sou · GOB3108 · 2001-01-01 00:00:00 — Till Statsrådet och chefen för Regeringen bemyndigade (protokoll 12) chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att se över hur djurskyddet skall vara organiserat (Dir. 2000:31). Chefen för , statsrådet , förordnade (protokoll § 109) f.d. generaldirektören att vara särskild utredare i Utredningen (Jo 2000:2) om hur djurskyddet skall vara organiserat. Regeringen beslöt (protokoll 4) att framställning om behandling av fråga om behörig myndighet (Jo98/1783) skall överlämnas till utredningen om hur djurskyddet skall vara organiserat. Utredningen får härmed överlämna betänkandet Ett förbättrat djurskydd (SOU 2000:108). Uppdraget är härmed slutfört. Förslag till lag om ändring i djurskyddslagen djurskyddsförordningen .................................(1988:539) artskyddsförordningen ...................................(1998:179) Förslag till förordning om ändring i förordningen (1971:810) ....................med allmän veterinärinstruktion Okänt namn för dokumentets egenskap.2000:108 Målsättning och brister i nuvarande organisation ....... Enligt direktiven skall utredningen se över hur djurskyddet skulle kunna organiseras i genom inrättandet av en fristående djurskyddsmyndighet. Utredaren skall därvid lämna alternativa förslag till hur en sådan myndighet skulle kunna vara organiserad, vilka befogenheter den skulle kunna ha och var den skulle kunna vara lokaliserad. I uppdraget ingår att se över de oklarheter och problem som kan finnas beträffande olika myn- digheters ansvarsområden när det gäller djurskydd samt att före- slå förbättringar. Utredaren skall redogöra för de ekonomiska konsekvenserna av sina förslag samt ange hur förslagen skall finansieras. Utredningen lämnar i det följande en sammanfattning av sina förslag. Utredningen föreslår att kommunernas ansvar för djurskydds- tillsyn förs över till staten. Därmed kan frågan om behörig myn- dighet enligt lösas. Utredningen redovisar alternativa förslag till en ny djurskydds- myndighet. Utredningen förordar att ansvar för djurfrågor samt Centrala försöksdjursnämndens ansvar förs över till den nya myndigheten. Myndigheten föreslås få anslag för att kunna beställa vetenskapliga rapporter i bl.a. djurskydds- frågor. Personal vid och distriktsveterinäravdelning, vid samt länsstyrelsernas länsveterinärer, m.fl. bör erbjudas anställning vid den nya myndigheten. föreslås bli placerad i . De regionala djurförsöksetiska nämnderna föreslås föras in un- der den nya djurskyddsmyndigheten. Vid oenighet inom nämn- den bör frågan kunna föras upp till myndighetens styrelse. Utredningen föreslår att veterinärinstruktionen ändras så att samtliga veterinärer (dvs. även privata veterinärer och besikt- ningsveterinärer) blir anmälningsskyldiga vid upptäckt av bris- tande djurhållning och djurplågeri. Underlåtenhet att anmäla detta föreslås kunna bli föremål för disciplinpåföljd från Veteri- nära . Samtliga förslag bör genomföras . lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534) Enligt beslut föreskrivs i fråga om djurskyddslagen (1988:534) dels att i 3, 6, 7, 7a, 8, 10, 11, 12, 14, 15, 17, 18, 19a, 20, 24 och 25 §§ ordet skall bytas ut mot Djur- skyddsmyndigheten, dels att i 29, 31, 32, 33 och 34 §§ ordet Länsstyrelserna skall bytas ut mot , dels att i 16 och 24 §§ uttrycket de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet i olika böjningsformer skall bytas ut mot i motsvarande form, dels att 4 och 38 §§ skall ha följande lydelse. Djur som föds upp eller hålls Djur skall hållas och skötas i för produktion av livsmedel, ull, en god djurmiljö och på ett så- skinn eller pälsar eller för att dant sätt att det främjar deras hälsa och att hänsyn tas till avses i 19 § eller i tävling skall djurens fysiologiska och beteen- hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig Regeringen eller, efter rege- Regeringen eller, efter rege- ringens bemyndigande, Djur- bruksverket får meddela ytterli- gare föreskrifter