sou · GOB328d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Till statens särskilda uppgifter på utbildningsområdet kommer att höra att gentemot de kommersiella krafterna bevaka: -de kulturella och humanistiska inslagen -demokratiaspekten av utbildning och livslå ngt lärande -bredden i det livslånga lärandet, att utbildning fördelas jämlikt och jämställt så att även utsatta grupper ges förutsättningar till livslångt lärande -att alla får tillgång till en god plattform för det fortsatta lärandet, en plattform som möjliggör en kreativ och flexibel individuell utveckling -förutsättningarna för individerna till kontinuitet i lärandet så att de kan realisera sina personliga studie - och framtidsplaner. I de senare avseendena underlättas utbildningspolitiken i och med att den kan anknyta till att i en globaliserad värld är en god infrastruktur på utbildningsområdet, en infrastruktur för livslångt lärande, en viktig del i ett gott företagsklimat. Ett brett kunskapsbehov kommer att finnas även inom arbetslivet. Ett gott individklimat – som också är en förutsättning för ett gott företagsklimat – inkluderar utbildning och livslångt lärande och därtill inte enbart utbildning i snäv bemärkelse utan även utbildning som kultur och bildning. En huvuduppgift för utbildningssystemet blir att ge alla individer möj- ligheter att tillägna sig och utveckla de grundläggande kunskaper och färdigheter som individerna behöver för att bli delaktiga i samhället och som behövs på arbetsmarknaden. I en situation där ny kunskap produceras snabbt blir den grundläggande utbildningens huvuduppgift att ge en bas för framtida aktiviteter snarare än att förbereda för initial yrkesverksamhet. Om detta råder tämligen stor enighet. Frågan är sna- rare vad ett baspaket ska innehålla. Individens behov ska stå i centrum men de relaterar till samhällsutvecklingen och arbetslivet. -Hur ska uppdelningen i basutbildningen se ut på fakta, förståelse, färdighet och förtrogenhet? -Vilka baskunskaper förutom att läsa, skriva och räkna ska uppmärk- sammas? Humanistiskt, samhällsvetenskapligt, matematiskt, analy- tiskt, tekniskt kunnande? -Vilka färdigheter och personliga egenskaper ska tränas och i så fall hur? Social kompetens, samarbetsförmåga, kommunikativ förmåga, entreprenörskap, kreativitet, problemlösning, självförtroende, lust att lära, lust att verka? -Vilken vikt ska fästas vid att kombinera teori och praktik och hur ska det gå till? -Vad har den formella utbildningen att lära av arbetslivet och vice versa – ett praktikorienterat sätt att närma sig lärandet respektive ett aktivt och reflekterande sätt att lära? De internationella och svenska prognoserna och utvecklingstendenserna ger för arbetslivets del följande indikationer om vilka kompetenskrav en basutbildning ska svara upp mot och vilka sektorer och typer av arbeten som den ska förbereda för -Krav på högre formell utbildningsnivå. -Mer komplexa arbetsuppgifterna där ofta personliga relationer ingår; kontakter, rådgivning och kundservice. -De sektorer som expanderar är de kunskapsintensiva tjänste- och industrisektorerna. -De mest efterfrågade utbildningsinriktningarna är vård, ekonomi och teknik. För att kunna arbeta i de expansiva sektorerna vare sig det handlar om produktion eller tjänster, stora eller små arbetsorganisationer betonas allt mer den generella kompetensen snarare än den rent företagsspecifika. Personliga egenskaper som social kompetens, samarbetsförmåga, kommunikativ förmåga och initiativförmåga blir allt viktigare. Att vara engagerad i arbetet och att ge service åt kunder, att kunna ta folk liksom att kunna hantera affärskontakter är avgörande i ett allt mer kon- taktintensivt arbetsliv. Till förutsättningarna för att kommunicera hör också språkkunskaper och förståelse för andra kulturer. Entreprenör- skap liksom social kompetens sammanfattar viktiga aspekter av de nya krav som ställs i arbetslivet nästan oberoende av vilken bransch det handlar om. För att kunna hantera de komplexa