sou · GOB352d5 · 2001-01-01 00:00:00 — Sådant samarbete förekom redan innan miljö- balken trädde ikraft, t.ex. har det i vissa län funnits samarbetsgrupper inom miljöbrottsområdet och kemikalieområdet, med representanter t.ex. för länsstyrelse, kommunala miljönämnder och yrkesinspektionen. En särskild regel om samarbete finns i förordningen (1998:900) om tillsyn enligt , nämligen om samarbete mellan tillsynsmyndigheterna samt polis och åklagare i syfte att effektivisera miljöbrottshanteringen. Att det sker ett samarbete är viktigt såväl från resurs- som från kompetenssynpunkt. Men även ur den enskildes perspektiv är det viktigt att de olika myndigheterna samordnar sina insatser t.ex. vid platsbesök. Såväl för länsstyrelser som för kommunala miljönämnder finns det öppningar för att träffa avtal med annan länsstyrelse respektive kommun bl.a. om att köpa tjänster. Även de ökade möjligheterna för de kommunala miljönämnderna att ta över tillsynsansvar är viktigt att peka på, inte minst i de fall där det annars skulle finnas parallellt till- synsansvar. Ur resurssynpunkt är det angeläget att myndigheterna ut- nyttjar ovannämnda möjligheter. Och att länsstyrelserna i länet tar på sig sin samordnande roll för att effektivisera tillsynsarbetet. Det bör noteras att enligt sina direktiv ska ägna särskilt intresse åt bl.a. tillsyns- och avgiftsfrågorna. För genomförandet av målen har uppföljningen vital betydelse. När det gäller uppföljningen av tillsynen enligt är den frågan uttryckligen reglerad i tillsynsförordningen. Dels är myndigheterna med 692 Strategier för att uppnå miljökvalitetsmålen operativt tillsynsansvar skyldiga att regelbundet följa upp och utvärdera tillsynsverksamheten (7 § andra stycket 4), dels ingår utvärderings- och uppföljningsfrågorna som en grund i ansvaret för tillsynsvägledningen (3 §). Även när det gäller miljömålsarbetet i stort bör någon myndighet eller annan instans få ett centralt ansvar för att följa utvecklingen beträffande det arbetet, stötta övriga myndigheter samt påtala för regeringen om behov av författningsändringar eller när det i övrigt är befogat. I kap. 20 har vi lämnat förslag på hur ansvaret för denna organisation bör se ut. För frågor som rör uppföljningen finns det flera olika organisatoriska nivåer där olika sakfrågor bör regleras på olika sätt. Att formalisera ansvaret gör förhållandena tydligare, synligare och mer långsiktigt, i stället för att ansvaret läggs fast i svåröverblickbara förarbeten och myndighetsinstruktioner eller regleringsbrev. Detta är viktigt inte enbart för myndigheterna i deras resursplanering och i samarbete med andra aktörer, utan även för att medborgarna lättare ska ha möjlighet att överblicka ansvarsförhållandena. I många fall bör ansvaret bygga vidare på dagens situation. En viktig del av uppföljningen är miljöövervakningen. Regeringen har möjlighet att reglera frågor om denna övervakning utan särskilt stöd i . Det kan dock övervägas att för det kommande miljö- målsarbetet ge miljöövervakningen en ökad status och att reglera denna på ett tydligare sätt. Detta är en fråga som bör bevakas inom ramen för det övergripande uppföljningsansvaret. 19.4.7Att agera i tillståndsärenden och att driva omprövningsärenden Enligt har kommuner och ett antal statliga förvaltnings- myndigheter ansvar för att i tillståndsärenden ta tillvara miljöintressen och andra allmänna intressen, se 22 kap. 6 § . På motsva- rande sätt, som tillsynen kan bedrivas strategiskt, bör det allmännas företrädare i prövningsärenden prioritera sina arbetsinsatser med utgångspunkt i att miljömålen ska uppnås. Beslutsinstansen har i och för sig ett eget ansvar för att se till att ärendet/målet blir tillräckligt utrett. Med konstruktion med uttalade partsförhållanden, kan det dock anses ligga ett särskilt ansvar på den part som har att föra det allmännas talan att argumentera kring miljömålen och få in dessa aspekter i processen. I det föregående har vi föreslagit att länsstyrel- serna ska tillhandahålla