om hur så- ytterligare föreskrifter om hur dana djur skall hållas och skö- djuren skall hållas och skötas. nämnd enligt denna lag eller delats med stöd av lagen får överklagas hos . Beslut, som annan statlig myndighet än regeringen i särskilt fall meddelat enligt lagen eller med stöd av regeringens förord- nande enligt lagen, får överklagas hos allmän förvaltningsdom- stol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrät- Annat beslut som Jord- Annat beslut som Djur- enligt lagen eller med stöd av regeringens förordnande enligt lagen får överklagas hos re- geringen. regeringens förordnande enligt lagen får överklagas hos re- geringen. Denna lag träder i kraft . förordning om ändring i djurskyddsförordningen (1988:539) att i djurskyddsförordningen (1988:539) uttrycken , , länsstyrel- serna eller den kommunala nämnd som utövar tillsyn enligt djurskyddslagen (1988:534) skall bytas ut mot . Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring av artskyddsförordningen (1998:179) att i 5, 12, 13, 25, 29, 30, 32, 33, 37–42 §§ ordet Jord- bruksverket skall bytas ut mot . Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (1971:810) med allmän veterinärinstruktion dels att i 5, 6, 13, 15a, 16 och 20§§ ordet skall bytas ut mot , dels att 1, 3, 4, 9, 12 och 15 §§ förordningen (1971:810) med allmän veterinärinstruktion skall ha följande ändrade lydelse. I förordningen meddelas be- stämmelser för länsveterinärer, för distrikts- och besiktnings- veterinärorganisationerna samt för veterinärer som utan att höra till dessa organisationer utövar veterinäryrket som an- ställda eller enskilt. har tillsyn över den veterinära yr- kesutövningen inom besikt- ningsveterinärorganisationen. Vid annan veterinär yrkesut- övning står veterinärerna under Statens jordbruksverks tillsyn. Veterinärerna är skyldiga att till , Livsme- delsverket, Veterinära ansvars- I förordningen meddelas be- stämmelser för distrikts- och besiktningsveterinärorganisa- tionerna samt för veterinärer som utan att höra till dessa or- ganisationer utövar veterinär- yrket som anställda eller en- skilt. har tillsyn över den veterinära yr- kesutövningen inom besikt- ningsveterinärorganisationen. Vid annan veterinär yrkesut- övning står veterinärerna under tillsyn. Veterinärerna är skyldiga att till , och Veteri- nämnden och nära skynd- skyndsamt avge infordrade samt avge infordrade förklar- förklaringar, utlåtande, upp- ingar, utlåtande, upplysningar, lysningar, rapporter och årsbe- rapporter och årsberättelser. 1. i sin verksamhet föra 1. i sin verksamhet föra journal i den omfattning och journal i den omfattning och på det sätt i övrigt som på det sätt i övrigt som 2. vid förskrivning och till- 2. vid förskrivning och till- följa de föreskrifter Jordbruks- följa de föreskrifter Djur- 3. vid utfärdande av intyg 3. vid utfärdande av intyg omsorg och noggrannhet samt omsorg och noggrannhet samt följa de föreskrifter som Jord- av sådana smittsamma djur- eller zoonoslagen (1999:658), (1999:658). 5. se till att djurskyddslagen (1988:534) och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen föreskrifter om djurs hälso- och sjukvård. Om veterinären har anledning anta att djur inte hålls eller sköts i enlighet med djurskyddslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, skall han, om förhållandet inte rättas till, anmäla detta till . För besiktningsveterinärer finns sär- skilda bestämmelser i 12 §. Föreskrifter som avses i första stycket 2 får innebära förbud mot eller villkor för användning av läkemedel som kan ge rest- substanser i livsmedel. I sådana fall skall samråd ske med innan föreskrifterna meddelas. 