arbetsuppgifterna krävs förmåga till helhetssyn, att ta ansvar för planering och utförandet av olika ar- betsuppgifter inklusive den egna kompetensutvecklingen – ett slags individuellt ledarskap. Att vara utvecklingsinriktad, ha självförtroende och lust att lära är viktigt liksom att kunna planera, följa upp och ut- veckla. Andra generella kunskaper och egenskaper av betydelse för fram- tiden ligger inom området kreativitet och problemlösningsförmåga. Dessa förmågor relateras även till teoretiska kunskaper och intellektu- ella färdigheter såsom analytisk, teoretisk, matematisk och teknisk förmåga. Basutbildningsbehoven kan dock ändras över tiden. Under förny- else- och expansionsfaser, som den vi är inne i , introduceras nya metoder och produkter. Då krävs personal som kan den nya tekniken men tillgången på dylika individer är låg. Företagen tvingas satsa på att lära upp anställda. Efterfrågan på individer med hög allmän kompetens och god problemlösningsförmåga stiger därför. När man kommer över i en effektiviseringsfas kan efterfrågan förskjutas mot lägre men mer specifik kompetens och mer av lärandet kan överlåtas på utbildnings- systemet. Vi kan inte med säkerhet veta om den nya ekonomin med dess snabba förnyelseprocesser är här för gott. Under överblickbar framtid verkar det vara så. Att satsa på en god basutbildning och ett livslångt lärande bör dock under alla omständigheter var en riktig investering. Med allmänna kunskaper, självförtroende och social förmåga i bagaget är man väl och kan gripa tillfällena i flykten. 1.11Vad kostar förslag? vill satsa mer på kvalitet i Kunskapsbygget och mindre på kvantitet. Till de förslag som bidrar till kvaliteten i in- frastrukturen och bemötandet av individer i behov av stöd hör följande. Utgångspunkten i regeringens satsning på var att de tillfälliga insatser som genomförts –1996 skulle ersättas av en varaktig utbyggnad av den reguljära vuxenutbildningen. Besluten innebar en kraftig omfördelning av statens resurser i syfte att långsiktigt förstärka utbildningsnivån och höja kompetensen i stället för att erbjuda kontant stöd och tillfälliga insatser för arbetslösa. /01 ligger de beräknade utgifterna för platserna i på och för det särskilda utbildningsbidraget, UBS, på , sammanlagt . Årliga statsfinansiella kostnader för kvalitetshöjande förslag i den ordning de presenterats här: Särskilda insatser för studerande Beredning för livslångt lärande Forskning om livslångt lärande Årliga statsfinansiella kostnader för förslag när det gäller utbildningsplatser och studiestöd: SOU 2000:28 En sammanfattning av slutbetänkande 59 2Kunskapslyftskommitténs slutbetänkande – inriktning och uppläggning Det är med största ödmjukhet som griper sig an arbetet med sitt slutbetänkande. Till skillnad från många andra kommittéer har haft tillfälle att verka . har kommittén hunnit publicera inte mindre än åtta betänkanden (SOU 1996:27; SOU 1996:164; SOU 1996:188; SOU 1997:120; SOU 1997:158; SOU 1998:51; SOU 1999:39 och SOU 1999:141). Flera av dem har varit ute på remiss. Även i övrigt har kommittén haft intensiva kontakter med kommuner, utbildningsanordnare, forskare, utredare, myndigheter, organisationer, lärare och studerande. Att döma av dessa kontakter är förväntningar på kommitténs slut- betänkande mycket stora men inte bara stora utan även mycket varie - rande och delvis motsägelsefulla. Några exempel ur remissvaren på kommitténs senaste delbetänkande Vuxenutbildning för alla? – Andra året med (SOU 1999:39) kan illustrera detta. Somliga vill ha mer av omvärldsanalyser och helhetsbilder. Andra är mer intresserad av specifika frågor som pedagogik, vilken roll individuella utbildningskonton, validering i högskolan , biblioteken och experterna på jämställdhet på länsstyrelserna skulle kunna spela i det livslånga lärandet. Somliga menar att tillväxtperspektivet borde vara mer framträdande och utbildningsbehoven analyseras så att utbildningssystemet bättre kan anpassas till förändringarna på arbetsmarknaden. Andra varnar kommittén för att alltför ensidigt betonat vuxenutbildningens instrumentella roll. Ytterligare andra vill ha mer individinriktad analys i stället för traditionell analys av utbildningsorganisationer och undervisning. Mycket har också hänt under tid. Vi ser numera allt oftare konkreta exempel i vår omedelbara närhet på effek- terna av den globala konkurrensen. 