sou · GOB378d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Vid behov kan myndigheter som arbetar för att stödja människor med nedsatt arbetsförmåga ordna både oberoende social och psykologisk hjälp och helt eller delvis avlöna en intern medhjälpare för personen på företaget. Case managers arbetar med att motivera arbetsgivaren att erbjuda fortsatt anställning av anställda med nedsatt arbetsförmåga. Några slutsatser om avtalsmodellen Socialförsäkringssystemen hos länderna inom avtalsmodellen – dvs. , och – administreras via arbetsmarknadens parter. Vidare karaktäriseras socialförsäkringssystemen i dessa länder av separata program för ett antal yrkesmässigt avgränsade kategorier av förvärvsarbetande. Ersättningarna i socialförsäkringen är hos samtliga länder inkomstrelaterade. Länderna uppvisar också många likheter i finansiering av socialförsäkringen, drivkrafter och i det stöd som ges de försäkrade med arbetsoförmåga. Tio länder – tre modeller 159 Sjukförsäkringen i samtliga tre länder är uppbyggda på liknande sätt med avtalsförsäkringar. Den främsta skillnaden mellan länderna gäller rätten till kontantersättning i samband med sjukdom. I både och ställs krav på inbetalda avgifter medan det i var- ken ställs krav på tidsmässigt medlemskap eller inbetalda avgifter. Arbetsskadeförsäkringen tecknas hos en offentlig försäkringsgivare och finansieras med differentierade arbetsgivaravgifter i , och . Försäkringen har den bredaste täckningen av arbetsrelaterade risker i avtalsmodellen. Organisationen av den arbetslivsinriktade rehabiliteringen är svår att jämföra mellan länderna på grund av bristande information när det gäller och . Förtidspension finansieras huvudsakligen med avgifter från arbets- givare i och samt i lika delar av arbetsgivare och de försäkrade i . Vad gäller befolkningen som omfattas av för- säkringen är den mest heltäckande i , minst heltäckande i . I dessa två länder tillämpas två begrepp: arbetsoförmåga i yrket och arbetsoförmåga i alla yrken. Arbetsoförmåga i yrket berätti- gar till en lägre förtidspension än en generell arbetsoförmåga. Förtids- pension, som beviljas av hälsoskäl, är inkomstrelaterad i samtliga län- der. Avtalsmodellen kännetecknas av starkare anställningstrygghet och stöd för de försäkrade vid sjukdom och rehabilitering än arbetsgivare- modellen och av tydliga positiva ekonomiska drivkrafter. Anställ- ningstrygghet och kvotering av personer med nedsatt arbetsförmåga på arbetsplatser är unika i denna modell. Exempel på positiva ekonomiska drivkrafter för arbetsgivare är differentierade avgifter till arbetsskade- försäkringen och straffavgifter för att inte ha uppfyllt kvoten av anställda med nedsatt arbetsförmåga. I och finansieras merparten av det förebyggande arbetet och anpassningar av arbetsmiljön kollektivt av arbetsgivarna. Regelbundna hälsokontroller är obligatoriska och bekostas av arbets- givare i . Förebyggande hälsokontroller och kurvistelser bekostas av sjukkassorna i . 160 Tio länder – tre modeller 7.4Försäkringen är det offentligas ansvar - den offentliga modellen Socialförsäkringssystemen hos länderna inom den offentliga modellen – dvs. , , och – omfattar två typer av socialpolitiska modeller, grundskydds- modellen och standardskyddsmodellen. Den offentliga modellen innebär i huvudsak att försäkringen är det offentligas ansvar, generell, administreras av en offentlig myndighet eller kommuner samt finansieras via generella arbets- givar- och egenavgifter. Den internationella utblicken avslutas med en beskrivning av socialför- säkringssystemen i fyra länder där tyngdpunkten i det organisatoriska och finansiella ansvaret vilar på det offentliga – , , samt . Den offentliga modellen innebär i huvudsak att försäkringen är det offentligas ansvar, administreras av en offentlig myndighet eller kommuner samt finansieras via generella arbetsgivar- och egenavgifter. Socialförsäkringssystemet i kan övergripande beskrivas enligt följande. Är ett relativt samlat offentligt system. Omfattar