sou · GOB388d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Motsvarande bestämmelse föreslogs införd i 7 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen. Regeringen gjorde emellertid bedömningen att utredningens förslag inte borde genomföras (prop. 1993/94:101) och anförde bl.a. följande (s. När det gäller möjligheten att i praktiken effektivt tillämpa straffbestämmelser är det av vikt att det straffbara området är klart angivet (......) Av betydelse för tillämpningen av de föreslagna straffbestämmelserna är också att de innehåller ett stort antal rekvisit. För att fällande dom skall kunna meddelas måste dessa rekvisit vara uppfyllda och täckta av uppsåt. Det kan här förutses betydande svårigheter i bevishänseende. De sammanslutningar som förslagets straff- bestämmelser tar sikte på torde inte vara registrerade och kan lätt ombildas. De behöver inte ha någon styrelse eller stadgar. I praktiken torde det vara fråga om löst sammansatta grupperingar utan någon egentlig organisationsstruktur. Svå- righeten att tillämpa straffbestämmelser av detta slag kan leda till att bestäm- melserna blir ineffektiva och därigenom utgör ett dåligt hjälpmedel i kampen mot rasismen. En rasistisk organisation kan nämligen oförtjänt komma att upp- fattas som godkänd av samhället i fall då inget rättsligt förfarande inleds eller, om så sker, detta inte leder till fällande dom (........) Ytterligare en aspekt är att det är svårt att utforma straffbestämmelser av den typ utredningen föreslår utan att eftersätta grundläggande rättssäkerhets- krav vad gäller förutsebarhet och avgränsning av det straffbara området. Som påpekats från ett flertal remissinstanser finns det i en rad hänseenden betydande osäkerhet om den närmare innebörden av de föreslagna straffbestämmelserna. Osäkerheten gäller både vilka sammanslutningar som bestämmelsen är tillämp- lig på och vilken befattning med sammanslutningen som är avsedd att medföra ansvar. Eftersom de föreslagna straffbestämmelserna för med sig en inskränk- ning av den grundlagsfästa föreningsfriheten talar vad som har sagts med särskild styrka mot att genomföra förslaget. I enlighet med regeringens bedömning i propositionen infördes således ingen straffbestämmelse om organiserad rasism.1 behandlade i betänkandet 1996/97:KU14 bl.a. en motion med yrkande om att skulle ge regeringen till känna att deltagande i eller stöd till en sammanslutning, som ägnar sig åt rasistisk förföljelse genom att ligga bakom eller uppmana till allvarliga brott, borde kriminaliseras. Utskottet ansåg att borde vidhålla sin tidigare bedömning i fråga om förbud mot rasistiska organisationer m.m. och av- styrkte motionen. I betänkandet 1997/98:KU32 behandlade utskottet åter en motion om kriminalisering av deltagande i rasistiska organisationer. Utskottet avstyrkte bifall till motionen med hän- 1993/94:JuU13, rskr. 1993/94:298. visning till att regeringen avsåg att tillsätta en utredning som skulle över- väga frågan om kriminalisering av deltagande i organisationer som sysslar med organiserad brottslighet (vår kommitté). Även /lämnades motioner om brottslighet som begås av rasistiska och andra kriminella organisationer till . I en motion föreslogs att enskilds deltagande i organiserad brottslighet skall kriminaliseras på ungefär samma sätt som föreslogs i SOU 1991:75. Den avslogs emellertid med hänvisning till att vårt arbete inte borde före- gripas.2 Liknande förslag lämnades i motioner till föregående , men även dessa avslogs.3 Straffet för övergrepp i rättssak skärptes . Bakgrunden till lagändringen var att klimatet i och omkring rättegångar bedömdes ha hårdnat. Systematiska och organiserade övergrepp i rättssak förekommer enligt vad som uttalades i propositionen4 i samband med utredning och lagföring av brottslighet med anknytning till mc-gäng. Även i samband med grov narkotikabrottslighet finns det enligt förarbetena tecken på att sådana hot har ökat. har som sin mening, i enlighet med vad en majoritet i anfört, gett