1. tillhandahålla hälso- och sjukvård för husdjur, 2. anmäla till Jordbruks- 2. anmäla till Djurskydds- verket och fall av myndigheten fall av sådana hus- djurssjukdomar som visar sig mycket smittsamma eller an- annars kan få stor nars kan få stor spridning, 3. se till att de bestämmelser följs som finns dels i och livsmedelslagen (1971:511) och i anslutning till lagen med- delade föreskrifter, om de angår hans verksamhetsområde, dels i föreskrifter rörande hälso- och sjukvården bland husdjuren och 4. i sin tillsyn efter förord- 4. i sin tillsyn efter förord- nade av , Livs- utföra besiktning eller inspek- Om en distriktsveterinär an- Om en distriktsveterinär an- ser att det finns anledning att ser att det finns anledning att anmärka på något förhållande anmärka på något förhållande som angår den eller de kommu- nala nämnder som fullgör upp- heten och om förhållandet inte gifter inom miljö- och hälso- rättas till, skall han anmäla skyddsområdet och om förhål- landet inte rättas till, skall han ten och , om anmäla detta till nämnden och verket, om frågan berör myn- En besiktningsveterinär skall se till att djurskyddslagen (1988:534) och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen efterlevs inom slakteriområdet och i djurtransporter som ankommer dit. Om besiktningsveterinären har anledning att anmärka på djurskyddet inom slakteriom- rådet eller i djurtransporter som ankommer dit, skall vete- rinären, om förhållandet inte rättas till, anmäla detta till . Om en besiktningsveterinär gör sådana iakttagelser som tyder på att det kan finnas brister i djurskyddet i den be- sättning ett djur kommer ifrån, skall veterinären skyndsamt anmäla detta till Djurskydds- mer det, är en distriktsveteri- bestämmer det, är en distrikts- 1. tjänstgöra även i annat veterinärdistrikt, 2. tjänstgöra hos Jordbruks- 2. tjänstgöra hos Djur- 3. tjänstgöra som officiell veterinär. Om det finns särskilda skäl Om det finns särskilda skäl är en distriktsveterinär skyldig, är en distriktsveterinär skyldig, att mot ersättning som Jord- att mot ersättning som Djur- bruksverket godkänner, tjänst- och den organiserade häl- samheten och den organiserade Denna förordning träder i kraft . Utredningens direktiv återfinns som bilaga 1 till betänkandet. Faktauppgifter till stöd för utredningen har till stor del hämtats från Utredningen om djurskyddstillsynen (SOU 1996:13, Offentlig djurskyddstillsyn), via olika myndigheters och organi- sationers hemsidor på Internet samt genom kontakter med företrädare för och Centrala försöks- djursnämnden. Utredningen har haft hearing med företrädare för , , Statens natur- vårdsverk, universiteten i , , , , och , lantbruksuniversi- tet, , , , , Miljö- och hälso- skyddstjänstemannaförbundet, Djurens Rätt, Djurens vänners , och Djurom- budsmannens . Utredningen har informerat med Centrala försöksdjurs- nämnden, och i de frågor som berör respektive myndighet. Följande lagar och förordningar är aktuella: Djurskyddslagen (1988:534) och djurskyddsförordningen (1988:539) Förordningen med instruktion för (1988:581) Jaktlagen (1987:259) och jaktförordningen (1987:905) Artskyddsförordningen (1998:179) Allmänna veterinärinstruktionen (1971:810) Länsstyrelseinstruktionen (1990:1510) Utredningen hänvisar till dessa dokument. () är central tillsynsmyndighet för djurskyddslagen och har bl.a. till uppgift att säkerställa ett gott hälsotillstånd hos husdjuren och genomföra skärpta djurskydds- krav, förebygga spridning av och bekämpa smittsamma djursjuk- domar. Verket är chefsmyndighet för distriktsveterinärorganisa- tionen. Inom verket finns bl.a. en djuravdelning, en distriktsveterinäravdelning, epizootiersättningsenheten och en registerenhet med en regional enhet i . Nämnda avdelningar och enheter biträds vidare av en personalenhet, en IT-avdelning, en administrativ avdelning med juridisk enhet, ekonomienhet och en serviceenhet. Vid verket finns totalt ca 930 årspersoner, varav ca 350 regionalt placerade. Inom djuravdelningen finns djurskyddsenheten, djurmiljöenhe- ten, smittskyddsenheten samt ett internationellt kansli. Vid finns ett särskilt djurskyddsråd med företrädare för , länsstyrelserna, , , , och djurskyddsor- ganisationer. Djurskyddsenheten har bl.a. till uppgift att tillämpa djurskydds- lagstiftningen, hållande, skötsel och