samtliga medborgare. Systemet inbegriper inte vårdförmåner. Systemet inbegriper arbetslöshetsförsäkring och arbetsskadeförsäk- ring. Den senare är dock privatiserad och administreras via privata försäkringsgivare. Socialförsäkringssystemet i omfattar bl.a. sjukförsäkring samt olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar. Sjukförsäkringen finansieras via arbetsgivare (betalar hela ersättningen i sjukfallet) och det offentliga, kommunen (betalar hela ersättningen i sjukfallet). Tio länder – tre modeller 161 Ersättning vid arbetsskador finansieras via avgifter från försäkrade, arbetsgivare samt det offentliga. Sjukpenning ersätter inkomstbortfall som följer frånvaro på grund av nedsatt arbetsförmåga i samband med sjukdom eller skada. Alla arbetstagare i är obligatoriskt försäkrade. Kommunerna är ansvariga aktörer i sjukförsäkringssystemet. Privata arbetsgivare betalar sjuklön i sjukperioden. Mindre arbetsgivare med upp till 20 anställda kan dock försäkra sig mot denna kostnad. Försäkringen täcker av utgifterna. Offentliga arbetsgivare betalar för anställda under hela sjukperio- den. Avskedas de anställda övertar de offentliga myndigheterna ansvaret. Ersättning vid en tidsbegränsad arbetsoförmåga som orsakats av en arbetsskada eller arbetssjukdom finansieras av staten och kommunerna inom ramen för sjukförsäkringen. När det gäller bestående arbetsoförmåga ska arbetsgivaren teckna en försäkring mot olycksfall hos ett försäkringsbolag som är erkänt av staten. var försäkringen mot arbetsolyckor och arbetssjukdomar en försäkring. Försäkringen mot arbetssjukdomar separerades dock från försäkringen mot olycksfall och en speciell obe- roende fond för arbetssjukdomar inrättades . Fonden finansieras med differentierade avgifter från arbetsgivarna. Det finns inget av- giftstak i försäkringen. Alla anställda är försäkrade mot olycksfall i arbetet och ett antal arbetssjukdomar som angetts i en officiell förteckning. Försäkringen omfattar inte olycksfall på väg till eller från arbetet. Rehabiliteringsarbetet i ligger på nationell nivå under socialministeriet. På regional och lokal nivå administreras rehabili- teringen av kommunerna. Det är också kommunerna som har det över- vägande ansvaret för initiera och driva på rehabiliteringsarbete, bl.a. genom att sätta igång aktiverings- och utredningsinsatser senast i sjukfallet, inhämta läkarutlåtande för uppföljning , ta fram en rehabiliteringsplan samt göra löpande utvärde- ringar av de långtidssjukskrivna . Kommunerna har stora möjligheter att lokalt utarbeta former för sjukförsäkringen och rehabiliteringsarbetet. Normalt föregås rehabilite- ring av en utredning – förrehabilitering – för att kartlägga den sjuk- skrivnes färdigheter. Syftet är att utreda den enskildes möjligheter att rehabiliteras och i förekommande fall att upprätta rehabiliteringsplan. Förrehabilitering kan omfatta arbetsprövning, arbetslivsintroduktion, grundutbildning och andra förberedande eller utredande aktiviteter. 162 Tio länder – tre modeller Den egentliga rehabiliteringen skall enligt den danska lagstiftningen erbjudas personer vars arbetsförmåga är nedsatt på grund av fysiska, psykiska eller sociala orsaker och om det finns en rimlig sannolikhet att sådan hjälp kan skapa normala inkomstförhållanden för dem eller kan bidra till att väsentligt förbättra deras inkomstförhållanden. Behovet av rehabiliteringsåtgärder är alltså en fråga om bedömning och således inte att betrakta som en rättighet. Rehabilitering kan även erbjudas per- soner som erhåller socialbidrag. Rehabiliteringen förutsätter vidare att det har upprättats en rehabi- literingsplan som innefattar realistiska arbetslivsmål. Rehabiliteringen kan bestå av arbetsprövning eller arbetsträning hos privat eller offentlig arbetsgivare, yrkesutbildning eller teoretisk utbildning, anpassning av arbetsplatsen, omplacering, arbetshjälpmedel, ändrade arbetstider samt lån för att starta eget företag, m.m. Det övergripande målet är att återvända till arbetsmarknaden