sou · GOB360d2 · 2001-01-01 00:00:00 — av den alkoholpolitiska regleringen på områdena samt meddela före- skrifter och allmänna råd, m.m. Hos myndigheten skall finnas en cen- tral expertfunktion. Inom ramen för denna funktion måste finnas kvalificerad kemisk-teknisk kompetens. Utredningen uppskattar att denna bör motsvara 1 eller 2 årsarbetskrafter, med de lönekostnader m.m. detta föranleder. kommer genom sina experter att ha att ta ställning till bl.a. lämpligheten vad gäller olika slag av denatureringar. För dessa uppgifter måste ha till- gång till laboratorieresurser. Enligt utredningen bör myndigheten härvid kunna anlita tjänster hos redan befintliga laboratorier, hos t.ex. eller . Enligt kan kost- naderna för anlitande av sådana tjänster uppskattas till mellan ca 0,5 miljoner och ca sammanlagt för och . Hur mycket laboratorieresurser som de olika myndig- heterna var för sig kan komma att behöva ta i anspråk, har utredningen inte underlag för att bedöma. Beträffande de uppgifter på verksamhetsområdena i fråga hos Läke- medelsverket och Alkoholinspektionen som inte redan genom regeringens beslut skall läggas på kan beaktas följande. Vad gäller den tekniska spriten kommer med utredningens förslag att ligga på , och , att utöva kontroll och tillsyn. Enligt kan uppskattas att drygt hälften av de företag, skolor m.m. som har behov av (endast) inköpstillstånd kommer att behöva särskilt förhandsbeslut (medgivande) inför sina inköp i fortsättningen. Med de nya reglerna kan antalet ärenden enligt uppskattas till ca 1 500 . har gjort en uppskattning av behovet av resurser för de arbetsuppgifter som verket kan komma att åläggas genom utred- ningens förslag om teknisk sprit. Det tillkommande resursbehovet uppskattas till 5–6 årsarbetskrafter. Av dessa uppskattas 3–3,5 års- arbetskrafter behövas för handläggning av förhandsmedgivanden. Av sistnämnda antal årsarbetskrafter, bedöms att 1 bör ha specialkompetens med kemiinriktning. 1,5–2 årsarbetskrafter (varav minst 1 med kemisk-teknisk kompetens) bedöms behövas för tillsyn över de företag som hanterar teknisk sprit. Härutöver behövs enligt i och för sig motsvarande 2 årsarbetskrafter för kontroll av inkommande båttransporter och leveranser till kunder (kontroll av alkoholhalt, mängd, denatureringar m.m.). De kontroller som utförs av externa, av de handlande företagen betalda, kontrollbolag medför dock troligen att något ytterligare resurstillskott inte behövs för dessa ändamål. Ekonomiska konsekvenser m.m. 283 Vad gäller laboratorieresurser, finns enligt behov av att få tillgång till laboratorier vars resultat av analyser inte kan ifrågasättas. Behovet kan tillgodoses antingen genom upprättande av ett eget laboratorium eller genom att verket får tillgång till redan befintliga laboratorier, t.ex. hos eller . Såvitt utredningen kan bedöma torde behovet av ny arbetskraft inom punktskatteverksamheten hos bli mindre än vad bedömt. Utredningen har härvid beaktat att arbets- uppgifterna hos på tidigare redovisat sätt beräknats till 6 årsarbetskrafter för hanteringen av inte bara teknisk sprit utan även alkoholhaltiga preparat. Vidare har beaktats att förhands- prövningarna är avsedda att kunna vara förhållandevis enkla, bl.a. genom den styrning och det stöd som det är avsett att skall utöva på området. Dessutom kommer antalet ärenden för prövning i förhållande till som tidigare nämnts att minska. Enligt utredningen torde, sammantaget, behovet av förstärk- ning hos kunna motsvara ca 4 årsarbetskrafter. Härvid har utredningen utgått från att erforderliga laboratoriekontroller o.d. i samband med tillsyn bör kunna ske via redan befintliga laboratorier. Vad gäller kostnaderna för anlitande av tjänster hos laboratorier, hänvisas till vad som tidigare anförts beträffande dessa kostnader. De ökade kostnader som förslagen föranleder för statsbudgeten torde till stor del uppvägas av de minskade skatteundandraganden som den utökade kontrollen medför. Att redan enstaka fall av illegal hantering av teknisk