sou · GOB359d3 · 2001-01-01 00:00:00 — Det har från olika håll gjorts gällande att konstruktionen i alkohollagen och LFT medför att det inte är fråga om tillverkning av sprit om utgångsråvaran redan är sprit. Rening av använd teknisk sprit torde inte förekomma annat än om utgångsråvaran redan är att beteckna som sprit i alkohollagens mening. Sådan rening skulle därmed inte utgöra tillverkning av sprit och inte heller kräva tillverkningstillstånd enligt 2 kap. 1 § alkohollagen. Förhållandet skulle inte heller påverkas av att man vid reningen ofta använder en destillationsapparat. Det föreligger ett uppenbart behov att reglera denna fråga. Utredaren skall mot bakgrund av det anförda analysera hur bestämmelserna om rening av teknisk sprit skulle kunna ges en ändamålsenlig och tydlig lagteknisk utform- ning. Det finns i samband med översynen av de materiella bestämmelserna på området även skäl att utreda huruvida även fortsättningsvis skall vara central tillstånds- och tillsynsmyndighet för handeln med tekniska alkoholprodukter eller om dessa uppgifter bör föras över till Alkoholinspektionen. För ett sådant överförande talar inte minst det förhållandet att tillståndsgivning och tillsyn avseende tillverkning av sprit ligger på Alkoholinspektionen och att de alkoholpolitiska kontrollfrågorna skulle bli samlade vid en central myndighet och inte uppsplittrade som . En sådan ordning förutsätter dock att såväl den kemisk-tekniska kompetens som den mer allmänna erfarenhet på området som har byggts upp hos kan föras över och tas till vara hos Alkoholinspektionen. har regeringen givit Statskontoret i uppdrag att kartlägga vissa centrala och regionala myndigheters och då bl.a. även ansvar och uppgifter på alkohol- och narkotikaområdet. Statskontoret skall också lämna ett principiellt förslag till en ny myndighetsstruktur på området. Utredaren har i uppdrag att i samråd med Statskontoret närmare diskutera även dessa organisatoriska frågor. Utredaren skall också belysa de ekonomiska konsekvenserna av en eventuell organi- satorisk förändring. Det saknas vidare bestämmelser i om vilka förutsättningar som skall vara uppfyllda för att de olika tillstånden skall beviljas. Det har i första hand varit tillståndsmyndighetens uppgift att i överensstämmelse med lagens syfte utforma kriterierna för tillstånd. En sådan ordning är naturligtvis djupt otillfredsställande ur bl.a. rättssäkerhetssynpunkt. Den skapar även onödiga svårig- heter för den tillämpande myndigheten. I uppdraget ingår därför också att utforma kriterier för tillståndsprövningen och även för vad som skall gälla i fråga om administrativa ingripanden mot meddelade tillstånd. Även det straffrättsliga ansvaret på området skall utredas. Utredaren skall också belysa regleringens förhållande till de förpliktelser som följer av anslutning till EU och förhållandet till de skatterättsliga författningarna på området, bl.a. lagen (1994:1564) om alkoholskatt. Behovet av följdändringar i annan lagstiftning skall också uppmärksammas. Utredaren skall samråda med berörda myndigheter, organisationer, statliga kommittéer och utredare samt arbetsgrupper inom som utreder eller på annat sätt arbetar med frågor som anknyter till denna utredning. Utredaren skall beakta regeringens direktiv till samtliga kommittéer och utredare att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), att redovisa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992: 50), att redovisa jämställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994: 124) samt att redovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir. 1996:49). Utredaren skall redovisa uppdraget till regeringen . Tilläggsdirektiv till Utredningen för översyn av vissa bestämmelser i alkohollagen samt av bestämmelserna om försäljning av teknisk sprit m.m. (S 1998:02) Beslut vid regeringssammanträde . Genom beslut bemyndigade regeringen chefen för att tillkalla en särskild utredare för att se över vissa bestämmelser i alkohollagen (1994:1738) samt i lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. och att utarbeta förslag till ny lagstiftning för handeln med teknisk sprit och alkohol- haltiga preparat (dir. 1998:19). Utredningsuppdraget skulle redo- visas . I uppdraget ingår att kartlägga dels hur lagstiftningen tillämpas på de områden som omfattas av utredningsuppdraget, dels om erfarenheterna från tillämpningen visar att ändringar, förtydliganden eller tillägg behövs på särskilda punkter. Utöver vad som framgår av redan givna direktiv, skall utredaren utvärdera effekterna av de sena serveringstiderna till . Utvärderingen skall bl.a. omfatta effekterna på alkoholkonsum- tionen bland ungdom samt förekomsten av våld. Utredaren skall vidare utreda frågan om distansförsäljning av alkoholdrycker till från andra länder skall tillåtas och hur den i så fall skall hanteras. Även frågan om hur gåvoförsändelser av alkoholdrycker från andra länder skall hanteras och eventuellt beskattas ingår i uppdraget. Denna del av uppdraget liksom uppdraget att se över reglerna om och villkoren kring den yrkes- mässiga importen av alkoholdrycker skall utredaren redovisa till regeringen möjligt, dock . I övrigt skall utredningen ha slutfört sitt arbete . I målet C-185/95, åklagaren mot , prövade EG- domstolen bestämmelserna om detaljhandelsmonopolet och dess funktionssätt mot artikel 37 i EG-fördraget, som reglerar anpassningen av statliga handelsmonopol. Sammanfattningsvis fann domstolen att detaljhandelsmonopolets kriterier och urvalsmetoder varken var diskriminerande eller av sådant slag att de missgynnade importerade produkter. Domstolen slog därför fast att ett statligt detaljhandelsmonopol för alkoholdrycker utformat och anpassat såsom det svenska Systembolaget inte stred mot artikel 37 i EG- fördraget. För svenskt vidkommande var beslut mycket viktigt ur folkhälsoperspektiv. Lagstiftningen på alkohol- området skall syfta till att begränsa alkoholens tillgänglighet samt att skydda ungdomen. Det är därför viktigt att hitta ett system, när det gäller gåvoförsändelser och kommersiella försändelser av alkoholdrycker från bl.a. andra EU-länder till , som tar hänsyn också till dessa alkoholpolitiska aspekter, inte minst ålderskontroll och tillgänglighet. Frågan om distansförsäljning av alkoholdrycker till från andra länder skall tillåtas och hur den i så fall skall hanteras måste därför utredas vidare. Utredningen skall därför med förtur utreda om och hur distansförsäljningen av alkoholdrycker kan inordnas i det svenska regelsystemet utifrån också alkoholpolitiska aspekter. Även när det gäller gåvoförsändelser av alkoholdrycker så måste införseln regleras på ett sådant sätt att en eventuell skattefrihet för gåvoförsändelser inte missbrukas. Att sända paket med alkohol- innehåll får inte utnyttjas för postorderförsäljning eller marknads- föring under täckmantel av gåva. Därför måste även denna fråga med förtur utredas ytterligare. Detta inte minst mot bakgrund av att , i en formell underrättelse daterad , riktat kritik mot att det svenska regelsystemet inte möjliggör att alkoholdrycker kan sändas som gåva från ett annat EU-land till en mottagare i . Den formella underrättelsen från EG- kommissionen innehåller också kritik bl.a. mot att restauranger som har serveringstillstånd även måste ha partihandelstillstånd för att kunna importera alkoholdrycker för den egna verksamheten. Reglerna i alkohollagen om yrkesmässig import av alkoholdrycker omfattas emellertid redan av de ursprungliga direktiven. Den formella underrättelsen gör dock att även denna del av utrednings- uppdraget måste behandlas med förtur. I betänkande (1994/95:SoU9) Förslag till alkohollag i samband med att antog gällande alkohollag tillstyrkte utskottet i allt väsentligt förslagen i propositionen. När det gäller frågan om serveringstillstånd till ansåg dock utskottet att effekterna av de sena serveringstillstånden fram till bör utvärderas. Utredningen skall därför inom ramen för sitt uppdrag utvärdera effekterna av de