sou · GOB3106d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Härigenom föreskrivs att 24 § åklagarförordningen (1996:205) skall ha följande lydelse. Den som efter juris kandidatex- Den som efter juris kandidatex- amen eller juristexamen har för- amen eller juristexamen har för- värvat notariemeritering får an- värvat notariemeritering och som tas till åklagaraspirant. är svensk medborgare får antas Med svensk juris kandidatexamen och juristexamen jämställs ju- ristutbildning som till övervägande del har ägt rum i , , eller . Om denna utbildning är kortare än den svenska utbildningen, skall sökanden genomgå en kompletteringsut- bildning som avslutas med ett kunskapsprov. Denna förordning träder i kraft Förordning om ändring i förord- ningen (1996:377) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 27 § förordningen (1996:377) med instruktion för skall ha följande lydelse. Endast den som är svensk med- borgare får inneha eller utöva anställning som kanslichef eller revisionssekreterare. Revisionssekreterarna skall vara lagfarna. Denna förordning träder i kraft Förordning om ändring i förord- ningen (1996:378) med instruktion för Regeringsrätten Härigenom föreskrivs att 26 § förordningen (1996:378) med instruktion för Regeringsrätten skall ha följande lydelse. Endast den som är svensk med- borgare får inneha eller utöva anställning som kanslichef eller regeringsrättssekreterare. Regeringsrättssekreterarna skall vara lagfarna. Om kunskaper om ett särskilt rättsområde behövs får även den som inte är lagfaren anställas som regeringsrättssekreterare. Denna förordning träder i kraft Förordning om ändring i förord- ningen (1996:379) med hovrättsin- struktion Härigenom föreskrivs att 38 § förordningen (1996:379) med hov- rättsinstruktion skall ha följande lydelse. Andra anställningar beslutas av hovrätten. Endast den som är svensk Endast den som är svensk medborgare får inneha eller ut- medborgare får antas till hov- öva anställningar som chef för den administrativa enheten, som hovrättsfiskal eller som hovrätts- fiskalsaspirant. Denna förordning träder i kraft Förordning om ändring i förord- ningen (1996:380) med kammar- rättsinstruktion Härigenom föreskrivs att 38 § förordningen (1996:380) med kammar- rättsinstruktion skall ha följande lydelse. Andra anställningar beslutas av kammarrätten. Endast den som är svensk Endast den som är svensk medborgare får inneha eller ut- medborgare får antas till kam- öva anställningar som chef för den administrativa enheten, som kammarrättsfiskal eller som kammarrättsfiskalsaspirant. Denna förordning träder i kraft Förordning om ändring i förord- ningen (1996:381) med tings- rättsinstruktion Härigenom föreskrivs att 44 § förordningen (1996:381) med tings- rättsinstruktion skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Tingsnotarier anställs genom beslut av enligt före- skrifter i notarieförordningen (1990:469). Endast den som är svensk medborgare får inneha eller ut- öva en anställning som tings- notarie. Denna förordning träder i kraft Förordning om ändring i förord- ningen (1996:382) med länsrättsin- struktion Härigenom föreskrivs att 39 § förordningen (1996:382) med läns- rättsinstruktion skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Länsrättsnotarier anställs genom beslut av enligt före- skrifter i notarieförordningen (1990:469). Endast den som är svensk medborgare får inneha eller ut- öva en anställning som läns- rättsnotarie. Denna förordning träder i kraft Förordning om ändring i förord- ningen (1997:898) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 13 § förordningen (1997:898) med instruktion för skall upphöra att gälla vid utgången av . Utredningsuppdraget och dess genomförande 81 1Utredningsuppdraget och dess genomförande Regeringen beslöt att tillkalla en särskild utredare, vilken utsågs , för att göra en översyn av krav på svenskt medborgarskap och andra krav relaterade till medborgarskap i lagstiftningen. Av direktiven (dir. 1999:4) framgår att