sou · GOB3111d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Kommu- nerna, länsstyrelserna och de regionala självstyrelseorganen måste därför tillföras resurser även till det administrativa arbetet. I förslaget till förordning om stöd till kommunerna för upprättande av kommunala IT-infrastrukturprogram anges under vilka förut- sättningar kommunerna får ta del av det administrativa stödet. Länsstyrelsernas och de regionala självstyrelseorganens uppgifter i anslutning till de medel som avsatts för administrativt stöd kommer att framgå av de regleringsbrev och villkorsbeslut som regeringen utfärdar. Se även nedan. För att kommunerna ska få ta del av stödet till nätutbyggnad krävs att uppfyller de villkor de som berörts tidigare. Kommunerna måste alltså utarbeta ett IT-infrastrukturprogram, samråda med andra kommuner, genomföra upphandling osv. Vidare kan det i vissa kommuner behövas kompetenshöjande åtgärder i form av utbildning m.m. Arbetet måste vara långsiktigt och framåtsyftande och torde därför t.ex. kräva en del långsiktig planering. För att få en rikstäckande väl fungerande IT-infrastruktur bör enligt vår mening landets alla kommuner planera för den framtida lokala IT- infrastrukturen genom att upprätta ett kommunalt IT-infra- Detta gäller oavsett om nätet i kommunen byggs ut på kommersiella grunder eller med statligt stöd. För att underlätta detta arbete avsätts ett utrymme som kan användas till ett administrativt stöd till alla de kommuner som åtar sig att göra ett lokalt infrastrukturprogram. Stödet är ett engångsbelopp som kan utbetalas –2004. Länsstyrelserna föreslås få i uppdrag att utbetala stödet då det kommunala IT- infrastrukturprogrammet är godkänt. Storleken på det administrativa stödet varierar med av kommunens befolkningsantal enligt tabell nedan. Administrativt stöd utgår enligt följande. 15 000–30 000 30 000–60 000 60 000–120 000 Om samtliga svenska kommuner nyttjar möjligheten till ett admi- nistrativt stöd innebär det att sammanlagt avsätts till detta ändamål. Utfallet per kommun och län redovisas i bilaga 11. 4.3Länsstyrelserna/de regionala självstyrelseorganen Även länsstyrelserna/de regionala självstyrelseorganen kommer i enlighet med våra förslag att tillföras en rad viktiga arbetsuppgifter. Länsstyrelserna eller de regionala självstyrelseorganen skall granska, samordna och godkänna kommunala IT-infrastruktur- program, fördela stöd efter prövning av ansökan samt på regional nivå planera för den framtida IT-infrastrukturen i regionen. En särskilt viktig uppgift för länsstyrelserna /de regionala självstyrelseorganen är att utifrån de kommunala IT- infrastrukturprogrammen upprätta ett regionalt IT- infrastrukturprogram. Varje enskild kommun kan inte ensam prioritera och se helheten i den utbyggnad som planeras inom en större region. Detta kan ske i samverkan med länsstyrelserna/de regionala självstyrelseorganen. Det kan också vara fråga om att omfördela pengar mellan kommuner och samordna nätutbyggnad i kommunerna eller tillse att en nödvändig nätutbyggnad på regional nivå genomförs med stöd av länspotten (se avsnitt 3.4.4.). Vidare skall besluta om omfördelning mellan länets kommuner av de ramanslag som ställts till kommunernas förfogande för byggande av ortssammanbindande nät och som inte utnyttjats eller reserverats före utgången av . Utredningen vill dock framhålla att dessa arbetsuppgifter inte innebär att länsstyrelserna eller de regionala självstyrelseorganen skall styra kommunerna och deras arbete med IT-infrastruktur. Länsstyrelsernas och de regionala självstyrelseorganen kommer att åläggas dessa arbetsuppgifter genom regleringsbrev respektive villkorsbeslut. Den ökade arbetsbelastningen och de kostnader som denna medför måste beaktas vid beviljande av anslag. För att underlätta och påskynda arbetet på regional nivå reserverar dock utredningen som skall tilldelas länsstyrelserna och de regionala självstyrelseorganen genom anslag enligt följande principer: Stöd per län/ regionalt Stöd per kommun