sou · GOB310d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Skattebas med utredningens förslag Periodiserat bruttoskattebortfall med utredningens förslag Den offentligfinansiella effekten av den temporära förskjutningen av skatteuttaget beräknas på följande sätt: Om det antas att de temporära budgetsaldoförsvagningarna resulterar i offentlig upplåning uppstår en varaktig budgeteffekt trots att budgetsaldoförändringen i sig är temporär. Den varaktiga budgeteffekten erhålls i detta fall genom att summan av de nuvärdesberäknade årliga saldoförändringarna multipli- ceras med statslåneräntan. Med denna metod uppskattas den varaktiga budgeteffekten av utredningens förslag om slopad omräkning till . En detaljerad redovisning av beräkningarna ges i bilaga 3. Taxeringsvärdena påverkar också förmögenhetsskatteunderlaget. Om man bortser från att ökningarna av taxeringsvärdena kan innebära att fler personer kommer att få betala förmögenhetsskatt, allt annat lika, kan den varaktiga nettoeffekten beräknas på i princip samma sätt som för fastighetsskatten. Den del av förmögenhetsskatteunderlaget som härrör från fastigheter uppskattas grovt till . Givet dessa förutsättningar beräknas den varaktiga effekten av utredningens förslag om slopad omräkning uppgå till . Ekonomiska konsekvenser för den offentliga sektorn 481 21.4Utredningens bedömning av de finansiella konsekvenserna Utredningens uppgift är att undersöka om de nuvarande reglerna på ett tillfredsställande sätt leder fram till att taxeringsvärdena för enskilda fastigheter återspeglar marknadsvärdena och föreslå de ändringar som bedöms nödvändiga. Det torde vara ofrånkomligt att de åtgärder som utredningen föreslår för att nå detta mål leder till ökade administrativa kostnader, även om de föreslagna förbättringarna bör minska antalet överklaganden och därmed medföra en viss minskning av kostnaderna. Sammantaget kommer dock utredningens förslag att innebära ökade administrativa kostnader med ett beräknat belopp om ca . Vidare leder förslaget att slopa omräkningsförfarandet till ett skattebortfall under förutsättning att fastighetspriserna fortsätter att stiga, eftersom den nuvarande omräkningen sker och utredningens förslag innebär att en taxering skall ske . Det bör dock påpekas att utredningen har anfört att målsättningen bör vara årliga taxeringar, vilket innebär att det endast är som det blir fråga om skattebortfall. Det kan vidare ifrågasättas om utredningen skall ta hänsyn till de indirekta effekter på skatteuttaget som förslag beträffande taxerings- värdena som underlag för olika skatter kan medföra. Enligt den bestämmelse i kommittéförordningen som gäller för alla utredningar skall dock de förslag som läggs fram vara kostnadsmässigt neutrala för den offentliga sektorn, vilket torde innebära att även skatteeffekter måste beaktas. När det gäller förslaget att slopa omräkningsförfarandet finns det dock anledning att påpeka att detta egentligen redan satts ur spel genom de politiska beslut att frysa omräkningstalen som fattats vid olika tillfällen och lett till betydande skattebortfall. Sammantaget med de administrativa merkostnaderna på beräknades den totala varaktiga budgeteffekten uppgå till (0,04+0,70+0,09=0,83) . Det finns naturligtvis olika sätt att finansiera det skattebortfall som kan uppkomma. Det är dock naturligt att det i första hand finansieras inom fastighetssektorn. Ett sätt att finansiera budgetförsvagningen är att besluta om att basvärdet skall motsvara ett något högre procenttal än av marknadsvärdet. För att finansiera budgetförsvagningen på skulle taxeringsvärdet i sådant fall behöva höjas från till av marknadsvärdet [0,75*(1,54/1,5)=0,77]. Detta förslag kan dock anses strida mot 482 Ekonomiska konsekvenser för den offentliga sektorn direktiven som förutsätter att basvärdena skall motsvara av marknadsvärdena. Ett annat sätt att finansiera denna budgetförsvagning är att höja fastighetsskattesatsen. Då i princip hela budgetförsvagningen härrör från slopandet av