regeringen till känna att övergrepp i rättssak bör tillmätas samma straffvärde som mened och att straffskalan för det förstnämnda brottet bör utformas i enlighet härmed.5 Regeringen har överlämnat skrivelsen till oss (se vidare kapitel 20). Här kan också nämnas att det genom ändringar i lagen (1991:483) om finge- rade personuppgifter har blivit lättare för den som riskerar att utsättas för allvarlig brottslighet att få medgivande att använda fingerade personupp- gifter. trädde vissa ändringar i polislagen (1984:387) i kraft. Det huvudsakliga syftet med ändringarna var att öka polisens möjligheter att ingripa i förebyggande syfte vid störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten. En bestämmelse infördes som ger polisen möjlighet att i samband med sådana störningar spärra av eller på annat sätt förbjuda till- träde till ett visst område eller utrymme. Polisen får också i brottsförebyg- gande och brottsbeivrande syfte inhämta uppgifter från transportföretag om passagerare, last och fordon. Sådana uppgifter bedöms kunna komma 1999/2000:KU11. 1999/2000:JuU7, rskr. 1999/2000:129. 1996/97:135. 1999/2000:JuU7, rskr 1999/2000:129. till användning i polisens brottsbekämpning, t.ex. för att kartlägga narkoti- kans vägar eller beskriva strukturen av en viss organiserad brottslighet. antog en ny polisdatalag (1998:622). Lagen, som trädde i kraft , gör det möjligt för polisen att, när det finns misstankar om allvarlig brottslig verksamhet, föra datoriserade kri- minalunderrättelseregister. Liknande regler beträffande tullens underrät- telseverksamhet finns i lagen (1997:1058) om register i brotts- bekämpande verksamhet. trädde en ny lag (1998:150) om kameraövervakning i kraft. Enligt förarbetena6 är det huvudsakliga syftet med lagen att reglera användningen av kameraövervakning på ett sådant sätt att detta hjälpmedel för att förhindra brott och minska risken för olyckor kan utnyttjas på ett effektivt sätt som ett tillfredsställande skydd mot integri- tetskränkningar upprätthålls. Rätten att, främst i brottsförebyggande syfte, bedriva allmän kameraövervakning efter tillstånd utvidgades jämfört med vad som gällde tidigare. Polisen ges rätt att bedriva allmän kameraövervakning utan tillstånd om det av särskild anledning finns risk för att allvarlig brottslighet som innebär fara för liv eller hälsa eller för att allvarlig förstörelse av egendom kommer att utövas på en viss plats och syftet med övervakningen är att förebygga eller förhindra brott. Regeringen överlämnade en proposition7 till med förslag till lagstiftning som syftar till att öka möjligheterna att ingripa mot vissa mc-klubbar. Den nya lagstiftningen, som antogs av och trädde i kraft , innebär bl.a. att det blivit lättare att genom- föra husrannsakan i lokaler som används av personer som kan antas ägna sig åt brottslig verksamhet (28 kap. 3 § RB). Genom en ändring i inkasso- lagen (1974:182) försvårades möjligheterna att bedriva inkasso- verksamhet utan tillstånd. Med verkan från har en ny straffbestämmelse, penning- häleri, förts in i för att öka möjligheterna att komma till rätta med penningtvätt. Flera ändringar gjordes i lagen (1993:768) om åtgärder mot penningtvätt. De innebär i huvudsak att skyldigheten för banker och andra institut att granska och lämna uppgifter till polisen vid misstänkt skatte- eller tullbrott har utökats. En ny lag (1999:163) om pen- ningtvättregister infördes . Företag som omfattas av uppgifts- skyldighet har enligt den lagen rätt att med hjälp av ADB föra register över sådana uppgifter som företaget lämnat till polisen med stöd av pen- ningtvättslagen. Slutligen infördes en skyldighet för en revisor, som i samband med granskning av ett aktiebolag finner att en styrelseledamot 1997/98:64. 