sprit kan föranleda skatteundandraganden i miljonklass är känt. Även utredningens förslag att slopa tillverkningstillstånden är, liksom vad gäller handeln med teknisk sprit, kopplat till den skatte- rättsliga kontroll som utövas av beskattningsmyndigheten. Förslaget beträffande övervakningen av de yrkesmässiga tillverkarna kan enligt utredningen inte anses innebära sådan extra arbetsbelastning att behöver tillskjutas extra medel med anledning av förslaget. Vad slutligen gäller inköpstillstånden avseende spritdrycker, vin och starköl har dessa slopats helt vad gäller inköp av beskattade drycker. På har lagts att meddela förhands- medgivande vad gäller inköp av obeskattade sådana för angivet ända- mål. Även här bygger utredningen vidare på den skattekontroll som sker av obeskattade alkoholvaror. För de få medgivanden som kan antas komma att ha att meddela beträffande dessa inköp, finns inget sådant behov som kan motivera extra medel. 284 Ekonomiska konsekvenser m.m. Vad gäller konsekvenserna för med anledning av de föreslagna förändringarna på tekniska sprit-området, bedömer utred- ningen att några extra resurser till verket inte erfordras. Utredningens förslag på de olika delområdena innebär förenklingar och slopade avgifter för företagen, vilket måste anses vara positivt för dessa. Vad gäller konsekvenserna för brottsligheten och det brotts- förebyggande arbetet, åsyftas med den nya regleringen för teknisk sprit att skapa förbättrade möjligheter till kontroll över hanteringen av spriten, bl.a. till undvikande av skattebrott och andra oegentligheter. Utredningen har till efterkommande av de nya bestämmelserna beträffande bl.a. teknisk sprit föreslagit vissa nya straffbestämmelser. Dessa utgör till största delen en anpassning till att LFT upphävs och ersätts av nya regler i alkohollagen. I vissa delar innebär förslagen dock en utvidgning av det straffbara området. Här kan nämnas nya 10 kap. 2 a § alkohollagen om ansvar för den som förvärvar, innehar, forslar, döljer eller förvarar olovligt såld teknisk sprit. Bestämmelsen komplet- terar föreliggande ansvarsbestämmelse i 10 kap. 1 § 3 samma lag om förvärv etc. av olovligen tillverkad sprit. För den nya ordningen med handel med bl.a. teknisk sprit är det vidare av stor vikt att de uppgifter som i olika avseenden lämnas är korrekta. På säljaren kommer att ligga ett lagfäst ansvar att se till att försäljning sker endast till någon som har rätt att köpa spriten; beträffande straffbestämmelsen se 10 kap. 2 § alkohollagen. Den som vill köpa teknisk sprit har att lämna korrekta uppgifter. Straff kan annars ådömas, se 10 kap. 7 b §. Förslagen till utvidgad kriminalisering kan komma att medföra en något ökad belastning på rättsväsendet. Denna torde dock bli marginell. kommer förslagen att underlätta polisens bekämpning av illegal sprithantering. Vad gäller i vilken utsträckning utredningens förslag kan antas få regionalpolitiska konsekvenser, kan konstateras att hanteringen av bl.a. den tekniska spriten inte längre kommer att vara förlagd till , där är beläget. Överflyttningen av verkets operativa uppgifter på området till , innebär såvitt f.n. är känt att uppgifterna beträffande meddelande av förhandsmedgivande m.m. praktiskt kommer att hanteras av Särskilda skattekontoret i . Utredningen erinrar slutligen om att en av målsättningarna med förslagen är att åstadkomma en reglering vilken är godtagbar från EG- rättslig synpunkt. De EG-rättsliga aspekterna diskuteras i anslutning till de olika förslagen. 