sou · GOB339 · 2001-01-01 00:00:00 — Vi kan i graf 5, som utgör en förstoring av den övre halvan av graf 4 och i vilken även föräldrarnas yrkespositioner samt ett antal illustrativa variabler lagts in (se graf 2 för en presentation av hela detta sociala rum), se att friskolor som Enskilda gymnasiet (NVNA) och Franska skolan (NVNA) – dess- utom humanistiska läroverk (NVNA) som dock har för lågt bidragsvärde för att placeras ut i grafen – intar positioner högst upp i den första dimensionen och centrala positioner inom den andra dimen- sionen.43 Det som förenar dessa skolor är att de äger en jämförelsevis hög grad av anciennitet. Franska skolan är exempelvis grundad och Enskilda gymnasiet 1913. Även om ancienniteten har betydelse för eliternas val av friskola finner vi undantag. gymnasi- um, grundat , återfinns i en position bland de ovan nämnda fri- skolorna. För det andra fungerar Waldorfskolorna – i , i , Martinskolan i och Örjanskolan i – som ett komplement till andra utbild- ningar för högre sociala skikt med starkt kulturellt kapital.44 För frak- tioner med övervägande ekonomiskt kapital väger inte friskolorna lika tungt. I grafens vänstra del, nära gymnasieskolans ekonomiska och pri- vata pol, återfinns endast gymnasium, Tyska skolan och Ekebyholmsskolan i (NVNA).45 Ett fåtal friståen- de skolor placerar sig också på den nedre halvan i graf 3 (dvs. utbild- ningar som generellt sett främst rekryterar elever från de nedre mellan- liggande och lägre sociala skikten) och återfinns därför inte i graf 5. Mediagymnasiet i är ett exempel, tekniska skola ett an- nat. Det bör dock påpekas att ingen av dessa friskolor domineras av elever med lågt socialt ursprung. Två intressanta fall utgörs av humanistiska läroverks IB-utbildning och Lycée Français som båda 43Bland övriga utbildningar vid de nämnda skolorna gäller att Enskilda SPSA hamnar längre ner bredvid Södra latin ESLM. Denna utbildning har inte tagits med i grafen på grund av lågt bidragsvärde. Av samma anledning har ej heller SMNV och SPSA på Franska skolan skrivits ut. De skulle ha hamnat något längre ned i grafen. 44Ellen Key-skolan och Martinskolan har låga bidragsvärde och har därför inte tagits med i grafen. Dessa skolor placerar sig mellan Örjanskolan och Kristof- ferskolan men närmare den första axeln, dvs. de intar inte lika extrema positio- ner i den andra dimensionen. 45De två senare utbildningarna har dock låga bidragsvärden och har därför inte tagits med i grafen. De placerar sig rakt under gymnasi- um (SPEK) ungefär strax till höger om gymnasium NVLD. hamnar långt ned på den undre halvan av graf 3. Dessa utbildningar utmärker sig genom den stora andelen elever med invandrarbakgrund (internt och externt bortfall; se ovan), men som vi skall försöka visa senare har dessa elever föga gemensamt med dem som går på andra invandrardominerade utbildningar. Vi kan konstatera att de fristående gymnasieskolorna i första hand utgör ett intresse för de högre skikten. En brasklapp bör dock läggas in. Det har antalet nystartade friskolor ökat markant och det är sannolikt att en del av dem riktar sig mot delvis andra målgrup- per. En analys av samtliga årskurser i , inklusive årskurs ett, visar att flera av de nyetablerade skolorna – som Mobila gymnasiet i , IT-gymnasiet i , och internationella gymnasium – i första hand rekryterar elever från medelklassen. I den mån nyetablerade friskolor lyckas nå erkännande kan dock den sociala profilen i rekrytering höjas komman- de år, vilket exempelvis var fallet med den s.k. EU-grenen på gymnasium i innerstaden som när den startade främst rekry- terade högpresterande elever från uppåtstigande mellanskikt och lägre medelklass men prövotid fick ta emot en väsentlig större andel elever från etablerade skikt, för att sedan återigen tappa mark (Broady, och 1997). Även gymnasieskolans s.k. profilprogram är betydligt viktigare för de högre skikten än för de lägre. Men om friskolorna framför allt är en angelägenhet för de mest resursstarka