1997/98:181. eller den verkställande direktören kan misstänkas för penninghäleri, att göra en anmälan härom till åklagare (10 kap. 38 § aktiebolagslagen). trädde vissa ändringar i vapenlagen (1996:67) och i lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål i kraft. Ändringarna syftar enligt propositionen8 till att ytterligare motverka att skjutvapen och knivar kommer till användning vid våldsbrott eller på annat sätt missbrukas. Bl.a. har reglerna om förvaring av skjutvapen och om tillstånd till innehav av vissa typer av vapen skärpts. Vidare har införs ett förbud mot att, utom i vissa undantagsfall, inneha skjutvapen på allmän plats. överlämnade sitt betänkande Straffansvarets gränser (SOU 1996:185). I betänkandet behandlades bl.a. frågan om fleras deltagande i brott. Utredningen hade därvid granskat medverkansansvaret enligt BrB och föreslog vissa förändringar som syftar till att göra det straffrättsliga ansvaret tydligt vid bl.a. gängbrottslighet i mera organiserade former. Vidare föreslog utredningen bl.a. att man skall övergå till ett mera generellt och heltäckande ansvar för förberedelse till brott. På det sättet skall möjligheterna vidgas att på ett tidigt stadium in- gripa mot planerad brottslighet av allvarligt slag, t.ex. vissa former av brottslighet med anknytning till mc-gäng och ekonomisk brottslighet. Be- tänkandet har remissbehandlats och bereds inom Justitie- departementet. Förslag om straffansvar för juridiska personer föreslogs av Företags- botsutredningen i dess betänkande Straffansvar för juridiska personer (SOU 1997:127). Enligt förslaget skall företag och andra juridiska perso- ner kunna dömas till straff (företagsböter). De nuvarande reglerna om fö- retagsbot föreslogs bli upphävda. Straffansvar för juridiska personer skall förutsätta att en fysisk person har begått brott i den juridiska personens verksamhet. Tillämpningsområdet för straffansvar för juridiska personer skall enligt förslaget i första hand omfatta vissa utvalda brott. Detta se- lektiva urval begränsas i princip till näringsrelaterade straffbestämmelser. Även detta betänkande har remissbehandlats och bereds vidare inom Jus- titiedepartementet. överlämnade sitt betänkande Om buggning och andra hemliga tvångsmedel (SOU 1998:46) till justitiemi- nistern. Utredningen föreslog att s.k. buggning under vissa förutsättningar skall få användas vid utredning av brott av särskilt allvarligt slag. 1999/2000:27. över föreslogs bl.a. att hemlig teleavlyssning och hemlig kameraövervak- ning skall få användas vid något fler brott än . Regeringen överläm- nade en remiss till lagrådet där det bl.a. föreslogs att buggning skall införas som ett nytt hemligt tvångsmedel, benämnt hemlig avlyss- ning. Med anledning av synpunkter som lagrådet framförde på förslaget är det f.n. föremål för fortsatta överväganden inom . behandlade i sitt betänkande Brottsoffer - Vad har gjorts? Vad bör göras? (SOU 1998:40) bl.a. frågor om skydd och ano- nymitet för vittnen m.fl. Regeringen gav i enlighet med utredningens förslag i uppdrag att i samråd med vissa andra myndigheter utarbeta ett nationellt handlingsprogram för skydd av bevispersoner. Uppdraget skall redovisas . I enlighet med utredningens förslag genomförs nu också en försöksverk- samhet med videokonferens i domstolar (SFS 1999:613). Bl.a. skall förhör med vittnen och målsägande kunna ske genom användande av videoteknik. hade i uppdrag att mot bakgrund av utveck- lingen i fråga om ekonomisk och annan grov och organiserad brottslighet, särskilt narkotikabrottslighet, undersöka om dagens regler om förverkande av av brott är tillräckliga för att man skall kunna angripa denna brottslighet på ett effektivt sätt. Utredningen lade i sitt betänkande Effek- tivare förverkandelagstiftning (SOU 1999:147) fram vissa förslag i syfte att effektivisera reglerna om förverkande av tillgångar med brottslig an- knytning. /överlämnade sitt betänkande Den Centrala Polisen (SOU 2000:25). Kommittén lämnade i betänkandet förslag till ett antal åtgärder som man ansåg bör vidtas för att polisen på ett bättre sätt skall kunna bekämpa den organiserade brottsligheten. Bl.a. föreslogs att en för hela polisen gemensam underrättelseverksamhet skall inrättas och att gemensamma