ett regionalt anpassat kunskapsunderlag. Ett sådant material bör kunna tjäna som ledning för prioriteringen även i detta sammanhang. Strategier för att uppnå miljökvalitetsmålen 693 Kopplat till miljömålen anser vi att det är angeläget att rollen att företräda de allmänna intressena utvecklas och att kommuner och berörda myndigheter prioriterar dessa frågor. Som redovisas i avsnitt 3.3.2 innebär att prövningen av tillståndsärenden tar sikte på fler aspekter än vad som var fallet enligt tidigare miljölagstiftning. T.ex. ska en prövning av miljöfarlig verksamhet enligt 9 kap. bl.a. innefatta ställningstagande till energi- och transportfrågor. Även vissa aspekter rörande de produkter som avses tillverkas kan prövas. Var gränserna går och hur långt krav kan ställas, är i dock viss utsträckning oklart, eftersom det ännu knappast finns någon relevant rättspraxis. Detta är även ett problem för tillsynen. I varje fall inledningsvis har därför de centrala myndigheterna, kanske främst , ett särskilt ansvar för att driva principiella frågor för att få fram vägledande avgöranden för hur ska tolkas. bör även prioritera uppgiften att vägleda kommuner och länsstyrelser om metoder för hur det allmänna kan eller bör driva sådana frågor. Under avsnitt 19.4.4 pekade vi på att det pågår ett projekt, , som delvis har bäring på denna problematik. kan befintliga tillståndsdomar eller beslut vara oför- enliga med miljömålen. Det är därför viktigt att berörda myndigheter använder omprövningsregler för att så långt möjligt datera upp äldre beslut till nu gällande krav. Det är också viktigt att se över huruvida omprövningsreglerna är ändamålsenliga så att de kan användas på avsett sätt. Vissa förändringar har skett av dessa regler genom införande. I vissa avseenden underlättar förändringarna omprövningar men i andra avseenden försvåras omprövningar. För miljömålsarbetet är det viktigt att denna fråga bevakas i samband med att tillämpning ska utvärderas. 19.4.8Om kostnads- och ersättningsfrågor Detta avsnitt tar upp kostnads- och ersättningsfrågor enbart ur aspekten hur regleringen av dessa frågor kan underlätta eller motverka miljö- målsarbetet. Resursfrågorna spelar en avgörande roll för att myndigheternas arbete ska fungera som avsett; för effektiviteten och för kompetensen. Det är därför viktigt att notera att innehåller bemyndiganden att ta ut avgifter i en helt annan omfattning än enligt tidigare miljölagstiftning. I samband med riksdagsbehandlingen av uttalade bl.a. följande: Utgångspunkten bör, som regeringen framhåller, vara att full kostnadstäckning skall uppnås för myndigheters och kommunernas verksamhet enligt . Detta skall så långt möjligt ske genom avgifter (1997/98:JoU20 s. 118). 694 Strategier för att uppnå miljökvalitetsmålen Grunden för avgiftsbestämmelserna är principen om att förorenaren ska betala (Polluter Pays Principle, PPP). Det är mot denna bakgrund viktigt att myndigheterna på avsett sätt debiterar avgift för sitt arbete. har tagit fram vägledningsmaterial för kommunernas avgiftshantering och Naturvårds- verket håller på att ta fram allmänna råd och handbok såvitt gäller avgifter för statlig verksamhet. Sådant material underlättar och likriktar hanteringen vilket är till förmån såväl för det allmänna som för avgiftskollektivet och det är därför viktigt att det arbetet prioriteras. Prövnings- och tillsynsavgifter kan, sett ur den enskildes perspektiv, i vissa fall motverka sitt syfte och regeringen har i några sådana fall avstått från att avgiftsbelägga ärendetyper, t.ex. vid ansökan av mark- ägaren för åtgärder inom ett naturreservat. Underhand har vi erfarit att , i kommande handbok och allmänna råd för avgifts- frågor, avser att belysa bl.a. möjligheten att sätta ned eller efterskänka avgift när avgiften i annat fall skulle ha negativ styrande inverkan på enskildas beteende. Det är viktigt att tillämpande myndigheter är upp- märksamma på denna problematik. En närliggande fråga är huruvida den enskilde kan påverka tillsynens