60 En sammanfattning av slutbetänkande SOU 2000:28 har blivit brittiskt och huvudkontoret flyttat till . har inlett ett samarbete med Microsoft. När EU 1996 introducerade sitt år för livslångt lärande var livslångt lärande nästan ett okänt be- grepp. ser man det i stort sett i tidningarna när den nya ekonomin, kunskapssamhället, IT och demokratin diskuteras. Sedan startade har flera hundra tusen människor berörts av dess aktiviteter. Vi lever i en brytningstid. Det livslånga lärandet innebär ett para- digmskifte men vi är bara i början av ett nytänkande. Dels därför att de nya utvecklingstendenserna inledningsvis är diffusa dels därför att det är svårt att frigöra sig från invant tänkande. Exempelvis är det lätt att existerande system och statistik av sin egen tyngd leder tänkandet i gamla banor. Lärande är inte detsamma som undervisning och formell utbildning. Ändå är det mest statistik av det senare slaget vi har tillgång till med risk för att det mest är dylika fenomen vi förleds att diskutera. Men det är säkerligen inte bara ny individbaserad lärandestatistik vi kommer att behöva framöver utan även nya strukturer, organisationer och myndigheter liksom nya typer av forskning förutom ett nytt synsätt som verkligen sätter individen och lärandet i fokus. Det är förhoppning att detta betänkande öppnar upp för en framåtsyftande diskussion och att vi i därmed kan ta några steg på vägen mot ett effektivt och rättvist kunskaps- samhälle, ett kunskapssamhälle tillgängligt för alla. Mot den skisserade bakgrunden har ansett det viktigt att anlägga ett helhetsperspektiv. Dels i så måtto att kommittén valt att inte bara se på utan på som en del i världen, inte bara diskutera vuxenutbildningspolitik utan vuxenutbildningspolitik som en del av utbildningspolitiken och den allmänna ekonomiska politiken. Dels i så måtto att inte enbart diskuterar kunskapslyft utan kunskapslyft som en del i det livslånga lärandet. Detta senare hindrar naturligtvis inte att kommittén ägnar sina kärnfrågor dvs. fortsättningen på och det sär- skilda utbildningsbidraget, UBS, speciell uppmärksamhet. I många kapitel blir följaktligen tågordningen den att först behandlas de ur kommitténs synvinkel mest närstående frågorna och sedan följer ut- blickar mot andra områden. Så är exempelvis fallet i kapitel 9 där först frågan om fortsättning inom vux- enutbildning och på folkhögskolorna diskuteras men sedan även hur denna utveckling ska ses i förhållande till bl.a. ungdomsskolan, arbets- marknadsutbildningen, högskolan och annan eftergymnasial utbildning. Likadant i kapitlen 10 och 11 som handlar om studiestöd och UBS men där även om möjligheterna för individer att studera med socialbidrag, SOU 2000:28 En sammanfattning av slutbetänkande 61 förtidspension och rehabiliteringsersättning diskuteras och kommente- ras. är övertygad om att det inte bara är nöd- vändigt att ha detta vidare perspektiv utan att det också skulle vara skadligt och leda fel att enbart se till , till traditionell vuxenut- bildningspolitik, till utbildningsorganisationerna och till den formella utbildningen. Individen och det livslånga lärandet måste sättas i centrum. Det är naturligtvis inte helt lätt. Dels handlar det om ett nytt och mycket vidsträckt område. Dels sker ständiga förändringar och det ex- perimenteras livligt inom detta lärandeområdet i . huvuduppgift är att ta fram underlag för en nationell svensk utbildningspolitik. Vad ska staten göra för att åstad- komma ett fortsatt, som det står i kommitténs direktiv (dir. 1995:67), kunskapslyft för vuxna som en del i en strategi för ett livslångt lärande? Den globala utvecklingen