sou · GOB37d11 · 2001-01-01 00:00:00 — Hänsyn tas också till att långt ifrån alla barn utnyttjar barnomsorgen på heltid: av 1-2 åringarna är inskrivna på heltid medan motsvarande siffra för 3-6 åringarna är och för 7-12 åringarna . De redovisade standardkostnaderna gäller och är för 1-2 åringar , för 3-6-åringar 41 863 och för 7-9-åringar . Det är emellertid sannolikt att dessa även motsvarar standardkostnaderna och har därför använts som vikter. Bilaga 9 till LU 1999/2000 Tabell 5.2 Kostnad per samtliga barn i respektive åldersgrupp 1997 Anm. Med kostnad per barn avses per invånare i respektive ålder. Källa: Egna beräkningar, och 1998:151 bilaga 4. Med hjälp av dessa kostnader kan därefter de totala kostnaderna för barnomsorgen kommande år beräknas med hjälp av befolkningsprognos. Resultatet redovisas i diagram 5.7. Diagram 5.7 Demografiskt betingad framskrivning av barnomsorgskostnader Källor: Egna beräkningar samt SOU 1998:151, Framskrivningen av barnomsorgskostnaderna visar att efter en initial minskning fram kan dessa förväntas stiga något i takt med att barnkullarna förväntas bli större. Den initiala minskningen i barnomsorgskostnaderna hänger samman med minskade barnkullar, men också med sammansättningsförändringen av barnens åldrar där andelen små barn minskar. Bilaga 9 till LU 1999/2000 Fler faktorer påverkar kostnadsutvecklingen Längre fram i detta kapitel, i avsnitt 5.5, undersöker vi hur det historiska sambandet mellan kostnader och antalet barn i barnomsorgs- åldern har sett ut. De redovisade resultaten visar att kostnads- utvecklingen för barnomsorgen i förhållandevis liten utsträckning beror på befolkningsutvecklingen. Det är inte förvånande, eftersom barnomsorgen successivt har byggts ut i takt med kvinnornas ökade förvärvsfrekvens som arbetsmarknadsläget varierat . Under vissa perioder har det varit lätt att få arbete, under andra perioder har det varit svårare, vilket har påverkat efterfrågan på barnomsorg. Även kommer de faktorer som påverkar efterfrågan på barnomsorg och därmed kostnaderna för verksamheten sannolikt vara föremål för förändringar. Exempel på detta är regeringens förslag om en reform med maxtaxa, allmän förskola och förskoleverksamhet för barn till arbetssökande och till barn vars föräldrar som är föräldralediga med ett yngre syskon. En maxtaxa kommer att begränsa kommunernas möjligheter att ta ut avgifter och på så vis dämpa och styra efterfrågan. En allmän förskola kommer sannolikt innebära en högre andel inskrivna barn . Både andelen inskrivna barn och vistelsetidernas längd kommer sannolikt att öka. Förutom de politiska besluten om en utbyggd förskola kan faktorer som den ökande integrationen mellan förskola och skola, eventuella arbetstidsförkortningar och flexiblare arbetstider påverka kostnads- utvecklingen . Slutligen kan en ökad fruktsamhet bland yngre kvinnor och de kvinnor som skjutit upp barnafödandet ytterligare öka efterfrågan på barnomsorg (se vidare avsnitt 2.2.1). Slutsatsen blir att den framtida kostnadsutvecklingen sannolikt kommer att variera i högre grad än vad kostnadsframskrivningen i diagram 5.7 gör gällande. Det är dock möjligt att sambandet mellan befolkningsutveckling och kostnaderna för barnomsorgen kommer att bli tydligare , i takt med att förskolan byggs ut och därmed kommer att omfatta i princip alla barn i varje årskull. 5.3.2 Skola - färre barn Så gott som alla barn och ungdomar mellan går i grund- eller gymnasieskolan. Kommunernas kostnader för skolgången för barn i dessa åldrar uppgick till , vilket motsvarar av den kommunala sektorns Bilaga 9 till LU 1999/2000 kostnader.8 Det är kommunerna, och i vissa fall landstingen, som har verksamhetsansvaret för skolan. De kostnader som har använts i de demografiskt betingade framskrivningarna för grund- och gymnasieskolan är de faktiska kostnaderna per individ och/eller per elev enligt redovisning.9 Eftersom statistiken inte finns finfördelad på varje åldersklass har kostnaderna fördelats per stadium