Där påpekas att teknisk innovation inte bör hämmas genom att mönsterskydd beviljas för detaljer som har en ute- slutande teknisk funktion, men att detta inte innebär att ett mönster måste ha ett estetiskt värde. I många fall är det emellertid eftersträ- vansvärt att kombinera ett tilltalande utseende med en funktionell utformning. Det bör därför framhållas att en bestämmelse som den nu behandlade endast kan bli aktuell i de sällsynta fall där det inte finns några variationsmöjligheter för formgivaren. 62 Mönsterrättens föremål (artikel 1, 3.3, 3.4, 7 och 8) Som inledningsvis konstaterades saknas en bestämmelse i ML som motsvarar artikel 7.1 i mönsterdirektivet. Det kan dock hävdas, att den utveckling som skett i praxis rörande nyttomönster, lett till att svensk rätt i vissa avseenden redan motsvarar mönsterdirektivets krav (se bl.a. RÅ 1984 2:65 där Regeringsrätten anfört att mönsterskydd inte kan erhållas för en utformning som är okvalificerad och helt betingad av sitt användningsområde). För att bringa den svenska lagstiftningen i överensstämmelse med direktivet bör dock även en regel motsvarande nämnda artikel införas i lagen. Den kan lämpligen placeras i en egen paragraf efter 4 §, som innehåller vissa särskilda registreringshinder. 5.5Mönsterrätt till mekaniskt sammanfogade delar (artikel 7.2 och 7.3) Förslag: I ML bör tas in bestämmelser om att mönsterrätt inte skall kunna erhållas för sådana detaljer i ett mönster som måste återska- pas exakt till formen och dimensionerna för att den produkt som mönstret ingår i eller används på skall gå att mekaniskt ansluta till eller placera i, kring eller mot en annan produkt för att båda pro- dukterna skall fylla sin funktion. Detta skall dock inte gälla för ett mönster som tillåter att sinse- mellan utbytbara produkter sammanfogas ett stort antal gånger eller förbinds med varandra inom ett modulsystem. Skälen för förslaget: Mönsterrätt skall enligt artikel 7.2 inte kunna erhållas för sådana detaljer i en produkts utseende som måste återges exakt till formen och dimensionerna för att den produkt mönstret ingår i eller används på skall gå att mekaniskt ansluta till eller placera i, kring eller mot en annan produkt så att båda fyller sin funktion. Det skall således vara fråga om en mekanisk sammankoppling. Artikeln innehåller den s.k. must-fit bestämmelsen. Liksom artikel 7.1 tillkom bestämmelsen i huvudsak av konkurrensmässiga hänsyn. Avsikten är att förhindra uppkomsten av monopol inom marknaden för reservdelar och tillbehör genom mönsterrätt till själva sammankopp- lingen. Av artikel 7.3 framgår att undantaget från skyddsbarhet inte gäller för mönster som tillåter att sinsemellan utbytbara produkter sammanfo- gas ett stort antal gånger eller förbinds med varandra inom ett modul- system.