omräkningsförfarandet kan det vara naturligt att låta de taxeringsenheter som tjänar på slopandet av omräkningsförfarandet stå för finansieringen. Fastighetsskattesatsen för småhus och tomtmark, småhus och tomtmark på lantbruksenheter och på hyreshusenheter skulle i detta fall behöva höjas (0,83/2047=0,0004, där siffran avser det totala uppskattade skatteunderlaget för alla dessa taxeringsenheter ). Efter denna höjning skulle således fastighetsskattesatsen för småhus och tomtmark, småhus och tomtmark på lantbruksenheter samt för bostadshyreshus uppgå till och för hyreshuslokaler till . Utredningen föreslår att budgetbortfallet finansieras med en höjning av fastighetsskattesatsen på det sätt som har redovisats. 22.1Förslag till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152) Utredningen vill inledningsvis påpeka att det enligt utredningens mening finns behov av att göra en total översyn och modernisering av FTL och hela det regelverk som styr fastighetstaxeringen. Detta gäller inte minst frågan om uppdelningen i lag, förordning, föreskrifter och rekommendationer från RSV är utformad på ett lämpligt sätt. Framför allt är det enligt utredningens mening olyckligt att det först i FTF finns en fullständig beskrivning av hur riktvärdet för olika värderingenheter skall beräknas. Bl.a. framgår det endast av olika bestämmelser i beträffande vilka värderingenheter som en särskild nivåfaktor skall bestämmas. När det gäller frågan om att överföra vissa bestämmelser från FTF till FTL ansluter sig utredningen i huvudsak till de förslag som Utredningen om förenklad fastighetstaxering lagt fram i sitt betänkande (SOU 1995:148) Rationaliserad fastighetstaxering, m.m. Utredningen har vidare observerat att begreppet riktvärde används i olika betydelser på skilda ställen i FTL och FTF. Begreppet används således dels som en beteckning på en värderingsenhet före justering för säregna förhållanden, dels i en mera ursprunglig betydelse, nämligen som en beteckning på normalvärden eller normalförhållanden i ett värdeområde. används oftast riktvärdeangivelser i stället för riktvärden i den ursprungliga betydelsen. Som exempel kan nämnas 8 kap. 2 § FTL där begreppet riktvärde används men där det hade varit riktigare att använda riktvärdeangivelser. Ett annat exempel är 7 kap. 2 § där det är tveksamt om man avser riktvärdet för värderingsenheten eller riktvärdeangivelserna för värdeområdet. Lagstiftningen har således inte anpassats till den förändring av begreppet riktvärde som har skett. Det är enligt utredningens mening något oegentligt att använda begreppet riktvärde som en beteckning på värdet av en enskild värderingsenhet. Å andra sidan kan det ses som en markering av att det med ledning av riktvärdeangivelserna framräknade riktvärdet inte är det slutliga taxeringsvärdet utan ett värde som kan justeras om taxeringsenheten avviker från vad som gäller i värdeområdet. Utredningens huvuduppgift är emellertid att undersöka om de nuvarande reglerna för fastighetstaxering leder fram till ett resultat som på ett tillfredsställande sätt återspeglar marknadsvärdena. Tiden har inte heller medgett att utredningen gör den fullständiga författningsöversyn som är behövlig. Utredningen har därför stannat för att utarbeta författningsändringar endast på sådana områden där utredningen föreslår materiella förändringar och endast om förslagen kräver ändringar i FTL. Bestämmelser om taxering av fastighet Ändringarna i denna paragraf har framför allt att göra med utredningens förslag att omräkningsförfarandet skall avskaffas och att en förenklad fastighetstaxering skall äga rum mellan de allmänna fastighets- taxeringarna. Det nuvarande tredje stycket, som handlar om omräknings- förfarandet, utgår därför och i första stycket har begreppet förenklad fastighetstaxering förts in. Ändringarna i andra stycket har att göra med att fastigheternas skattepliktsförhållanden inte längre skall anges i FTL. I stället skall, som närmare framgår av 3 kap., beslutas för vilka fastigheter