omfattning vad gäller anslutning till EMAS eller annat frivilligt miljöledningssystem, dvs. om sådan anslutning bör föranleda att till- synsavgiften sätts ner. Regeringen har uppdragit åt att närmare utreda denna fråga. Med tanke på den stora betydelse, som det frivilliga miljöarbetet har för möjligheten att nå miljökvalitetsmålen, är det viktigt att sådana frivilliga initiativ stimuleras, i form av avgifts- nedsättning eller annan form av subvention. Vi vill här peka på ett par problem som har aktualiserats i samband med tillämpningen av befintliga avgiftsbestämmelser. En sådan fråga är huruvida en nämnd har rätt att debitera sökanden för nämndens kostnader i samband med prövningsprocess hos miljödomstol eller länsstyrelse. Enligt praxis till miljöskyddslagen var det inte tillåtet och det finns olika tolkningar beträffande möjligheterna enligt miljö- balken. Eftersom svaret denna fråga har betydelse för i vilken omfattning myndigheterna kommer att agera i dessa viktiga ärenden är det angeläget att rätten att ta ut avgift i dessa fall klarläggs. Ett annat problemområde är olika aspekter vad gäller rättegångskostnader, bl.a. i mål om utdömande av vite. I vissa fall inverkar nuvarande regler på myndighetens benägenhet att driva sådana ärenden. Miljöbalkskom- mittén ska ägna särskild uppmärksamhet åt avgiftssystemet. Det är mot bakgrund av det nu anförda angeläget att även frågor om rättegångs- kostnader tas upp i det sammanhanget. Bestämmelserna om ersättning för intrång i pågående markanvänd- ning är delvis oklara. Dessa frågor kommer upp dels i samband med att Strategier för att uppnå miljökvalitetsmålen 695 en myndighet agerar i samband med omprövning av befintliga tillstånd eller vid förordnande av skydd t.ex. för ett område, dels i samband med att en enskild ansöker om dispens t.ex. för åtgärder inom ett biotop- skyddsområde. Grundläggande bestämmelser finns i 2 kap. 18 § regeringsformen om ersättning för intrång i pågående markanvändning och i 31 kap. . Diskussion har förts huruvida regeringsformens nuvarande lydelse innebär rätt att få ersättning även när ingrepp är starkt motiverat av miljö- eller säkerhetsskäl. (Ju 1999:13) ska se över bl.a. dessa ersättningsbestämmelser. Det finns anledning att följer arbete men även hur ersättningsregler tillämpas i praktiken. Områden där frågan ställs på sin spets är bl.a. i samband med omprövningsärenden, vid skyddsföreskrifter enligt 7 kap. 22 § för vattenskydds- områden och i samrådsärenden enligt 12 kap. 6 § . Det är bl.a. viktigt att klarlägga huruvida det finns en skillnad i ersättnings- hänseende mellan vad som kan krävas enligt allmänna hänsynsregler (därigenom finns en koppling till miljömålen) och det som i förekommande fall har föreskrivits i ett förordnande om skydd för ett område. är en utpräglad ramlag och dess övergripande bestämmelser avses att i stor utsträckning fyllas ut med regeringsförordningar och myndighetsföreskrifter. Det är viktigt att sådant författningsarbete prio- riteras särskilt vad gäller frågor som har betydelse för miljömålen. Även arbete med att ta fram allmänna råd och annat vägledande material med relevans för och som underlättar myndigheternas arbete bör prioriteras. Härigenom kan myndigheternas arbete och prioriteringar underlättas och tillämpningen blir mer enhetlig och förutsebar. I direktiv till kommittéer och statliga utredningar krävs redovisningar av olika konsekvenser, t.ex. rörande brottslighet, regionalekonomi och jämställdhet, se 15 § kommittéförordningen (1998:1474). Det har tidigare diskuterats att föra in motsvarande krav vad gäller miljö- aspekter, men detta har ansetts bli en reform mest för syns skull. Dess- utom blir aldrig en allmän hänvisning lika stringent som om det i direktiv en utredning särskilt anges att någon särskild aspekt vad gäller miljöfrågor ska belysas. Å andra sidan kan det hävdas att det kan upp- fattas som en nedvärdering av miljön om en mängd andra intressen är nämnda men inte miljön. I detta sammanhang