grupperna i samhället, finner vi de flesta profilprogrammen något längre ned i grafen. Det finns också en tydligare polarisering av profilprogrammen i den andra dimensionen i graf 5 (motsvarande den tredje av de dimensioner av gymnasieskolans rekrytering vi analyserat i detta avsnitt). För de sociala grupper som står närmare den kulturella polen är lokala grenar av SP och ES (SP Kommunikation, gymnasiet, SP Internationell inriktning, Ja- kobsbergs gymnasium, och ES Yrkesmusiker, Södra latin)46 mer bety- dande, medan lokala grenar av naturvetenskapsprogrammet (NV Gene- tik, Rudbecksskolan47 och , gymnasium) mer är en an- gelägenhet för de grupper som befinner sig närmare den ekonomiska polen. Vi finner också att gymnasiums lokala gren med in- riktning mot matematik inom NV och samskolas lokala 46Dessutom hamnar specialutformade program för yrkes- dansare i denna del av grafen, men har lågt bidragsvärde. Vi kan notera prefixet yrkes-, vilket även återfinns i Södra latins estetiska program för yrkesmusiker, och som fungerar som en distinktion mot andra lokala grenar med kulturinrikt- ning). 47Ej utsatt i grafen på grund av lågt bidragsvärde. gren med inriktning mot multimedia inom MP hamnar högt upp inom den kulturella polen och i detta avseendet står anmärkningsvärt långt ifrån övriga utbildningar på dessa två skolor. Överhuvudtaget förefaller lokala profilgrenar av nationella program ofta svara mot ett utbild- ningsbehov hos sociala elitgrupper som intar atypiska positioner i den del av det geografiska rummet de tillhör. Internationellt orienterade utbildningar i flera socialt mindre differentierade kommuner och områ- den tycks fylla en liknande funktion. Internationella lokala gren inom SP hamnar vid den kulturella polen medan de övriga grenar- na inom SP här återfinns vid den ekonomiska polen. Den internatio- nella grenen inom NV på gymnasium intar en betydligt högre position än de övriga grenarna inom NV, vilket även gäller Europagre- narna vid gymnasium och gymnasium.48 Efter denna kartläggning av topologin i gymna- sieutbildningsfält kan vi ställa oss frågan hur pass stabil den struktur vi funnit är. Den första och den tredje av de polariteter som påvisats – mellan utbildningar med särskilt hög social rekrytering, belägna i norra och i innerstaden, och de som tar emot särskilt många elever ur lägre sociala skikt, ofta belägna i de södra förorterna, och mellan utbildningar som mer än andra är en angelägenhet för sociala grupper med ett jämförelsevis starkt kulturellt kapital och utbildningar som domineras av elever med ursprung i grupper som står ekonomin som socialt fält nära – är i grunden desamma som dem vi kan återfinna i åren 1988/89 och 1994/95. (1994a, Broady, och 1997) Vi bortser från den andra dimensionen vi pekat på, motsatsställningen mellan grupper som invandrat och grupper som inte har invandrat, eftersom denna dimen- sion inte undersökts i tidigare studier till följd av att tillförlitliga upp- gifter om invandring saknas i tidigare datamaterial. Ser vi på utveck- lingen /89 och framåt, tycks den grundläggande sociala strukturen i vara stabil, under det att en- skilda utbildningar förflyttat sig inom denna struktur och andra utbild- ningar kommit till. Bland de utbildningar som tillkommit intar många typiska elitpositioner. Fristående skolor och profilprogram tycks i hög grad fungera som kompletterande, alternativa utbildningsinveste- ringar framför allt för de mest etablerade sociala grupperna men inom ramen för de grundläggande polariteter som beskrivits ovan. Det sociala ursprunget, hitintills enbart definierat utifrån föräldrar- nas yrkesposition, säger dock inte allt om den sociala strukturen inom gymnasieskolan. Vi har tidigare på en nationell nivå konstaterat att 48 Dessa utbildningar finns emellertid inte återgivna i grafen på grund av att de har för lågt bidragsvärde. medelbetygen från spelar en viktig roll för elevernas för- delning på olika program och grenar, liksom givetvis deras kön. Ele- vernas