sena serveringstillstånden. Utvärderingen bör bl.a. omfatta effekterna på alkoholkonsumtionen bland ungdom samt förekomsten av våld. Utredningen skall även, för de förslag den väljer att lämna, redovisa de ekonomiska effekterna för berörd offentlig förvaltning. Tiden för utredningen utsträcks. Utredaren skall slutredovisa uppdraget till regeringen . De delar av uppdraget som handlar om gåvoförsändelser och kommersiella försändelser till enskilda samt frågan om yrkesmässig import av alkoholdrycker skall dock redovisas till regeringen möjligt men . Bilaga 3 finns endast i den tryckta upplagan Den innehåller Alkoholinspektionens blankett AIB 1997:1, Restaurangrapport - försäljning m.m. på serveringsställe. SOU 2000:59 Bilaga 4 345 ENKÄT TILL ETT URVAL AV LANDETS KOMMUNER ANGÅENDE TILLÄMPNINGEN AV VISSA BESTÄMMELSER I ALKOHOLLAGEN DELRAPPORT FRÅN ALKOHOLUTREDNINGEN MAJ 1999 SOU 2000:59 Bilaga 4 346 SOU 2000:59 Bilaga 4 347 Ålder, ordning och nykterhet SOU 2000:59 Bilaga 4 348 Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare för att se över vissa bestämmelser i alkohollagen (1994:1738) och i lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. samt att utarbeta förslag till ny lagstiftning för handeln med teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. utsågs till särskild utredare. Till utredningen har också förordnats 16 sakkunniga och experter samt två sekreterare. Utredningen har antagit namnet . Utredningens uppdrag definieras i kommittédirektiven 1998:19 samt i tilläggsdirektiven 1998:52. Däri framgår bl.a. att utredningen skall kartlägga hur lagstiftningen tillämpas och huruvida erfarenheterna från tillämpningen visar att ändringar, förtydliganden eller tillägg behövs på särskilda punkter. I samband med anslutning till EU trädde en omfattande lagreform på alkoholområdet i kraft. Reformen innebar bl.a. att monopolen för tillverkning, export, import och partihandel med alkoholdrycker försvann och ersattes av ett tillståndssystem. En ny myndighet, Alkoholinspektionen, inrättades och beslut om alkoholservering flyttades från länsstyrelserna till kommunerna. Tillståndssystemet för servering och detaljhandel med öl klass II upphörde m.m. Många av de aktuella frågeställningarna avseende alkohollagens tillämpning kan belysas närmare av kommunerna, som är både tillsyns- och tillståndsmyndighet respektive 1996 enligt alkohollagens övergångsbestämmelser. Som ett led i utredningens översyn av vissa bestämmelser i alkohollagen genomfördes därför en enkät till ett urval av kommuner Denna rapport gör inget anspråk på att vara en analys av enkätsvarens betydelse för ställningstaganden i olika avseenden, utan är endast en redovisning av fakta och åsikter. Resultatet av enkäten är ett av flera underlag för utredningens arbete. SOU 2000:59 Bilaga 4 349 En enkät till samtliga 288 kommuner bedömdes vara alltför tidsödande i förhållande till syftet med enkäten. Enkäten har därför tillställts ett urval av landets kommuner. Urvalet har gjorts av statistisk expertis inom i form av ett s.k. viktat urval på följande sätt. (Antal invånare i kommunerna utgår från den officiella statistiken .) över 100 000 invånare Kommungrupp större städer med mellan 50 000 och 100 000 invånare med mellan 20 000 och 50 000 invånare oavsett invånarantal(*) med mindre än 20 000 invånare I det viktade urvalet är de större kommunerna starkt representerade för att öka säkerheten i resultatet. Med detta urvalsförfarande uppgår det statistiska s.k. konfidensintervallet till . (*Nio av turistkommunerna kommer från gruppen övriga kommuner samt en från vardera större och medelstora städer.) Enkäten var uppdelad i fyra block och berörde nedanstående paragrafer i alkohollagen. Detaljhandel med öl klass II (5 kap 6 § samt 7 kap 21 §) Serveringstider (6 kap 4 §) Tillfällig alkoholservering (7 kap 5 §) Alkoholpolitiska olägenheter (7 kap 9 §) Varje block inleddes med en kommentar (se enkätformuläret i bilagan). Möjlighet att avge ytterligare synpunkter lämnades