med hjälp av antalet lärartimmar per elev och vecka som vikter, enligt tabell 5.3. Tabell 5.3 Skolkostnader per elev i respektive åldersgrupp 1997 -individ: 45 666 kostnad per elev, -elev: 59 307 Vikterna för grundskolekostnaderna härrör från /95. Elevantalet i antas vara identiskt med antalet individer i åldrarna , eftersom grundskoleplikt gäller. Källa: , , [1998],Vad kostar verksamheten i Din kommun? samt egna beräkningar. Med hjälp av dessa vikter har sedan de framtida demografiskt betingade kostnaderna för grund- och gymnasieskolan beräknats. I diagram 5.8 illustreras den demografiskt framräknade kostnadsutvecklingen inom grund- och gymnasieskolan. 8Skolverkets rapport nr 167, Barnomsorg och skola i siffror 1999, del 3. När landstingen inkluderas uppgår skolans andel till av den kommunala sektorns totala kostnader 9I kostnaderna ingår kommunernas kostnader för undervisning, skolledning, läromedel och skolbibliotek, skolmåltider, elevvård, SYO-verksamhet, lokaler, övrigt (exempelvis administration, kommungemensamma kostnader, utvecklingskostnader med mera) samt kostnader för skolskjuts. Däremot ingår inte kostnader för köp av verksamhet eller intäkter från försäljning av verksamhet från annan kommun, stat, landsting eller fristående skolor. Bilaga 9 till LU 1999/2000 Diagram 5.8 Demografiskt framräknade skolkostnader Källor: , och . Framskrivningen av grundskolekostnaderna visar på en ökning för åren och för gymnasieskolan en ökning för åren runt 2009. Dessa ökningar, eller pucklar, har ett direkt samband med babybomsbarnkullarna och när det föddes ett stort antal barn. antas skolkostnaderna öka i en mer jämn takt om kostnaderna följer den prognostiserade befolkningsutvecklingen. Fler faktorer påverkar kostnadsutvecklingen Som visas i avsnitt 5.5, längre fram i detta kapitel, är sambanden mellan skolkostnader och demografisk utveckling långt ifrån självklara. För kommunerna är det exempelvis svårt att förutse och exakt dimensionera antalet lärare och skollokaler efter svängningar i barnkullarnas storlek. Eftersom de fasta kostnaderna inom skolan är relativt stora och på kort sikt inte kan förändras kommer de totala kostnaderna inte att variera i samma utsträckning som antalet 7-19- åringar. 5.3.3 Ökad efterfrågan på äldreomsorg Kommunernas ansvar för äldreomsorgen regleras i socialtjänstlagen och i hälso- och sjukvårdslagen. Såväl möjlighet till boende och vård Bilaga 9 till LU 1999/2000 hemma som särskilda boende- eller vårdformer på institution ska ges.10 omfattades knappt var femte ålderspensionär av äldre- omsorgens tjänster.11 Fram delade landsting och kommuner på huvudmannaskapet för vården och omsorgen om de äldre. trädde Ädelreformen i kraft, vilken gav kommunerna det samlade ansvaret för äldreomsorgen. Det tidigare ansvaret för och ålderdomshem utökades med ansvar för sjukhem, gruppboende och dagverksamhet samt sjukvårdsansvar till och med sjuksköterskenivå. Därtill fick kommunerna betalningsansvar för medicinskt färdigbehandlade inom akut sjukvård och långvård (geriatrik). Även behov av hjälpmedel skall tillgodoses av kommunerna. Slutligen har mer än hälften av kommunerna övertagit hemsjukvården från landstingen.12 Andelen äldre som får vård och omsorg har sjunkit . De yngre pensionärerna utnyttjar och/eller behöver denna form av service i allt mindre utsträckning. Personer i gruppen har ökat kraftigt i antal, men andelen som får hjälp har ändå minskat trots en utbyggnad av vård och omsorg. Orsaken är bland annat att totala antalet personer har ökat i befolkningen. Se tabell 5.4. Tabell 5.4 Antal personer med vård och hjälp i ordinärt boende och i särskilt boende samt andel som procent av befolkningen i respektive åldersgrupp 65 - 79 år Personer med vård och hjälp på sjukhem/långvård/geriatrik ingår samtliga år för att uppnå jämförbarhet före och efter Ädelreformen. Källa: Regeringens skrivelse 1999/2000:102; Utvecklingen inom den kommunala sektorn. Kostnadsutvecklingen i äldreomsorgen är svår att följa, dels på grund av statistikomläggningar i samband med Ädelreformen, dels då den nationella statistiken inte särredovisar kostnader för äldreomsorg och omsorg om funktionshindrade under . En tumregel är att äldreomsorgen omfattar av kostnaderna för omsorg om äldre och funktionshindrade. ökade bruttokostnaderna med , vilket till stor del beror på att kommunerna fick ansvar för ny verksamhet för funktionshindrade 10Regeringens skrivelse 1997/98:155, Utvecklingen inom den kommunala sektorn. 