aktionsgrupper mellan skilda enheter på central och lokal nivå skall upprättas med inriktning på särskilda mål. Kommittén föreslog också att och skall slås samman. arbetar (Ju 1999:01) med vissa frågor på tryck- och yttrandefrihetens område. Utredningen skall ta ställning till om ändringar bör ske när det gäller längden och be- räkningen av preskriptionstider för tryckfrihets- och yttrandefrihetsbrott. Uppdraget är i den delen föranlett av bl.a. vissa problem vid tillämpningen av brottet hets mot folkgrupp. Vidare skall utredningen överväga bl.a. om ytterligare brott, främst olaga hot, skall läggas till den s.k. brottskatalogen i TF och YGL. tillkallades en särskild utredare med uppgift att göra en översyn av bestämmelsen om olaga diskriminering. Utredningen - diskrimineringsutredning (Ju 1999:10) - skall ta ställning till om lag- stiftningen om olaga diskriminering har en lämplig omfattning och ut- formning för att den skall kunna utgöra ett effektivt medel mot diskrimine- ring. Vidare skall man ta upp frågan, om det är möjligt och lämpligt att utmönstra termen ras, använd om människor, ur lagstiftningen. I övrigt skall utredningen behandla bl.a. frågan om användningen av termen sexu- ell läggning i syfte att åstadkomma en konsekvent användning av den i lagstiftningen. 7.3Åtgärder i några andra länder presenterade en arbetsgrupp under det danska Justitsministe- riet en handlingsplan om organiserad kriminalitet och mc-kriminalitet (rockerkriminalitet). Handlingsplanen innehöll en rad förslag till åtgär- der och flera av dem ledde också till lagstiftning.9 I det följande lämnas en kort redogörelse för några av lagstiftningsåtgärderna som kan vara av in- tresse för oss. Domstolsförhandlingar i är enligt huvudregeln offentliga. I 32 § retsplejeloven finns emellertid regler som gör det möjligt att i vissa fall stänga ute särskilda grupper av personer från en rättegång. Genom ett tillägg som gjordes är det möjligt att neka enskilda personer eller grupper av personer tillträde till en förhandling om det är nödvändigt för att en part eller ett vittne skall kunna lämna en sandferdig forklaring. Med stöd av den bestämmelsen beslutade Östre Landsrett i ett avgörande att samtliga åhörare med anknytning till Hells eller Bandi- dos skulle lämna förhandlingssalen under ett vittnesförhör.10 Här kan ock- så nämnas att den personkrets som skyddas av den danska motsvarigheten till bestämmelsen om övergrepp i rättssak utvidgades något genom lag- stiftningen . Vidare skärptes straffet i våbenloven för olovligt innehav av vapen. infördes en ny bestämmelse i 20 kap. straffeloven om Almen- farlige forbrydelser. Enligt denna bestämmelse (192 a §) kan den, som i strid med våbenlovens regler innehar eller på andra sätt hanterar särskilt farliga vapen eller explosiva varor, dömas till fängelse i högst . Det ansågs att det för fall då någon innehar särskilt farliga vapen eller explosi- va ämnen som kan vålla betydande skador borde finnas tillgång till en 9Lov nr 350 och 411 antagna respektive . 10Ugeskrift for Raetsvesende 1998:665/1. strängare straffskala än den som finns i våbenloven (fängelse i högst ). I dansk specialstraffrätt förekommer som regel inte straff överstigande fängelse . I övrigt kan nämnas att straffet för grova våldsbrott och för återfall i våldsbrott skärptes genom lagstiftningen 1997. Möjligheten att förverka egendom från den som döms för särskilt allvarliga brott utvidgades också. För att den som befinns skyldig till ett brott på vilket kan följa fängelse skall undgå förverkande av egendom måste han eller hon göra san- nolikt att den aktuella egendomen förvärvats på ett lagligt sätt. Åklagaren behöver således i dessa situationer inte, som annars är fallet, bevisa att egendomen utgör utbyte av brott. trädde lov om forbud mod ophold i bestemte ejen- domme, populärt benämnd rockerloven, i kraft. Bakgrunden till att lagen antogs var de våldsamma angrepp på klubblokaler m.m. som skett under det krig som pågick mellan mc-klubbarna