sou · GOB37d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Bilaga 1 till LU 1999/2000 Kapitalbildning, produktivitet och produktion 59 efter ett eventuellt svenskt inträde i EMU – bortfaller den penning- politiska friheten gentemot EMU-länderna helt. Världsekonomins övergång mot allt friare marknader har bidragit till en effektivare resursanvändning och en ökad ekonomisk tillväxt. Inte minst gällde detta och det tidiga , då stora och avgörande steg mot frihandel togs. Kapitalmarknadernas glo- balisering har ibland lastats för att ekonomin på sina håll blivit mer sårbar och ryckig, och därför mindre effektiv. Detta gäller kanske främst länder i och , där den institutionella och strukturella utvecklingen av näringslivet inte kunnat matcha de tekniska framstegen på data- och informationsområdena. Det uppstår ibland stora realekonomiska fel- och överreaktioner på finansiell information av liten relevans. I avvaktan på förbättringar i detta hänseende har olika sätt att skapa trögheter, att "kasta grus i maskine- riet", diskuterats. I ett långt framtidsperspektiv kan det inte uteslutas att någon typ av regleringsekonomi åter uppstår, kanske av skäl som uppfattas som icke-ekonomiska. Detta kan ske globalt eller regionalt. I traditionella termer av BNP-tillväxt, skulle detta sannolikt betyda en långsammare välståndsökning. Här räknas inte med några förändringar i sådan rikt- ning, vilket dock inte utesluter att mått och steg vidtas för att begränsa globaliseringens nämnda avigsidor. Det förutsätts i sistnämnda fall gälla åtgärder som från samhällsekonomisk synvinkel förbättrar de fria marknadernas effektivitet. har både den reala avkastningen på aktier och den reala obligationsräntan varit hög. Kursutvecklingen på aktier har varit särskilt anmärkningsvärd. Även realräntan på statsobligationer har i de flesta västliga industriländer betydligt överstigit tillväxten i . Under vissa restriktiva förutsättningar kan man teoretiskt visa att realavkastningen i ekonomin på lång sikt är lika med den reala BNP- tillväxten. Detta har ibland kallats "den gyllene regeln" och är ett anta- gande som ofta ganska schablonmässigt använts i långsiktiga analyser. Antagandet har emellertid börjat framstå som obsolet mot bakgrund av vad som skett . Diagram 4.1 visar för del realavkastningen på placeringar i aktier och obligationer gjorda sedan omkring 1920. 60 Kapitalbildning, produktivitet och produktion Bilaga 1 till LU 1999/2000 Diagram 4.1 Real avkastning kapitalplaceringar Anm. i diagrammet anges den reala avkastningen på en placering gjord i en portfölj med hälften aktier och hälften statsobligationer, resp. den genomsnittliga tillväxten i reala BNP. Källa till avkastningstalen är DS 1998:38 (bearbetad) En blandad portföljplacering med hälften statsobligationer och hälften aktier, som gjordes , kan konstateras ha avkastat realt. För aktiedelen av portföljen var avkastningen högre, medan den för obligationsdelen var mindre. En tänkt 20-årsplacering med en real avkastning som motsvarar BNP-tillväxten skulle bara ha avkastat realt. För placeringar som gjorts skulle emellertid samma två placeringsalternativ ha utfallit till BNP-alternativets fördel. Ser man till hela den period som diagrammet täcker får man ett intryck av att "den gyllene regeln" något så när har gällt. Här måste starkt understrykas att obligationsmarknaden var reglerad senare del. Realräntan på obliga- tioner var negativ, i genomsnitt cirka minus . Även i ett antal länder som saknat, eller haft mindre långtgående regleringar var emellertid realavkastningen relativt låg jämfört med BNP-tillväxten . Se tabell 4.1. Bilaga 1 till LU 1999/2000 Kapitalbildning, produktivitet och produktion 61 Tabell 4.1 Real kapitalavkastning och BNP-tillväxt i olika länder Anm. Med Pensionsfonder avses faktiska pensionsfonder. Konstruerad portfölj består av hälften aktier och hälften obligationer. Källa till avkastningstalen är . Genomsnittligt sett för länderna i tabell 4.1 var