som taxeringsvärde skall bestämmas. En annan ändring är att de viktiga förberedande åtgärderna nämns redan i den inledande paragrafen i FTL. Någon ändring i sak är inte avsedd vad gäller andra stycket. Även ändringarna i denna paragraf beror på utredningens förslag att slopa omräkningsförfarandet och införa en förenklad fastighetstaxering. Ändringen i andra stycket innebär i praktiken att ett beslut om allmän fastighetstaxering gäller till dess att ett beslut om förenklad fastighets- taxering fattas, dvs. under förutsättning att ny taxering inte sker . Ett beslut om förenklad fastighetstaxering gäller under samma förutsättning till dess att nästa beslut om allmän fastighetstaxering fattas . Det nuvarande tredje stycket, som handlar om omräkning, bortfaller. Ändringen i det nya tredje stycket innebär att med löpande taxerings- period avses tiden mellan en allmän och en förenklad fastighetstaxering eller mellan en förenklad och en allmän sådan taxering, dvs. Paragrafen handlar om beskaffenhetstidpunkten. Ändringen är en följd av de ändrade taxeringsintervallen och är endast av redaktionell karaktär. Ändringen innebär endast att tredje stycket utgår. I stället införs en ny paragraf, 7 b §, med samma innehåll som dock omfattar både allmän och förenklad fastighetstaxering. Paragrafen är ny och handlar om förenklad fastighetstaxering, som skall äga rum för varje taxeringsenhet och omfatta hyreshusenheter, småhusenheter och lantbruksenheter. De bestämmelser i som gäller för den allmänna fastighetstaxeringen skall i fråga om nu nämnda taxeringsenheter också gälla för den förenklade taxeringen. Paragrafen motsvarar 7 § tredje stycket och avser både förenklad och allmän fastighetstaxering. I paragrafen har gjorts ett tillägg som innebär att s.k. formell särskild fastighetstaxering inte skall äga rum det år förenklad fastighetstaxering sker. Indelning av byggnader och mark Ändringarna avser vissa av de byggnader som indelas som special- byggnad. När det gäller kommunikationsbyggnad slopas uppräkningen i andra stycket av vissa statliga verk och bolag. I första stycket görs tillägget att endast kommunikationsbyggnader som används för sådana allmänna kommunikationsändamål som innebär befordran av personer, gods eller post hänförs till specialbyggnad. Elektronisk post bör inte i detta sammanhang hänföras till post utan endast traditionell post, dvs. brev och paket, avses. Ändringen innebär i praktiken att byggnader som används i de statliga radio- och televisionsbolagens verksamhet inte längre hänförs till specialbyggnad. Härigenom jämställs dessa bolag med de icke statliga radio- och televisionsbolagen. Byggnader som används för sådant ändamål som avses i första stycket hänförs däremot till specialbyggnad oavsett vem som är ägare till byggnaden i fråga. Beträffande reningsanläggning görs ett tillägg som innebär att i princip endast kommunala reningsanläggningar hänförs till special- byggnader. Bakgrunden härtill är att industriella reningsanläggningar ibland finns i separata byggnader men i andra fall i samma byggnad som den industriella verksamheten i övrigt. Det skulle då vara otillfreds- ställande om den ena anläggningen kunde hänföras till specialbyggnad men den andra inte. När det gäller vårdbyggnad har ordalydelsen anpassats till ett modernare språkbruk. Ingen ändring i sak är avsedd utom när det gäller byggnader där arbetsvård bedrivs. Sådana byggnader skall inte längre hänföras till vårdbyggnader. Beträffande ecklesiastikbyggnad har den ändringen gjorts att endast krematorium och annan byggnad som används för begravnings- verksamhet hänförs till ecklesiastikbyggnad men inte t.ex. sådana bårhus som finns på sjukhusen. I övrigt har begreppet allmän byggnad utmönstrats och vissa allmänna byggnader, nämligen , och hänförs till kulturbyggnad. Detta förslag överensstämmer med det förslag som lades fram av Utredningen om förenklad fastighetstaxering i sitt betänkande Rationaliserad fastighetstaxering, del 2 (SOU 1995:148). Eftersom utredningen föreslår att omräkningsförfarandet skall avskaffas finns det ingen anledning att behålla termen basvärde som är den term som används innan omräkning har skett. Ändringen innebär endast att termen basvärde byts ut mot taxeringsvärde. 