sociala ursprung kan också analyseras utifrån andra indikatorer än bara föräldrarnas yrkesposition. Ekonomisk kapital, här indikerat av hushållets totala sammanräknade inkomst, och utbildningskapital mätt i termer av föräldrarnas högsta utbildningsnivå, utgör sammanvävda men inte identiska aspekter av det social ursprunget, av det kapital eller till- gångar de sociala grupperna förfogar över. Vi har konstaterat att de fristående skolorna och profilprogrammen i hög grad är en angelägen- het för de sociala eliterna. Låt oss därför i det följande fördjupa analy- sen av just gymnasieskolans elitutbildningar i och av de skillnader i utbildningsstrategier mellan olika elitgrupper som ger dessa utbildningar deras särprägel. Eliterna och deras utbildningsstrategier Följande avsnitt avser att behandla olika slag av eliter och deras utbild- ningsstrategier. Det datamaterial som ligger till grund för våra analyser innehåller en rad olika variabler vilka vi har utnyttjat som indikatorer på sociala tillgångar, eller kapital i Bourdieusk mening, hos sociala grupper. Medelbetyget från ser vi som en indikator på att eleven besitter ett visst mått av skolkapital, dvs. en tillgång som skol- väsendet både tillerkänner individen och garanterar värdet av. Från Folk- och bostadsräkningen 1990 har vi hämtat uppgifter om föräldrar- nas yrkespositioner för att skapa indikatorer på socialt ursprung eller klasstillhörighet, om inkomstförhållande för att få ett alternativt mått på ekonomiskt kapital, och om utbildningsnivå som kompletterande indikator på familjens kulturella kapital eller utbildningskapital.49 Där- till har vi använt oss av olika mått på invandrarbakgrund. Som redan påpekats är detta senare begrepp otydligt – inte minst därför att det i frånvaron av mer differentierade begrepp i det perspektiv som här an- 49 Det bör poängteras att de indikatorer som här används och som bygger på den information som finns tillgänglig i offentliga register inte ska förväxlas med de sociala fenomen de är indikatorer på. Individens inkomst är exempelvis en mycket bristfällig indikator på ekonomiskt kapital, vilket framför allt torde omfatta andra former av ekonomiska tillgångar som aktier och fastighetsinne- hav. Till detta slags ekonomiskt kapital är också ofta knutet ett specifikt sym- boliskt, ofta förkroppsligat sådant – ett specifikt förhållningssätt till den eko- nomiska världen, förtrogenhet med, kunskap om och kontakter inom denna värld och ett intresse för ekonomiska företeelser. På samma sätt innefattar det kulturella kapitalet ett brett spektrum av färdigheter, smak och förhållningssätt relaterade till den legitima kulturen, finkulturen. lagts tycks låna sig till att snarare antyda frånvaro av legitima tillgångar än existensen av mer specifika sådana som bestämmer utbildningsstra- tegierna hos de grupper som besitter dem.50 Metodologiskt har vi gått till väga så att vi helt enkelt har rangordnat utbildningarna (de analy- senheter som legat till grund för korrespondensanalyserna ovan) efter de andelar elever på dem som uppfyller ett visst kriterium, exempelvis att ha ett medelbetyg från högstadiet över 3,9 eller att ha föräldrar som har en längre högskoleutbildning eller forskarutbildning. Innan vi går in på analysens resultat är det på sin plats med ett varningsord. Listor där individer eller institutioner rangordnas leder ofta till fixering vid enskilda placeringar. Intresset här är inte att uttala domslut om enskilda utbildningars positioner som sådana (att en utbildning intar plats tre eller fyra och inte plats sex eller sju i en rangordning är dessutom ibland delvis slumpmässigt eftersom antalet individer per analysenhet är relativt litet); strävan är i stället att hitta och analysera generella mönster. Låt oss börja med vad vi kan kalla ett meritokratiskt perspektiv. Ut- bildningssociologin visar att bilden av skolan som ett instrument för social mobilitet som står i det jämlika samhällets tjänst generellt är fel- aktig. Men att skolan