djurhälsa för lantbrukets djur, men även försöksdjur, djur i zoobutiker, djurparker, cirkusar, ridstallar, m.m. Enheten svarar även för administrationen av CITES (utrotningshotade djur) samt artskydd av vissa djur. Vidare svarar enheten för djursjukdatasystemet samt allmänna ärenden som rör veteri- närväsendet och dess tillsyn. Vid enheten finns ca 25 årspersoner. Djurmiljöenheten ansvarar för frågor som rör foderkvalitet, läkemedelsanvändning och animaliskt avfall. Enheten svarar vidare för avels- och produktionskontroller, semin- och embryo- verksamhet, genteknik, biologisk mångfald inom husdjursaveln, ekologisk djurhållning samt övriga husdjursfrågor. Vid enheten finns ca 20 årspersoner. Smittskyddsenheten arbetar med förebyggande verksamhet, hälsokontroller och bekämpning av smittsamma husdjurssjuk- domar, särskilt s.k. epizootiska sjukdomar och zoonoser. Enhe- ten svarar också för frågor som rör in- och utförsel av djur och djurprodukter samt bevakningen av sjukdomsläget i andra län- der. Vid enheten finns ca 25 årspersoner. samordnar internationella frågor, främst EU. Vid kansliet finns 2 årspersoner. Distriktsveterinäravdelningen samordnar verksamheten vid ca 80 distriktsveterinärstationer samt svarar för distriktsveterinärorganisationens ekonomi och administration. Distriktsveterinärerna svarar för dygnstäckande djursjukvård, men arbetar också med förebyggande djurhälsovård, deltar i kontroll- och bekämpningsprogram samt utför officiella veterinäruppgifter. Inom verket finns ca 25 årspersoner. Ca 270 arbetar regionalt. Registerenheten svarar för djurmärkning, som omfattar anmälan om djurhållning, produktionsplatsnummer och beställning av öronbrickor, m.m. Enheten har även hand om transportregister, hundregister, slaktstatistik och företagsregister, dvs. de företagsuppgifter som används vid utbetalningar av EU-stöd, samt för register över nötkreatur. Vid enheten finns ca 40 årspersoner, varav 25 är regionalt placerade (). () är en samordnande och planerande myndighet för försöksdjursfrågor. CFN är huvud- man för de djurförsöksetiska nämnderna som prövar alla plane- rade djurförsök. CFN har till uppgift att främja utvecklingen av alternativa metoder till djurförsök och fördelar tillsam- mans med läkemedelsföretagen . forskningsanslag inom detta område. CFN samlar in och publicerar försöksdjursstatistik. CFN anordnar även kur- ser för ledamöter i de djurförsöksetiska nämnderna samt Inom CFN finns tre utskott: alternativutskottet, ut- bildningsutskottet och etikutskottet. Vid finns 4 årspersoner. För etiskt godkännande finns djurförsöksetiska nämnder (21 § första stycket djurskyddslagen). Nämnderna skall biträda dem som leder djurförsöken med råd. De 7 nämnderna finns i (södra resp. norra), , , /, och och är knutna till hovrätter eller tingsrätter. Antalet ärenden varierar mellan 1500–1600. Personalen vid nämnderna, ordförande, ledamöter och sekreterare, är arvodesanställda. En särskild utredning skall göra en översyn av förutsättningarna för djurförsöksetisk prövning (Dir. 1999:103). är central tillsynsmyndighet för jaktlagen och utfärdar jaktkungörelsen med bl.a. bestämmelser om vapen, ammunition, fångstredskap, vilthägn. Verket svarar även för un- dantag från fridlysning av björn, lodjur, varg och järv. Verket svarar också för artskydd av vissa djur. Vid verket finns ca 10 årspersoner för dessa frågor. Länsstyrelserna svarar för frågor om djurskyddet inom länet. Länsstyrelserna utövar tillsyn över praktiserande veterinärers verksamheter, liksom den regionala tillsynen över djurskydds- lagen samt ledning och samordning av åtgärder mot djursjukdo- mar. Länsstyrelserna meddelar förbud mot handhavande, om- händertagande, försäljning eller avlivande av djur. av stallar och godkännande av anläggningar för pälsdjur är exem- pel på uppgifter för länsstyrelserna. Ca 50 länsveterinärer är ansvariga för djurskyddet. Hos länsstyrelserna finns även personal med kompetens i husdjurs- och byggnadsfrågor samt