11Socialstyrelsen, [1998], Äldreuppdraget. 1998, följer upp och utvärderar 1998:9, . Bilaga 9 till LU 1999/2000 genom handikappreformen och psykiatrireformen 1995. kom hjälpen att i allt högre grad koncentreras på ett mindre antal personer, det vill säga äldreomsorgen byggdes inte ut i samma takt som ökningen av antalet äldre. Däremot fördelades tidsåtgången bland dem som fick hjälp ungefär likadant under perioden.13 Framförallt de yngre och friska pensionärerna får inte längre tillgång till omsorg. Sannolikt är det ofta inte heller i samma behov av omstorg som den äldre generationen är. Utgifterna för äldreomsorgen finansieras främst med skatteintäkter, men även med statsbidrag och med avgifter. Storleken på de avgifter som kommunerna tar ut varierar dels mellan kommunerna, dels mellan olika tjänster. Förutom att finansiera kostnaderna för olika tjänster kan avgifterna utnyttjas för att påverka omfattningen och inriktningen på efterfrågan. Allt fler kommuner går över till taxor som tar hänsyn till både omfattningen och inriktningen på efterfrågan. Exempel på en sådan modell är att omvårdnadsinsatser debiteras enligt en inkomstdifferentierad taxa och att serviceinsatser debiteras enligt en timtaxa.14 hade av alla kommuner en kombination av insats- och inkomstrelaterade avgifter.15 Avgiftsandelen har minskat något . uppgick avgiftsfinansieringen till . , hade avgiftsandelen för äldre- och handikappomsorgen minskat till drygt 8 procent.16 Fler äldre innebär ökade kostnader för äldreomsorgen Som utgångsvärden i framskrivningen har vi använt oss av totalkostnader för omsorg om personer , då kostnader fördelade på åldersgrupper inte är tillgängliga17. Totalkostnaden har fördelats på olika åldersgrupper samt på män och kvinnor 14Svenska , [1997], Taxor för vård och omsorg - ett hjälpmedel, Kommentus förlag , . 16Observera att hyror ingår i dessa siffror. 17Kostnaderna omfattar således både icke-funktionshindrade och funktionshindrade personer som är . Däremot inkluderas inte kostnader för omsorg om funktionshindrade under . Dessa kostnader har tagits fram av till det s k ESSPROSS-systemet, som EUs statistikorgan ansvarar för. Det som särskiljer denna kostnadsredovisning från övrig nationell redovisning är att kostnader för omsorg om funktionshindrade under inte ingår. Dessa kostnader har räknats om till bruttokostnader med hjälp av en schablon. Bilaga 9 till LU 1999/2000 genom att med hjälp av så kallade normkostnader skapa kostnadsvikter.18 Tabell 5.5 Normkostnader per person i respektive åldersgrupp samt respektive åldersgrupps andel av totala kostnader . Källa: Egna beräkningar, samt "Statsbidrag m.m. enligt utjämningssystem för kommuner och landsting, . ", ES, Offentlig ekonomi, SCB, Därefter har kostnader för äldreomsorgen fördelats på kvinnor och män i olika åldersgrupper med hjälp av andelarna i tabell 5.5 ovan. Dessa normkostnadsviktade genomsnittskostnader som vi har räknat fram visas i tabell 5.6. Genomsnittskostnaderna har därefter skrivits fram med befolkningsprognos. Tabell 5.6 Normkostnadsviktade genomsnittskostnader i respektive åldersgrupp Källa: Egna beräkningar samt "Statsbidrag m.m. enligt gällande bidrags- och utjämningssystem för kommuner och landsting, . ", ES, Offentlig ekonomi, SCB, . De demografiskt framräknade kostnaderna för äldreomsorgen visas i diagram 5.9. Då det främst är personer som är som 18Normkostnaderna baseras på faktiska kostnader för de 10 000 vårdtagare i elva kommuner som omfattades av en fältundersökning . Normkostnaden relaterades till vårdtagarens kön, ålder, civilstånd, boendestatus och boendeform samt eventuella hemtjänstinsatser och vårdbehov. Se vidare SOU 1998:151. 