sou · GOB351d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Löntagare med lägst lön har också i regel minst utrymme att spara. har denna grupp stora behov av kompetensutveckling. För att stimulera dem att delta i systemet och komma igång med ett regel- bundet sparande kan en statlig grundplåt få stor betydelse. De kan snabbare nå sitt utbildningsmål och de kan se att även med en mindre sparad summa kan det vara realistiskt och möjligt att kunna ta ledigt för kompetensutveckling utan att det får orimliga effekter på den personliga ekonomin. Jag ser inte denna grundplåt som ett permanent inslag i det framtida systemet utan som en startpremie för de som annars skulle riskera att hamna utanför. Jag är medveten om att ett antal av de individer som påbörjar sparande för att få del av grundplåten kommer att upphöra med insättningar när vill- koren är uppfyllda. Trots detta är jag övertygad om att tillräckligt många individer genom denna möjlighet kommer att fortsätta det på- började sparandet. När man väl kommit över tröskeln att påbörja ett sparande och den personliga ekonomin anpassats därefter är det troligt att man kommer att fortsätta. Storleken på denna statliga grundplåt bör givetvis vara så stor att det är attraktivt för målgruppen att utnyttja den som den måste kunna uppfattas som rimlig för de övriga som deltar i systemet. Jag anser därför att det är motiverat att begränsa summan och rikta den till individer i åldern 35–som har en inkomst på högst /mån. Dessutom bör motprestationen vara tydlig. De individer som vill ha del av grundplåten måste själva spara minst lika stor summa i ett regel- bundet sparande om minst 12 kalendermånader innan grundplåten ut- betalas. Det är givetvis möjligt att tänka sig en högre summa än den jag nu föreslår eller en mindre grundplåt som utgår till alla som öppnar konto. En högre summa skulle dock förutsätta att målgruppen begränsas betydligt och en mindre summa riktad till alla riskerar att bli så liten att den helt förlorar sin stimulanseffekt. Förslag till hur avsatta budgetmedel för . Jag har övervägt en avtrappning av beloppet eller den lön som berättigar till grundplåt. Men eftersom det rör sig om en engångsåtgärd med en måttlig summa som inte kan anses ge upphov till ändrade beteenden hos individen har jag stannat för att göra reglerna enkla och tydliga i stället. Jag har också övervägt att föreslå att inkomsten skall omräknas så att den motsvarar heltidsarbete. Detta förutsätter dock ett ansöknings- förfarande där individer själv får uppge sysselsättningsgrad för . Denna uppgift går inte för ansvarig myndighet att kontrollera. Att jag valt att inte ta med utbildningsnivån är främst för att förenkla hanteringen. Med ålder och inkomst kommer inte ens ett ansökningsförfarande att behövas. når man till allra största delen samma individer. Dessutom är gruppen som saknar 3-årig gymnasieutbildning uppmärksammad i andra sammanhang. Att grundplåten riktas till alla i åldern 35–som har en för- värvsinkomst på högst /mån innebär att fler kvinnor än män kommer att få del av startpremien. Att stimulera avsättningar via kollektivavtal till individens kompetenssparkonto bedömer jag som värdefullt för att få med många i sparandet. Genom en stimulans till kollektivavtal ökar förutsättning- arna att systemet omfattar stora grupper på arbetsmarknaden. Det torde särskilt gynna de som annars skulle riskera att komma utanför systemet antingen genom att de själva inte bedömer sig ha ekonomiska möjlig- heter att spara eller annars inte skulle ha omfattats av individuella överenskommelser om arbetsgivaravsättningar. Mitt förslag utgår från den begränsade summa som finns tillgänglig vilket innebär är att det finns utrymme för en nedsättning av arbets- givaravgifterna på arbetsgivarens avsättningar . En stimulans till att sluta kollektivavtal kan givetvis inte på något avgörande sätt täcka arbetsgivarens långsiktiga kostnader för en avsättning. Det är heller inte huvudsyftet. Motivet är i stället