kan det därför finnas anledning att på nytt uppmärksamma frågan. I verksförordningen (1995:1322) skulle en uttrycklig sådan bestämmelse kunna föras in vad 696 Strategier för att uppnå miljökvalitetsmålen gäller konsekvensutredningar i samband med myndigheters förslag till föreskrifter. Vi har erfarit att såvitt gäller verksförordningen dessa frå- gor avses att ses över. För det framtida författningsarbetet bör strate- giska miljöbedömningar (SMB) komma att utgöra ett mycket viktigt underlag. Att använda sådana bedömningar är dock inte knutet enbart till författningsarbete. I avsnitt 3.3.5. redovisar vi det arbete som pågår inom EU för att ta fram ett direktiv om strategiska miljöbedömningar och i kap. 21 poängterar vi att myndigheterna behöver genomföra sådana bedömningar av alla beslut med relevans för miljökvalitetsmålen. 19.4.10Förslag till ändringar som rör samhällsplanering har beslutat om riktlinjer för samhällsplanering (prop. 1997/98:145, 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183) som innebär att de nationella miljökvalitetsmålen, tillsammans med övriga nationella mål, ska vara vägledande för fysisk planering och samhällsbyggande. Lag- reglerade måluttalanden av central betydelse för fysisk planering och samhällsbyggande finns dels i plan- och bygglagens bestämmelser om allmänna intressen som ska beaktas vid planläggning och vid lokalisering av bebyggelse samt om krav på byggnader m.m., dels i de övergripande bestämmelserna i . De av antagna miljö- kvalitetsmålen ska sålunda enligt riktlinjerna för samhällsplanering vägleda myndigheternas arbete med fysisk planering och samhällsbyg- gande. Genom samverkan över sektorsgränserna i samhällsplaneringen ska enligt riktlinjerna statliga och kommunala myndigheter främja en ekologiskt hållbar utveckling med en god livsmiljö för alla. (1987:10) är, som tidigare konstaterats, kanske den lag som vi, vid sidan av , har funnit att har den största potentiella knytningen mot miljömålen. Den fysiska planeringen är mycket viktig för förutsättningarna att uppnå miljömålen och kan användas strategiskt i detta sammanhang. Vi ger exempel på möjlig- heter att använda fysisk planering i miljöarbetet bl.a. i avsnitten om regionala och lokal mål samt i respektive målkapitel. Mot denna bakgrund och för att synliggöra de av antagna riktlinjerna för samhällsplanering kan det, liksom vad gäller , övervägas att i portalparagrafen föra in en hänvisning som uttryckligen knyter mot miljömålen. En sådan kodifiering av de av antagna riktlinjerna för samhällsplanering bör förtydliga att även andra nationella mål kan vara relevanta. Strategier för att uppnå miljökvalitetsmålen 697 Plan- och bygglagens portalparagraf är inte formulerad på samma styrande sätt som motsvarande paragraf i . Vid fråga om en allmän knytning mellan och miljömålen kan det därför även övervägas att ändra i 2 kap. 1 och 2 §§ plan- och bygg- lagen, så att dessa paragrafer hänvisar till miljömålen, t.ex. att miljö- målen ska beaktas. Sådana hänvisningar skulle innebära att miljömålens betydelse än tydligare poängteras direkt vid tillämpning av vissa ärenden enligt . skulle emellertid bestämmelserna dels bli överlappande, dels i viss utsträckning bli bindande bl.a. i enskilda bygglovsärenden. Vi anser inte att det finns ett tillräckligt underlag för att lämna förslag i dessa delar. Det finns dock anledning att följa tillämpningen av ur miljömålsaspekt och om det behövs senare ta upp fråga om en närmare knytning mot miljömålen. En ändring i som vi har funnit ha direkt bety- delse för miljömålsarbetet är att lyfta fram översiktsplanen som det planinstrument som bör användas som grund för det lokala miljömåls- arbetet. Vi föreslår sålunda att det kommunala miljömålsarbetet bör knytas till översiktsplanen genom ändring i 4 kap. 1 §. Förslaget ansluter till de intentioner som framgår av miljömålspropositionen, prop. 1997/98:145 s. 172, nämligen att som stöd för en miljöanpassad samhällsplanering bör de anpassade miljömålen åskådliggöras i kommunernas översiktsplanering. Översiktsplanen får härmed tydligare en karaktär av instrument för en integrerad planering, inte enbart en mark- användningsplan. Översiktsplanen skulle därmed kunna bli ett viktigt redskap i miljömålsarbetet. Under avsnitt 19.4.3 har vi resonerat kring hur man bör utveckla programarbetet i förhållande till miljökvalitets- normer och att det kan finnas anledning att även skapa en fastare struktur för åtgärdsprogram som är kopplade direkt till miljömålen utan samband med miljökvalitetsnormer. 