sou · GOB332 · 2001-01-01 00:00:00 — Lagen om internationell adoptionsförmedling gäller när en underårig med hemvist utomlands skall adopteras av någon eller några med hemvist i Sve- rige. Enligt 3 § får adoptioner av barn förmedlas endast av sammanslut- ningar som är auktoriserade enligt lagen. Möjligheten till adoption utan an- litande av en auktoriserad sammanslutning är dock inte utesluten. Sådan adoption tillåts enligt 4 § andra punkten i enstaka fall om adoptionen avser släktingbarn eller där det annars finns särskilda skäl att adoptera utan för- medling av en auktoriserad sammanslutning. Ett sådant särskilt skäl kan t.ex. vara att sökandena bott och arbetat i givarlandet eller har sitt ursprung där (prop. 1996/97:91 s. 79). I sådana fall skall , innan barnet lämnar hemlandet, pröva om förfarandet är godtagbart (4 § tredje punkten). I prövningen ingår inte bara om det finns särskilda skäl som gör att en adop- tionsorganisation inte behöver anlitas utan även frågan om förmedlingssät- tet är tillförlitligt (a. prop. 3.4.2Socialtjänstlagen (1980:620) Enligt 25 § första stycket socialtjänstlagen (SoL) får en underårig inte utan socialnämndens medgivande tas emot för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem som inte tillhör någon av hans föräldrar eller någon annan som har vårdnaden om honom. Är det fråga om att ta emot ett barn med hemvist utomlands i syfte att adoptera det skall, enligt tredje stycket, med- givandet inhämtas innan barnet lämnar det land där det har sitt hemvist. Medgivande får lämnas endast om den eller de som vill adoptera har till- fredsställande kunskaper om barn och deras behov och har blivit informe- rade om den planerade adoptionens innebörd. Medgivandet upphör att gälla om inte barnet tagits emot i hemmet från det att medgivandet lämnades. Enligt 25 § femte stycket skall socialnämnden, när ett visst barn föresla- gits för adoption, skyndsamt och senast från det att den eller de som vill adoptera kommit in med en anmälan härom pröva om samtycke skall ges till att adoptionsförfarandet får fortsätta. När det gäller adoptioner enligt avser prövningen, förutom en bedömning av de sökandes behörighet och lämplighet att adoptera det före- Gällande rätt såvitt avser adoption 47 slagna barnet, en rättslig kontroll av att det inte finns sådan bristande över- ensstämmelse mellan de berörda staternas lagar som kan utgöra hinder mot adoptionens genomförande. När adoptionsärendet inte omfattas av konven- tionen begränsas prövningen till huruvida svensk lagstiftning följts och om det föreligger förutsättningar i övrigt för att adoptionen skall kunna genom- föras (prop. 1996/97:91 s. 61 f.). Enligt 1 a § lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap förvärvar ett barn som inte fyllt och som adopteras av svenska medborgare automatiskt svenskt medborgarskap om 1.barnet adopteras i eller något av de övriga nordiska länderna, eller 2.barnet adopteras genom ett utländskt adoptionsbeslut, som godkänts i enligt lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rö- rande adoption eller som gäller här i landet enligt lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. Adoptivbarn och barn som adopteras av utländska adoptivföräld- rar blir således inte automatiskt svenska medborgare, oavsett om föräldrar- na är bosatta i . Detsamma gäller för barn som adopteras utomlands av svenska adoptivföräldrar i de fall adoptionsbeslutet har automatisk giltig- het i till följd av bestämmelserna i lagen (1971:796) om internatio- nella rättsförhållanden rörande adoption. medborg- arskapskommitté föreslår i betänkandet Svenskt medborgarskap (SOU 1999:34) att ett utomnordiskt adoptionsbeslut som gäller i automa- tiskt på grund av lag skall medföra automatiskt förvärv av svenskt medbor- garskap för