realavkastningen i samma storleksordning som BNP-tillväxten – eller något därutöver om aktier och obligationer ges lika vikt i en konstruerad portfölj. I ungefär hälften av de redovisade länderna var realavkastningen högre än BNP- tillväxten, i hälften mindre. Det mycket låga avkastningstalet för svenska pensionsfonder beror på att försäkringsbolagen som nämnts hade en omfattande placeringsplikt i räntereglerade stats- och bostads- obligationer under större delen av den redovisade perioden. Utrymmet för t.ex. aktier i portföljerna var dessutom av bl.a. detta skäl starkt be- gränsat. För perioden fram förutsätts att den på marknaden för- väntade reala kapitalavkastningen på en blandad aktie- och obliga- tionsportfölj successivt faller till , både i omvärlden och i . För och åtskilliga andra länders del innebär detta att realavkastningen blir någon procentenhet högre än BNP-tillväxten. Detta är en av förutsättningarna bakom de beräkningar av framtida in- vesteringar som redovisas i det följande. 62 Kapitalbildning, produktivitet och produktion Bilaga 1 till LU 1999/2000 Realkapitalbildningen är en fundamental ekonomisk tillväxtförutsättning. Omvänt är den ekonomiska tillväxten ett viktigt incitament för näringslivets investeringsvilja. Investeringarna i form av maskiner och byggnader är vidare en huvuddel av produktionen i vissa sektorer av samhällsekonomin, och de påverkar därmed även från efterfrågesidan den ekonomiska tillväxten. Det finns alltså ett ömsesidigt beroendeför- hållande mellan realkapitalbildningen och den ekonomiska tillväxten. Realkapitalstocken har på lång sikt vuxit snabbare än BNP. Kapital- stocken dividerad med BNP brukar kallas kapitalkvoten. Kapitalkvoten har i genomsnitt varit drygt 2,5, se diagram 4.2. beräknas den ha varit betydligt lägre, trots att de mycket kapitalintensiva basindustrierna då utgjorde en större andel av den svenska ekonomin än de gör . Det är värt att påpeka att kon- junkturvariationerna i kapitalstocken är långt mindre än i BNP. Kapi- talstocken består alltid till sin huvuddel av realkapital som anskaffats , och den fluktuerar därför inte så starkt även om in- vesteringarna på kort sikt gör det. Den kraftiga uppgången i kapital- kvoten under lågkonjunkturåren första hälft återspeglar sålunda i högre grad fallet i BNP än en hög tillväxt i kapitalstocken. På motsvarande sätt är de senaste årens nedgång i kapitalkvoten till över- vägande delen ett resultat av den kraftiga återhämtningen i BNP-till- växten. Investeringskvoten (de totala bruttoinvesteringarna dividerade med BNP) ger ett uttryck för investeringsviljan i ekonomin. har investeringskvoten varit i genomsnitt , vilket är mycket lågt i historiskt perspektiv. nåddes efterkrigstidens högsta investeringskvoter, . Detta berodde till stor del på det då mycket omfattande bostadsbyggandet, det s.k. miljonprogrammet. Vidare stimulerades näringslivets investeringar av det låga ränteläget, som gav låga kapitalkostnader (jfr. avsnitt 4.2 ovan), och av den starka ekonomiska tillväxten som medförde stora investeringsbehov. I båda dessa avseenden har den långsiktiga utvecklingen inneburit motsatsen: höga realräntor och en BNP-tillväxt på , visserligen med kraftiga konjunkturella variationer. Se diagram 4.3. Sambandet mellan investeringskvotens nivå och BNP-tillväxten framstår som starkt, med en viss konjunkturell tidsförskjutning så att toppar och bottnar i investeringskvoten inträffar efter topparna och bottnarna i BNP-tillväxten. Bilaga 1 till LU 1999/2000 Kapitalbildning, produktivitet och produktion 63 Diagram 4.2 Kapitalkvoten 1960-2015 Realkapitalstock dividerad med BNP, priser Anm. Realkapitalstocken utgår från SCB:s beräkningar för 1980-talet, redovisade i bilaga 11 till LU 92. Stockarna samt har med förenklad men anslutande teknik beräknats inom Konjunkturins titutet. Diagram 4.3 Investeringskvoten och BNP-tillväxten 1960-2015 Bruttoinvesteringar dividerade med BNP, priser Investeringskvot (vänster skala) (höger skala) Anm. 5-års glidande medeltal för att utjämna skarpa kortsiktiga fluktuationer. BNP-tillväxten med eftersläpning, "lag". 