och Bandidos. Med stöd av lagen kan polisen förbjuda enskilda personer att uppehålla sig i en fastighet (ejendom) som tjänar som tillhåll för en grupp som personen i fråga tillhör, om det finns risk för angrepp mot fastigheten som innebär fara för kringboende. Om risken för angrepp är betydande, får polisen för- bjuda envar att uppehålla sig i fastigheten. Ett förbud kan vara tidsbegrän- sat eller gälla tills vidare. Om risken för angrepp upphör skall förbudet upphävas. Uppsåtligt överträdande av ett utfärdat förbud kan bestraffas med fängelse i högst . Lagen, som ursprungligen var av tillfällig karaktär, har permanentats genom lag 1998.11 () hade enligt en redovis- ning i lagförslaget12 sammanlagt 654 individuella uppehållsförbud med- delats 220 personer. Samtliga var medlemmar i någon av klubbarna Hells och Bandidos. Generella uppehållsförbud hade meddelats i fem fall. Förbuden hade berört sammanlagt 26 fastigheter. Åtal för överträdel- se av förbud hade väckts i fyra fall. Rigsadvokatens undersökning av möjligheterna att upplösa Hells och Bandidos På uppmaning av inledde den danske /1997 en undersökning av möjligheterna att med stöd av 11Lov nr 406 antagen . 12Lovforslag nr L 61 1997-98. 78 § i den danska grundloven upplösa mc-klubbarna och Bandidos. Undersökningen, som var synnerligen omfattande (bl.a. samla- des 45 000 sidor underrättelsematerial in), utmynnade i att Rigsadvokaten fann att det inte fanns underlag för att väcka talan om att klubbarna skulle upplösas. I 78 § grundloven slås först fast att medborgarna har rätt att utan före- gående godkännande bilda föreningar för vilket lagligt ändamål som helst. I paragrafens andra stycke anges: Foreninger, der virker ved eller söger at nå deres mål ved vold, anstiftelse af vold eller lignende strafbar påvirkning af anderledes taenkende, bliver at oplö- se ved dom. När en förening har upplösts kan dess förmögenhet, arkiv, protokoll, m.m. förverkas (75 § straffeloven). Den som deltar i en förenings verksamhet efter att den har upplösts genom dom kan enligt 132 a § straffeloven dö- mas till fängelse i högst . Rigsadvokaten konstaterar i sin rapport till att det för att mc-klubbarna skall kunna upplösas krävs dels att klubbarna är föreningar i grundlovens mening, dels att de voldelige akti- viteter som förekommer utförs på föreningens vägnar. Några problem att visa att klubbarna är föreningar i grundlovens mening anser Rigsadvoka- ten inte föreligga. Den svåra frågan är om det kan bevisas att Hells och Bandidos som föreningar virker ved eller söger at nå deres mål ved vold, anstiftelse af vold eller lignende strafbar påvirkning af anderledes taenkende. Grundlovens 78 § har aldrig använts i praxis och det råder därför enligt Rigsadvokaten en viss osäkerhet i frågan om den förening som skall för- bjudas måste ha något särskilt syfte med sin verksamhet. Rigsadvokatens bedömning är dock att bestämmelsen är tillämplig bara på föreningar som har ett politiskt, ideologiskt, agitatoriskt eller liknande syfte med sin våldsutövning. Han konstaterar därefter att ingenting i det material och de upplysningar som har samlats in tyder på att Hells eller Bandidos som föreningar genom våldsutövning försöker nå politiska, ideologiska, agitatoriska eller liknande mål. Det föreligger inte heller några väsentliga uppgifter om våldsutövning från föreningarnas sida riktad mot staten, and- ra offentliga myndigheter eller medborgarnas utövande av grundlagsfästa rättigheter. Rigsadvokaten finner därför att det redan på grund av att mc- klubbarna inte har ett sådant syfte som avses i grundlovsbestämmelsen saknas förutsättningar att upplösa klubbarna. 