3 kap. Fastigheter för vilka taxeringsvärde skall bestämmas 1–4 §§ Ändringarna i dessa paragrafer är föranledda av att begreppet skatteplikt inte längre skall finnas kvar i FTL. I stället anges för vilka fastigheter som taxeringsvärde skall bestämmas resp. inte skall bestämmas. Ändringarna innebär inte några förändringar i sak. Ändringen föranleds av att begreppet skattepliktig respektive skattefri egendom har utmönstrats ur FTL. Ändringen innebär endast att begreppet basvärde byts ut mot taxerings- värde. I paragrafen anges vilket år som skall vara utgångspunkt för att bestämma marknadsvärdet vid fastighetstaxering. Detta år benämns nivååret, en term som dock inte förekommer i FTL. Ändringen i första stycket innebär att termen nivåår införs i lagen och att nivååret för förenklad fastighetstaxering liksom vid allmän fastighetstaxering skall vara andra året före taxeringsåret. Andra stycket är nytt och anger att köpeskillingen för fastighetsförsäljningar före nivååret skall justeras med hänsyn till den prisutveckling som skett t.o.m. nivååret. Så sker men detta har ansetts så viktigt att det bör anges i lagtexten. Paragrafen handlar om vilka värderingsmodeller som skall användas när marknadsvärdet bestäms. Nuvarande lydelse ger intryck av att det finns tre renodlade värderingsmodeller, nämligen ortsprismetoden, avkastningsmetoden och produktionskostnadsmetoden. Detta är dock inte fallet utan både avkastningsmetoden och produktionskostnads- metoden är i allmänhet ortsprisrelaterade. Detta framgår om man studerar de olika värdefaktorer och formler som skall användas för att bestämma de olika taxeringsenheternas taxeringsvärde. Någon avkastningsmetod i egentlig mening förekommer , eftersom det inte sker någon beräkning av nettoavkastningen och inte heller av förräntning av kapital. I stället är det den faktiska eller beräknade hyran som är den avgörande värdefaktorn när avkastningsmetoden används. Ändringarna i paragrafens andra stycke är avsedda att på ett bättre sätt än ge en beskrivning av de olika metoderna. I sista meningen anges klart att hänsyn regelmässigt skall tas till fastighetsförsäljningar i orten både vid avkastningsberäkning och vid produktionskostnadsberäkning. Uttrycket när så är möjligt syftar på att det i vissa fall när en produktionskostnadsberäkning sker inte är möjligt att göra några ortsprisjämförelser. Paragrafen är ny och innebär ett stöd för att hämta ledning av köp inom andra värdeområden, där likartade förutsättningar för prisbildningen föreligger. Förslaget kommenteras närmare i avsnitt 9.7.3. Ändringen innebär endast att termen basvärde i paragrafens sista stycke byts ut mot taxeringsvärde. 7 kap. Allmänna värderingsregler Ändringen innebär att basvärde bytts ut mot taxeringsvärde och att begreppet produktionskostnadsberäkning används i stället för produk- tionskostnadsmetoden. I första stycket har basvärde bytts ut mot taxeringsvärde. Paragrafen behandlar justering för säregna förhållanden. Som närmare framgår av kap. 16 föreslår utredningen att detta begrepp skall ändras till justerat riktvärde. Med anledning härav har ändringar införts i första och andra styckena. Tredje stycket har ändrats på så sätt att beloppsgränsen sänks . 6 och 16 §§ Ändringarna innebär att basvärde byts ut mot taxeringsvärde. 