adoptivbarnet om någon av personerna som adopterar är svensk medborgare och barnet inte fyllt . Betänkandet har remissbe- handlats och bereds inom . I den mån en adopterad person från utlandet inte erhåller svenskt med- borgarskap enligt 1 a § kan svenskt medborgarskap förvärvas genom an- mälan eller naturalisation. Vad gäller anmälan kan bland annat en utlänning, som oavbrutet har haft sitt hemvist i från det att han eller hon fyllt , under vissa förutsättningar erhålla svenskt medborgarskap (3 §). Med naturalisation förstås att en person efter ansökan upptas till svensk medborgare genom ett särskilt beslut. Även om de i medborgarskapslagen angivna naturalisationsvillkoren är uppfyllda, har den beslutande myndighe- 48 Gällande rätt såvitt avser adoption ten () fri prövningsrätt och är aldrig skyldig att bifalla en ansökan. Enligt 6 § kan en utlänning på ansökan tas upp till svensk med- borgare (naturaliseras) om han styrkt sin identitet, fyllt och , eller i fråga om dansk, finländsk, isländsk eller norsk medborgare , har hemvist här i landet samt om han fört och kan förväntas föra en hederlig vandel. Om de nu angivna villkoren inte är uppfyllda kan naturali- sation ändå beviljas om det är till gagn för landet att sökanden blir svensk medborgare, om sökanden har varit svensk medborgare eller är gift med en svensk medborgare, eller om det annars med hänsyn till sökandens förhållanden finns särskilda skäl för ett svenskt medborgarskap. Kravet att sökande skall vara brukar efterges beträffande adoptivbarn, liksom kravet vistelse. När någon blir svensk medborgare efter anmälan medför det i allmänhet att hans eller hennes ogifta barn som är bosatta här i riket och inte har fyllt också får svenskt medborgarskap. I samband med naturalisation be- stämmer om naturalisationen skall omfatta också sök- andens ogifta barn . I praxis är det regel att ett naturalisations- beslut för föräldrarna omfattar även deras ogifta barn (a.a. s. 79). I det anförda betänkandet av medborgarskapskommitté under- stryks att huvudregeln i svensk rätt är att adoptivbarn skall anses som ad- optantens barn och inte som barn till sina biologiska föräldrar. I linje härmed påtalas att de lättnader i förvärvsvillkoren för utländska barn som kommit- tén föreslår skall gälla, blir tillämpliga även för utländska adoptivbarn som inte förvärvar svenskt medborgarskap i annan ordning. Handläggningen av ett adoptionsärende 49 4Handläggningen av ett adoptions- ärende 4.1Gången i ett adoptionsärende Beslutsleden i ärenden om adoptioner om medgivande (om adoptiv- ling (om adoptivbarnet är det vid en enskild adoption är godtagbart (om adoptivbarnet till att adoptionsförfarandet får fortsätta (om adoptivbarnet är Tingsrätten beslutar att ge 50 Handläggningen av ett adoptionsärende Ett utomlands meddelat beslut om adoption gäller au- tomatiskt i Lagen med anledning av skydd av barn och samar- skap, adoption och för- Om ett adoptionsbeslut automatiskt är gällande i enligt 3 § lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption behöver adoptanterna inte ha något medgivande enligt 25 § SoL innan de tar emot barnet i sitt hem i . Barnet är ju adopterat med verkan i redan i och med det utländska adoptionsbeslutet (jfr Internationella adoptio- ner - , , för internationella adoptionsfrågor). Är adoptanterna bosatta i och är Haag- konvention tillämplig krävs dock medgivande enligt 25 § SoL. Regeringen tillsatte 1973 en nämnd inom för att som cent- ralt samhälleligt organ ha det övergripande ansvaret för adoptioner från andra länder. blev egen myndighet och fick namnet för internationella adoptionsfrågor. består av en ordförande och åtta ledamöter. Ordföranden och fem av ledamöterna är utsedda på förslag av de fem största riksdagspartierna och skall särskilt företräda allmänhetens