i län Administrativt stöd SOU 2000:111 Exakt fördelning av administrativt stöd per län Länsstyrelserna/de regionala självstyrelseorganen skall utarbeta ett regionalt IT-infrastrukturprogram baserat på de kommunala IT- infrastrukturprogrammen. Utredningen vill dock framhålla att beskrivningen nedan av innehållet i programmen m.m. endast är avsett att vara vägledande och alltså inte innebär att länsstyrelserna eller de regionala självstyrelseorganen skall styra kommunerna t.ex. vid planering av IT-infrastruktur eller vid upprättande av ett kommunalt IT-infrastrukturprogram. De krav som ställs på innehåll i de kommunala IT-infrastrukturprogrammen som förut- sättning för att få ta del av stöd framgår av den föreslagna förord- ningen om stöd till ortssammanbindande nät osv. (se även kap. 3). Infrastrukturprogrammen skall vid behov anpassas till förändringar i teknik, tjänster och kommersiella bedömningar avseende utbyggnad av nätstrukturen. Det regionala IT-infrastrukturprogrammet bör visa hur nät- strukturen i det ortssammanbindande nätet i länet (eller den region som det regionala självstyrelseorganet ansvarar för) bör vara utformad i enlighet med de nätbyggnadsprinciper som redovisas i detta betänkande. Även områdesnät av större vikt bör ingå i ett regionalt IT-infrastrukturprogram. Vidare kan nämnas att den befintliga IT-infrastrukturen enligt vår uppfattning bör utvecklas så att en maskformig nätstruktur med redundanta förbindelser skapas i utbyggnadsprocessen. Beskrivningen av nätstrukturen skall även omfatta de rikstäckande stamnät som de ortssammanbindande näten och områdesnäten kan anslutas till. I infrastrukturprogrammet skall också finnas en beskrivning av det erforderliga antalet huvudnoder och deras ungefärliga spridning i länet samt hur säkerhetsaspekter för dessa bör beaktas. Huvudnodernas placering är en viktig fråga att beakta från början då de utgör hörnstenar i nätstrukturen. Huvudnoderna bör placeras på så säkra platser som möjligt. Här bör samråd ske med PTS som är den berörda centrala myndigheten. Länsstyrelserna/de regionala självstyrelseorganen bör göra en avstämning med kommuner inom länet och omkringliggande län för att utröna vilka för strukturen nödvändiga förbindelser i nätet som kan antas varken komma till stånd på kommersiell grund eller genom upphandling eller utbyggnad. Dessa skall redo- visas i infrastrukturprogrammet. I programmet skall också finnas en redogörelse för hur samverkan med angränsande regioner och samråd med berörda myndigheter, operatörer och andra intres- senter skall ske. Ett samrådsförfarande på regional nivå bör ut- vecklas mellan dessa parter i syfte att föra en löpande dialog om hur nätet bör byggas ut i länet. Den regionala IT-infrastruktur som byggs med statligt stöd bör dokumenteras i det av bredbandsutredningen föreslagna nationella GIS-systemet. Det ankommer i första hand på dem som är ägare av nät att dokumentera dessa i detta system enligt de råd som ges av Delegationen för IT-infrastrukturfrågor. arbetar aktivt för att på olika sätt stödja kommuner i arbetet med utbyggnad av IT-infrastruktur. Detta arbete kommer att bli viktigare allteftersom kommunerna i allt större omfattning börjar engagera sig i utbyggnaden av IT- infrastrukturen. Stöd och rådgivning kommer troligen att behövas i allt större utsträckning när kommunerna ska utarbeta sina IT- infrastrukturplaner. Ett annat viktigt område där kommunerna kan behöva råd och stöd är inför upphandlingen av anläggandet av nät. Upphandlingen kan, om den utförs på fel sätt, skapa monopol- situationer och andra inte önskvärda effekter. Risk finns också att avtalsvillkoren vid upphandling inte utarbetas med tillräcklig om- sorg. Av särskild vikt är t.ex. att avtalet tillförsäkrar kommun- medlemmar tillgång till nät och tjänster till rim- liga priser. Här har en viktig uppgift att stödja kommunerna. Vidare är det viktigt att kommunerna har ett förhållningssätt till utbyggnad av IT-infrastruktur som sker utan stöd på rent kommersiell grund, så att nät som byggs både med och utan stöd harmoniserar med varandra i så stor utsträckning som möjligt. Även här kan ge kommuner råd och stöd. Ytterligare en uppgift som lämpligen får ansvar för är att i det korta tidsperspektivet erbjuda beslutsfattare och tjänstemän i kommunerna utbildning inom området som handlar om IT-infrastruktur och nätplanering. För att stödja i det arbete som beskrivs ovan avsätts . Denna ersättning utbetalas efter att ett avtal slutits mellan och regeringen. Underlag för ett sådant avtal beskrivs närmare i av- snitt 4.3.3. 