den ledande principen för arbetet skall vara att lika rättigheter och skyldigheter oavsett medborgarskap i största möjliga utsträckning skall gälla för landets invånare. Enligt regeringen skall det alltid ligga i samman- hanget godtagbara sakliga skäl bakom krav på svenskt medborgarskap eller andra krav relaterade till medborgarskap. Sådana skäl kan enligt regeringen t.ex. vara hänsyn till rikets säkerhet eller allmän säkerhet eller förhållandet till främmande stat eller mellanfolklig organisation. Uppdraget har en generell inriktning. Vissa frågor eller särskild lag- stiftning har dock uttryckligen undantagits från utredarens uppdrag, nämligen: skyddet mot landsförvisning, frågor om medborgarskap knutna till lagen (1994:1809) om totalför- svarsplikt, lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap, utlänningslagen (1989:529), rösträtt och valbarhet till , rösträtt vid val till och frågor som har tagits upp i betänkandet En lag om socialförsäk- ringar (SOU 1997:72). I direktiven anges följande riktlinjer för utredningsarbetet. kartlägga i vilka sammanhang det i lagar och andra författningar ställs krav på svenskt medborgarskap eller andra krav relaterade till medborgarskap, 82 Utredningsuppdraget och dess genomförande analysera dels de argument med vilka förekommande krav tidigare motiverats, dels vad olika krav relaterade till medborgarskap i prak- tiken innebär, såväl för den enskilde som inte är svensk medborgare som för samhället i stort, pröva relevansen av befintliga krav samt vid behov föreslå författ- ningsändringar eller andra åtgärder samt särskilt analysera skälen för och emot att i lagar och andra författ- ningar i olika avseenden göra skillnad mellan å ena sidan medbor- gare i andra medlemsstater i EU, å andra sidan utlänningar i övrigt. Utredaren åläggs att i relevanta delar samråda med Demokratiutred- ningen (SB 1997:01) samt ta del av resultaten av arbetet inom 1997 års medborgarskapskommitté. I direktiven anges slutligen att om översynen kan tänkas resultera i förslag till grundlagsändringar eller förändringar i fråga om rösträtt och valbarhet vid val till kommun- och skall detta redovisas till regeringen, eftersom regeringen då bedömer att parlamentarisk medverkan kan komma att behövas. Utredaren redovisade i skrivelse till regeringen sin preliminära inställning i frågan om vilka reformbehov som förelåg samt anförde att det fortsatta utredningsarbetet borde utföras av en parlamentariskt sammansatt kommitté, bilaga 2. Regeringen beslutade att Utredningen om medborgarskapskrav skulle utföra sitt arbete som en parlamentarisk kommitté. Av tilläggs- direktiven (dir. 2000:3), bilaga 3, framgår att de förutsättningar som angavs i de ursprungliga direktiven även gäller för kommitténs arbete. Dagen för slutredovisning av uppdraget ändrades dock till . Utredningen påbörjade sitt arbete då sekretariatet tillsattes. Utredningen hade fem expertsammanträden. Efter övergången till en parlamentarisk kommitté har kommittén fortsatt arbetet med utgångs- punkt från utredningens kartläggning. Vi har hållit åtta sammanträden. Därutöver har ytterligare två expertsammanträden hållits. Ett första led i utredningsarbetet har varit att kartlägga vilka krav på svenskt medborgarskap och andra krav relaterade till medborgarskap som finns i dagens lagstiftning. Kartläggningen omfattar ett mycket stort antal lagar och andra författningar. Arbetet med att finna motiven till medborgarskapskraven har krävt omfattande studier av förarbetena Utredningsuppdraget och dess genomförande 83 Utgångspunkter och avgränsningar för kartlägg- ningsarbetet redovisas i kapitel 3. För att vidga kunskaperna inom olika rättsområden och utröna effekterna av medborgarskapskraven har vi inhämtat synpunkter från myndigheter, organisationer m.fl. som berörs av kraven. Samman- träffande har ägt rum med , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), och Säkerhetspolisen (), Försvarsmakten, för den statliga sektorn, Regeringens råd för etnisk jämlikhet och integration, vissa organisa- tioner som har ledamöter i rådet samt Samarbetsorganet för invandrare (SIOS). Vi har även varit i kontakt med , , Riksåklagaren, samt den särskilde utredaren i m.fl. Avdelningsdirektören , och generaldirektören , Styrelsen för psykologiskt försvar har hållit föredrag inför kommittén. 