tenderar att urskilja och konsekrera de redan på förhand privilegierade, innebär inte att absolut determinism råder. När uppåtsträvande grupper och individer använder den som instrument för att hävda sig mot de redan dominerande, spelar skolprestationerna en avgörande roll. Betygen, den bästa indikatorn på vad vi här kallat för skolkapital, samvarierar visserligen med elevernas sociala ursprung, men långt ifrån fullständigt och bör i den sociologiska analysen be- handlas som en separat variabel. Av tabell 2751 framgår att bland de 40 betygsmässigt mest selektiva utbildningarna (definierade utifrån ande- len elever med medelbetyg från på över 3,9) återfinns to- talt fem utbildningar vid friskolor och nio profilprogram. Friskolor och framför allt profilprogram är med andra ord kraftigt överrepresenterade bland de utbildningar som utgör den meritokratiskt (med medelbetyg från som mått) definierade eliten av gymnasieelever. 50De flesta av de indikatorer på familjens sociala och ekonomiska kapital som använts i denna analys är hämtade från den mest aktuella och enda tillgängliga källan till detta slags information, den senaste genomförda Folk- och bostads- räkningen , vilket fått till följd att de fungerar illa eller inte alls för de invandrargrupper för vilka ingen eller bristfällig information finns i denna folkräkning. Det förnyade Registret över totalbefolkningen (RTB) inne- håller dock också uppgifter om ursprungsland och invandringsår, vilka – komp- letterade med information om vad som utmärker olika gruppers invandring – skulle kunna användas för en något mer utvecklad analys. 51Av tekniska skäl har tabellerna 28 till 32 förts till Appendix. är framför allt tydligt bland de utifrån detta kriterium högst placerade utbildningarna på vilka i princip samtliga elever har ett medelbetyg på över 3,9. På SPEK vid gymnasium (friskola) och på Huddingegymnasiets lokala Europagren inom NV har 97 pro- cent av eleverna ett medelbetyg från på mellan 4,0 och 5,0. Därefter följer NVNA på gymnasium (friskola) , lokala Europagren inom SP (90 pro- cent) och gymnasiums lokala NV-gren med inriktning mot räddningstjänst (). Påfallande är också NVs dominans – 25 av utbildningarna utgörs av NVNA, två av NVTE, och hela sex av lo- kala grenar (totalt 33 utbildningar inom NV), medan SP endast är re- presenterade av fem utbildningar: en SPSA, en SPEK, en SPHU samt två lokala grenar med Europainriktning grenar. Därutöver återfinns en utbildning inom ES (lokal variant) och en IB-utbildning. Det finns vi- dare en relativt jämn geografisk spridning bland de 40 betygsmässigt mest selektiva utbildningarna. Elva utbildningar finns i södra förorter, 18 i norra förorter samt 11 utbildningar i . Mot detta meritokratiska kriterium på selektivitet kan vi ställa se- lektivitet grundad på social härkomst. Att betygsframgång som bak- grundsfaktor inte helt sammanfaller med högt socialt ursprung när det gäller valet av gymnasieskola och program/gren framgår av tabell 28 som redovisar de 40 mest selektiva utbildningarna i avseende på ele- vernas sociala bakgrund. Visserligen finner vi här flera utbildningar som även tillhör de rent skolmässigt definierade elitutbildningarna – som gymnasium (NVNA), Enskilda gymnasiet (NVNA), gymnasium (NVNA) och Norra real (NVNA) – men även en rad andra utbildningar som inte är lika be- tygsmässigt selektiva. I den senare kategorien återfinns bland andra gymnasium (NVTE, SMSP och SPSA), Humanistis- ka skola (NVNA) och (NVNA). intar NVNA en dominerande ställning – 21 utbildningar av totalt 25 inom NV tillhör kategorin de socialt mest selektiva utbildningarna. Men grenens dominans är inte lika självklar. SPs grenar har en något större representation än vad som var fallet när vi använde betygen som kriterium (tio utbildningar inom SP). Den viktigaste skillnaden mellan den betygsmässiga och den sociala eliten är att den senare favoriserar friskolor. Av de 40 mest socialt selektiva utbildningarna utgör frisko- lorna åtta stycken. Detta