16.1Förslaget till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738) Författningsförslaget avseende alkohollagen omfattar inte bara förslag till ändringar som har sin grund i frågor som behandlas i detta betänkande utan även förslag till ändringar med anledning av det utredningsarbete som redovisas i utredningens betänkande Bestäm- melser om alkoholdrycker (SOU 2000:59). De ändringar som föreslås i sistnämnda betänkande kommenteras inte här. Vissa ändringar i ingressen till lagförslaget Utredningen har vid sina överväganden och förslag utgått från en organisation av det slag som regeringen redan tagit ställning för, dvs. att en ny folkhälsomyndighet – av utredningen benämnd Stabs- myndigheten – skall vara central tillsyns- och uppföljningsmyndighet när det gäller bestämmelserna i alkohollagen och den nuvarande lagen om teknisk sprit m.m. Med utredningens förslag kommer Stabs- myndigheten att överta flera av Alkoholinspektionens nuvarande funktioner. Detta innebär att det i ett antal paragrafer måste göras ändringar vad gäller ordet Alkoholinspektionen. I vissa paragrafer bör ändring ske endast på det sättet att ordet Alkoholinspektionen byts ut mot ordet . Detta gäller 7 kap. 22 §, 8 kap. 1 § och 12 kap. 1 §. Vad beträffar 2 kap. 4 § kan konstateras följande. Med något enstaka undantag är samtliga som enligt de nya reglerna kommer att ha rätt att tillverka spritdrycker, vin och starköl , genom upplagshavargodkännandet, berättigade att bedriva partihandel med de varor som omfattas av godkännandet (se 4 kap. 1 §). Därmed finns rätt att sälja varorna till bl.a. Systembolaget och till annan som är berät- tigad att bedriva partihandel med varorna (dvs. förutom till annan som godkänts som upplagshavare för motsvarande varor även till den som registrerats som varumottagare för det eller de aktuella slagen av varor). Vidare kan varorna säljas till den som meddelats serverings- tillstånd för respektive varor och till den som har rätt att köpa in varorna för tekniska m.fl. ändamål (se beträffande förslagen till ändringar vad gäller sistnämnda inköpares rätt 4 kap. 4 § i lagförslaget). Den som har rätt att bedriva partihandel i enlighet med det sagda får även sälja varorna till annat land och sälja dem till den som har tillstånd enligt lagen om proviantering av fartyg och luftfartyg. Han får även omförpacka eller buteljera varorna. Mot bakgrund av vad som sagts behövs inte längre några särskilda regler i alkohollagen beträffande rätt för tillverkare av alkoholdrycker att sälja varorna. 2 kap. 4 § har därför upphävts. Ändringarna i paragrafen är föranledda av att den nya lagstiftningen om teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat, dvs. tekniska alkoholprodukter, har arbetats in i alkohollagen, varvid LFT upphävs. De nya reglerna om handel med tekniska alkoholprodukter har placerats i framför allt ett kapitel; nya 2 a kap. Definitionerna av begreppen teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat återfinns i lagförslaget i 1 kap. 2 § andra stycket och 7 a §. Att den nya lagstiftningen har placerats i alkohollagen i stället för att utgöra – såsom – en separat lag, har bl.a. sin orsak i svårigheterna att dra en klar gräns mellan teknisk sprit och sprit som är avsedd som dryck. En placering i alkohollagen tydliggör också sambandet med övriga alkoholpolitiskt motiverade regler och syftet att skydda folkhälsan. Se även avsnitt 9.3. Utredningen har i SOU 2000:59 beträffande paragrafens första stycke föreslagit att definitionen av sprit utformas så att den otvetydigt inte omfattar mäsk. Den särskilda definitionen av mäsk har ändrats och flyttats till ett nytt tredje stycke. Några andra förändringar i sak har inte gjorts. Bestämmelsen i det nuvarande första stycket om vad som skall förstås med tillverkning av sprit har flyttats till den nya 7 c §. Definitionen av teknisk sprit återfinns i det nya andra stycket. Avgränsningen mellan framför allt teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat – de senare definieras i 7 a § – är av central betydelse, särskilt med tanke på att handeln med alkoholhaltiga preparat enligt den nya lagstiftningen i princip är fri, alltså utan några krav på särskilda tillstånd eller godkännanden (se 2 a kap. 13–19 §§). För handeln med teknisk sprit uppställs olika restriktioner, samt i flera avseenden krav på medgivande från beskattningsmyndigheten för att rätt till inköp skall föreligga (se 2 a kap. 1–12 §§). Till skillnad från i LFT (1 § första och andra styckena nämnda