och till vanlig lön. Om möjligheterna för rehabilitering till förvärvsarbete på normala villkor är uttömda kan den enskilde få ett så kallat flexjobb. Flexjobb ges till personer som inte mottar pension och som inte kan erhålla eller behålla en anställning på normala villkor på arbetsmarknaden. Kom- munen ger arbetsgivaren ett lönebidrag, vars höjd är beroende på hur mycket arbetsförmågan är nedsatt. Förtidspension finansieras av staten. Rätt till förtidspension har per- soner vilkas arbetsförmåga inte har orsakats av ett olycksfall i arbetet eller en arbetssjukdom. Både hälsoskäl och sociala skäl berättigar till förtidspension från och med 18-årsåldern. Regeringen startade en kampanj 1994 för att öka arbetsgivarnas ansvar för förebyggande av ohälsa. Vissa subventioner utdelades till en försöksverksamhet om samarbete mellan arbetsgivare, kommuner och allmänläkare. ska kommunen granska sjukfallen för att bedöma om den sjukskrivne behöver ytterligare medicinsk behand- ling, omskolning eller annan hjälp till återgång i arbete. Granskning upprepas därefter under hela sjukskriv- ningsperioden. En åtgärdsplan måste göras senast efter sex månaders sjukskrivning. Anställningstryggheten vid sjukskrivning är svag i . Arbe- tare kan sägas upp efter att ha varit sjukskrivna . Speciella rådgivare i frågor rörande arbetsoförmåga har införts hos arbetsmarknadsmyndigheterna. Rådgivarna samarbetar både med arbetsgivaren och försäkrade för att skapa möjligheter till anställning. De organiserar bland annat subventionerade personliga medhjälpare för de försäkrade på arbetet. Tio länder – tre modeller 163 Lönebidrag för arbetsgivare som anställer personer med nedsatt arbetsförmåga finns . utgör bidraget av lönen. Ersättning för en personlig assistent på arbetet kan även betalas till arbetsgivaren eller arbetstagaren. Socialförsäkringssystemet i kan övergripande beskrivas enligt följande: Är ett relativt samlat offentligt system. Systemet inbegriper även vissa vårdförmåner (som är inkluderat i sjukförsäkringen), arbetslöshetsförsäkring och arbetsskadeförsäk- ring. Den senare administreras dock via privata försäkringsgivare. Socialförsäkringssystemet i innehåller bl.a. sjukförsäkring (inklusive vissa vårdförmåner) samt olycksfall i arbetet och arbetssjuk- domar. Allmän sjukförsäkring (inklusive viss sjukvård) finansieras via avgifter från försäkrade, arbetsgivare och det offentliga. Arbetsskador finansieras via differentierade avgifter från arbetsgivare. Ansvarig aktör i sjukförsäkringssystemet är Folkpensionsanstalten. Rätten till sjukpenning börjar när sjukdomen har varat självrisk- tiden, dvs. utöver insjuknandedagen och . I finns det ingen lagstiftad arbetsgivarperiod. Enligt lagen om arbetsavtal betalar dock arbetsgivaren ut full lön för insjuknande- dagen och de sju därpå följande vardagarna. I allmänhet finns det i kollektivavtalet på branschnivå en överenskommelse om utbetalning av lön för , t.ex. 1–2 månader. Detta innebär att det i prakti- ken inte finns någon karensdag i sjukförsäkringen. Arbetsgivaren ska, med undantag av staten, teckna en arbetsskade- försäkring hos en privat försäkringsgivare. Staten är dock skyldig att erbjuda motsvarande förmåner för sina anställda vid arbetsskador. Arbetsskadeförsäkringen finansieras av arbetsgivarna genom differen- tierade avgifter. Arbetsskadeförsäkringen omfattar olycksfall i arbetet, på väg till eller från arbetet och arbetssjukdomar. Försäkringens ersätt- ningsskyldighet är primär i förhållande till andra rehabiliteringssystem. I ansvarar ett flertal organ för den arbetslivsinriktade reha- biliteringen: FPA, arbetspensionsanstalterna, kommunernas social- och hälsovårdsnämnder, , försäkringsbranschens rehabiliteringscentral och arbetskraftmyndigheterna, m.fl. 164 Tio länder – tre modeller FPA är skyldiga att reda ut rehabiliteringsmöjligheter för alla som fått sjukpenning . Övergående sjukdomar och svåra sjuk- domar där rehabiliteringen skulle bli utan resultat kräver dock ingen behovsutredning. Om