kan ställas i relation till profilprogrammen, vilka endast är representerade av två program, samskolas lokala gren inom NV och samskolas lokala gren inom MP. Geografiskt sett minskar antalet utbildningar belägna i Söderort (från elva till fem), om vi jämför tabell 27 och tabell 28. bildningar i ökar med en till 12, medan antalet utbildningar belägna i Norrort ökar från 18 till 23. Med andra ord för- delar sig individer med höga betyg jämnare i det geografiska rummet än elever med högt socialt ursprung. Låt oss därefter ta en indikator på familjens utbildningskapital som kriterium på selektivitet. Analyserar vi de mest selektiva utbildningarna utifrån andelen elever med föräldrar som har en längre högskoleutbild- ning eller forskarutbildning (tabell 29), kan vi se att friskolornas domi- nans är än mer tydlig. Bland de 40 utifrån detta kriterium mest selekti- va utbildningarna finner vi nio friskolor (närmare en fjärdedel), men bara två profilprogram. Återigen är dominansen av NVNA påfallande, men vi kan notera den relativt starka position som SPSA intar (11 av 40 utbildningar), samt att vi här finner det största antalet utbildningar in- om SPHU, tre stycken. Om vi slutligen utgår från en indikator på ekonomiskt kapital, fa- miljens inkomst52, som kriterium på selektivitet, finner vi delvis andra hierarkier (tabell 30). I likhet med den elit som är mest utbildad, prio- riterar den ekonomiska eliten mer än andra friskolor (sju av de 40 ut- bildningar som har de högsta andelarna föräldrar med en sammanräk- nad inkomst i den tionde decentilen är friskolor), medan de lokala pro- filprogrammen är mindre betydande och endast är representerade av samskolas lokala gren inom MP och lokala gren inom NV. SP intar också en relativt stark ställning. Av de 40 utbildningarna ingår 13 i detta program och fyra av dessa utbild- ningar utgörs av SPEK som i rangordningen enligt andra elitkriterier endast dyker upp vid enstaka tillfällen. Även NVTE är något mer bety- delsefull för den ekonomiska eliten än för andra och vi finner här fyra utbildningar av denna karaktär. Med andra ord återspeglas här den dif- ferentiering vi funnit i korrespondensanalysen ovan mellan ekonomiska och kulturella fraktioner inom den högre klassen. För att sammanfatta och för att förtydliga förhållandet mellan olika slags eliter inom gymnasieskolan, kan vi återvända till tabellerna ovan (tabell 27 till 30) som även visar hur de 40 högsta rangordnade utbild- ningarna per kategori placerar sig med avseende på de övriga kriterier- na (vi bortser alltså här från andelen elever födda i eftersom denna indikator inte kan ses som en direkt indikator på en elitgruppe- 52 Kriteriet har varit att föräldrarnas sammanräknad inkomst återfinns i den tionde decentilen i hela datamaterialet, dvs. av samtliga 425 000 högstadie- och gymnasieelever . (För utgör denna grupp av populationen.) Vi har inte tagit hänsyn till om det finns en eller två inkomsttagare per familj utan summerat faderns och moderns intäkter. Detta medför naturligtvis att familjer med ensamstående föräldrar generellt får en betydligt lägre familjeinkomst än familjer med två inkomsttagare. Vi kan konstatera att den viktigaste skiljelinjen går mellan å ena sidan utbildningar som karakteriseras av att de har stora andelar elever med höga avgångsbetyg från och å andra sidan övriga ut- bildningar av elitkaraktär. Av de 40 utbildningarna som placerar sig högst enligt betygskriteriet finner vi 17 utbildningar som inte återfinns bland någon av de övriga listorna över de 40 högst rangordnade utbild- ningarna (av dem som återfinns i de övriga listorna hittar vi 19 stycken bland de 40 högst placerade utbildningarna efter social klass, 16 styck- en bland de högst placerade enligt föräldrarnas högsta utbildningsnivå men endast 13 stycken bland de högst placerade enligt föräldrarnas inkomstnivå). Det som utmärker de 17 utbildningar som endast är högst rankade enligt betygskriteriet är dels det jämförelsevis stora antalet