84 Utredningsuppdraget och dess genomförande Grundläggande frågor med anknytning till medborgarskap 85 2Grundläggande frågor med anknytning till medborgarskap Med begreppet medborgarskap avses i rättslig mening det formella för- hållandet mellan en individ och en stat i fråga om rättigheter och skyl- digheter. Medborgarskapet kan sägas vara en rättslig kvalitet, till vilken lagstiftningen knyter vissa rättsverkningar. Medborgarskapet har både en formell och en materiell sida. Den formella sidan berör frågan om vilka förutsättningar som skall vara uppfyllda för att en person skall anses vara medborgare i en stat. Enligt folkrätten bestämmer varje stat själv genom sin lagstiftning vilka personer som skall räknas som dess medborgare. Någon form av natur- lig samhörighet mellan individen och staten, t.ex. att personen är född där eller har föräldrar som är medborgare i den staten, måste dock före- ligga. Ett förvärv av medborgarskap utan någon anknytning till landet är inte folkrättsligt tillåtet. Reglerna om förvärv och förlust av svenskt medborgarskap finns i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap (MedbL), som trädde i kraft (se avsnitt 2.2.2). Den formella medborgarskapslagstiftningen har varit föremål för en genomgripande översyn. medborgarskapskommitté har bl.a. haft i uppdrag att se över MedbL samt utreda vissa frågeställningar som rör medborgarskapslagstiftningen. Kommittén redovisade sitt uppdrag i slutbetänkandet Svenskt medborgarskap (SOU 1999:34). överlämnade regeringen en proposition till med förslag till en ny lag om svenskt med- borgarskap (prop. 1999/2000:147). Förslaget presenteras i avsnitt 2.2.3. kommer att ta ställning till propositionen . Den materiella sidan handlar om medborgarskapets innebörd och rättsliga betydelse. Detta framgår normalt inte av medborgarskapslag- stiftningen utan får sökas bl.a. i enskilda lagar, t.ex. regeringsformens bestämmelse att den som innehar eller utövar domartjänst skall vara svensk medborgare (11 kap. 9 § tredje stycket regeringsformen). 86 Grundläggande frågor med anknytning till medborgarskap Vårt uppdrag omfattar endast den materiella lagstiftningen (se avsnitt 2.3). MedbL är såsom tidigare redovisats uttryckligen undan- tagen från uppdraget. Medborgarskapslagstiftningen och förändringar av denna kan dock vara av intresse för vår bedömning om de medbor- garskapskrav som uppställs i den materiella lagstiftningen skall finnas kvar eller tas bort. Det bör vidare framhållas att medborgarskapskrav som uppställs i olika sammanhang utan stöd i lag eller annan författ- ning faller utanför vårt uppdrag. Det förekommer t.ex. att arbetsgivare kräver svenskt medborgarskap för andra anställningar och uppdrag än sådana där medborgarskapskravet föreskrivs i författning. Regleringen i lagen (1999:130) om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet syftar bl.a. till att motverka förekomsten av sådana krav. Medborgarskapet har förutom en rättslig betydelse också en infor- mell betydelse. Kunskaperna om vad medborgarskapet faktiskt betyder för människor är emellertid mycket begränsade.1 MedbL bygger på härstamningsprincipen, som innebär att föräldrarnas medborgarskap är avgörande för vilket medborgarskap ett barn skall få vid födelsen. Denna princip tillämpas även av våra nordiska grannlän- der samt av de flesta staterna i i övrigt. Andra länder – t.ex. och flertalet av de sydamerikanska – har i stället territorialprinci- pen som huvudregel, vilket innebär att medborgarskap i första hand förvärvas på grund av födelse inom statens territorium. Beträffande tillämpningen av härstamnings- respektive territorial- principen kan sägas att de i vissa fall kombineras med varandra på sådant sätt att ett lands lagstiftning visserligen i huvudsak bygger på den ena principen, men att det också finns inslag av bestämmelser som är hänförliga till den motsatta principen. Ytterligare viktiga grundläggande principer som präglar den nuva- rande MedbL är en strävan att undvika dubbelt medborgarskap och statslöshet. 