lag) har vad gäller begreppen teknisk sprit och alkoholhaltigt preparat i den nya lagstiftningen inte gjorts någon formell koppling till tulltaxebestämmelser (beträffande bestämmelserna på tullområdet se bl.a. avsnitt 11.1). Begreppen definieras i stället självständigt, utifrån ett alkoholpolitiskt perspektiv. Vad gäller den tekniska spriten innebär förändringen, förutom att definitionen blir mer lättläst, bl.a. att en vätska till skillnad från kan betraktas som teknisk sprit även om den enligt tullbestämmelserna är hänförlig till annat än tulltaxenumren beträffande odenaturerad eller denaturerad etylalkohol. Definitionen av teknisk sprit utgår i den nya lagstiftningen (liksom i LFT) från ordet sprit i dess strikta, snävare betydelse enligt första stycket. Spritdrycker för tekniska m.fl. ändamål faller alltså även fortsättningsvis utanför begreppet teknisk sprit. Beträffande regleringen av alkoholdrycker för annat än dryckesändamål, se 4 kap. 4 §. Någon särskild lägsta gräns för vad som kan betraktas som just teknisk sprit finns alltså inte. En annan sak är att teknisk sprit ofta håller en så hög alkoholhalt som omkring 95–99 volymprocent etyl- alkohol just för att kunna användas för rengöring, i tillverknings- processer, vid experiment o.d. Beträffande användningsområdena för spriten har någon ändring inte skett i förhållande till LFT. Med teknisk sprit menas alltså även i fortsättningen sprit som uteslutande är avsedd att användas för tekniskt, industriellt, medicinskt eller därmed jämförligt ändamål. Under begreppet faller bl.a., liksom , sprit som är avsedd att användas för att tillverka spritdrycker. Vad gäller etanolhaltiga drivmedel kan anmärkas att den som köper in sådana drivmedel, vare sig de är färdigblandade eller inte, för senare försäljning till konsumenter kan komma att köpa in vad som faller under begreppet teknisk sprit (se vidare kommentaren till 7 a § samt 2 a kap. 8 §). Vad i övrigt gäller gränsdragningen gentemot alkoholhaltigt preparat, se definitionen av alkoholhaltigt preparat i 7 a § och kommen- taren till denna paragraf. med dess centrala expertfunktion bör kunna meddela allmänna råd med närmare beskrivning av de olika varianter av teknisk sprit respektive alkoholhaltiga preparat som förekommer på marknaden. Se vidare 11.1. 3–5 a §§ Förslagen till ändringar av 3–5 §§ och förslaget till den nya 5 a § kommenteras i SOU 2000:59. Denna nya paragraf innehåller definitionen av begreppet alkoholhaltigt preparat. Paragrafen har till viss del sin motsvarighet i 1 § andra stycket LFT men innebär en snävare avgränsning av begreppet. Som framgått av kommentaren till 2 § andra stycket har ändring skett bl.a. på så sätt att den formella kopplingen till tulltaxebestämmelser slopats. Ändring har också skett på så sätt att definitionen nu utgår från det i förhållande till ordet vara snävare ordet produkt, alltså en tillverkad eller på annat sätt färdigställd vara. Produkten skall dessutom ha färdigställts för slutlig användning, med vilket åsyftas bl.a. att produkten skall vara avsedd att användas direkt, alltså utan vidare bearbetning eller förädling, för visst, åsyftat slutligt ändamål. Produkter som är avsedda att utgöra råvara vid yrkesmässig framställning av andra produkter faller utanför begreppet. Om inte varans ingredienser visar att det rör sig om ett alkoholhaltigt preparat och inte om teknisk sprit får bl.a. förpackningsstorleken betydelse. Även andra yttre betingelser, som förpackningens utseende, etiketter och bruksanvisningar etc., får beaktas vid gränsdragningen. (Se vidare avsnitt 11.1.) Vad gäller etanolhaltiga drivmedel finns dels sådana som till huvudsaklig del består av annat än etanol (då bensin/diesel), och som innehåller t.ex. endast 5 viktprocent alkohol, dels sådana som till huvudsaklig del består av etanol (t.ex. innehåller 85 viktprocent alkohol). De förra är redan p.g.a. sina ingredienser att anse som alkoholhaltiga preparat; de senare inte förrän de i färdigblandat skick tillhandahålls konsumenter