4.3.4Underlag till överenskommelse och avtal med I det följande avsnittet presenteras ett underlag till överenskom- melse mellan svenska staten och . Underlaget är presenterat för Svenska Kommunförbundets IT- enhet som informerat sin styrelse om innehållet. Utredningen har samrått med om innehållet i detta underlag. Överenskommelsen föreslås innebära att samtycker med utredningens förslag om att kommun- erna bör utarbeta kommunala IT-infrastrukturprogram, samt att den ersättning som utgår härför är rimlig. Förslaget till överens- kommelse framgår av bilaga 4. Till överenskommelsen är också ett avtal kopplat som reglerar ett antal specificerade arbetsuppgifter som Svenska Kommunför- bundet åtar sig mot en ersättning. Detta underlag till avtal framgår av bilaga 5. Avtalet innebär att åtar sig att ge kommunerna stöd och råd avseende de kommunala IT-infrastruk- turplanerna, upphandling av IT-infrastruktur och avtal/affärsupp- görelser med andra operatörer samt att det åtar sig att erbjuda kompetenshöjande åtgärder för beslutsfattare och kommunala tjänstemän kring frågor som rör IT-infrastruktur och nätplanering. För dessa uppgifter föreslås få en ersättning motsvarande totalt fördelat –2004. har fått i uppdrag att i samarbete med kommuner och berörda myndigheter kartlägga i vilken utsträck- ning det redan finns befintlig tillgänglig kanalisation för lednings- dragning i marken eller luften. Kostnaden för utbyggnad av IT-infrastruktur kan givetvis redu- ceras avsevärt om redan befintlig kanalisation kan användas vid led- ningsdragning. Det kan vara fråga om slang, rör eller tunnlar, led- ningsstolpar, kraftledningsstolpar, eller antenner. En natio- nellt komplett kartläggning av den kanalisation som finns tillgäng- lig har visat sig vara alltför omfattande för att kunna utföras inom ramen för denna utredning. En detaljerad kartläggning av befintlig kanalisation uförs bäst av dem som har kännedom om lokala för- hållanden och som kan dra nytta av denna kännedom vid lednings- dragning. En beskrivning av sådan tillgänglig kanalisation bör därför ingå i kommunernas IT-infrastrukturprogram. Den kartläggning som har gjorts ger dock en uppskattning av i vilken omfattning kanalisation finns att tillgå. I kartläggningen ingår bl. a. resultaten från två undersökningar som och har gjort . gjorde en enkät för att kartlägga kommunernas stadsnät. PTS genomförde på uppdrag av regeringen en kartläggning av kommunernas IT-infrastruktur. Till denna räknas bl.a. befintlig kanalisation. Resultaten av de två enkätundersökningarna är dock inte direkt jämförbara, bl.a. därför att frågorna och svarsalter- nativen var olika utformade. Av enkäterna framgår i vilken utsträckning samförläggning av kanalisation görs vid andra grävarbeten. vill betona vikten av att tomma rör grävs ned vid sådana grävarbeten. Som tabellen nedan visar gör också flertalet av kommunerna detta. Enkätsvar samförläggning av kanalisation Sker samförläggning av kanalisation Förläggning av tomma rör är nödvändigt för att relativt enkelt kunna göra framtida uppgraderingar av förbindelsernas kapacitet. Som påpekats tidigare så har det visat sig att trafikvolymen på Internet i princip fördubblas . Det innebär att möjligheter att uppgradera förbindelser och utrustning är avgörande för att på kunna utnyttja informationsteknologins alla möjlig- heter. Det finns inget som tyder på att mängden information kommer att minska sin ökningstakt. vill