1 Medborgarskapets informella betydelse har belysts av medborgar- skapskommitté, se SOU 1999:34 s. 130 ff. Grundläggande frågor med anknytning till medborgarskap 87 2.2.2Förvärv och förlust av svenskt medborgar- skap I det följande redovisas endast huvudprinciperna för förvärv och förlust av svenskt medborgarskap. En utförlig genomgång av bestämmelserna i lagen om svenskt medborgarskap finns bl.a. i betänkandet Svenskt medborgarskap (SOU 1999:34 s. 40 ff). Enligt lagen om svenskt medborgarskap (MedbL) kan svenskt med- borgarskap förvärvas på tre olika sätt, dels automatiskt när ett visst faktum inträffar (ett barns födelse eller äktenskap mellan dess föräld- rar), dels efter anmälan och kontroll om vissa formalia är uppfyllda, dels efter ansökan som underkastas en fri prövning. Enligt 1 § MedbL förvärvar barn svenskt medborgarskap vid födel- sen om modern är svensk medborgare eller fadern är svensk med- borgare och gift med barnets moder, eller om fadern är avliden men vid sin död var svensk medborgare och gift med barnets moder. Hittebarn som anträffas här i riket anses såsom svensk medborgare intill dess annat utröns. Ett barn som inte fyllt och som adopteras av svensk medborgare blir vid adoptionen som regel automatiskt svensk medborgare (1 a §).2 Ingår svensk man äktenskap med utländsk kvinna, blir före äkten- skapet fött barn till makarna svensk medborgare, om det är ogift och inte har fyllt (2 §). Barn som inte förvärvat svenskt medborgar- skap enligt 1 eller 2 § MedbL kan under vissa särskilt angivna förutsättningar förvärva medborgarskap efter anmälan av vårdnads- havare (2 a §). Bestämmelser om förvärv av svenskt medborgarskap genom lång- varig hemvist i finns i 3 § MedbL. Bland annat föreskrivs att utlänning, som oavbrutet haft sitt hemvist i riket från det hon eller han fyllt och dessutom tidigare haft sitt hemvist här under sammanlagt , förvärvar svenskt medborgarskap genom att, efter det hon eller han fyllt tjugoett år men inte , hos Migrationsverket3 skriftligen anmäler sin önskan att bli svensk med- borgare. För sökande som saknar medborgarskap eller som förlorar det utländska medborgarskapet vid förvärv av svenskt medborgarskap finns 2Detta gäller dock inte i de fall då ett utländskt adoptionsbeslut har automatisk giltighet i till följd av en bestämmelse i lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption. I sådant fall krävs att barnet ansöker om naturalisation enligt 6 § MedbL. 3Statens invandrarverk har bytt namn till . Ändringen trädde i kraft (prop. 1999/2000:43, bet. 1999/2000:SfU9, rskr. 1999/2000:159). 88 Grundläggande frågor med anknytning till medborgarskap särskilda föreskrifter i samma lagrum. Till grund för bestämmelsen lig- ger uppfattningen att en person som har vuxit upp och fått sin utbild- ning här, rimligen skall ha rätt att bli svensk medborgare om hon eller han själv önskar det. I 4 § MedbL ges möjlighet för en person, som förlorat sitt svenska medborgarskap, att under vissa förutsättningar återfå svenskt medbor- garskap genom ett anmälningsförfarande. För att återfå svenskt med- borgarskap krävs att sökanden blivit svensk medborgare vid födelsen, oavbrutet haft sitt hemvist i intill , samt dess- utom har hemvist här . I 5 § regleras bl.a. under vilka förutsättningar ett ogift barn får svenskt medborgarskap genom att barnets far och/eller mor förvärvar svenskt medborgarskap efter anmälan enligt 3 § eller 4 § samma lag. De centrala bestämmelserna beträffande förvärv av svenskt medbor- garskap finns i 6 § första - tredje stycket MedbL. Paragrafen reglerar villkoren för erhållande av svenskt medborgarskap genom