som jag ser det att åstadkomma en stimulanseffekt för att redan i kommande avtalsrörelse sluta kollektivavtal om avsättningar till individens konto. Genom att tillfälligt sänka arbetsgivaravgifterna för den del lönekostnaden som avsätts till individens konto finns ett incitament för parterna, att till en lägre kostnad för arbetsgivaren än om medlen utbetalts till kontantlön, bidra till kompetenssparandet. Jag är också övertygad om att detta ekonomiska incitament i sig bidrar till att föra upp frågan till diskussion mellan parterna inför kommande avtalsförhandlingar. De avtal som kommer att slutas kommer att omfatta huvuddelen av svensk arbetsmarknad och kan därför få stor långsiktig betydelse. Jag avser i det följande avsnittet, (kapitel 8) peka på att om ytterligare medel skulle kunna tillföras 84 Förslag till hur avsatta budgetmedel för . systemet kan det övervägas om dessa bör användas till en permanent nedsättning av arbetsgivaravgifterna för de medel som avsätts till individens konto. I det perspektivet skulle givetvis en tillfällig högre nedsättning första året få ytterligare effekt. Att stimulera kollektivavtal via nedsättning av arbetsgivaravgifterna har parterna tidigare rekommenderat i samband med den s.k. rapport till regeringen . Parterna betonade då att en sådan stimulans inte i första hand avsåg att täcka de kostnader som då avsågs dvs. verksamhetsrelaterad kompetensutveckling utan i stället var att betrakta som en stimulans till att få till stånd avtal över hela arbetsmarknaden. Det är mot den bakgrunden min bedömning att parterna skulle se även denna stimulans som ett verksamt bidrag till att öka arbetskraftens kompetens. I rapport föreslogs också att arbetsplatser som inte omfattas av kollektivavtal skulle kunna få del av den statliga stimulansen. Det skulle ske genom att kollektivavtalet får en s.k. normerande verkan också för personer och arbetsplatser som inte omfattas av kollektivavtal. Liknande förslag lämnades också av i sin rapport om Mål 3. Jag föreslår att motsvarande till- vägagångssätt skall gälla även den stimulans jag här har föreslagit. För egenföretagare, föreslår jag att de får motsvarande ettåriga nedsättning av egenavgifterna beräknat på hela det belopp som egenföretagaren avsätter till sitt IKS-konto. Det innebär att egenföre- tagaren i praktiken får möjlighet till en tillfällig nedsättning av egen- avgifterna på insättningar till IKS upp till ett basbelopp. Detta är ur administrativ utgångspunkt det enklaste och mest praktiska tillväga- gångssättet för att få denna stimulans att också kunna omfatta egen- företagaren. Att egenföretagaren därmed kan få en större tillfällig stimulans än andra arbetsgivare kan dessutom motiveras med att många egenföretagare kan ha svårare att komma igång med ett sparande till sin egen kompetensutveckling. 7.3En grundplåt riktad till låginkomsttagare En grundplåt för låginkomsttagare bör utformas som en engångsvis utbetalning till de individer i målgruppen som öppnar ett kompetenssparkonto och deltar i ett regelbundet sparande minst 12 kalendermånader. Grundplåten bör uppgå till under förutsätt- ning att individen under sparat motsvarande summa av egna medel. Förslag till hur avsatta budgetmedel för . Uppgifter om att individen uppfyllt motprestationen bör kunna ske via en automatisk överföring från det institut som hanterar kontot. Därefter kan utbetalning av grundplåten ske. Målgruppen som kan få del av grundplåten föreslås vara alla indi- vider mellan 35–som 2000 haft en förvärvs- inkomst på högst (/mån). Enligt senast tillgängliga statistik uppgår denna målgrupp till ca 1 miljon individer. Även dessa uppgifter går att kontrollera automatiskt via skatte- myndigheterna och via det institut som hanterar kontot och bör därför inte leda till någon omfattande administrativ kostnad. Grundplåten sätts in på individens konto och behandlas därefter på samma sätt som andra insättningar på kontot. Den beskattas på samma sätt vid uttag och motsvarar därför en lägre nettokostnad för staten. Jag har bedömt att även om en stor andel av målgruppen kommer att utnyttja erbjudandet kommer statens kostnad maximalt att uppgå till ca 2,0 mdkr. Det innebär att ca 4/5 av engångsbeloppet riktas till en startpremie i form av en grundplåt till låginkomsttagare. 