698 Strategier för att uppnå miljökvalitetsmålen I översiktsplanen skall redo- visas de allmänna intressen enligt 2 kap. och de miljö- och riskfaktorer som bör beaktas vid beslut om användningen av mark- och vattenområden. Vid redovisningen skall riksintressen enligt 3 eller 4 kap. anges särskilt. Av planen skall framgå 1.grunddragen i fråga om den avsedda användningen av mark- och vattenområden, 2.kommunens syn på hur den byggda miljön skall ut- vecklas och bevaras, 3.hur kommunen avser att tillgodose de redovisade riksin- tressena och iaktta gällande miljökvalitetsnormer. Översiktsplanens innebörd och konsekvenser skall kunna utläsas utan svårighet. I översiktsplanen skall redo- visas de allmänna intressen enligt 2 kap. och de miljö- och riskfaktorer som bör beaktas vid beslut om användningen av mark- och vattenområden. Vid redovisningen skall riksintressen enligt 3 eller 4 kap. anges särskilt. Översiktsplanen skall inne- fatta en redovisning av kommunens syn på vad av antagna miljökvalitetsmål och delmål till dessa innebär för den avsedda mark- och vatten- användningen i kommunen samt hur kommunen avser att verka för miljömålen skall kunna uppnås. Av planen skall framgå 1.grunddragen i fråga om den avsedda användningen av mark- och vattenområden, 2.kommunens syn på hur den byggda miljön skall ut- vecklas och bevaras, 3.hur kommunen avser att tillgodose de redovisade riksin- tressena och iaktta gällande miljökvalitetsnormer. Översiktsplanens innebörd och konsekvenser skall kunna utläsas utan svårighet Det kan övervägas att i 4 kap. 5 § föra in en uttrycklig bestämmelse om att ska tillhandahålla underlag för kommunens bedöm- ningar och i samrådsyttrande över en översiktsplan ge råd rörande miljömålsfrågor. Med tanke på att sådana krav får anses vara täckta av Strategier för att uppnå miljökvalitetsmålen 699 paragrafens nuvarande lydelse avstår vi dock från att lägga förslag i denna del. Även bestämmelserna om vad en miljökonsekvensbeskriv- ning enligt 5 kap. 18 § ska innehålla, täcker krav på en redovisning mot miljömålen och vi avstår därför från att föreslå att miljömålen nämns särskilt i den paragrafen. Det finns således ett antal frågor beträffande som har eller kan ha stor betydelse för möjligheterna att uppnå miljö- målen. En fråga som har utretts men som aktualiserats under vårt arbete är fråga om ett obligatoriskt krav på regional planering. Andra frågor som har tagits upp är önskemål om ett tydligare krav på samordning vad gäller planer som har betydelse utanför en enskild kommun samt om starkare incitament till att i bindande planer ange skydd för byggnader och bebyggelse som är värdefull ur kulturmiljö- synpunkt. Detta är frågor som det finns anledning att följa. Efterhand som miljömålen har kommit i tillämpning, kan vid behov frågan om lagstiftning i nämnda avseenden väckas på nytt. Vi anser dock att det redan nu finns anledning att tillsätta en utredning med uppdrag att analysera förutsättningarna för att i 12 kap. 1 § föra in en ny statlig ingripandegrund med innebörd att kan upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser som strider mot miljömålen. 