19Varken 1997 eller kostnader har varit tillgängliga. Bilaga 9 till LU 1999/2000 utnyttjar de mest kostnadskrävande tjänsterna inom äldreomsorgen särskiljs kostnadsutvecklingen för denna grupp från kostnads- utvecklingen för omsorg om de yngre pensionärerna. För de allra äldsta, som ju har de största behoven av äldreomsorg, tycks den faktiska kostnadsutvecklingen följa den stigande trenden i befolkningsutvecklingen väl. För de yngre pensionärerna varierar däremot kostnadsutvecklingen kring den befolkningsmässiga trenden. Diagram 5.9 Demografiskt betingade äldreomsorgskostnader kostnader för personer som är 85 Källa: och egna beräkningar Framskrivningen av äldreomsorgskostnaderna visar att främst kostnaderna för omsorg om personer som är kan bli betydande. Kostnaderna stiger för att därefter plana ut. Vid 2025 kommer ytterligare en kraftig ökning att äga rum. För de yngre pensionärerna är kostnadsutvecklingen inte lika dramatisk. Kostnaderna kan förväntas ligga kvar och kanske till och med underskrida nivå till efter det första decenniet . Först påbörjas en svag ökning, vilken tilltar omkring . Avspeglar en demografiskt betingad framskrivning den framtida kostnadsutvecklingen inom äldreomsorgen? Det är givetvis oklart hur väl diagram 5.9 förutser den framtida kostnadsutvecklingen. Ädelreformen har gjort framtiden mer svårförutsägbar genom att kostnader för sjukvård av äldre nu också Bilaga 9 till LU 1999/2000 Därtill är det också sannolikt att framtidens konsumtionsmönster kommer att skilja sig från dagens.20 Vidare styrs efterfrågan på omsorg i viss mån av det utbud som erbjuds. En demografisk framskrivning kan således sägas spegla utbud snarare än framtida behov. Med andra ord tar framskrivningen inte hänsyn till kommande förändringar, omstruktureringar och effektiviseringar inom äldreomsorgen. I bilaga 8 till /2000, Kommer det att finnas en hjälpande hand?, görs även en annan typ av kostnadsframskrivning, där hänsyn även tas till att hälsoläget bland de äldre skulle kunna förbättras . Resultaten av en sådan hälsojusterad framskrivning är att äldreomsorgskostnaderna endast ökar med drygt en tredjedel i jämförelse med framskrivningen i diagram 5.9. Det finns tre olika hypoteser om utvecklingen av hälsoläget bland de äldre21: 1.Sammanpressad sjuklighet–innebär att den genomsnittliga perioden av sjukdom och funktionsnedsättning i hög ålder före döden avkortas över tiden. 2.Utvidgad sjuklighet–innebär att medellivslängden fortsätter att öka, men att perioder av sjukdom och funktionsnedsättning utsträcks i tiden. 3.Senarelagd sjuklighet–innebär att medellivslängden ökar och att fler år med god hälsa och funktionsförmåga läggs till livet. Perioden av sjuklighet och funktionsnedsättning förskjuts uppåt i åldrarna, men avkortas inte. I flera studier bekräftar resultaten främst den tredje hypotesen. En senarelagd sjuklighet är dock beroende av den allmänna samhällsutvecklingen , såsom minskande sociala klyftor och hög förvärvsfrekvens/sysselsättning. har hälsan successivt förbättrats inom pensionärskollektivet. Det gäller dock i huvudsak de yngre äldre. För pensionärer är utvecklingen inte lika tydlig. Eftersom det främst är denna grupp som ökar i antal fram är det följaktligen osäkert i vilken riktning kostnadsutvecklingen verkligen kommer att gå. Det bör dock påpekas att kommunerna efter Ädelreformen ansvarar för vård av patienter i livets slutskede och dessa kostnader torde öka med antalet riktigt gamla. 