intresse. Övriga tre ledamöter representerar särskild sakkunskap. har nio anställda och en budget för Handläggningen av ett adoptionsärende 51 på , varav 1.6 miljoner är avsedda för de auktorise- rade adoptionsorganisationerna. Enligt förordningen (1988:1128) med instruktion för för internationella adoptionsfrågor är NIA:s uppgift att underlätta adoptioner i av utländska barn. skall därvid sträva efter att adoptionen sker till barnets bästa och i enlighet med gällande lagstiftning i barnets ur- sprungsland och i . är centralmyndighet enligt lagen (1997:191) med anledning av Sve- riges tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner och fullgör de uppgifter som följer av den lagen. Exempelvis utfärdar intyg om att det är fråga om en konvention- sadoption vid adoptioner enligt som beslutas av svensk domstol. fullgör vidare de uppgifter som anges i lagen (1997:192) om inter- nationell adoptionsförmedling, bl.a. auktorisation av adoptionsorganisationer, och förordningen (1976:834) om prövning av utländskt beslut om adoption. Dessutom fördelar statsbidrag till auktoriserade adoptionsorganisatio- ner. Enligt 2 § i förordningen skall i sin verksamhet särskilt ·följa den internationella utvecklingen på sitt område och därvid samla information i frågor som rör adoption av utländska barn, ·följa utvecklingen av kostnaderna för adoptioner av utländska barn, ·förhandla med myndigheter och organisationer i andra länder om avtal inom nämndens verksamhetsområde och ingå sådana avtal, ·bedriva informationsverksamhet samt lämna upplysningar och biträde åt myndigheter och organisationer, ·efter samråd med utarbeta den särskilda information som behövs för bedömningen av ett hems lämplighet att ta emot ett barn i syfte att adoptera det, samt ·samråda med myndigheter och organisationer vilkas verksamhet be- rör hithörande frågor. 52 Handläggningen av ett adoptionsärende Villkor för uppehållstillstånd 53 5 Villkor för uppehållstillstånd Enligt den svenska utlänningslagstiftningen beviljas uppehållstillstånd i Sve- rige efter två olika principer. Flyktingar och skyddsbehövande i övrigt har i princip rätt till uppehållstillstånd. Detta regleras i 3 kap. utlänningslagen (1989:529) (UtlL). Grundläggande för dessa bestämmelser är att utlänning- en, om han eller hon uppfyller kriterierna, har rätt att stanna i med vissa angivna undantag. Bestämmelserna bygger bl.a. på konventionsåtag- anden från svensk sida, främst konvention om flyktingars rättsliga ställning, den s.k. , och tilläggsprotokoll angå- ende flyktingars rättsliga ställning. (SÖ 1954:55 och SÖ 1967:45). I 2 kap. UtlL regleras övriga möjligheter att få uppehållstillstånd i Sveri- ge. I dessa fall föreligger inte någon absolut rätt till uppehållstillstånd utan uppehållstillstånd får ges i vissa fall. Såväl formella som materiella krav ställs upp i lagen. Uppehållstillstånd ges huvudsakligen på tre olika grunder, dels till vissa anhöriga, dels av humanitära skäl och dels av arbetsmark- nadsskäl. Nuvarande regler har gällt (prop. 1996/97:25, bet. 1996/97:SfU5, rskr. 1996/97:80). Den grundläggande be- stämmelsen återfinns i 2 kap. 4 § UtlL. 5.2Äldre bestämmelser beträffande anhörigkretsen Enligt den ordning som gällde före fick uppehållstillstånd ges till en utlänning som var nära anhörig till en i bosatt person. Avsikten med uttrycket nära anhörig var att beskriva den fasta praxis som utvecklats på området och som ställt sig bakom. Enligt den- na praxis hade en relativt vid krets av anhöriga rätt att invandra till . Förutom make/maka, sambo, barn med föräldrar i , 54 Villkor för uppehållstillstånd föräldrapar eller däröver med samtliga barn i samt änka/änkling med vuxet barn i , kunde andra anhöriga beviljas uppe- hållstillstånd om de i hemlandet tillhört samma familjegemenskap som den härvarande eller om det rörde sig om en anhörig som kunde betecknas som sista länk, dvs. en person vars samtliga nära släktingar var bosatta i Sve- rige. Enligt den tidigare lagstiftningen ansågs adopterade vuxna som kunde betraktas som en s.k. sista länk som en nära anhörig och beviljades på denna grund uppehållstillstånd (jfr UN 205 Utlänningsärenden Praxis, San- desjö, , , , utgåva). 