också lyfta fram möjligheten för kommunerna att i avtal med nätoperatör gällande nyttjande av mark, skapa utrymme för anläggande av kanalisation. Här kan särskilt uppmärksammas den modell av markavtal som utarbetat4. Av avtalet följer att bolag som får tillstånd att gräva i kommunens mark, för att anlägga teleledningar, måste bereda kommunen möjlighet att förlägga (samförlägga) ledning och/eller tomrör. Vidare är bolaget skyldigt att på kommunens begäran samförlägga planerade ledningar med annan ledningsägares planerade ledningar. Det kan även noteras att el- leverantörer (SVEL) utarbetat material, bl.a. avtal, som kan användas vid samförläggning5. har övervägt att föreslå ett särskilt stimulansbidrag som skulle utgå vid förläggning av kanalisation. Vi kommer dock inte att förslå något sådant särskilt stöd. Vi föreslår i stället att förläggning av kanalisation stimuleras genom att kost- naden kan ingå i underlaget för stödet till områdesnät och orts- sammanbindande nät. 1230 kommuner svarade på enkäten varav 184 har stadsnät och 46 ej har stadsnät. 2269 kommuner svarade på enkäten. 3 28 kommuner varken har eller planerar för IT-infrastruktur över huvud taget. 22 kommuner samförlägger ej och planerar ej för detta. 16 kommuner samförlägger dock ej kanalisation. /forlag/avtal.htm 5.2.1Kommuner och kommunala bolags kanalisation Svenska Kommunförbundets och PTS undersökningar ger en in- dikation på att det finns mellan och befintlig tillgänglig kanalisation i landet (se tabell nedan). Av bilaga 6 framgår resultatet av kommunförbundets enkät uttryckt i km per kommun. Undersökningarna visar att merparten av IT- infrastrukturen/ den kommunala kanalisationen ligger i central- orten i kommunen och till viss del i de större tätorterna. I de flesta kommuner ägs kanalisationen av kommunen och/eller av kommunala bolag. I 25–av kommunerna ägs infrastrukturen av externa aktörer. Det kan noteras att flertalet av kommunerna förlägger kanalisation och annan IT-infrastruktur i samband med andra grävarbeten. SVEL är en i princip heltäckande intresseorganisation för landets nät- och elhandelsföretag. SVEL gjorde en kartläggning av vilka som arbetar med "kommunikationsnät" bland sina med- lemsföretag. Bland medlemsföretagen finns även kommunala bolag. Av 132 svarande angav 61 företag att de arbetade med detta verksamhetsområde. Som framgår av tabellen nedan förfogar över tomma rör av vilka endast finns utanför kommunhuvudorten. finns även kommunala bolag, varför en del av den sträcka tomrör som redovisar torde ingå i den sträcka som och redovisar. 6 av kommunerna uppger att ingen tätort utanför centralorten omfattas av kommunens IT-infrastruktur. Sammanställning av tomrör per region, SVEL:s enkät Även landets kraftledningar kan användas som kanalisation för led- ningsdragning. Landets kraftledningsnät indelas i stamnät, region- nät och lokalnät. Optofibrer har i huvudsak installerats på större kraftledningar i stamnätet. Installationen har antingen skett genom att befintlig topplina ersatts med en ny topplina med in- spunnen optokabel eller genom att optokabeln lindat på topplinan. För mindre kraftledningar kan en speciell typ av optokablar hängas upp i kraftledningens stolpar under de strömförande ledarna. Denna typ av kabel har inte varit så vanlig i . Av de tekniska data över elnäten som sam- manställer framgår att det totalt finns ledningslängd varav är högspänningsledningar och resterande är lågspänningsledningar. Detta ger en uppskattning av den totala längden på ledningsnät som åtminstone teoretiskt skulle kunna användas som kanalisation. I de fall mindre kraftledningar skulle användas är dock avbrottsrisken större på grund av nedfallande träd, is och snö. Dessa kraftledningar finns i stort sett i varje kommun och utgör framför allt en viktig resurs som kanalisation för det ortssamman- bindande nätet. Inte minst i de glest befolkade kommunerna kan kraftledningar minska kostnaden för att anlägga ett nät. 7I region mellan ingår företag