i anslutning till varje block. SOU 2000:59 Bilaga 4 350 Av de utvalda 86 kommunerna har 79 stycken svarat på enkäten. Dessutom har 6 kommuner svarat spontant. (Enkätformuläret har varit tillgängligt på Internet.) Eftersom de tillkommande kommunerna i stort sett tillhör samma kommungrupper som de kommuner som ej besvarade enkäten har även dessa tagits med i redovisningen. Enkäten omfattar således totalt 85 kommuner. Numreringen av enkätsvaren motsvarar frågorna i enkätformuläret (se bilaga). I många fall har svaren presenterats efter kommungruppstillhörighet, dvs. storstäder, större städer, medelstora städer, turistkommuner och övriga kommuner i enlighet med urvalskriterierna. Reglerna för folkölsförsäljningen ändrades i och med alkohollagens ikraftträdande. I stället för ett tillståndsförfarande infördes en rätt att sälja folköl under vissa förutsättningar. Från framför allt kommunalt håll har ofta framförts att ungdomar alltför lätt kan köpa folköl, vilket har bidragit till missbruksproblem i utsatta ungdomsgrupper. Enkäten berörde främst områden som antal godkända butiker, olaglig försäljning, tillsyn och konsumtion. Kommunerna ombads att ange ungefär hur många butiker, med laglig rätt, som säljer folköl i kommunen, och även ange om man har problem med olagliga butiker. I svaren märks tydligt att ju större kommunen är desto svårare har kommunen att uppskatta folkölsförsäljningen. Gränsen går vid ungefär 50 000 invånare, dvs. mellan större och medelstora städer. Sex kommuner har inte ens angivit ett ungefärligt antal butiker med folkölsförsäljning. Av dessa finns de två storstäderna och . Osäkerheten hos de större kommunerna gör att det är svårt att ange ett ungefärligt totalt antal butiker i som säljer folköl. En uppräkning av siffrorna till hela riket på basis av uppgifterna i enkäten visar på att det skulle finnas drygt 14 000 butiker med laglig rätt att sälja öl i landet. Detta kan jämföras med uppskattningen 12 000 butiker i Alkohol- inspektionens enkät , avseende . En stor reservation måste dock lämnas för dessa uppgifter. Något säkrare siffror, framför allt för medelstora och mindre kommuner, är det att i stället redovisa genomsnittsantalet butiker inom varje kommungrupp. Fördelningen ser då ut så här: SOU 2000:59 Bilaga 4 351 Antal butiker med folkölsförsäljning i genomsnitt På frågan om det finns problem i kommunen med butiker som säljer folköl utan laglig rätt enligt alkohollagen, svarade kommunerna så här: Inga butiker = Inga butiker säljer utan rätt enligt alkohollagen. Slutar = Man slutar med försäljningen efter påpekande. Enstaka = Det finns problem med enstaka butiker. Omfattande = En omfattande försäljning av folköl bedrivs utan rätt enligt alkohollagen. Det är företrädesvis de större kommunerna som uppger att det finns problem med olaglig ölförsäljning. Även här finns dock ett stort mörkertal. En fjärdedel av kommunerna har ingen uppgift om eventuell ölförsäljning utan laglig rätt. SOU 2000:59 Bilaga 4 352 38 av de 85 kommunerna bedriver någon form av tillsyn över folkölsförsälj- ningen med en ganska jämn fördelning mellan kommungrupperna. Tre av storstäderna finansierar tillsynen med tillfälliga projektmedel. Före alkohollagens ikraftträdande var det endast fyra av kommunerna som bedrev tillsyn över ölförsäljningen. På frågan om man har upptäckt försäljning av öl till ungdomar uppgav 23 kommuner att man kunnat konstatera detta i sammanlagt 64 fall. En majoritet av dessa kommuner var små eller medelstora. 