19.4.11Miljömålen och annan lagstiftning Ur styrmedelssynpunkt är det viktigt att se hur olika regler som är ägnade att främja målen motverkas av andra regler. En mängd olika författningar har sålunda direkt eller indirekt relevans för att miljömålen ska kunna uppnås. I kap. 4–18 har vi under respektive delmål uppmärksammat ett antal punkter där befintlig lagstiftning bör ändras för att inte motverka miljömålen. Det finns emellertid anledning att fortlöpande följa upp hur samspelet fungerar mellan miljömålen och tillämpningen av olika lagar med relevans för miljön. Detta är en viktig fråga som bör bevakas bl.a. inom ramen för det uppföljningssystem som vi föreslår under kap. 20. I det föregående har diskuterats kring en lösning som innebär, att och direkt hänvisar till de av antagna miljömålen. Vi har ansett att det är särskilt angeläget att förhållandet mellan lag och mål förtydligas i dessa lagar. Det kan dock övervägas, att på motsvarande sätt hänvisa till miljömålen även i vissa andra lagar. Några lagar där detta skulle kunna vara aktuellt är t.ex. lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. och lagen (1995:1649) om byggande av järnväg. Mot denna bakgrund kan det även finnas anled- ning att närmare utreder konsekvenserna av att 700 Strategier för att uppnå miljökvalitetsmålen vissa lagar inte ingår i och om den knytning, som finns mellan och dessa lagar, är ändamålsenlig. Även frågan om en allmän knytning mellan miljömålen och andra lagar bör ses över i detta sammanhang. För miljömålsarbetet är det viktigt att konstatera att miljörätten befinner sig i ett mycket dynamiskt skede. har ännu inte varit i kraft så länge att någon egentlig praxis har hunnit etableras, bl.a. avseende den helhetssyn som är tänkt att prägla prövningen av till- ståndsärenden enligt balken, eller de nya instrument som har införts, t.ex. miljökvalitetsnormer. I det föregående har på flera ställen nämnts att en kommitté har fått i uppdrag att utvärdera tillämpningen av miljö- balken, (M 1999:03). Den kommittén har att följa upp flera frågor av stor betydelse för miljömålsarbetet. Vi har i detta betänkande föreslagit ett antal särskilda frågor som bör ta itu med. Det kan även nämnas att Kommittén om utbildning inför ikraftträdandet av i betänkandet SOU 1999:142 uppmärksammat regeringen på ett stort antal punkter där det kan vara aktuellt att ändra eller förtydliga och föreskrifter till balken. Men även utanför pågår utvecklingen. Ett antal utred- ningar har lämnat förslag med intresse för miljömålsarbetet. Såvitt gäller lagstiftningsfrågor finns det anledning att lyfta fram Grundvatten- utredningens slutbetänkande SOU 1995:45 om grundvattenskydd och betänkande SOU 1998:158 om lagstiftning för att komma åt oljeutsläppen. Vidare har Plan- och byggutredningen lämnat ett antal förslag till ändringar i bl.a. . Dessutom pågår ett antal utredningar om frågor som har stor betydelse för möjligheterna att uppnå miljömålen: Exempelvis har Författnings- utredningen i uppdrag bl.a. att dels se över frågorna om ägan- derättsskydd i 2 kap. 18 § regeringsformen, dels att föreslå hur skyddet för miljön ska regleras i 1 kap. 2 § regeringsformen, se tilläggsdirektiv (2000:21). Utredningen om minerallagen, markägarna och miljön (N 1999:04) ska bl.a. utreda behovet av ett förstärkt skydd för värde- fulla natur- och kulturmiljöer i samband med prövning av undersök- ningstillstånd och undersökningsarbeten. En utredning ska se över bil- avgaslagstiftningen inför nya europeiska avgaskrav (M 1998:08). Räddningstjänstlagen (1986:1102) ska ses över, bl.a. beträffande gräns- dragning mot annan lagstiftning som rör olycks- och skadeförebyggande åtgärder samt fråga om miljöräddningstjänst till sjöss (Fö 1999:03). Slutligen kan nämnas uppdraget till Delegationen för en ekologiskt hållbar upphandling (M 1998:01, EKU-Delegationen) att arbeta pådrivande för att den offentliga upphandlingen ska vara ett instrument för att åstadkomma en ekologiskt hållbar utveckling. Strategier för att uppnå miljökvalitetsmålen 701 19.4.12Miljömål, lagstiftning och frivilliga åtaganden Frivilliga överenskommelser eller åtaganden som alternativ eller kom- plement till lagstiftning har använts under , bl.a. i . Sådana åtaganden förekommer t.ex. inom skogsnäringen och inom ramen för producentansvaret.