behovet skall utredas kontrollerar FPA först om klienten får rehabilitering inom till exempel företagshälsovården. Rehabiliteringsmöjligheterna bör vara utredda innan en ansökan avgörs om förtidspension. Som exempel på arbetslivsinriktade rehabiliteringsåtgärder kan nämnas arbetsprövning eller arbetsträning, ändrade arbetsuppgifter eller omplacering, anpassning av arbetsplatser, utbildning samt arbets- hjälpmedel m.m. Det övergripande målet är att den försäkrade skall kunna återvända till arbetsmarknaden och egen försörjning samt kunna återvinna bästa möjliga funktionsförmåga och förutsättningar för ett normalt liv i övrigt. Medan en generell förtidspension kan beviljas från och med kan en inkomstrelaterad förtidspension utgå från och med efter att sjukpenning har utgått minst . Pension beviljas tillsvidare eller i form av rehabiliteringsstöd för . Arbetsförmågan bedöms i relation till det vanliga arbetet eller ett jämförbart arbete. I bedömningen ska hänsyn tas även till ålder, yrke, utbildning och boningsort samt möjligheterna till arbete som motsvarar yrkesfärdig- heten. Endast hel förmån finns i den generella förtidspensionen. Hel inkomstrelaterad förtidspension och rehabiliteringsstöd kan utgå om arbetsförmågan är nedsatt med , partiell förtidspension och rehabiliteringsstöd om arbetsförmågan är nedsatt med 40–59 pro- cent. betonas betydelsen av förebyggande arbete som ett medel att upprätthålla den arbetsföra och i synnerhet den äldre arbetskraftens arbetsförmåga. Förebyggande arbete betraktas som en av de viktigaste insatserna för att råda bot på en hotande arbetskraftsbrist. Den nya skollagstiftningen, som trädde i kraft , har som sitt viktigaste mål att främja livslångt lärande och därigenom öka möjlig- heterna att stanna kvar i arbetslivet ända till pensionsåldern även om arbetsförmågan i ursprungsyrket gått förlorat. utbildades ett stort antal läkare, annan perso- nal i den kommunala hälso- och sjukvården och personal inom före- tagshälsovården och dess kundföretag i bedömning av människors arbetsförmåga och i verksamhet som bevarar arbetsförmågan. För att förbättra de äldre arbetstagarnas ställning i arbetslivet genomför social- och hälsovårdministeriet, arbetsministeriet och tillsammans det Nationella åldersprogrammet –2002. Syftet med programmet är att bland annat Tio länder – tre modeller 165 genom utbildning, information samt forsknings-, utvecklings- och för- söksverksamhet påverka strukturer och attityder i arbetslivet. Den åld- rande arbetskraftens möjligheter att stanna kvar eller på nytt träda in i arbetslivet ska förbättras bland annat genom arbetsplatsverksamhet för att bevara arbetsförmågan genom hälsovårds- och företagshälsovårds- service, rehabilitering i rätt tid, vuxenutbildning och genom flexibla arbetsarrangemang. är det enda landet i som har en särskild lag om företagshälsovård med omfattande ansvarsområden. av de anställda har tillgång till företagshälsovårdens service. Företags- hälsovården ska aktivt samarbete med arbetsgivaren för att förebygga sjukdomar och skador, bidra till bevarande och förbättring av arbets- förmågan och befrämja hälsosam och riskfri arbetsmiljö samt välfunge- rande psykosocial arbetsmiljö. Företagshälsovård kan köpas av offent- liga eller privata vårdcentraler, från företagshälsovårdcentra (som flera arbetsgivare tillhör) eller arbetsgivaren kan etablera en egen företags- hälsovård. Folkpensionsanstalten ersätter numera av arbetsgivarens godtagbara kostnader för företagshälsovården enligt ersättningsgrun- derna (med maximibelopp per anställd) i två ersättningsklasser. Arbetsgivaren ska presentera principerna för sin företagshälsovård i en verksamhetsplan som kan utgöra en del av arbetarskyddsprogrammet. Planen ska utarbetas i samarbete med de anställda och deras represen- tanter. Verksamhetsplanen, som ska bifogas ansökan om ersättning till Folkpensionsanstalten, ska innehålla företagshälsovårdens uppgifter, mål, omfattning, resurser, hur verksamheten ska följas upp