21Vår framtid: Äldres vård och omsorg inför 2000-talet. Bilaga 9 till LU 1999/2000 Sjukvården och de medicinska framstegen hjälper ofta patienter att överleva akuta sjukdomstillstånd. Dock kan inte sällan någon form av funktionshinder bli följden. Den s k medicinska paradoxen innebär att alltfler personer, som tack vare utvecklingen inom sjukvården, kunnat uppnå hög ålder löper större risk, tack vare sin höga ålder, att drabbas av flera allvarliga sjukdomar.22 Det kan leda till ökade kostnader för äldreomsorgen. Även civilståndet hos de hjälpbehövande kan påverka de framtida kostnaderna för äldreomsorgen. I dagens läge är det framför allt ensamstående kvinnor som får omsorg. Äldre män vårdas ofta av sina hustrur. När männen går bort är ofta hustrurna i behov av omsorg. Denna ges oftast i regi, men har kommit att bäras i allt högre grad av anhöriga. Med en ökad medellivslängd för männen och fler anhörigvårdare skulle å enda sidan de offentliga kostnaderna kunna minska. Å andra sidan är det möjligt att ensamhushållen generellt blir fler samt att framtidens anhöriga saknar resurser, i form av brist på tid eller har andra värderingar, när det gäller att ta hand om sina äldre. Det skulle kunna leda till ökade offentliga kostnader. Det framtida äldreboendet kommer att påverka kostnadsutvecklingen. Enligt delbetänkandet Behov och resurser i vården-en analys till den statliga Hälso- och sjukvårdsutredningen skulle en demografisk framskrivning av kostnader för det särskilda boendet resultera i ökade behov om 20 000 platser till en kostnad på . I själva verket torde kostnaderna öka ännu mer, då produktion av nya bostäder är betydligt dyrare än kostnaden för de befintliga som framskrivningen utgår från. Orsaken att de nya platserna är dyrare hänger samman med lokalkostnader, kvalitetshöjningar och ambitionen att ge de gamla egna rum. Vidare spelar personalens utbildning och kompetens roll för de framtida kostnaderna. Det är möjligt att den generella utbildningsnivån kommer att höjas inom äldreomsorgen. Dessutom kan fler läkare förväntas knytas till omsorgen om det allra äldsta. En sådan utveckling kommer att motsvaras av ökade lönekostnader. Slutligen bör det framhållas att de framtida behoven i viss mån styrs av tillgången på omsorg samt att behoven kan styras via avgiftssystemet. Effekten av sådana faktorer är mycket svåra att fånga i en enkel framskrivning. Bilaga 9 till LU 1999/2000 5.3.4 Ökad efterfrågan på sjukvård Sjukvårdskostnaderna omfattar kostnader för sluten vård, öppen vård, läkemedel och tandvård. De totala offentliga nettoutgifterna för hälso- och sjukvård uppgick till . har sjukvårdsutgifterna uppgått till av BNP.23 har den privata konsumtionen av läkemedel, sjukvårdsartiklar och patientavgifter samt de statliga subventionerna för läkemedel, privata läkare och tandläkare ökat. ökade statens kostnader för läkemedelsförmånerna från till . En orsak var den demografiska utvecklingen, då det främst är de äldre som förbrukar läkemedel. övergick kostnadsansvaret för läkemedelsförmånen till landstingen.24 I diagram 5.10 visas en demografiskt betingad framskrivning av sjukvårdskostnaderna. Kostnadsökningen är helt beroende av ökningen av antalet äldre personer. Diagram 5.10 Demografiskt betingad framskrivning av sjukvårdskostnader I bilaga 8 till /2000, Kommer det att finnas en hjälpande hand?, görs en mer förfinad framskrivning av 23Bilaga 8 till /2000 - Batljan, I. och , M. [2000]. 24De av befolkningen som är svarar för av den totala läkemedelsförbrukningen. Skr 1998/99 Bilaga 9 till LU 1999/2000 I denna har kostnaderna kopplats till antalet år som återstår till individernas dödstidpunkt och individernas dödsålder. Genomsnittliga sjukvårdskostnader för olika åldersgrupper och kön under det år en person avlider, året före dödsfallet, före dödsfallet osv har använts i denna framskrivning. Denna ansats har valts som en direkt följd av att åtskilliga studier visar att en person utnyttjar sjukvårdens tjänster i stor omfattning först . Med ett sådant tillvägagångssätt vid framskrivningen uppgår ökningen av sjukvårdskostnaderna endast till hälften av ökningen i diagram 5.10. På lång sikt kommer det totala offentliga konsumtionsutrymmet till stor del bestämma hur sjukvårdsutgifterna utvecklas. Efterfrågan på sjukvård är i hög grad utbudsstyrd, det vill säga om det finns gott om resurser till sjukvård blir efterfrågan högre.25 5.4 Ökad efterfrågan på kommunala välfärdstjänster I diagram 5.11 presenteras resultaten av framskrivningar av de renodlat demografiskt betingade kostnaderna för barnomsorg, skola, sjukvård och äldreomsorg. Det innebär att framtida förändringar av lönekostnader och attityder, familjesammansättning, hälsa eller eventuella produktivitets- och kvalitetsförändringar som kan komma förändra dagens ålders- och könsspecifika kostnader inte beaktats. 