13 Journal nr G 1893. Eftersom det råder en viss osäkerhet i frågan, om den aktuella före- ningen måste ha ett visst syfte med sin våldsutövning för att 78 § grundlo- ven skall kunna tillämpas, har Rigsadvokaten emellertid också gjort en ingående prövning av frågan, om de våldshandlingar som medlemmarna i Hells och Bandidos har befunnits skyldiga till har företagits på klubbens vägnar. Inledningsvis konstateras därvid att det ligger i sakens natur att det inte kan ställas krav på att det av klubbens stadgar framgår att den försöker uppnå sina mål genom användande av våld. Det avgörande är i stället vilken bedömning som kan göras av den verksamhet som klubben reellt står för. Rigsadvokaten förutsätter att en förening inte kan anses ver- ka genom våld om den våldsutövning som förekommer består i endast enstaka gärningar, även om dessa i sig är av allvarligt slag. Det måste krä- vas att föreningen den existerat har företagit eller hotat med våldsamma handlingar i en sådan omfattning att det ingår som ett dominerende eller almindeligt led i föreningens verksamhet. Rigsadvokatens undersökning visar att såväl Hells som Bandi- dos består av personer som i stor omfattning är dömda för brott med an- knytning till våldsutövning. Detta förhållande är emellertid enligt Rigsad- vokaten inte tillräckligt för att man skall kunna säga att klubbarna som sådana verkar genom våld och därmed kan upplösas. Det måste också be- visas att de straffbara gärningarna har begåtts på klubbarnas vägnar. Rigsadvokatens bedömning efter en noggrann analys av det material som har samlats in är att det inte finns tillräckligt underlag för att hävda att Hells eller Bandidos som ett dominerende eller almindeligt led i sin verksamhet utövar våld eller uppmanar till våld. Materialet utgör en- dast underlag för ett antagande om att klubbarna i stor utsträckning har våldsbenägna personer som medlemmar. Rigsadvokaten har i sin bedöm- ning antagit att det är han som måste bevisa att förutsättningarna för att upplösa klubbarna föreligger och att det beviskrav som därvid gäller är detsamma som gäller i brottmål. överlämnande Metodeutvalget till det norska Justisdeparte- mentet betänkandet Etterforskingsmetoder for bekjempelse av kriminalitet (NOU 1997:15). Som betänkandets namn antyder behandlades där främst frågor om vilka spaningsmetoder polisen skall få använda och om använd- ning av tvångsmedel vid bekämpande av olika former av kriminalitet. Bl.a. föreslogs att s.k. buggning på försök skulle införas som ett straffprocessu- ellt tvångsmedel i . Utredningen tog emellertid också kort upp några andra frågor med sär- skild anknytning till kriminalitet i mc-miljön. Det gällde bl.a. möjlighe- ter att liksom i förbjuda medlemmar i mc-gäng att uppehålla sig på vissa platser och möjligheten att förbjuda vissa typer av organisationer. Utredningen konstaterade att det i och för sig inte ingick i dess uppdrag att behandla dessa frågor men man uttryckte ändå en viss skepsis och uttalade att man för sin del inte hade funnit anledning att föreslå några särskilda regler för bekämpande av s.k. mc-kriminalitet. Utredningen ville dock peka på att det redan enligt gällande rätt finns vissa straffrättsliga sanktioner som skulle kunna bli aktuella i samband med åtal mot personer med anknytning till mc-gäng. Utredningen tänkte då särskilt på förverkande av egendom och företagsstraff (foretaksstraff). Företagsstraff kan enligt 48 a § i den norska straffeloven drabba inte bara aktiebolag och andra bolag utan också t.ex. föreningar och andra samman- slutningar. Man skulle enligt utredningen också kunna tänka sig att i vissa fall använda reglerna om förlust av rättigheter (rettighetstap). Den som döms för brott kan enligt 29 § ff straffeloven fråntas bl.a. rätten att inneha offentlig eller annan anställning som personen i fråga genom brottet har visat sig olämplig för. Andra rättigheter som kan fråntas den dömde är rösträtten och rätten att göra värnplikt. Vanligen fråntas den dömde den aktuella rättigheten , men vissa rättigheter - bl.a. rätten till of- fentlig anställning - kan i och för sig förloras för alltid. Odelstingsproposisjon nr 64 1998-99 Flera av de förslag som Metodeutvalget hade lagt fram behandlades i en proposition i maj 1999.14 I propositionen lades bl.a. fram förslag om utvid- gad användning av telefonavlyssning.