genom t.ex. en bensinpump. Fram till dess kontrolleras sådana drivmedel enligt reglerna för teknisk sprit, dvs. för inköp krävs beskattningsmyndighetens förhandsmedgivande (se kommentaren till 2 a kap. 8 §). Det bör observeras att den skattemässiga behandlingen blir olika beroende på om drivmedlen köps in färdigblandade eller ej. Detta påverkar dock inte gränsdragningen i alkohollagen (se vidare kommentaren till nämnda paragraf). Den nedre gränsen för när en vara skall kunna anses som ett alkoholhaltigt preparat överensstämmer med den gräns som LFT uppställer, men anges nu i volymprocent i stället för i viktprocent (2,25 volymprocent i stället för 1,8 viktprocent). Även fortsättningsvis gäller, enligt andra stycket, en avgränsning gentemot, förutom teknisk sprit, alkoholdrycker och läkemedel. Dessa varor, som kontrolleras i annan ordning, utgör alltså aldrig alkoholhaltiga preparat. Beträffande läkemedel kan anmärkas att homeopatika kontrolleras enligt särskilda bestämmelser (se avsnitt 5.12.1). Även vin som denaturerats med t.ex. salt (matlagningsvin) skall följa de för alkoholdrycker gällande reglerna (se avsnitt 12.1). med dess centrala expertfunktion bör, som nämnts under 2 §, kunna meddela allmänna råd med närmare beskrivning av de olika varianter av alkoholhaltiga preparat och teknisk sprit som förekommer på marknaden. Se vidare avsnitt 12.1. Någon motsvarighet till denna nya paragraf, med definition av begreppet denaturering, finns inte i LFT. Någon definition av begrep- pet finns inte heller på gemenskapsnivå. Den nu fastslagna definitionen bygger bl.a. på den i verkställighets- och denatureringsföreskrifter (LVFS 1995:2) förekommande definitionen. Genom uttrycket sätts till markeras att denatureringsämnena skall ha tillsatts genom en medveten, aktiv handling. Detta innebär bl.a. att vissa varor kan komma att anses som odenaturerade, trots att de faktiskt innehåller ämnen som i sig utgör denatureringsämnen. Se avsnitt 12.1. Bestämmelsen i första stycket, om vad som skall förstås med tillverk- ning av sprit, har flyttats över från nuvarande 1 kap. 2 § första stycket. Liksom tidigare förstås med tillverkning av sprit varje förfarande varigenom sprit framställs eller utvinns. Beträffande den nya bestämmelsen i andra stycket, se författningskommentaren i SOU 2000:59. Genom den nya bestämmelsen i tredje stycket slås fast att även återvinning, dvs. rening av sprit, skall likställas med tillverkning av sprit. För all återvinningsverksamhet gäller genom den nya bestämmelsen att den som bedriver verksamheten måste uppfylla de lagstadgade kraven för rätt att tillverka sprit. Den som driver sådan verksamhet måste därmed vara skatterättsligt godkänd som upplags- havare. Beträffande kraven i övrigt, se 2 kap. 1 §. Den som uppfyller förutsättningarna för att få bedriva tillverkning uppfyller också förutsättningarna för att få sälja varan vidare (se 2 a kap. 5 §). En annan saklig förändring har skett beträffande borttagning eller försvagning av denatureringsmedel samt andra förfaranden med teknisk sprit eller alkoholhaltiga preparat i syfte att göra dem tjänliga för förtäring. Även sådan hantering skall enligt det nya tredje stycket numera likställas med tillverkning av sprit. Den som olovligen bort- tager eller försvagar denaturering i tekniska alkoholprodukter gör sig alltså skyldig till en enligt 10 kap. 1 § 1 alkohollagen straffbar gärning (i stället för olovligt förfarande med teknisk sprit; se 10 § första stycket LFT). Ändringarna i första stycket, om vem som har rätt att bedriva tillverkning av sprit (inbegripet teknisk sprit) och spritdrycker, är föranledda av den föreslagna nya ordningen för rätt att bedriva tillverkning av sådana alkoholvaror. Nuvarande krav på tillverkningstillstånd har slopats och ersatts med en koppling till den skatterättsliga regleringen. Rätt att bedriva tillverkning av sprit och spritdrycker föreligger endast för den som är godkänd som upplagshavare för sådan vara enligt 9 § första stycket 1 lagen om