5.3Nuvarande bestämmelser beträffande anhörigkretsen 1996/97:25 – Svensk migrationspolitik i globalt perspektiv – ansåg regeringen att åldersgränsen för uppehållstillstånd för ogifta barn som öns- kar återförenas med sina föräldrar borde sänkas till samt bedömde en rimlig avvägning vara att anhöriga utöver kärnfamiljen i princip skall ha rätt till uppehållstillstånd här endast om de i hemlandet ingått i samma hushålls- gemenskap som den härvarande. Det kan således konstateras att de kategorier anhöriga som i princip utesluts från familjeåterförening är föräldrapar, ensamstående för- äldrar och sista länken fall som inte kan påvisa hushållsgemenskap strax före den härvarandes flyttning till (jfr Wikrén, Sandesjö, Utlänning- slagen med kommentarer 1999 s. 69). I 2 kap. 4 § första stycket 1 – 4 UtlL regleras den krets av anhöriga som får beviljas uppehållstillstånd i på grund av anknytning till en här bosatt person eller till en person som beviljats uppehållstillstånd för bo- sättning här. Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse . har beslutat om vissa ändringar i paragrafen som kom- mer att träda i kraft (prop. 1999/2000:43, bet. 1999/2000:SfU9, rskr. 1999/2000:159). Ändringarna är främst en följd av att systemet med uppskjuten invandringsprövning för den som åberopar en etablerad anknytning till en make, maka, sambo eller blivande sådan klart skall framgå. Den fullständiga lydelsen av 2 kap. 4 § UtlL är följande. Villkor för uppehållstillstånd 55 4 § Uppehållstillstånd får ges till 1.en utlänning som är gift med eller sambo till någon som är bosatt i Sve- rige eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, om makarna eller samborna stadigvarande sammanbott utomlands, 2.en utlänning som är och ogift och som är eller har varit hemmavarande barn till någon som är bosatt i eller som har bevil- jats uppehållstillstånd för bosättning här, 3.en utlänning som på något annat sätt än som avses under 1 och 2 är nära anhörig till någon som är bosatt i eller som har beviljats uppe- hållstillstånd för bosättning här och som ingått i samma hushåll som den personen, 4.en utlänning som annars har särskild anknytning till , 5.en utlänning som av humanitära skäl bör få bosätta sig i , eller 6.en utlänning som har fått arbetstillstånd eller som har sin försörjning ordnad på något annat sätt, och 7.en utlänning som önskar vistas här i landet för studier eller besök. Uppehållstillstånd får också ges till en utlänning som 1.är gift med eller sambo till någon som är bosatt i eller har bevil- jats uppehållstillstånd för bosättning här, utan att makarna eller samborna stadigvarande sammanbott utomlands, eller 2.har för avsikt att ingå äktenskap eller inleda ett samboförhållande med en person som är bosatt i eller som har fått uppehållstillstånd för bosättning här, om det förhållandet framstår som seriöst och särskilda skäl inte talar mot att tillstånd ges. Vid prövningen av en ansökan om uppehållstillstånd enligt denna para- graf skall beaktas om utlänningen kan förväntas föra en hederlig vandel. Lagen har utformats som en principiell rätt till familjeåterförening men en individuell prövning skall göras i det enskilda fallet. Detta kommer till ut- tryck i lagtexten genom att det sägs att uppehållstillstånd får beviljas för anhöriga inom kärnfamiljen. I annat fall hade det varit nödvändigt att i lag göra undantag för en rad situationer