64 Kapitalbildning, produktivitet och produktion Bilaga 1 till LU 1999/2000 De framtida investeringarna bestäms för olika branscher modellmässigt, med ledning av efterfrågan, kapitalkostnader m.m. BNP-tillväxten 1998-2015 har beräknats öka något, till , och en betydande ökning av investeringarna har inkalkylerats. Under den senare delen av kalkylperioden fram avtar BNP-t illväxten som följd av arbetskraftsutbudets utveckling (se avsnitt 3.2), och en viss tillbakagång i investeringskvoten sker då sannolikt. Investeringskvotens framtida nivå begränsas av att bostadsinveste- ringarna antas förbli små, trots en betydande tillväxt från bottenläget fram till mitten av 2000-talets . Därefter torde tillväxten i bostadsinvesteringarna dämpas av att befolk- ningen (under ) minskar. Bostadsinvesteringarna beräknas ännu ligga på en väsentligt lägre nivå än de gjorde under . Bostadsinvesteringarnas utveckling förklarar åtminstone delvis varför det regelbundna mönstret i diagram 4.3 störs . Tabell 4.2 Bruttoinvesteringar fördelade på sektorer 1990-2015 Volymförändringar, procent . -15,3 -2,2 Ekonomins totala bruttoinvesteringar beräknas växa 1998-2015, dvs. klart mer än t illväxten i . Se tabell 4.2. Skillnaden är större än den långsiktigt brukat vara. Under 30-årsperio- den steg exempelvis bruttoinvesteringarna snabbare än BNP. Tillväxttalet innefattar dock en viss fortsatt konjunkturell återhämtning . växer bruttoinvesteringarna genomsnittligt sett något långsammare än BNP. De offentliga investeringarna beräknas öka relativt starkt och , bl.a. på grund av ett växande behov av åldrings- och sjukvårdsinstitutioner. Denna typ av investeringar antas även fortsättningsvis till större delen ske i offentlig regi. I den mån vårdinstitutioner m.m., privatiseras i Bilaga 1 till LU 1999/2000 Kapitalbildning, produktivitet och produktion 65 växande utsträckning, blir de offentliga investeringarna lägre och näringslivets investeringar högre än vad som anges i tabellen. Med dessa förutsättningar kan realkapitalstocken beräknas öka något mer än BNP . Detta betyder att kapital kvoten ökar ytterligare, som framgår av diagram 4.2 ovan. Den framtida utvecklingen av arbetskraftsutbudet och realkapitalet innebär att den totala produktionen fortsätter att bli mer kapitalintensiv. Realkapitalstocken ökar mer än insatsen av arbetskraft. Kapitalintensi- teten ökar något snabbare än men betydligt långsammare än , då den t yngre industrin alltjämt expanderade kraftigt. Se närmare tabell 4.3. Tabell 4.3 Kapitalintensitet, sammanvägd insats av arbetskraft och kapital, -0,2 vitet (restfaktor) Anm. Kapitalintensiteten är kvoten mellan realkapitalstocken och antal arbetade tim- mar. Den procentuella tillväxten i den sammanvägda faktorinsatsen är den procentuella tillväxten i realkapitalstocken och i antalet arbetade timmar, sammanvägda med lönekostnadernas respektive kapitalkostnadernas andelar av BNP. Totalproduktiviteten framräknas som BNP-tillväxt utöver tillväxten i den sammanvägda faktorinsatsen. Insatserna av arbetskraft och kapital i produktionen kan vägas samman med lönekostnadernas och kapitalkostnadernas andelar av det totala produktionsvärdet inom ramen för en enkel s.k. produktionsfunktion. Den på så sätt sammanvägda s.k. faktorinsatsen beräknas då öka , ett resultat av tillväxten i realkapitalstocken på och tillväxten i antalet arbetstimmar (jfr. 66 Kapitalbildning, produktivitet och produktion Bilaga 1 till LU 1999/2000 Tillväxten i den totala produktiviteten kan definieras som den pro- duktionstillväxt som sker utöver tillväxten i den sammanvägda faktor- insatsen. Totalproduktiviteten återspeglar i huvudsak de immateriella produktionsfaktorerna, dvs. utbildning, organisationsförmåga m.m. För räknas med en t illväxt i totalproduktiviteten på Detta är ett högre tal än vad som beräknats för och 1980-talen, men