huvudsakligen verksamma i länen , , , , och 8I regionen nord ingår företag huvudsakligen verksamma i länen , , och 9I region öst ingår företag huvudsakligen verksamma i länen , , och 10I region syd ingår företag huvudsakligen verksamma i länen , , 11 I region väst ingår företag huvudsakligen verksamma i länen , och Rätten att dra t.ex. el- och teleledningar regleras genom ledningsrättslagen (1973:1144). Det är också vanligt att rättigheten regleras genom servitut och avtal om nyttjanderätt. Genom en ändring i ledningsrättslagen (prop. 1999/2000:86) underlättades möjligheten att använda kraftledningsstolpar som kanalisation. De som innehar ledningsrätt för starkströmsledningar har numera rätt, enligt § 3 a, att utnyttja utrymmet för att dra t.ex. fiberoptiska ledningar utan nytt förrättningsförfarande. Denna möjlighet bör kraftbolagen kunna utnyttja i stor omfattning. I sammanhanget bör dock erinras om att ledningsrätten endast ger ledningsrättshavaren rätt att utnyttja utrymmet på detta sätt. Andrahandsupplåtelse av ledningsrätt är inte tillåtet. Upplåtelse av nätkapacitet, även i fallet med svart fiber, bör enligt utredningens bedömning i normalfallen inte utgöra andrahandsupplåtelse. Sammantaget torde de största operatörerna, , , Tele2 Rymdbolaget, , och Kraftkom m.fl. förfoga över åtskilliga km kanalisation. Utredningen har också tagit del av en del kartmaterial om operatörernas nät. Det har dock visat sig mycket svårt att få fram kvantitativa och jämförbara uppgifter. I denna kartläggning ingår därför inte andra operatörer än de som har besvarat de olika enkäter som redovisats i detta kapitel. Även trådlösa system i form av och antenner är en del i en befintlig kanalisationsstruktur. Till detta kan också räknas kabel-tv-bolagens kanalisation. Beträffande denna kanalisation hänvisas till PriceWaterhouseCoopers rapport av tele- och IT-infrastruktur, , samt den kartläggning av infrastruktur som gjordes i betänkande SOU 1999:85. Denna kartläggning visar sammanfattningsvis att kabel-tv är tillgänglig för av befolkningen men med en väsentlig skillnad mellan tätbygd och glesbygd. Beträffande mobila nät konstateras att täckningsgraden är (() samt Europolitan och Tele2 ()) av befolkningen i . Den geografiska täckningsgraden är dock lägre (80–, Europolitan och Tele2 uppskattningsvis 40– ). Beträffande nät för analog utsändning av radio och TV, som når , kan noteras att de successivt kompletteras med digitala sändare och man räknar med en täckning på , och . Av intresse är också att de tio operatörerna och konsortierna, som lämnat in ansökningar om UMTS-licenser, lovar en täckning som skall nå av befolkningen . Om de och antenner som anläggs skulle samnyttjas, vilket inte alltid sker , kan kostnaderna för IT-infrastruktur minska avsevärt. Enligt vad utredningen erfarit anläggs masterna och antennerna ofta med stöd av nyttjanderättsavtal, t.ex. genom att man arrenderar marken där masten skall anläggas. Det torde då i princip inte föreligga något hinder mot att markägaren i avtalet föreskriver att marken upplåts under förutsättning att masten samnyttjas, dvs. att den även skall vara tillgänglig för annan operatör. Här kan de markavtal som berörts tidigare och som utarbetat för anläggande av tele- ledningar tjäna som förebild. 6 Delegation för IT-infrastruktur Enligt direktiven skall föreslå vilken organisation eller myndighet som fortsättningsvis skall arbeta med det nationella IT-infrastrukturprogrammet. De förslag som presenteras i vårt delbetänkande SOU 2000:68 och i detta slutbetänkande resulterar i ett flertal nya arbetsuppgifter som måste utföras av någon central funktion. Dessa beskrivs närmare nedan. Följande alternativ finns enligt utredningens mening vid val av lämplig myndighet för uppgifterna. 