naturalisa- tion4 och första - tredje stycket har följande lydelse. Utlänning kan på ansökan tas upp till svensk medborgare (naturaliseras) om han 1.styrkt sin identitet, 3.sedan fem år eller, i fråga om dansk, finländsk, isländsk eller norsk medborgare, har hemvist här i landet, samt 4.fört och kan förväntas komma att föra en hederlig vandel. Även om villkoren enligt första stycket 2-4 inte är uppfyllda kan naturali- sation beviljas, 1.om det är till gagn för landet att sökanden blir svensk medborgare, 2.om sökanden har varit svensk medborgare eller är gift med en svensk medborgare, eller 3.om det annars med hänsyn till sökandens förhållanden finns särskilda skäl för ett svenskt medborgarskap. Även om kravet på styrkt identitet enligt första stycket 1 inte kan uppfyllas får naturalisation beviljas, om sökanden har hemvist här i landet och gör sannolikt att den identitet han uppger är riktig. Huvudregeln vid förvärv av svenskt medborgarskap efter ansökan är att sökanden inte tillåts ha kvar sitt utländska medborgarskap. Om det utländska medborgarskapet inte förloras automatiskt vid förvärv av det svenska, kan det som villkor för svenskt medborgarskap föreskrivas att 4 Med naturalisation avses att en utlänning genom särskilt beslut upptas till en stats medborgare. Grundläggande frågor med anknytning till medborgarskap 89 sökanden visar att han eller hon erhållit medgivande till befrielse från det utländska medborgarskapet. I ett beslut om naturalisa- tion skall det bestämmas om naturalisationen skall omfatta även sökan- dens ogifta barn (6 § femte - sjätte stycket). I 7 § MedbL regleras vad som gäller i fråga om automatisk förlust av svenskt medborgarskap genom förvärv av utländskt medborgarskap. Syftet med bestämmelsen är att undvika dubbelt medborgarskap. Svenskt medborgarskap förloras bl.a. av den som förvärvar utländskt medborgarskap efter ansökan eller uttryckligt samtycke. Svensk med- borgare, som är född utom riket samt aldrig har haft hemvist och inte heller uppehållit sig här under förhållanden som tyder på samhörighet med förlorar under vissa förutsättningar sitt svenska medbor- garskap, när han fyller (8 §). Migrationsverket5 får enligt 9 § MedbL på ansökan befria den som är eller önskar bli utländsk medborgare från hans eller hennes svenska medborgarskap. 2.2.3Förslag till ny lag om svenskt medborgarskap Genom beslut av regeringen tillsattes medborgarskaps- kommitté med uppdrag att se över MedbL samt att utreda vissa speci- ella frågeställningar som rör medborgarskapslagstiftningen (dir. 1997:5). I uppdraget ingick att kommittén skulle överväga åtgärder som kan stärka medborgarskapets status. Kommittén fick senare genom tilläggsdirektiv (dir. 1998:50) i uppdrag att förutsättningslöst utreda frågan om dubbelt medborgarskap. I kommitténs direktiv angav regeringen bl.a. att den svenska medborgarskapslagstiftningen även fortsättningsvis borde bygga på härstamningsprincipen. Regeringen framhöll vidare att undvikande av statslöshet var en viktig utgångs- punkt och att kommittén borde överväga om ytterligare åtgärder kunde vidtas för att underlätta för statslösa personer att bli svenska med- borgare. Kommittén redovisade huvuddelen av sitt uppdrag i slut- betänkandet Svenskt medborgarskap (SOU 1999:34).6 Efter remiss- behandling och yttrande från Lagrådet överlämnade regeringen propositionen Lag om svenskt medborgarskap (prop. 1999/2000:147) till . Regeringen föreslår att den nya 6I delbetänkandet Medborgarskap och identitet (SOU 1997:162) behandlade kommittén frågeställningar som hänger samman med kravet på styrkt identitet vid ansökan av svenskt medborgarskap. Delbetänkandet ledde till en ändring i 6 § MedbL (prop. 1997/98:178, bet. 1998/99:SfU3, rskr. 1998/99:27, SFS 1998:1453). 