innebär utmaningar på olika plan – både på det individuella, det lokala och regionala, det nationella och det globala. Huvudfrågan för kommittén är att belysa problem och möjligheter i den nationella utvecklingen, att få igång en diskussion om framtiden i och om vad de svenska politikerna kan göra på utbildningsområdet för att styra utvecklingen i rätt riktning för del. Kun- skapslyftskommitténs underlag bör dock även kunna fungera som in- spirationskälla för motsvarande individuella, lokala och globalt inriktade diskussioner om åtgärder. Det finns ingen motsättning mellan dis- kussionerna på dessa olika nivåer. Att var och en strävar efter att skaffa sig en individuell handlingsberedskap för att kunna möta framtiden är naturligtvis av fundamentalt intresse inte bara för individen utan även för nationen. Likaså är den nationella utvecklingen beroende av lokal och regional handlingskraft. Och ju fler i som intresserar sig för att med gemensamma ansträngningar via EU, FN, och de nationella och internationella frivilligorganisationerna påverka den globala utvecklingen desto bättre blir förmodligen förutsättningarna även för att finna sin egen nisch. Med det synsätt som har – att vi befinner oss i början på en ny utveckling – är det naturligt att de förslag som kommittén för fram snarare har karaktären av insatser för stegvis för- ändring och successiva ställningstaganden. Kommittén föreslår exem- pelvis inte en total och omedelbar omstrukturering av myndighets- strukturen utan endast en gradvis dylik. Dessutom handlar det å ena sidan om att ingjuta ny energi i gamla strategier såsom decentralisering och mål- och resultatstyrning. Å andra sidan om att i den samlade före- 62 En sammanfattning av slutbetänkande SOU 2000:28 slagna strategin ha siktet inställt på en djupgående förändring av ut- bildningssystemet i syfte att påverka samhällsutvecklingen samt att anpassa det i takt med att omvärlden förändras. Vid sidan om huvuduppdraget, att utreda en reformering av vux- enutbildningen, har har haft två specialuppdrag – att utvärdera (dir. 1996:71) och att utreda situationen för studerande med funktionshinder inom vuxenutbildningen (dir. 1997:104). I tidigare delbetänkanden (SOU 1998:51 och SOU 1999:39) har dessa uppdrag redovisats separat. I detta slutbetänkade har de i görligaste mån integrerats i övriga kapitel men vissa tyngre resultat respektive mer specifika iakttagelser och förslag redovisas i kapitel 7 och 13. Betänkandet består av tre delar. I del I tecknas ett helhetsperspektiv som dels blickar framåt med hjälp av globala framtidsbilder och pro- gnoser (kapitel 3) dels blickar bakåt (kapitel 4). Hur har utvecklings- tendenserna sett ut ? Vad säger forskningsresultat och interna- jämförelser om läge och utbildningspolitikens bety- delse? I kapitel 5 kommer vi in på frågan om hur en vision om det goda kunskapssamhället skulle kunna se ut och var befinner vi oss . Kan man sätta upp övergripande mål för det livslånga lärandet för vuxna och utbildning för vuxna? lämnar förslag på hur dylika mål skulle kunna se ut och hur de nedbrutna skulle kunna kvantifieras för särskilda utbildningsformer. I del I diskuteras även ansvarsfördelningen mellan stat, individ och arbetsliv och statliga styrmedel. Utifrån en summeringen av utmaning- arna för den svenska vuxenutbildningspolitiken avslutas del I med vissa principiella ställningstaganden från sida be- träffande statens ansvar för basutbildning och tillgång till en miniminivå på infrastrukturen i kommunerna (kapitel 4 och 5). Del II handlar om utgångsläget. Där ges både en kvantitativ, kvali- tativ och ekonomisk summering av vuxenutbildningens utveckling (kapitel 6, 7 och 8). Av särskilt intresse i kapitel 6 är därutöver de i kapitlet beskrivna prognoserna över utvecklingen av den svenska be- folkningens utbildningsnivå. I kapitel 7 återfinns en redovisning av de hittillsvarande lärdomarna från . Del III handlar om hur vi ska närma oss de uppsatta målen och vilka konkreta styrmedel