8 kap. Riktvärde för småhus Ändringen innebär att utgångspunkten för att bestämma värdet på ett normhus skall vara densamma vid såväl allmän som för förenklad fastighetstaxering. Eftersom den förenklade fastighetstaxeringen äger rum efter den allmänna innebär detta att normhuset vid den förenklade fastighetstaxeringen skall ha uppförts före det år då sådan taxering äger rum. I denna paragraf anges vilka värdefaktorer som skall användas när värdet av ett småhus bestäms. Ändringar föreslås beträffande värdefaktorerna ålder och fastighetsrättsliga förhållanden. Ändringen beträffande ålder har att göra med att åldersfaktorn renodlas och att hänsyn till om- och tillbyggnader skall tas i samband med standardbedömningen. Om ett hus har byggts till i sådan omfattning att det till väsentliga delar kan anses som nybyggt skall dock ombyggnadsåret anses som nybyggnadsår. Så bör ske om den nybyggda ytan uppgår till eller mer. Ändringen beträffande fastighetsrättsliga förhållanden är föranledd av förslaget i kap. 14 i betänkandet att denna värdefaktor endast skall indelas i två klasser för s.k. grupphusområden medan nuvarande regler skall gälla när det på en taxeringsenhet finns enstaka eller ett mindre antal byggnader på s.k. ofri grund. Nuvarande regler skall således fortfarande gälla för t.ex. lantbruksenheter med enstaka eller ett antal utspridda fritidshus och för småhusenheter med komplementbyggnader. I sådana fall varierar marknadsvärdet ofta påtagligt beroende på om tomtmarken runt byggnaden kan avstyckas eller inte. Så är i allmänhet inte fallet beträffande områden av grupphuskaraktär. De ägs ofta av en bostadsrättsförening eller ett fastighetsbolag och karaktäriseras av att byggnaderna är av likartad karaktär, tillkomna och ligger tätt på små tomter. hittar man grupphus- områden inom detaljplanelagt område. Paragrafen är ny och innehåller en närmare beskrivning av hur standarden skall beräknas. Bl.a. anges vilka huvudområden som skall användas vid poängberäkningen och att jämkning av denna kan ske i särskilda fall. Det har ansetts viktigt att denna jämkningsmöjlighet framgår av lagen. Bestämmelsen innebär dock ingen saklig förändring i förhållande till vad som gäller . 9 kap. Riktvärde för hyreshus Ändringen motsvarar den ändring som gjorts i 8 kap. 2 §. 11 kap. Riktvärde för industribyggnad och övrig byggnad Ändringarna i första stycket är föranledda av de ändringar som föreslagits i 5 kap. 5 §. 12 kap. Riktvärde för tomtmark och täktmark Ändringarna innebär dels att värdefaktorn speciell belägenhet föreslås bli namnändrad till närhet till strand, dels att klassindelning införs i lagen. Vidare har fastighetsrättsliga förhållanden ändrats på samma sätt som i 8 kap. 3 §. 15 kap. Riktvärde för kraftverksbyggnad och tillhörande mark Ändringen innebär att basvärde har bytts ut mot taxeringsvärde. 1 och 2 §§ Ändringarna innebär att paragraferna även skall vara tillämpliga vid en förenklad fastighetstaxering. Såvitt avser 2 § ändras paragrafen även i enlighet med förslaget i 3 kap. 3 och 4 §§ Ändringarna innebär att basvärde har bytts ut mot taxeringsvärde. Paragrafen är ny och innebär att en ytterligare grund för nytaxering av taxeringsenhet införs. Förslaget kommenteras närmare i avsnitt 19.5.4. Ändringen innebär att basvärde har ändrats till taxeringsvärde. Ändringen innebär att vid ny taxering hänsyn skall tas till det allmänna prisläget m.m. vid närmast föregående förenklade fastighetstaxering om en sådan har ägt rum efter en allmän fastighetstaxering. Förfarandet m.m. vid allmän och förenklad fastighetstaxering 4 och 5 §§ Ändringen innebär att dessa paragrafer skall gälla beträffande både den allmänna och den förenklade fastighetstaxeringen. 18 kap. Fastighetsdeklaration m.m. Ändringarna är föranledda av att begreppen basvärde och skatteplikt inte längre förekommer i FTL. Bestämmelsen är ny och innehåller regler om förenklad fastighets- taxering. Till skillnad från den allmänna fastighetstaxeringen skall huvudregeln vid förenklad fastighetstaxering vara att fastighets- deklaration inte behöver lämnas. Endast ägare av hyreshusenhet skall lämna sådan deklaration. Detta föranleds av att hyresintäkterna förändras över tiden på ett sådant sätt att uppgifter därom måste lämnas även vid den förenklade fastighetstaxeringen. Av första stycket framgår också att skattemyndigheten, om det är påkallat av särskilda skäl, får förelägga även ägare av andra taxeringsenheter att lämna deklaration. En fastighetsägare kan