väl i linje med utvecklingen . Arbetsproduktiviteten, dvs. kvoten mellan produktionsvolymen och antalet arbetade timmar, är ett vanligare mått på produktiviteten än totalproduktiviteten. Ordet produktivitet användas ofta som under- förstådd synonym till arbetsproduktivitet. En orsak till detta kan vara att realkapitalstocken är besvärligare att beräkna, och att beräkningar kan göras först med jämförelsevis lång tidseftersläpning. Ett annat skäl är emellertid att BNP-tillväxten, det oftast relaterade nyckeltalet för den ekonomiska tillväxten, lätt kan delas upp i sysselsättningsförändring (ett annat centralt nyckeltal) och produktivitetstillväxt. Förändringarna i arbetsproduktiviteten återspeglar således föränd- ringar i både insatserna av realkapital och immateriellt kapital. Arbets- produktiviteten har vuxit med i genomsnitt . Trendbrottet gentemot den tidigare utvecklingen var mycket påtagligt: steg arbetsproduktiviteten med , och även ökade den kraftigt. Som framgår av diagram 4.4 skedde även i totalproduktiviteten ett lika markant trendbrott . Också BNP:s långsiktiga tillväxttakt bröts omkring 1975. Detta var en erfarenhet som delade med de flesta andra industriländer. och det tidiga var, som beskrivits i kapitel 2, en ganska exklusiv tillväxtperiod, både i och världsekonomin. Tillbakagången i den globala tillväxten utlöstes av den första världs- omfattande oljekrisen. Att resultatet blev en varaktig sänkning även av produktivitetstillväxten kan till någon del ha berott på att arbetskraften länge hölls kvar i företagen utan att ha full sysselsättning. Synen på arbetsliv och anställningsförhållanden var annorlunda än den är , och företagen hade ett starkt socialt och politiskt tryck på sig att inte göra sig av med personal annat än i yttersta nödfall. Detta inne- bar att arbetskraftskostnaderna, även sett på ganska lång sikt, hade karaktär av fasta kostnader. Fenomenet brukar på engelska kallas "labour hoarding" och var troligen av större betydelse i än i många andra länder, där arbetslösheten i stället växte. Bilaga 1 till LU 1999/2000 Kapitalbildning, produktivitet och produktion 67 Diagram 4.4 Arbetsproduktivitet, totalproduktivitet och BNP 1960-2015 1990-talets ekonomiska kris möttes på ett annat sätt. Sysselsättningen minskade, och arbetslösheten steg mycket kraftigt. Produktiviteten började växa starkare . Det finns indikationer på att arbets- takten drivits upp kraftigt, jämfört med förhållandena . De ovan relaterade produktivitetsberäkningarna avser hela BNP. I nationalräkenskaperna åsätts produktionen inom den offentliga sektorn av princip inte någon produktivitetstillväxt, såsom redan berörts i avsnitt 3.5. Den avtagande produktivitetstillväxten på skulle därför till någon del kunna misstänkas bero på att den offentliga sektorns andel av totalproduktionen har ökat. Tabell 4.4 visar emellertid att detta inte är någon huvudförklaring. Näringslivets produktivitetstillväxt, om man jämför perioderna 1960-1975 och 1975-1990, avtog lika mycket som produktivitetstillväxten i hela ekonomin. Att en viss produktivitetstillväxt trots allt registrerats för den offentliga sektorns produktion sammanhänger väsentligen med förändringar i sammansättningen av olika produktionsgrenar inom sektorn. För räknas, liksom för totalproduktiviteten, med att arbetsproduktiviteten växer i ungefär samma takt som – eller för näringslivets del något mer. Antagandet innebär en klart förstärkt produktivitetstillväxt jämfört med . 