7.4En stimulans till avsättningar via kollektivavtal Stimulansen till arbetsgivaren föreslås ske genom en nedsättning av arbetsgivareavgifterna av den del av lönesumman, som efter kollektivavtal slutna , avsätts till individens kompetensparkonto. I kontrolluppgifterna bör arbetsgivaren särredovisa den del av lönekostnaden som utgår till individens konto och bifoga det aktuella kollektivavtalet för att vara berättigad till nedsättning av arbetsgivaravgiften. Några andra villkor än att medlen överförs till individens konto och därmed disponeras av indi- viden bör inte vara knutna till stimulansen. Jag anser det inte befogat och heller inte lämpligt att i övrigt reglera innehåll eller omfattning av kollektivavtal. Det är och måste vara parternas eget ansvar. För huvuddelen av svensk arbetsmarknad går befintliga löneavtal ut . Parterna får därmed om de så önskar en extra stimu- lans till att såväl i centrala kollektivavtal som i lokala kollektivavtal som sluts om lönevillkor även komplettera med avsättningar till indi- videns kompetenskonto. För de delar av arbetsmarknaden där löneavtal sluts torde det inte finnas något hinder att sluta särskilda kollektivavtal om avsättningar till individuella kompetens- konton. Givetvis kan det finnas avtal som inte kommer att kunna slutas innan utgången av . Jag har dock bedömt det som nödvändigt 86 Förslag till hur avsatta budgetmedel för . att sätta en bortre tidsgräns för när kollektivavtal ska vara slutna för att kunna överblicka den statsfinansiella effekten av förslaget. Den totala lönesumman beräknas uppgå till ca 900 mdkr. Med ett antagande att kollektivavtal om avsättningar till individens kompe- tenskonto skulle omfatta hela arbetsmarknaden och uppgå till mot- svarande av lönesumman skulle avsättningarna uppgå till ca 45 mdkr. Den statliga kostnaden för en nedsättning av arbetsgivar- avgifterna motsvarande för den del av lönesumman som avsätts till individens kompetenskonto skulle därmed kunna uppgå till ca . Det måste betraktas som ett mycket högt antagande. Att kollektivatal skulle omfatta hela arbetsmarknaden är knappast troligt. Även om avsättningarna i vissa avtal skulle uppgå till av lönesumman skulle den summa på som återstår av den engånsvisa beloppet mer än väl räcka till för en ettårig nedsättning för avtal som är slutna . En förbrukning av 2,5 mdkr förutsätter i praktiken att alla i målgruppen kommer att utnyttja erbjudandet om en grundplåt och att praktiskt taget hela arbetsmarknaden kommer att omfattas av avtal . Det är , enligt min uppfattning, det enda rimliga sätt för mig som utredare att beräkna kostnaden och förbrukningen av denna typ av engångskostnad. Skulle det dock visa sig att färre i målgruppen kommer att utnyttja grundplåten och att avtal kommer till stånd bara på delar av arbets- marknaden bör regering och riksdag överväga att utöka målgruppen eller höja nivåerna för grundplåten respektive nedsätt- ningen av arbetsgivareavgifterna. Det väsentliga är att medlen utnyttjas för avsett ändamål, dvs. stimulans av kompetensutveckling. 7.6Avsättning och förvaltning av de reserverade medlen Jag föreslår att i samband med behandlingen av budget- propositionen för fattar beslut om att de medel om 1,35 mdkr som i samband med budgetpropositionen för avsatts och de medel om 1,15 mdkr som enligt beslut har reserverats för för att stimulera individuell kom- Förslag till hur avsatta budgetmedel för . petensutveckling, överförs och placeras på ett räntebärande konto på . Medlen förvaltas av till dess att de utbetalas till de ändamål och som fastställt för det en- gångsvisa beloppet. Liknande överföringar till gjordes i samband med beslut om premiepensionssystemet då medel från