naturligtvis också på eget initiativ lämna en sådan deklaration. Detta kan vara befogat t.ex. om det har inträffat ett sådant förhållande att det finns anledning att justera riktvärdet enligt 7 kap. 5 §. Av andra stycket framgår att förslag till beslut om fastighetstaxering skall skickas ut året före det år då förenklad fastighetstaxering äger rum. Detta överensstämmer med vad som gäller för allmän fastighetstaxering i sådana fall då deklaration inte behöver lämnas. Av förslaget till ändrad lydelse av 20 kap. 2 § framgår att om ägaren till fastigheten inte före utgången av året före taxeringsåret har inkommit med påpekanden med anledning av förslag till allmän eller förenklad fastighetstaxering gäller förslaget som grundläggande beslut om taxering av fastighet. Även om fastighetsägaren inte har kommit med påpekanden före fastställt datum har han möjlighet att överklaga beslutet i enlighet med bestämmelser i 21 kap. Det är mycket viktigt att fastighetsägaren får en fullständig och lättfattlig information i samband med att förslaget till fastighetstaxering skickas ut. Denna information måste omfatta både möjligheterna att komma in med påpekanden, vilken effekten blir om påpekanden inte kommer in och möjligheterna att överklaga beslutet. Bestämmelserna i denna paragraf föreslås i fortsättningen gälla såväl förenklad som allmän fastighetsdeklaration och ändringarna är avsedda att ange detta förhållande. Bestämmelsen handlar om vad en allmän fastighetsdeklaration skall innehålla. I ett nytt stycke anges att samma regler i tillämpliga delar skall gälla för förenklad fastighetsdeklaration. Eftersom endast ägare till hyreshusenheter är skyldiga att lämna sådan fastighetsdeklaration är det i normalfallet inte nödvändigt att lämna uppgifter om alla de förhållanden som anges i paragrafen. Det gäller t.ex. fastighetens areal av olika ägoslag. Denna uppgift kan dock behövas om en ägare till en lantbruksenhet får föreläggande att lämna förenklad fastighetsdeklara- tion. Eftersom förslag till fastighetstaxering föreslås gälla som grundläggande beslut om fastighetstaxering om fastighetsägaren inte kommer in med påpekanden måste förslaget innehålla de komponenter som ett beslut om fastighetstaxering skall innehålla enligt 20 kap. 4 §. Hänvisning görs därför i femte stycket till nämnda paragraf. Ändringen i samma stycke beträffande förslag till skogsbruksvärde får betydelse endast i sådana fall då beslut om ändrat virkesförråd fattats vid en förenklad fastighetstaxering. Ändringen i denna paragraf är föranledd av de ändringar som föreslås beträffande 3 kap. Paragrafen handlar om tidpunkten när fastighetsdeklaration och påpekanden med anledning av förslag till fastighetstaxering skall lämnas. Enligt 18 kap. 1 § och 1 a § skall förslag till allmän resp. förenklad fastighetsdeklaration skickas ut året före taxeringsåret. Eftersom utredningen föreslår att förslaget till fastighetstaxering skall gälla som beslut om fastighetsägaren inte inkommer med påpekanden bör den tid som denne har till sitt förfogande förlängas i förhållande till vad som gäller . I paragrafen anges därför att påpekanden skall lämnas före utgången av året före taxeringsåret. 9 a §, 10, 12, 14, 15, 22 och 42 §§ Dessa paragrafer – utom 12 § – innehåller olika bestämmelser om allmän fastighetsdeklaration. De skall gälla även förenklad fastighetsdeklaration och ordet förenklad har därför införts. 12 §, som gäller viss uppgiftsskyldighet vid allmän fastighetstaxering, föreslås gälla även vid förenklad fastighetstaxering. 19 kap. Förberedande åtgärder I andra stycket har basvärde och basvärdevärdenivå ändrats till taxeringsvärde och taxeringsvärdenivå. Eftersom paragrafen handlar om provvärdering har dessa begrepp förts in i detta stycke. Tredje stycket är nytt och beskriver närmare hur provvärderingen skall ske. Där anges att provvärdering i första hand skall ske för varje värdeområde. Provvärderingen kan dock ske för ett s.k. provvärderings- område som består av grupper av värdeområden.