som ska användas för att nå dem. Kapitel 9 tar upp ansvarsfördelning och finansieringsmodeller för utbildningsplatser i det SOU 2000:28 En sammanfattning av slutbetänkande 63 livslånga lärandet – i första hand vuxenutbildning och folk- bildning men även ungdomsutbildningen, arbetsmarknadsutbildningen, högskolan och eftergymnasial utbildning annan högskoleutbildning berörs – hur många platser och vad får de kosta? I kapitlen 10 och 11 kommer kommittén över på finansiering av uppehälle under studier i det livslånga lärandet – studiestödssystemet inklusive UBS men även möjligheterna att finansiera studier på annat sätt bl.a. med hjälp av so- cialbidrag, introduktionsersättning, a-kassa, utbildningsbidrag, rehabi- literingspenning, förtidspension, sjukpenning och ålderspension. Kapitel 12 och 13 handlar om vissa målgrupper och deras särskilda förutsättningar och problem i det livslånga lärandet. Hur ska vi få ett jämställt deltagande i det livslånga lärandet, ett deltagande som inte är etniskt diskriminerande och där studerande med funktionshinder kan delta på lika villkor som andra studerande? Infrastrukturfrågor behandlas i kapitlen 14, 15 och 16. -Pedagogik, flexibelt lärande/distansutbildning, forskning kring livs- långt lärande, lärarutbildning och kompetensutveckling för vuxen- utbildare liksom erfarenhetsåterföring och resultatspridning praktiker och forskare emellan i kapitel 14. -Organisation när det gäller statliga organ och myndigheter, samord- ning mellan stat och kommun, lagar, förordningar, särskilda mål för olika delar av vuxenutbildningen i kapitel 15. -Lokal/regional planering och lokalt/regionalt samarbete, uppsökande verksamhet, vägledning, validering, individanpassad utbildningen, kvalitetssäkring, utvärdering och ett sammanlagt minimikrav på den lokal infrastrukturen i kapitel 16. Kapitel 17 summerar förslag till reformering av den framtida vuxenutbildningen, kostnadskonsekvenserna av försla - gen och genomförandet av reformen. Utvecklingstendenser – utmaningarna och visionerna – ett helhetsperspektiv Olika ansatser kan användas för att ge underlag och uppslag när den framtida utbildningspolitiken ska diskuteras. har i tidigare delbetänkanden – SOU 1996:27, En strategi för kun- skapslyft och livslångt lärande; SOU 1996:164, Livslångt lärande i arbetslivet – steg på vägen mot ett kunskapssamhälle; SOU 1998:51, Vuxenutbildning och livslångt lärande – Situationen inför och med och SOU 1999:39, Vuxenutbildning för alla? – Andra året med – beskrivit vissa internationella och svenska utvecklingstendenser och utifrån dem dragit tentativa slutsatser med avseende på svensk utbildningspolitik. Vi ska spinna vidare på den tråden i kapitel 3 och 4. Vi börjar med att i kapitel 3 undersöka några aktuella omvärldsscenarier för att bl.a. se vad globala framtidsbilder kan tillföra den utbildningspolitiska diskussionen. I kapitel 4 redovisas hittillsvarande, observerade utvecklingstendenser. Där diskuteras också resultat från empirisk forskning, som belyser utveckling, utbildning och lärande. Givet denna omvärldsanalys i termer av framtidsutsikter och pågående utveckling drar kommittén i kapitel 4 vissa principiella slutsatser vad gäller vuxenutbildning och livslångt lärande: -att staten bör garantera alla tillgång till gymnasial kompetensnivå. -att staten bör garantera individerna tillgång till en viss minimistandard vad gäller infrastruktur för livslångt lärande i kommunerna. För att komma fram till mer preciserade ställningstaganden när det gäller kunskapslyft och livslångt lärande introduceras i kapitel 5 några ytterligare pusselbitar. För det första, vart vill vi egentligen komma? Hur ser visionen om det goda kunskapssamhället ut? Önskvärda och realistiska mål? För det andra, var befinner vi oss i i för- hållande till dessa mål? Med skisserna och beskrivningarna av helheten i 66 Utvecklingstendenser – utmaningarna kapitel 5 som karta och kompass går vi sedan vidare i del II (kapitlen 6– 8) till en noggrannare såväl kvantitativ som kvalitativ beskrivning av utgångsläget på utbildningsområdet. I del III (kapitlen 9–17) diskuteras alternativa åtgärder som kan ta oss i riktning mot målen. Här motiverar och preciserar kommittén de förslag som kommittén valt att stanna in- för. Kapitel 17 sammanfattar förslagen vad avser kostnadskonsekven- ser och politisk strategi . 