1.Arbetsuppgifterna tillförs en befintlig myndighet En redan befintlig myndighet kan tillföras de arbetsuppgifter som beskrivs nedan. Detta kan ske genom en ändring i myndighetens instruktion. (), som med stöd av telelagen (1993:597) svarar för tillstånd och tillsyn inom tele- och datakommunikationsområdet är en av tänkbara myndigheter. De arbetsuppgifter som föreslås tillföras innebär i huvudsak att man skall gynna och stimulera nätutbyggnaden, och de är av en annan karaktär än den tillsyn och den tillståndsgivning som PTS huvud- sakligen arbetar med. Det kan därför bli svårigheter med de olika rollerna som myndigheten skulle få, där man både skall gynna utbyggnaden av IT-infrastruktur och utöva tillsynsverksamheten. Andra alternativ är den nya eller Verket för Innovationssystem som håller på att bildas. , som skall ha en central och en regional organisation, skall bland annat arbeta med näringspolitisk finansiering och regionalpolitiska åtgärder. Det som i första hand talar för denna myndighet är att den har uppgifter inom området regional utveckling, främst rörande näringsutvecklingsfrågor. Verket för innovationssystem skall bl.a. stödja forskning och utvecklingsarbete inom teknik, transporter och kommunikation. Det som främst talar för Verket för innovationssystem är kompe- och ansvaret för att stödja behovsmotiverad forskning, utveckling och demonstrationsprojekt. Å andra sidan är denna typ av arbetsuppgifter av en annan karaktär än de mer operativa upp- gifter som skall utföras i anslutning till de olika stöden. En risk med att föra arbetsuppgifterna till en redan befintlig myndighet är att de nya uppgifterna försvinner i mängden av andra arbetsuppgifter. Om arbetsuppgifterna skulle föras till Företagsut- vecklingsmyndigheten eller Verket för innovationssystem, som just nu är i en omorganisationsfas som kan innebära viss oro och otydlighet beträffande ansvarsområden, bemanning m.m., så riskerar man dessutom att nya arbetsuppgifter i anslutning till IT-infrastrukturen kan bli lidande. De arbetsuppgifter som beskrivs nedan kan i och för sig utföras av någon befintlig myndighet. Det krävs dock en klar och tydlig profilering och att någon tar ett övergripande ansvar för de olika arbetsuppgifterna. Enligt vår bedömning kommer det –2004, då stödet skall fördelas, att krävas en intensiv arbets- insats som motiverar en egen organisation. På finns det dock inga hinder för att övriga arbetsuppgifter, som ju inte är direkt knutna till stödet, överförs till någon annan myndighet. 2.Att inrätta en särskild delegation för IT-infrastruktur Ett alternativ till det ovan beskrivna är att inrätta en delegation som skall vara verksam –2004, då stödet skall fördelas, och som har det övergripande ansvaret för att gynna och stimulera utbyggnaden av IT-infrastruktur. Utredningen bedömer att detta är att föredra. Skälen till detta är bland annat att verksamheten fokuseras enbart på IT-infrastruktur och att frågorna därmed profileras. Det blir inte heller någon konflikt med arbetsuppgifter av kontrollerande art, som man riskerar om arbetsuppgifterna tillförs en annan myndighet med sådana uppgifter. Mot en delegation kan tala att man därmed inrättar en ny statlig myndighet med ett fåtal anställda för ett arbete som är begränsat till . Man bör dock ha IT-infrastrukturens växande strategiska betydelse för landet i åtanke. Det är därför viktigt att ansvaret för utbyggnaden av IT-infrastrukturen synliggörs och framledes ligger på en självständig och lätt identifierbar funktion. Detta gäller särskilt då stödet skall fördelas. Risken är annars att det operativa arbetet måste utföras av , som ju främst skall arbeta med framåtsyftande och strategiskt viktiga frågor inom området. Det bästa sättet att fortsätta arbetet är enligt vår mening att inrätta en delegation för IT-infrastruktur, som administrativt ska ligga under PTS men har en egen beslutanderätt. Delegationens arbetsuppgifter enligt förslaget framgår av avsnitt 6.2. Utredningen föreslår därför att en delegation inrättas, Delegationen för IT-infrastruktur (DIT), som skall ha ett övergripande ansvar för IT-infrastruktur- utbyggnaden. Delegationen kan företrädesvis bestå av en ord- förande samt fyra till fem ledamöter som utses av regeringen.