stats- budgetens inkomstsida, i det fallet socialavgiften, som inte kunde tas i anspråk det aktuella budgetåret överfördes och placerades på ett räntebärande konto på . Jag anser att samma modell bör tillämpas i detta fall. Jag har därför sist i detta delbetänkande föreslagit en särskild Lag om förvaltning av medel för stöd till indi- viduell kompetensutveckling. Lagen följer i relevanta delar den lag som fattade beslut om i samband med propositionen (1994/95:41) Förändringar i finansieringen av det allmänna pensions- systemet m.m. Att låta förvalta de medel som fattat beslut om ska avsättas för att stimulera individuell kompetensutveck- ling, följer därmed en redan etablerad princip. Det är också som jag ser det, det enklaste och mest praktiska tillvägagångssättet för att uppnå beslut om ändamålet med medlens användning. Medlen förvaltas av och placeras på ett räntebärande konto. Räntan ska vara marknadsmässig och läggas till kapitalet och regering och riksdag bör få information hur förvaltat medlen. Medlen kan därmed utbetalas de gör mest nytta för sitt ändamål. 8Parternas möjligheter att komplettera det individuella kompetenssparandet 8.1Utgångspunkter för parternas medverkan Jag har i mitt förslag utgått från att ett system för individuellt kompetenssparande (IKS) bör vara individuellt och frivilligt. Individen skall inte vara beroende av arbetsgivarens intresse att medverka för att vara med i systemet och för att få del av den statliga subventionen. Jag ser detta som en grundläggande förutsättning om det skall vara möjligt att uppnå direktivens krav på att systemet skall kunna vara tillgängligt för alla grupper på arbetsmarknaden såväl anställda som företagare och oberoende av anställningsform. Det är också en viktig principiell utgångspunkt. Systemets syfte är att öka individens möjlig- heter att styra sin egen utveckling. Det är individens pengar som den själv måste ha det odelade inflytandet över. Ett system som förutsätter arbetsgivarens medverkan skulle riskera att helt utestänga den växande grupp på arbetsmarknaden som har olika former av tillfälliga anställ- ningar som projektanställningar, kontraktsanställningar, och andra tidsbegränsade anställningar. Dessutom är det min bedömning att ett generellt system som förutsätter arbetsgivarens medverkan skulle leda till krav från arbetsgivaren att också få ett direkt inflytande över medlens användning. Detta understryks av de många samtal jag under utredningens arbete haft med enskilda arbetsgivare och deras före- trädare samt i de intervjuer jag låtit genomföra med ett slumpvis antal utvalda småföretagare. Att göra systemet beroende av arbetsgivarens bidrag skulle således även på denna punkt riskera att motverka direktivens krav på att det är individen som skall bestämma över de sparade medlen. Jag ser det dock som mycket önskvärt och angeläget att det generella systemet kompletteras med individuella överenskommelser 90 Parternas möjligheter att komplettera det individuella. och olika former av avtal på arbetsplatsen som innebär att arbetsgivare medverkar. Därför föreslår jag en utformning av IKS som gör det möjligt att komplettera det med avtal och överenskommelser. För att särskilt öka intresset för individen att få till stånd arbetsgivaravsättningar har jag i förslaget gett individen möjlighet till ett extra avdrag på ett halvt prisbasbelopp för de medel som arbetsgivaren avsätter. Jag har också i det föregående kapitlet föreslagit att ca av de engångsvisa belopp som finns avsatta enligt beslut skall användas för att stimulera parterna att sluta kollektivavtal som innebär avsättningar till individens kompetenssparande. Jag kommer i det följande dessutom föreslå vissa förändringar i skattelagstiftningen i syfte att ytterligare underlätta och stimulera arbetsgivarens medverkan. Jag har utformat förslagen efter nära och täta kontakter med före- trädare för parterna. Det har skett dels inom ramen för den samråds- grupp jag har med parterna, dels genom en rad kontakter