14 kommuner hade meddelat varning eller försäljningsförbud vid sammanlagt 40 tillfällen. Det var storstäderna som stod för nästan samtliga sanktionsbeslut. svarade ensam för 17 av besluten. Kommunerna ombads uppskatta ifall man märker någon skillnad i folkölskonsumtionen bland ungdomar . Så här fördelade sig svaren: FOLKÖLSKONSUMTION BLAND UNGDOMAR EFTER Minskat något Minskat kraftigt Uppskattningen bygger bl.a. på uppgifter från fältarbete och drogvane- undersökningar bland skolelever. Kommuner som angav svaret Vet ej var i regel kommuner som inte bedrev någon form av folkölstillsyn. SOU 2000:59 Bilaga 4 353 Den vanligaste kommentaren på detta frågeblock var att man saknade resurser för folkölstillsynen, och att det är nödvändigt att införa någon form av tillsynsavgifter eller liknande. Förtydligande av matvaru- sortimentet efterlystes också. Hur länge restaurangerna skall få hålla öppet med alkoholservering är jämte matutbudet den mest omdiskuterade serveringsbestämmelsen i alkohollagen. Det är också ett av de få områden där det finns ett visst utrymme för utskänkningspolitik. Alkohollagen anger att all alkoholservering skall avslutas senast om inte tillståndsmyndigheten beslutar annat. Något generaliserat kan sägas att av tradition sker en liberalare tillämpning av reglerna i landets södra delar, medan ett restriktivare synsätt råder längre norrut. Alkohol- utredningen har bl.a. fått i uppdrag att utvärdera effekterna av de sena serveringstiderna. Enkäten tog upp frågor om kommunala riktlinjer angående serveringstiderna, fördelningen av serveringstider i kommunen, förekomst av våld, matförsäljningen m.m. Frågan om det fanns några kommunala riktlinjer för serveringstider besvarades enligt följande: Nej visar antalet kommuner som inte har antagit några riktlinjer om serveringstidens längd. Riktlinjer om serveringstider finns, med ett par undantag, endast i storstäder och större städer. SOU 2000:59 Bilaga 4 354 Serveringstid är den i särklass vanligaste sluttiden och detta var också mediantiden i 70 av kommunerna. I flera av dessa kommuner fanns det överhuvud inga andra serveringstider. I fyra av kommunerna låg tyngdpunkten för senaste serveringstid tidigare än 01.00 och i elva kommuner de flesta s.k. turistkommuner fanns en förskjutning mot som senaste tid. 3.2.2Ålder, ordning och nykterhet Kommunerna ombads att uppskatta gästernas genomsnittsålder på restaurangerna inom kommunen . Ungefär två tredjedelar av de utvalda kommunerna besvarade denna fråga, dvs. de kommuner som har restauranger med sena serveringstider. Svarsalternativen var åldersintervaller i taget. Flera kommuner fördelade genomsnittsåldern på mer än en femårsintervall. Åldersfördelningen fick med hänsyn tagen till detta följande utseende: av restauranggästerna är . I storstäder och medelstora städer är restaurangutbudet i regel så varierat att det finns restauranger som lockar publik i olika åldrar. I turistkommunerna låg genomsnittsåldern något lägre; . Denna fråga handlade om kommunerna hade några uppgifter om förekomst av våld inne på restaurangerna eller i köer till restaurangerna. 16 av kommunerna, med en jämn spridning mellan kommungrupperna, svarade att sådana uppgifter finns. Dessa består bl.a. av rapporter från polismyndigheten på orten. En tendens är att antalet misshandelsfall ökar sena fredags- och lördagskvällar. Flera uppgifter handlar också om bråk i köer till populära restauranger. I huvudbetänkande kommer dessa uppgifter att presenteras närmare. SOU 2000:59 Bilaga 4 355 Sambandet mellan ordning/nykterhet och sena serveringstider efterfrågades. Denna fråga besvarades av 59 kommuner med nattöppna restauranger. ORDNING OCH NYKTERHET EFTER KLOCKAN 01.00: Majoriteten (38 stycken) av de svarande kommunerna angav att det var högljutt och livligt på restaurangerna , men under kontrollerade former. Tio kommuner svarade att det var tydliga problem med t.ex. oordning och påtagligt hög berusning. Ungefär lika många svarade att det inte var någon märkbar skillnad mot . Vad gäller svarsalternativen Tydliga problem och Högljutt och livligt fördelar sig dessa jämnt över kommun- grupperna, medan svarsalternativet Ingen märkbar skillnad angavs med ett undantag endast av mindre kommuner. Här frågades om matservering förekom på restaurangerna inom kommunen efter klockan 01.00/03.00. MAT EFTER KLOCKAN 01.00? Svarsalternativet Begränsat är ett samlingsnamn för alla svar som förekom i stället för ett enkelt Ja eller Nej, t.ex. smårätter, sparsamt, sällsynt, ovanligt, SOU 