och utvär- deras och en beskrivning av samarbetet med andra instanser på arbets- platsen. En förutsättning för ersättningen är att arbetsgivaren helt och hållet har bekostat tjänsterna och att ett utlåtande från arbetarskydds- kommissionen el. dyl. bifogas ansökan. Arbetsplatsen är i nyckelposition då det gäller att bedöma rehabili- teringsbehovet hos förvärvsarbetande. Företagshälsovården och hälso- och sjukvården har det primära ansvaret att upptäcka rehabiliterings- behov tidigt och påbörja rehabiliteringen i ett tidigt skede. Det kan ske vid bevakningen av sjukfrånvaro, vid hälsoundersökningar eller i arbetsplatsutredningar. Initiativet kan också komma från yrkesinspek- tionen. Rehabilitering påbörjas allt oftare när första tecknen på försämrad arbetsförmåga visar sig i syfte att upprätthålla och förbättra arbets- och funktionsförmåga och hålla personen kvar i arbetslivet. rehabiliteringsreform underströk vikten av tidig rehabilite- ring och förpliktigade Folkpensionsanstalten att vid behov utreda den försäkrades rehabiliteringsbehov. Det ska ske allra senast då antalet 166 Tio länder – tre modeller har man försökt effektivisera processen ännu mer bland annat genom att försöka förmå läkarna att konstatera eventuella rehabilite- ringsbehov ännu tidigare. Vid arbetsskador bör försäkringsanstalten överväga att göra en rehabiliteringsutredning efter 120 dagars arbets- oförmåga. Arbetsmarknadens parter utvecklade en modell inom arbetspen- sionssystemet 1998 och rekommenderade att initiativet till rehabilite- ringen bör utgå från arbetsorganisationen och att beslut om utredningen av rehabiliteringsbehov bör fattas när arbetsförmågan är hotad. Anställningstryggheten är mycket stark. I extrema fall har arbets- givaren enligt Arbetsdomstolens tolkning varit skyldig att skräddarsy arbetsuppgifter för en anställd som efter en sjukdom eller skada inte har kunnat utföra sina ordinarie arbetsuppgifter. kan arbets- givaren dock avskeda den anställde om arbetsgivaren inte kan ordna en omplacering till ett lämpligt arbete. Handikappade har rätt till yrkesinriktad rehabilitering och gravt handikappade har dessutom rätt till medicinsk rehabilitering som ord- nas av Folkpensionsanstalten, dock inte personer som får rehabilitering enligt lagen om olycksfallsförsäkring, trafikförsäkring el. dyl. Därut- över kan Folkpensionsanstalten ordna annan yrkesinriktad rehabilite- ring efter bedömning av behov. Offentliga medel kan finansiera anpassning av arbete, hjälpmedel, en personlig assistent i arbete och en medhjälpare på arbetsplatsen samt ett starta-eget-bidrag. Socialförsäkringssystemet i kan övergripande beskrivas enligt följande: Är ett samlat offentligt system. Omfattar samtliga medborgare. Systemet inbegriper även vissa vårdförmåner (dock ej samma sys- tem som för kontantersättning i samband med sjukdom), arbetslös- hetsförsäkring och arbetsskadeförsäkring. Socialförsäkringssystemet i innehåller bl.a. sjukförsäkring och arbetsskadeförsäkring. Sjukförsäkringen finansieras via den samlade avgiften till det all- männa socialförsäkringssystemet som betalas via avgifter från försäk- rade, arbetsgivaren och det offentliga. Tio länder – tre modeller 167 Arbetsgivarna betalar av inkomsten i sjukfallet. I syfte att korta sjukskrivningstider kan försäkringsmyndigheten också köpa medicinska tjänster, t.ex. operationer. Förutsättningarna är att man har en sjukdom som kan behandlas med dagkirurgi, polikliniskt eller under kortare sjukhusvistelse, läkarens uppfattning är att patienten blir frisk samt att sjukhuset har behandlingskapacitet under kvällstid eller . Arbetsskadeförsäkring tecknas hos en privat försäkringsgivare och finansieras med arbetsgivaravgifter tillsammans med ålderspensions- och förtidspensionsförsäkringen. Avgifterna är inte differentierade men kan vara reducerade i vissa delar av landet. Ersättning för en arbetsskada utbetalas för olycksfall i arbetet och vissa arbetssjukdomar. Listan över aktuella sjukdomar följer ILO-kon- ventionen