68 Kapitalbildning, produktivitet och produktion Bilaga 1 till LU 1999/2000 Tabell 4.4 Arbetsproduktivitet i näringslivet och i den offentliga sektorn samt i Industrin väntas få en produktivitetstillväxt som överstiger genomsnittet för näringslivet . En sådan sk illnad är i linje med vad som registrerats historiskt. Som framgår av tabell 4.5 beräknas den kapital- intensiva och den kunskapsintensiva industrin nå de högsta tillväxt- takterna: den kemiska industrin, massa- och pappersindustrin samt verkstadsindustrin. Tjänstesektorerna väntas, i likhet med det historiska mönstret, få en produktivitetsutveckling som är lägre än för industrin, men som ändå ligger i närheten av . Tabell 4.5 Arbetsproduktiviteten i näringslivets delbranscher 1980-2015 Jordbruk, skogsbruk och fiske Massa-, pappers- och grafisk Järn-, stål- och metallverk El-, gas-, värme- och vattenverk Handel och övriga tjänster -2,8 -1,1 Bilaga 1 till LU 1999/2000 Kapitalbildning, produktivitet och produktion 69 4.6BNP-tillväxten och produktionens struktur i de olika alternativen Med de förutsättningar om sysselsättningens utveckling som redovisats i kapitel 3 och om produktivitetstillväxten som redovisats i detta kapitel blir resultatet i basscenariot att den samlade BNP växer 1998-2015. Sysselsättningen har antagits öka , mätt i timmar, och arbetsproduktiviteten på BNP-nivå . Utvecklingen av BNP och de komponenter (konsum- tion, investeringar etc.), som från efterfrågesidan bygger upp denna analyseras i kapitel 5. Tillväxten kommer att vara högst under den första hälften av perio- den, beroende på arbetskraftsutbudets utveckling, se närmare kapitel 3. Produktivitetstillväxten förutsätts ske mer likformigt. I lågalternativet sker en snabbare nedgång i medelarbetstiden, som endast till en mindre del antas komma att kompenseras genom fler sysselsatta och högre produktivitet. I högalternativet antas antalet sysselsatta bli större och utförligt i kapitel 3). i de två sidoalternativen. skulle därmed kunna beskrivas på följande sätt i procent i de olika scenarierna: Tillväxten kommer att skilja sig kraftigt åt mellan olika branscher i eko- nomin. Inom industrin väntas framför allt verkstadsindustrin få en hög tillväxt och öka sin procentuella andel av näringslivets förädlingsvärde (bidrag till BNP). Massa- och pappersindustrin, den kemiska industrin och stålindustrin beräknas ungefär bibehålla sina nuvarande andelar. Det är framför allt de areella näringarna, som får en låg tillväxt och minskar sina andelar av näringslivets förädlingsvärde. Tjänstesektorn beräknas däremot få en relativt god tillväxt och växande förädlingsvärdeandelar. Samfärdseln och bostads- och fastighetsförvaltningen minskar dock något i relativ betydelse. Strukturomvandlingen, som beskrivs tabell 4.6 såväl vad gäller pro- duktion som sysselsättning, innehåller inga dramatiska förändringar i förhållande till de historiska trenderna. 70 Kapitalbildning, produktivitet och produktion Bilaga 1 till LU 1999/2000 förutsätts bli lägre i tjänstesektorn än i varuproduktionen, ökar tjänste- sektorns andelar av näringslivets totala sysselsättning ännu mer än andelarna av produktionsvärdet. I låg- och högalternativen sker samma typ av strukturomvandling som i basscenariot. Tabell 4.6 Strukturomvandlingen i näringslivet 1998-2015 Procentandelar av totala näringslivet Jordbruk, skogsbruk och fiske Massa-, pappers- och grafisk Järn-, stål- och metallverk El-, gas-, värme- och vattenverk Handel och övriga tjänster Jordbruk, skogsbruk och fiske Massa-, pappers- och grafisk Järn-, stål- och metallverk El-, gas-, värme- och vattenverk Handel och övriga tjänster 1) Arbetade timmar Bilaga 1 till LU 1999/2000 Kapitalbildning, produktivitet och produktion 71 4.7 Energifö rbrukning och koldioxidutsläpp energifö rbrukning har legat på nä ra nog ofö rä ndrad nivå sedan bö rjan av trots att BNP stigit med . Detta avspeglar en fö rä ndrad produktionsinriktning mot tjä nster och bort frå n energiintensiva produkter, men också en minskad specifik energi- anvä ndning i varu- och tjä nsteproduktionen. Skillnader fö rekommer mellan branscher, t.ex. har kemiindustrin, massa- och pappersindustrin samt gruvindustrin inte minskat sin elanvä ndning per producerad enhet lika mycket som andra branscher på grund av karaktä ren hos de produktionsprocesser som anvä nds inom dessa sektorer. Tjä ns- tesektorerna bedö ms ha stö rre möjlighe ter att minska anvä ndandet av olja ä n andra sektorer. bedö mer i sin