jurister, som vid behov deltar i beredningen av djurskyddsfrågor. Den lokala tillsynen över djurskyddslagen utövas inom kommu- nerna av den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. Enligt 1998:13 beräknades drygt 100 000 tillsynsobjekt inom området djurskyddstillsyn. Enligt en enkätundersökning Miljö- & hälsoskydd i kommunerna (, ) uppskattas antalet årsarbetare inom hela området till 2 100. Av resursinsat- serna beräknas avse djurskydd. Tillsynen kan finansieras genom avgifter från verksamhetsut- övarna. Bruttokostnaden för djurskydd uppgår till ca . Kostnadstäckningen uppgår dock endast till . Ansvaret för att djur behandlas väl och skyddas mot lidande åvi- lar primärt den som har djur i sin vård. Denna s.k. egentill- syn/kontroll kan en enskild djurhållare utöva i mer eller mindre organiserad form tillsammans med någon eller några av sina bransch- eller intresseorganisationer. Sådan egentillsyn före- kommer bl.a. inom (miljöhusesy- nen), , Svenska Djurhälsovården, Svensk Fågel, Äggnäringen, och Svenska Kennel- klubben. En närmare redovisning av denna egentillsyn återfinns i Offentlig djurskyddstillsyn (SOU 1996:13). Djurskyddslagen anger följande definition av vilka djur som skall erhålla ett gott djurskydd: husdjur och andra djur om de hålls i fångenskap, inklusive försöksdjur. Traditionellt brukar djuren delas in i följande grupper: Sällskapsdjur (hundar, katter, hästar, burfåglar, smågnagare, rep- tiler, s.k. zoobutiksdjur, m.fl.) Lantbrukets djur (hästar, nötkreatur, svin, får, getter, höns, kal- koner, gäss, ankor, m.fl.) Pälsdjursuppfödning (mink, räv, chinchilla, iller) Djur i vilthägn (dovhjort, kronhjort, vildsvin) Djur i fiskodlingar (regnbågslax, öring, , ål) Tävlingsdjur (hästar, hundar) Djurparksdjur (förutom husdjur även varg, björn, lodjur, sebra, gnu, antilop) Cirkusdjur (elefanter, sjölejon, kameler, sebror, hästar, åsnor, hundar, katter m.fl.) Försöksdjur (möss, råttor, marsvin, höns, hundar, katter, apor, groddjur, kräldjur, fiskar) Antalet tillsynsobjekt är drygt 100 000 st. Hönserier (>5 000 höns) Företag med <49 höns Företag med 50–5 000 höns Därutöver räknar med 195 000 hästar, 1,7 miljoner sällskapsdjur (hund och katt) samt 1,8 miljoner övriga djur. Det är alltså fråga om ett stort antal tillsynsobjekt och ett stort antal djur som omfattas av djurskyddslagen. Det sker dessutom förändringar av i vilka djurslag som kan förekomma. har bl.a. strutsar förts in i för uppfödning. Uppmärksamhet har även börjat fästas på djur som används vid till exempel filminspelningar, varitéer. 5Målsättning och brister i nuvarande organisation Utgångspunkten för ett gott djurskydd bör vara att människan i sitt umgänge med djur bör så långt möjligt undvika stress, frustration, smärta, skador för djuren. Vid djurhållning skall också djurens hälsa främjas och hänsyn tas till djurens fysiologiska och beteendemässiga behov. Innebörden av detta är att det inte kan vara fråga om ett totalförbud. Vissa former av dressyr innebär oundvikligen stress och frustration för djuret. Men dressyren kan ändå anses vara befogad, ett exempel är att lära en hund att fungera som ledar- hund. Ett annat exempel är användning av försöksdjur, vilket inte hindrar att kraven på alternativ till försöksdjur bör skärpas. Den nuvarande djurskyddslagens portalparagraf (4 §) bör ändras i enlighet härmed. Formuleringen djurens fysiologiska och beteendemässiga behov är hämtad från den finska djur- skyddslagen (1996 nr 247, 2 kap. 3 §) och är mer adekvat än djurens naturliga beteende. EU använder i motsvarande sammanhang formuleringen djurens fysiologiska och etologiska behov, vilket är samma sak. Det finns flera brister i nuvarande organisation av djurskyd- det. Denna utredning kommer i enlighet med sina direktiv att koncentrera uppmärksamheten främst på följande brister. Målsättning och brister i nuvarande organisation 1.Den nuvarande lokala tillsynen kan inte uppfylla de formella krav EU ställer i olika direktiv. 