25 Bilaga 8 till /2000 - Batljan, I, och , M, [2000]. Bilaga 9 till LU 1999/2000 Diagram 5.11 Demografiskt betingad efterfrågeutveckling för vissa kommunala Anm. Framskrivningarna baseras kostnader för respektive verksamhet. Skola omfattar grundskola, gymnasium och vuxenutbildning medan sjukvården omfattar både sluten och öppen vård samt tandvård och läkemedelskostnader. Källa: Se diagram 5.7-5.10. Av diagram 5.11 framgår att det demografiskt betingade resursbehovet för barnomsorgen och skolan minskar medan behoven inom äldreomsorgen och sjukvården ökar . var kostnaderna för ovanstående verksamheter i runda tal för barnomsorgen, för skolan, för sjukvården och för äldreomsorgen.26 Tillsammans utgör det knappt 290 miljarder eller av den kommunala konsumtionen. Sammanvägt på detta sätt ökar den totala efterfrågan med . Ökningen är relativt långsam , då fler äldre inom sjukvård och äldreomsorg kompenseras genom ett mindre antal barn inom barnomsorg och skola. är efterfrågan på de senare verksamheterna mer eller mindre medan efterfrågan från de äldre fortsätter att öka. Det bör påpekas att om den totala efterfrågan skall utvecklas som i diagram 5.11 krävs det att barnomsorg och skola kan anpassas nedåt i takt med att antalet barn blir färre. 26 Kostnaderna för vård av funktionshindrade uppgick till . Bilaga 9 till LU 1999/2000 krävs också att arbetskraft kan flyttas mellan de olika kommunala sektorerna helt utan problem. För att volymökningen/efterfrågan för verksamheterna skall utvecklas i enlighet med diagram 5.11 krävs vidare att produktionen sker på samma sätt som , således beaktas inte möjliga effektiviseringar. Värdet för till exempel skall med andra ord inte tolkas som en prognos för kostnaderna detta år, utan anger snarare hur mycket högre kostnaderna skulle vara förutsatt att det fanns lika många användare som det förväntas finnas och att verksamheten i övrigt bedrivs på exakt samma sätt som . 5.5 Det historiska sambandet mellan kostnader och demografisk utveckling För att studera hur tydlig kopplingen verkligen är mellan kostnader och befolkningsutveckling har vi undersökt de historiska sambanden mellan antalet barn/ungdomar och kostnader för barnomsorgen, grund- och gymnasieskolan över tiden. Dessvärre har det inte varit möjligt att genomföra motsvarande analys för äldreomsorg och sjukvård, bland annat som en följd av statistikomläggningar. Det finns givetvis en rad metodproblem vid en sådan studie. En svårighet när det gäller de faktiska kostnaderna är exempelvis att kompensera för den pris- och löneutveckling som varit. Det är nödvändigt att uttrycka kostnaderna i fasta priser, det vill säga i ett visst års pris- och lönenivå. För att kunna göra detta bör man ha tillgång till den kostnadsutveckling som har gällt för just den verksamhet som studeras. Kostnadsutvecklingar för olika verksamheter är dock sällan tillgängliga, istället får man använda sig av kostnadsutvecklingen för ett bredare aggregat, det vill säga en kostnadsutveckling som omfattar flera verksamheter. I detta avsnitt har vi genomgående använt pris- och löneutvecklingen för konsumtion som deflator vid fastprisberäkningar av kostnaderna. konsumtion består till allra största delen av löner och arbetsgivaravgifter () och löpande förbrukning () samt reparationer, indirekta skatter och kapitalförslitning minus försäljningsinkomster. Deflatorn omfattar kommuner, landsting samt kyrkor och kommunalförbund.