med enskilda arbetsgivare, arbetsgivarorganisationer och fackliga organisationer. Jag har dessutom gett ett särskilt uppdrag till som fristående konsult att i kontakt med parterna undersöka intresset för att sluta avtal som kan komplettera ett individuellt och generellt system samt ge exempel på sådana avtalskonstruktioner. rapport publiceras i sin helhet som bilaga 4 till detta delbetänkande. Mitt bestämda intryck efter de kontakter jag haft är att det finns en grundläggande positiv syn från parterna och från enskilda arbetsgivare att medverka till att det kommer till stånd ett system för IKS. Den dominerande inställning jag möter är att det kommer att kunna vara ett viktigt komplement till de övriga kompetensutvecklingsinsatser som görs i arbetslivet och bör utgöra ett naturligt inslag i en framtida infrastruktur för det livslånga lärandet. 8.2Motiv för parternas medverkan Som jag tidigare utvecklat i detta betänkande måste ett system för IKS ses i sitt sammanhang. Det skall vara ett system som tillsammans med alla de övriga insatser som görs ytterligare kan bidra till att utveckla svenskt arbetsliv. Arbetsplatser måste utformas så att de ger möjlighet för alla anställda att utvecklas och ta till sig ny kunskap. Det är nödvändigt för att få en väl fungerande arbetsorganisation och för att de anställda skall känna arbetstillfredsställelse och motivation i arbetet. Det ställer också krav på olika former av kompetensutvecklingsinsatser och lärande i Parternas möjligheter att komplettera det individuella Mer av projekt- och lagarbete, delegerat ansvar och plattare organisationer i kombination med hårdare resultatkrav bidrar till att allt mer av kompetensutveckling och lärande sker i det dagliga arbetet. ökar kraven på generell kompetens och bra grundläggande kunskaper för alla. Utbildningskraven för att få en anställning och för att kunna behålla sin anställningsbarhet blir allt högre. Snabba förändringar i ett företags eller en förvaltnings omvärld gör också att allt fler i arbetslivet behöver en brygga över till nya kunskapsområden. Detta är också den bild som jag mött under utredningens arbete från en rad arbetsgivare som ABB, , , Bonnierkoncernen men också från framsynta offentliga arbetsgivare inte minst i många kommuner och landsting. Det är för dessa arbetsgivare naturligt att ge stöd och uppmuntran såväl ekonomiskt som på annat sätt också till individernas egen kompetensutveckling. De ser att den individuella kompetensutvecklingen samspelar med alla övriga insatser som arbetsgivaren gör för att höja de anställdas kompetens och som därmed också leder till ökad produktivitet. För många arbetsgivare är stöd till individens kompetenssparande också en viktig konkurensfördel i den allt mer hårdnande konkurrensen om arbetskraft. När exempelvis beskriver sitt stöd till individens kompetenskonto så är motiven i första hand att kunna vara tillräckligt attraktiv som arbetsgivare för att kunna dra till sig arbetskraft och för att få fler unga att vilja stanna på företaget till. Jag är övertygad om att just denna aspekt på arbetsgivarens medverkan till IKS kommer att bli allt viktigare i takt med att arbetskraften blir äldre, dels för att kunna vara tillräckligt attraktiv för yngre arbetskraft, dels för att ge fler möjlighet att utvecklas så att de kan stanna kvar längre i arbetslivet. Jag möter också såväl arbetsgivare som fackliga företrädare som ser ett stort mervärde för verksamheten på arbetsplatsen om arbetsgivaren medverkar i IKS. Att individen har egna medel och ett eget sparande till den egna kompetensutvecklingen ger ett nytt och mer kvalificerat innehåll i samtalen mellan arbetsgivare och den enskilde exempelvis i samband med utvecklingssamtal på arbetsplatsen. Det skapar ett ökat inflytande för individen men ökar också intresset för utbildning och kompetensutvecklingsfrågor. Om alla anställda på en arbetsplats får del av IKS-systemet föder det med säkerhet också diskussioner och samtal mellan arbetskamrater och mellan anställd och arbetsledare om behovet av kompetensutveckling och om vilken utbildning som bäst gynnar den enskildes utveckling. Det kan också bidra till att både den enskilde och arbetsgivaren kan se och bättre uppskatta de intressen och kompetenser den anställde har men som kanske inte fullt utnyttjats i det nuvarande arbetet. 