profilprogram (åtta), dels att flera av utbildningarna är geografiskt pla- cerade i socialt mindre selektiva områden som , , , och Upplands-Bro.53 Betraktar vi de 40 ut- bildningar som placerar sig högst i avseende på andelen elever med socialt ursprung i den högre klassen, blir det tydligt att detta kriterium i högre grad än betygskriteriet samvarierar med föräldrarnas utbild- ningsnivå och inkomstnivå. Låt oss ta gymnasium som exem- pel. Tre av skolans program hamnar högt i avseende på andelen elever från de högsta samhällsskikten och två av programmen återfinns även högt upp i rangordningen enligt föräldrarnas utbildningsnivå och, i än- nu högre grad, i den som gäller föräldrarnas inkomst. Betygsmässigt är eleverna på dessa tre program dock i betydligt mindre grad selekterade. Inom fältet av elitutbildningar återspeglas också skillnader mellan den kulturella eliten och den ekonomiska. Det framgår om vi jämför de 40 högst rangordnade utbildningarna enligt föräldrarnas utbildningsnivå och de 40 topplacerade utbildningarna med avseende på föräldrarnas sammanräknade inkomst. Förutom den ovan påpekade skillnaden i pre- ferenser – efter NVNA, elitutbildningen framför andra, väljer den förra gruppen SPHU och den senare SPEK i något större utsträckning än andra grupper – finns en tydlig geografisk polarisering. I gruppen ut- bildningar rangordnade efter föräldrarnas högsta utbildningsnivå ham- nar innerstadsskolorna högt upp och utgör den numerärt största grup- pen med 18 utbildningar (mot Norrorts 16 utbildningar), medan skolor norr om intar tätpositionerna i rangordningen enligt in- komstkriteriet (och utgör mer än hälften av utbildningarna, 26 stycken, att jämföra med innerstadens elva utbildningar). 53 Eftersom vi här betraktar hela , måste vi ha i åtanke den so- cio-geografiska segregationen. De skolor som hamnar högt i betygsrangord- ningen men ligger i mindre socialt selektiva områden, utgör i relation till sitt närområde utpräglade elitutbildningar, såväl betygsmässigt som socialt. Det är värt att konstatera att det finns ett antal utbildningar som pla- cerar sig högt i alla rangordningar, oavsett vilket kriterium som an- vänds. Dessa elitutbildningar framför andra är elva stycken – Dan- deryds gymnasium (NVNA), Enskilda gymnasiet (NVNA), Franska skolan (NVNA), Hersbyskolan i (NVNA), gymnasium i (NVNA), Norra real (NVNA), (), Södra latin (NVNA),gymnasium i Djurs- holm (NVNA och SPSA) och Åva gymnasium (NVNA). Det säger nå- got signifikativt om fältet av gymnasieutbildningar i att tio av dessa elva utbildningar utgörs av NVNA, dvs. den klassiska eli- tutbildningen framför andra, och att fyra av dem tillhör de fristående skolor som också skattas högt av de socialt definierade eliterna. Likaså är det inte förvånande att samtliga utbildningar återfinns i eller dess norra förorter. Vi pekade ovan på ett problem i konstruktionen av det sociala rum, som de grupper som använder gymnasieskolans utbildningar utgör. Ef- tersom konstruktionen av dessa grupper och detta rum bygger på yr- kesuppgifter från FoB-90, saknas indikatorer på invandrargruppernas sociala tillgångar – dessa förenas just i det faktum att inga yrkesupp- gifter finns om dem. Vi kan dock med hjälp av uppgifter från RTB-98 närmare analysera de utbildningar som hamnar vid invandringspolen (tabell 32). Det är påfallande att utbildningar med en låg andel elever födda i står i kontrast till de utbildningar som hamnar högt en- ligt elitkriterierna – endast en utbildning (Tyska skolan) av de 40 ut- bildningarna med lägst andel elever födda i återfinns bland de 40 högsta utbildningarna enligt något av de andra kriterierna. Vi kan notera att ett fåtal friskolor finns representerade, fria gym- nasieskola (OP), humanistiska läroverk (IB), Tyska skolan samt Lycée Français, och endast ett profilprogram, Botvidsgymnasiets lokala gren med inriktning mot företagande inom SP. Av friskolorna särskiljer sig framför allt Tyska skolan från andra skolor med en hög andel invandrade elever.