2.Den nuvarande organisationen, där en och samma myndighet handlägger frågor om djurskydd och jordbrukets produktivi- tet, kan misstänkliggöras för bristande objektivitet. 3.Det saknas i stor utsträckning vetenskapligt stöd för ställningstagande i olika djurskyddsfrågor. Inrättande av en central djurskyddsmyndighet kan bidra till ett förbättrat djurskydd, men väl så viktigt är den lokala tillsynen av djurskyddslagen. En aldrig så kompetent central myndighet kan rent fysiskt inte sköta den lokala tillsynen i vårt land. , som utövar den centrala tillsy- nen över efterlevnaden av djurskyddslagstiftningen, skall sam- ordna övriga tillsynsmyndigheters verksamhet. Länsstyrelserna svarar för djurskyddsfrågor inom länet samt frågor om förprövning, förbud, omhändertagande, avlivning av djur, m.m. Kommunerna ansvarar för den lokala tillsynen. Ett flertal ut- redningar, bl.a. revisorer och Utredningen om djur- skyddstillsyn, har påvisat att den lokala tillsynen i många fall är ojämn och otillräcklig. Inom EU har uttryckt en vilja att förbättra djurskyddstillsynen. Med stöd av artikel 6.2 i rådets direktiv /58/EG av om skydd av animalieproduktio- nens djur beslutade kommissionen (2000/50/EG) om krav för inspektion av anläggningar där djur hålls för animalieproduktion. Artikel 2.6 i rådets direktiv /425/EEG av om veterinära och avelstekniska kontroller i handel med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med att förverkliga den inre marknaden definierar behörig myndighet som den centrala myndigheten i en medlemsstat med behörighet att ut- föra veterinärkontroller eller avelstekniska kontroller eller varje myndighet till vilken denna behörighet har delegerats. (Den engelska versionen any authority to which it has delega- ted that competence.) har i en skrivelse till regeringen påtalat att inte kan uppfylla detta direktiv. Regeringen har överlämnat skrivelsen till utredningen. I följande direktiv står att det är den behöriga myndigheten, eller den myndighet till vilken denna behörighet har delegerats, som skall kontrollera att bestämmelserna i direktiven följs. Detta är uttryckt lite olika i de olika direktiven. direktiv /628/EEG om skydd av djur vid transport – den behöriga myndigheten skall genomföra kontroller av transportmedel direktiv /629/EEG om fastställande av lägsta djur- skyddskrav för kalvar – den behöriga myndigheten skall ansvara för att kontroller utförs direktiv /630/EEG om fastställande av lägsta djur- skyddskrav för svinhållning – inspektioner skall genomföras på den behöriga myndighetens ansvar direktiv /58/EG om skydd av animalieproduktionens djur – den behöriga myndigheten skall utföra inspektioner för att kontrollera att bestämmelserna i direktivet följs direktiv /74/EG om att fastställa miniminormer för skyddet av värphöns – medlemsstaterna skall vidta åtgärder som krävs för att den behöriga myndigheten skall kunna utföra inspektioner I samtliga direktiv hänvisas till definitionen av behörig myn- dighet i direktiv /425/EEG. I kommissionens beslut /50/EG om krav för inspektioner fastställs hur de inspektioner som krävs enligt artikel 6 i direktiv /58/EG skall rapporteras till kommissionen. Utredningen kan i likhet med konstatera att med nuvarande uppgiftsfördelning inte kan uppfylla EU:s direktiv och föreslår därför att ansvaret för den lokala till- synen förs över från kommunerna till staten. Inom staten bör ansvaret åvila den behöriga myndigheten, dvs. antingen eller en ny central djurskydds- myndighet. Inom myndigheten bör ansvaret ligga inom en tillsynsenhet. Det regionala ansvaret bör åvila 10–15 regionala enheter, dit per- sonalen vid länsstyrelserna, med bl.a. länsveterinärerna och per- sonal med byggnadsteknisk och juridisk kompetens, kan föras. Personal som är regionalt/lokalt placerade bör av ekonomiska och kompetensmässiga skäl samlokaliseras med de 80 veterinär- stationerna och/eller den personal som enligt förslag i Livsme- delsverkets rapport 9:2000 skall tillkomma vid .