om arbetssjukdomar med några yrkesmässiga, klimatbe- tingade och epidemiologiska tillägg i den nationella lagstiftningen. Sjukpenning utgår av arbetsoförmåga, därefter beviljas antingen rehabiliteringsersättning eller förtidspension. Två myndigheter delar på ansvaret för den arbetslivsinriktade reha- biliteringen som är kopplad till socialförsäkringen – försäkringsmyn- digheten och arbetsmarknadsmyndigheten. I finns två typer av ersättning i samband med rehabilitering: Rehabiliteringspengar – betalas ut som en förlängning av sjukpen- ningen om det fortsättningsvis pågår medicinsk behandling eller reha- bilitering. Kan som huvudregel utbetalas under . Den försäkrade kan också erhålla rehabiliteringspengar i samband med aktivering och arbetsträning – s.k. aktiv sjukpenning – hos den egna arbetsgivaren under max . Attföringspengar – betalas till personer som genomgår yrkesinriktad rehabilitering på institution, skola, kurs eller arbetsträning. Det kan dels handla om stöd till försörjning, dels bidrag för att täcka vissa kost- nader i samband med rehabiliteringen. För att beviljas rehabiliteringspengar måste den försäkrade ha ned- satt arbetsförmåga på grund av sjukdom, skada eller lyte. Vidare måste den försäkrade vara under medicinsk behandling med utsikt till förbätt- ring av arbetsförmågan samt ha erhållit sjukpenning under . Även personer som inte är berättigade till sjukpenning kan erhålla rehabilite- ringspenningen om de har haft sin arbetsförmåga nedsatt längre än . För att beviljas attföringspengar måste den försäkrade ha varaktigt nedsatt arbetsförmåga eller väsentligt inskränkta möjligheter vid val av arbete eller arbetsplats på grund av sjukdom, skada eller lyte. 168 Tio länder – tre modeller måste den försäkrade genomgå yrkesinriktad rehabilitering som är nöd- vändig för att anskaffa eller behålla passande arbete. kan bevilja den försäkrade rehabilite- ringspenning om han eller hon blir utförsäkrad från sjukför- säkringen. Penningen beviljas endast vid aktiv medicinsk behandling som bedöms leda till förbättrad arbetsförmåga eller arbetsträning och aktivering hos den försäkrades arbetsgivare (likställs med behandling). Om försäkringsmyndigheten vidare bedömer att den försäkrade på grund av sjukdom, skada eller handikapp har fått sin förmåga att utföra förvärvsarbete varaktigt nedsatt eller fått sina möjligheter att välja yrke respektive arbetsplats väsentligt begränsade – kan myndigheten erbjuda honom eller henne yrkesinriktad rehabilitering. Den försäkrade över- lämnas då till arbetsmarknadsmyndigheten (som dock har möjlighet överpröva beslutet och neka den försäkrade rehabilitering). Som exem- pel på yrkesinriktade rehabiliteringsåtgärder inom arbetsmarknadsmyndighetens ansvarsområde kan nämnas arbetsträ- ning, omskolning samt arbetshjälpmedel. Målet med den medicinskt inriktade rehabiliteringen (som kan bevilja rehabiliteringspenning) är att genom aktiv behandling förbättra arbetsförmågan. Målet med den yrkesinriktade attföringen (som kan bevilja attfö- ringspenning) är att den försäkrade skall kunna skaffa sig eller behålla passande arbete. Förtidspension består av två huvuddelar, en generell förtidspension och en inkomstrelaterad förtidspension. Förtidspensionsförsäkringen finansieras huvudsakligen med arbetsgivaravgifter men också med avgifter från de försäkrade. Staten täcker ett eventuellt underskott i för- säkringen. Förtidspensionsförsäkringen har genomgått ett antal förändringar och de medicinska kriterierna för rätt till förtidspension har skärpts. Regeländringarna syftade till att öka förtidspensionärers drivkraft att arbeta. Fribeloppet, som förtidspensionären kan ha i inkomst utan att förlora förtidspensionen eller drabbas av en sänkning av pensionsbeloppet, höjdes från ett halvt basbelopp till ett helt bas- belopp. Rätten att ha vilande förtidspension förlängdes från ett till för att erbjuda förtidspensionärer möjligheten att arbeta utan att behöva ansöka om pension på nytt om arbetsförsöket misslyckades.