2000:59 Bilaga 4 356 ringa, knappast, på begäran etc. Dessa får nog passera som godkänt med tanke på lagstiftningens utformning. Att inte mindre än 20 kommuner svarade ett reservationslöst Nej på frågan om det förekom matförsäljning är däremot mer anmärkningsvärt. (I författningskommentaren till 7 kap. 8 § anges att lagad mat i princip skall finnas att tillgå under hela den tid som servering av spritdrycker, vin och starköl pågår. På sen behöver dock inte matutbudet vara lika varierat och komplett som i övrigt.) Från flera kommuner anförs att ju senare serveringstiderna är, desto senare går man ut på krogen. Denna tidsförskjutning av restaurang- besöket bidrar till att restaurangerna har problem med matserveringen, eftersom restauranggästerna inte efterfrågar mat i samma utsträckning som . Önskemål om reglerad sluttid i lagen framförs (också) av ordnings- och säkerhetsmässiga skäl. Frågorna 3, 5 och 6 i detta frågeblock besvarades av ungefär lika många kommuner, dvs. av de kommuner som har restauranger med sent öppethållande. Att det inte är exakt lika många svar på dessa tre frågor beror på att även några kommuner med 01.00 som senaste serveringstid ibland har ansett sig kunna svarat på frågorna med hänvisning till att restaurangerna egentligen inte stänger förrän den s.k. stängningstiden i 6 kap. 4 §. Tillfälliga tillstånd kan avse servering till allmänheten eller till slutna sällskap. Antalet tillfälliga tillstånd för allmänheten har ökat explosionsartat det med festivaler av olika slag, där tältserveringar med mat och alkohol- drycker ofta förekommer. Möjlighet till tillstånd för slutna sällskap tillkom för att det skall vara möjligt för folk att kunna anordna fester med alkoholservering utan att gå på restaurang. Det har ifrågasatts om dessa tillstånd är motiverade från alkoholpolitisk synpunkt, eller om de snarare utgör en illojal konkurrens med den etablerade restaurangnäringen. I uppdrag ingår att se över bestämmelserna för de tillfälliga serveringstillstånden. Många kommuner har i sina alkoholpolitiska program antagit riktlinjer för bedömningen av ansökningar om tillfälliga serveringstillstånd. I fråga ombads därför kommunerna att ange om man tillämpar sådana riktlinjer, och hur dessa i så fall ser ut. Inte mindre än 72 av de 85 kommunerna svarade att man har antagit kommunala riktlinjer; i de flesta fall inom ramen för det alkoholpolitiska programmet. De vanligaste kommunala riktlinjerna för tillfälliga serveringstillstånd: SOU 2000:59 Bilaga 4 357 Alkoholserveringen skall ingå som en del i ett seriöst evenemang. Tillstånd bör ej ges i samband med idrottsevenemang eller arrangemang som riktar sig främst till ungdomar. Sökanden skall ha beviljats markupplåtelse. Miljökontoret/motsvarande skall ha godkänt livsmedelshanteringen. Lagad mat skall tillhandahållas. Serveringen skall bedrivas på en avgränsad serveringsyta. Tillstånd till servering av spritdrycker medges ej. Alkoholserveringen skall avslutas senast klockan 24.00/01.00. Tillstånd medges endast till innehavare av serveringstillstånd (på den egna orten). Betryggande tillsyn över serveringen måste garanteras. (Det är inte lika vanligt att kommunerna har antagit så detaljerade riktlinjer för tillfälliga tillstånd till slutna sällskap som beträffande tillfällig servering till allmänheten. Följande uppräkning är därför mer att betrakta som exempel på förekommande riktlinjer.) Slutet sällskap skall vara en begränsad krets av personer som har ett gemensamt intresse utöver den ifrågavarande tillställningen./Alkohol- serveringen skall endast vara ett komplement till den ordinarie verksamheten. Förening som söker tillstånd skall ha en tillfredsställande organisation med bl.a. stadgar, styrelse och medlemsförteckning, och visa att den bedriver ideell eller annan verksamhet som kan bedömas som bestående. Deltagarna vid en ansökt tillställning skall kunna definieras i förväg. Tillstånd kan meddelas till företag för servering vid personalfester o.dyl.