alkoholskatt. Upplagshavaren är en fysisk eller juridisk person som såväl yrkesmässigt som regelmässigt tillverkar skattepliktiga varor och som har att ställa säkerhet för skattens betalning. Tillverkning av och förvaring av en vara under skattesuspension kan ske endast i en upplagshavares skatteupplag. För sådana upplag finns föreskrifter, meddelade av , om säkerhet m.m. samt möjligheter till kontroll. För att rätt att tillverka skall föreligga krävs att beskattningsmyndighetens beslut om godkännande avser just sprit. Att godkännande finns för t.ex. sprit- drycker är alltså inte tillräckligt. Vidare skall godkännandet avse tillverkning eller bearbetning av sprit, dvs. sådan verksamhet som anges i 9 § första stycket 1 nämnda lag. Med något enstaka undantag är nuvarande innehavare av tillverkningstillstånd skatterättsligt godkända som upplagshavare. SOU 2000:60 Författningskommentar 291 Vad gäller det nuvarande andra stycket har bestämmelserna i bl.a. detta stycke – om innehav av destillationsapparat m.m. – flyttats till en ny paragraf (1 a §). I andra stycket har i stället, med förebild från vad som enligt 3 kap. 7 § gäller beträffande försäljning av alkoholdrycker, uppställts den begränsningen att tillverkning inte får bedrivas av den som inte har fyllt eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § . De personer som anges i denna nya bestämmelse skulle inte heller genom Alkoholinspektionens lämplighetsbedömning vid prövning av en ansökan om tillverkningstillstånd anses uppfylla kraven för tillstånd. I överensstämmelse med vad som gäller enligt 3 kap. 7 § tar bestämmelsen i ifråga sikte på den som har rätt att bedriva verksamheten, alltså inte den i rörelsen anställda personalen. Genom utformningen av 2 a kap. 5 och 6 §§ respektive 4 kap. 1 och 2 §§ har den som har rätt att tillverka sprit respektive spritdrycker även möjlighet att sälja sina varor, till både köpare inom och utom landet. Se vidare kommentaren under 5 § samt kommentaren under rubriken i ingressen till lagförslaget. Det är självklart att om det uppmärksammas att någon sålt tillverkad sprit eller spritdryck till någon som inte har rätt att köpa varan, vilken försäljning i sig är straffbelagd, detta skall leda till att godkännandet som upplagshavare ifrågasätts. Tillverkning utan iakttagande av paragrafen medför straffansvar, se 10 kap. 1 § 1. Någon på alkohollagen grundad administrativ sanktion för den som är berättigad att bedriva tillverkning men bryter mot reglerna finns inte. En annan sak är att beskattningsmyndigheten i vissa fall kan meddela beslut om återkallelse av upplagshavargodkännande som medför förlust av rätten att bedriva tillverkning av sprit och/eller spritdryck. Paragrafen, om innehav m.m. av destillationsapparat och del till sådan apparat, är ny men motsvarar i huvudsak bestämmelserna i 1 § andra och tredje styckena i deras gällande lydelse. Med hänsyn till de nya reglerna om rätt att bedriva tillverkning av sprit och spritdrycker har regleringen utformats som en egen paragraf samt justerats språkligt; se första stycket. Som förutsättning för rätt till nämnda innehav m.m., gäller nu att det skall föreligga rätt att tillverka sprit eller spritdryck. Den tidigare regeln om Alkoholinspektionens möjlighet att medge undantag från kravet på tillstånd, har i andra stycket ersatts av en möjlighet för regeringen att i fråga om vissa slag av verksamhet föreskriva generellt undantag från kravet i första stycket. Det är alltså inte fråga om beslut i enskilda fall utan om en möjlighet att i förordning kunna göra vissa allmänna undantag från huvudregeln om rätt till tillverkning. Härvid bör lämpligen kunna utgås från vad som angetts i Alkoholinspektionens generella beslut om undantag från tillståndskrav; se kapitel 10. I paragrafen regleras förutsättningarna för tillverkning av vin, starköl och öl. Anledning att uppställa olika regler för yrkesmässig tillverkning av å ena sidan sprit och spritdrycker, å andra sidan vin, starköl och öl föreligger inte.