90 Grundläggande frågor med anknytning till medborgarskap medborgarskapslagen skall träda i kraft . kommer att ta ställning till propositionen . I det följande lämnas en kort redogörelse för regeringens över- väganden och förslag som i huvudsak bygger medborgar- skapskommittés slutbetänkande. I sammanhanget bör noteras att en person som har dubbelt eller flerfaldigt medborgarskap, varav ett är svenskt, betraktas som svensk medborgare i den svenska rättsordningen. Medborgarskapskrav i lagstiftningen utgör därför som regel inte något hinder för en sådan person. Huvudpunkterna i regeringens förslag (prop. 1999/2000:147) Den svenska medborgarskapslagstiftningen bygger sedan gammalt på att dubbelt medborgarskap i princip bör undvikas. Samhällsutveck- lingen har emellertid medfört att människor i allt högre utsträckning känner verklig och djup anknytning till mer än ett land. I takt därmed har önskemålen om att få vara medborgare i mer än ett land blivit allt fler. I propositionen framhåller regeringen följande fördelar av ett dubbelt medborgarskap. Bland de praktiska fördelar för enskilda som följer av dubbelt medborgar- skap märks en möjlighet att utan särskilt tillstånd kunna bosätta sig och arbeta i vart och ett av medborgarskapsländerna. Ytterligare en fördel är att det enkelt, utan hänsyn till eventuella visumregler, går att besöka ursprungslandet. Det är självfallet även så att möjligheten att behålla det gamla medborgarskapet i olika avseenden underlättar för de människor som har tankar på att förr eller senare återvända till sitt ursprungsland. från den enskildes synpunkt medför dubbelt medborgarskap vidare som regel en möjlighet att delta i parlamentsvalet i de länder där han eller hon är medborgare. En person som har mer än ett medborgarskap har därmed möjlighet att påverka den demokratiska utvecklingen i flera länder. För den enskilde kan det vara svårt att avsäga sig sitt tidigare med- borgarskap med allt vad det bär med sig i form av identitet, traditioner och kulturarv. Att det för dessa människor upplevs som angeläget att ha dubbelt medborgarskap är lätt att förstå, i synnerhet om de har planer på att i ett senare skede återvända till ursprungslandet. I förlängningen kan även den trygghet som det innebär att ha det gamla medborgarskapet kvar bidra till ökad trivsel och en snabbare integrering i det nya samhället. 7 Med begreppet dubbelt medborgarskap avses att en person har fler än ett medborgarskap (a.a. s. 17). Grundläggande frågor med anknytning till medborgarskap 91 medborgarskap kan också i sig ses som ett viktigt led i integra- tionsprocessen. Detta talar för en mer öppen attityd till dubbelt medborgar- skap, men också för att underlätta för barn och ungdomar att förvärva svenskt medborgarskap. Att som kräva att sökanden skall avsäga sig det gamla medborgarskapet vid en ansökan om svenskt medborgarskap kan avhålla många från att söka medborgarskap. Detta kan i sin tur motverka integrationen i det svenska samhället. Regeringen konstaterar att önskemålen från enskilda att få ha dubbelt medborgarskap dock måste ställas mot de skäl mot dubbelt medborgar- skap som är grunden för den nuvarande principen. Enligt regeringen är det därför nödvändigt att göra en samlad bedömning av för - respektive nackdelar med dubbelt medborgarskap, varvid den nuvarande ordningen bör bestå endast om betydande nackdelar kan påvisas med en ordning som i större utsträckning än tillåter dubbla medborgar- skap. Regeringen framhåller att vid denna bedömning bör även vägas in att det finns ett stort antal personer med dubbelt medborgarskap bosatta i och att de undantag från huvudregeln som finns innebär att principen om undvikande av dubbelt medborgarskap måste betraktas som i betydande grad modifierad. Regeringen behandlar främst fyra områden där problem kan uppstå till följd av att personer innehar dubbla medborgarskap, nämligen röst- rätten och valbarheten i flera länder, möjligheterna att ge konsulärt bistånd, skyldigheten att fullgöra värnplikt samt säkerhetsaspekter. Enligt regeringen utgör inte något av dessa områden ett hinder mot att tillåta dubbelt medborgarskap fullt ut. Regeringen redovisar sitt ställningstagande till frågan om dubbelt medborgarskap enligt följande.