3Scenarier, globala framtidsbilder och svenska prognoser Inledningsvis tar vi i detta kapitel upp några aktuella framtidsscenarier (avsnitt 3.1) och globala framtidsbilder (avsnitt 3.2) med inriktning på kunskaps- och utbildningsfrågor. Som ytterligare ett steg i riktning mot utbildningspolitiska slutsatser för svensk del kan det därefter vara lämpligt att komplettera med den senaste över- gripande prognoser med avseende på svensk arbetsmarknad och utbild- ning (avsnitt 3.3). Mot denna prognosbakgrund sammanfattas i avsnitt 3.4 viktiga utmaningar som den svenska vuxenutbildningspolitiken står inför. Ett par begrepp har dominerat den senaste tidens framtidsdiskussioner: globalisering, teknisk utveckling, kunskapsintensiv produktion och IT (informationsteknik). Inte minst trebandsverk (1996– 1998), Informationsåldern – Ekonomi, samhälle och kultur, vars första del, Nätverksamhällets framväxt, nu också utkommit på svenska (1999), har bidragit till fokuseringen på informationsteknikens genom- gripande betydelse för den globala utvecklingen. De nationella ekono- mierna integreras i en global ekonomi via den nya tekniken och det leder i sin tur till att nationalstaterna får mindre inflytande över den ekonomiska utvecklingen. Enligt Castells är informationssamhället en specifik form av sam- hällsorganisation där alstring, behandling och överföring av information blir grundkällan för produktivitet och makt på grund av de nya tekniska villkor som uppstår i denna historisk period. När (1991) beskrev motsvarande fenomen låg tonvikten på betydelsen av kunskaper och kunskap som bas för makt och ekonomiskt välstånd. Den aspekten finns fortfarande med i analyserna men mer som underliggande fundament. 68 Utvecklingstendenser – utmaningarna Låt oss därför för dröja vid några av dessa begrepp. Att vi tidigare levt i ett jordbrukssamhälle som sedermera blev ett industrisamhälle är tämligen okontroversiellt att påstå, liksom att vi nu håller på att lämna industrisamhället för ... vad då? Till att börja med talade man lite obestämt om det post-industriella samhället och sedan något mer precist om tjänstesamhället. etablerades allt mer begreppet kunskapssamhället men även andra beteckningar som härrör från den nya informationstekniken – informationssamhället, IT-samhället, den digitala ekonomin, nätverksekonomin och det experimentella samhället. Mer svepande har man också rätt och slätt börjat tala om den nya ekonomin (, 1999b; , 2000). Uttryckt den nya ekonomin skulle då sammanfatta fenomen som snabb produktivitetstillväxt, låg inflation, högt tempo till följd av bl.a. hårdare konkurrens, global integration och teknisk utveckling (, 2000). Spekulationerna är dock redan igång om vad som ska komma efter den nya ekonomin. Kanske drömsamhället där åtminstone i i- länderna varor och tjänster inte enbart karaktäriseras av sitt materiella innehåll utan framför allt av sin emotionella laddning och de historier de förmedlar till konsumenterna (, 1999) med de nya krav detta kan ställa på utbildningssystemet att lära barn och vuxna att berätta historier (Horsdal, 1999). Information, kunskap och livslångt lärande Relationerna mellan information, kunskap och utveckling är också komplicerade men viktiga att uppmärksamma både på samhälls- och individnivå. På samhällsnivå kan man hävda att vi både lever i ett kun- skaps- och ett informationssamhälle där: Knowledge is the content, information the medium. The content is driving change, facilitated by the medium. Kunskap är innehållet, informationstekniken mediet. Det är innehållet som är förändringskraften men mediet underlättar föränd- ringsprocessen. , citerad i (1999b).