Klimatrapport (R1997:29) att hushå llen har stora möjligh eter att spara energi och antar bland annat att hushå llens elanvä ndning kommer att vä xa med per å r . I basscenariot har hä r antagits motsvarande ökning stakt fö r elanvä ndningen, men fö rbrukningen av öv riga brä nslen antas ök a nå got mer enligt bedö mning. Vad gä ller nä ringslivet har i basscenariot antagits att anvä ndningen av energi blir en procent effektivare fö r varje å r med utgå ngspunkt frå n material frå n , Naturvå rdsverket och . Fö rbrä nning av fossila brä nslen ger upphov till miljö fö rstö rande ut- Typen av utslä pp och graden av miljö på verkan beror bl.a. på vilket fossilt brä nsle som anvä nds och på som fö ljer av fö rbrä nning av fossila brä nslen är : klimatpå verkan, fö rsurning och öv ergödning . Fö rbrä nning av alternativa brä nslen, så som trä brä nslen, alstrar också utslä pp men ackumulerar inte koldioxid i atmosfär en. I har utslä ppen av koldioxid minskat markant sedan kä rn- kraften byggdes ut och efterföljde s av en omfattande konvertering frå n oljeuppvä rmning till eluppvä rmning i små hus. Utslä ppen av koldioxid har i viss må n följ t konjunkturen efter slutfö randet av kä rnkrafts- utbyggnaden. De har emellertid ök at , som utgö r referensså r i det internationella klimatavtalet frå n Kyoto. koldioxidutslä pp var å r 1997. I basscenariot vä xer nä ringslivets och hushå llens energianvä ndning med nä ra per å r . Den nä ra relation som rå der mellan fö rbrä nning och alstring av koldioxid medfö r att kol- dioxidutslä ppen också ök ar per å r . De hamnar då på en nivå som motsvarar koldioxidutslä pp och som vida öve rstiger öve renskomna nivå fö r 72 Kapitalbildning, produktivitet och produktion Bilaga 1 till LU 1999/2000 koldioxidutsläpp (medelvärde på 2010). överskrids också i lågalternativet och högalternati- vet, där koldioxidutsläppen ökar respektive . Se vidare bilaga 2 till LU 1999/2000. Vid basscenariots BNP-tillväxt på minskar ut- släppsintensiteten för koldioxid successivt fram . Det innebär att utsläppsintensiteten i e konomin måste minska ytterligare om utsläppsnivån för koldioxid enligt skall kunna uppnås inom ramen för basscenariots makroe konomiska och strukturella utveckling. Skillnaderna i årliga koldioxidutsläpp mellan scenarierna förklaras helt av motsvarande skillnader i ekonomisk tillväxt, då scenarierna har likartad strukturutveckling. Utsläpps- intensiteten i ekonomin måste minska också i de alternativa scenarierna för att komma ned till utsläppsnivån för koldioxid enligt . Utsläppsintensiteten behöver inte minska lika kraftigt vid lägre ekono- misk tillväxt (1,i lågalternativet) som vid högre eko- nomisk tillväxt (2,i högalternativet). 4.8Produktivitet och BNP-tillväxt i andra länder Med den bild av befolkningsutvecklingen i som tecknats i avsnitt 3.6 är det, liksom i , i huvudsak genom höjningar av arbetsproduktiviteten som en tillväxt i OECD-områdets samlade BNP kan åstadkommas. utgör härvid det mest betydelsefulla undantaget. I scenariot fram räknas här med att produktivitetst illväxten i kommer att fortgå i ungefär samma takt som gällt . För del innebär det . Antagandet kan möjligen anses som något pessimistiskt, om man jämför med utvecklingen och det tidiga . ökade produktiviteten i de europeiska dubbelt så mycket. går emellertid knappast att betrakta som en norm för vad som är mö Även vid jämförelser längre tillbaka i tiden framstår ovanligt gynnsam period i världsekonomins historia, såsom tidigare beskrivits i kapitel 2. Utvecklingen präglades starkt av att världsekonomin liberaliserades, som resultat bl.a. av tullavvecklingarna inom ramen för det dåvarande (numera WTO). För del gynnades ekonomin särskilt genom bildandet av EEC och EFTA , och senare genom frihandelsavtalen mellan dessa båda europeiska block. Specialiseringen mellan länderna ökade, Bilaga 1 till LU 1999/2000 Kapitalbildning, produktivitet och produktion 73 strukturomvandlingen blev snabb och tillväxten hög.