92 Parternas möjligheter att komplettera det individuella. Även flera fackliga organisationer har för mig påpekat att IKS kan innebära en delvis ny roll för det lokala fackliga arbetet. Medlemmarna kommer att behöva och efterfråga stöd, information och vägledning i sin användning av IKS. Samhällets vägledning kanske känns svår att ta del av som den enskilde vill ha en i förhållande till arbetsgivaren oberoende bedömning. I dessa avseenden kan den lokala fackliga verksamheten få en viktig funktion . Vissa fackliga organisationer såväl i som andra länder erbjuder karriärplanering som en facklig service till sina medlemmar. Inom ramen för engagerar sig också många fackliga orga- nisationer i en mycket aktiv och framgångsrik uppsökande verksamhet för att stödja inte minst sina lågutbildade medlemmar att komma över tröskeln att påbörja studier. Genom ett avtal med arbetsgivaren om IKS kan alltså också den fackliga organisationen verksamhet och sin betydelse för medlemmarna. Sammantaget är jag alltså övertygad om att framsynta arbetsgivare och fackliga organisationer kommer att se det stora mervärde som uppstår för såväl arbetsplatsen som för individen om arbetsgivare med- verkar. Formerna för denna medverkan kommer dock att variera be- roende på företag och arbetsplats och beroende på de olika för- hållanden som finns inom olika branscher och olika verksamheter. Det ser jag enbart som positivt. Det generella systemet får inte centralstyra eller förutsätta en särskild form av medverkan från arbetsgivaren. Det måste i stället vara så flexibelt att det öppnar för arbetsgivaren och parterna att medverka när det bäst passar arbetsplatsen, företagets och/eller branschens behov och förutsättningar. 8.3Exempel på möjliga kompletterande avtal och överenskommelser Som framgår av mitt resonemang ovan ser jag det inte som varken önskvärt eller lämpligt att rekommendera någon särskild modell för avtal eller överenskommelse som kompletterar IKS-systemet. Formerna för parternas medverkan måste anpassas till de förutsättningar som gäller i respektive bransch och avtalsområde. De måste kunna variera mellan olika företag och arbetsplatser men också mellan olika individer beroende på behov, intresse och anställningsvillkor. Det kan och bör också vara möjligt att variera såväl formerna som storleken på arbetsgivarens medverkan beroende på de konjunkturer och ekono- miska förutsättningar som finns för branschen men också för den enskilde arbetsplatsen eller arbetsgivaren. Jag ser således framför mig Parternas möjligheter att komplettera det individuella att parternas medverkan till IKS-systemet kommer att ske både via kollektivavtal – såväl centrala på bransch – och förbundsnivå som lokala på företags/arbetsplatsnivå – och via individuella avtal och överenskommelser mellan arbetsgivaren och den enskilde. Så gäller för den verksamhetsrelaterade kompetensutvecklingen och jag ser inte något skäl till varför det inte skulle gälla också för stöd till den individuella kompetensutvecklingen. Vilken typ av avtal och överenskommelser som kan komma till stånd som komplement till IKS är givetvis helt upp till parternas ansvar att själva hantera och ta ställning till. Det kan och bör inte en statlig utredning föreslå. Däremot har jag sett det som angeläget att, i samband med delbetänkandet och efter kontakter och samråd med parterna, kunna redovisa ett antal exempel på avtal och överens- kommelser som belyser hur parternas medverkan kan utformas. Förhoppningsvis kommer dessa exempel också att kunna stimulera till en diskussion mellan parterna inför kommande avtalsrörelse. Det var också bakgrunden till det uppdrag jag gav .