där det trots att det rör sig om familje- medlemmar av kärnfamiljen inte alltid är rimligt att uppehållstillstånd bevil- jas. När det gäller familjeåterförening den här bosatta perso- nen har uppehållstillstånd eller är bosatt här utan att behöva tillstånd. En utlänning som beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för en kortare vistelse här är inte sådan anhörig som avses i paragrafen (prop. 1996/97:25 s.285 och Wikrén, Sandesjö a.a. s. 66). Såvitt nu är av intresse kan uppehållstillstånd beviljas den som är och ogift och som är eller har varit hemmavarande barn till någon 56 Villkor för uppehållstillstånd som är bosatt i eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosätt- ning här (2 kap. 4 § första stycket 2 UtlL). Regeringen framhöll i prop. 1996/97:25 att minderåriga barn har en principiell rätt till uppehållstillstånd om någon förälder är bosatt i . har också i ett vägledande avgörande ansett att ett utländskt barn som är och ogift och som är eller har varit hemmavarande barn till en här i bosatt legal vårdnadshavare har en i princip ovillkorlig rätt att få återförena sig med denne här i landet (UN 342-97). Uppehållstillstånd kan också beviljas en nära anhörig som ingått i sam- ma hushåll som den i bosatta personen (2 kap. 4 § första stycket 3 UtlL). I prop.1996/97:25 (s. 113) uttalades följande. Regeringen bedömer att en rimlig avvägning är att anhöriga utöver kärn- familjen i princip skall ha rätt till uppehållstillstånd här endast om de i hemlandet ingått i samma hushållsgemenskap som den härvarande. En sådan avvägning torde också ligga i linje med tolkning av stadgande (artikel 8) om skydd för familjelivet även om praxis inte innehåller någon uttömmande definition av familje- begreppet. Det kan här röra sig om hemmavarande, ogifta barn eller om föräldrar som i hemlandet tagits om hand av något barn. Särskild hänsyn måste tas till att det i många kulturer är mer eller mindre omöjligt för ensamstående kvinnor att leva i en egen bostad. De är i stället hän- visade till att bo tillsammans med någon manlig släkting. Det kan därför inte uteslutas att till den krets av anhöriga som bör beviljas uppehållstill- stånd på grund av att de ingått i samma familjegemenskap kan hänföras exempelvis en äldre, ensamstående faster. Gemensamt för de släktingar som kan komma i fråga för uppehålls- tillstånd på grund av tidigare hushållsgemenskap måste vidare vara att det också finns någon form av beroendeförhållande, som gör det svårt för släktingarna att leva åtskilda. Det innebär att det måste krävas att de levt i samma hushåll före den härvarandes flyttning till Sve- rige och att ansökan om familjeåterförening görs relativt snart efter det att den härvarande bosatt sig här. Om dessa förutsättningar inte är upp- fyllda torde det vara svårt att visa att något beroendeförhållande förele- gat. Självfallet måste dock hänsyn tas till att praktiska svårigheter kan ha medfört att det inte varit möjligt för släktingen utomlands att ge in an- sökan om uppehållstillstånd efter det att den härvarande bo- satt sig här. Villkor för uppehållstillstånd 57 Utlänningar som har särskild anknytning till kan beviljas uppe- hållstillstånd enligt 2 kap. 4 § första stycket 4 UtlL. 1996/97:25 s. 285 sägs att genom den precisering som gjorts i punkterna 1–3 av vilken släktskap som skall ligga till grund för uppehållstillstånd i , det i un- dantagsfall kan bli nödvändigt att bevilja uppehållstillstånd med stöd av punkten 4 för vissa anhöriga som inte helt uppfyller kraven för tillstånd en- ligt punkterna 1–3. Det kan röra sig exempelvis om en anhörig till en skyddsbehövande som i undantagsfall, när det finns synnerliga skäl, bör kunna beviljas uppehållstillstånd. Härtill kommer ett uttalande i prop. 1983/84:144 om invandrings- och flyktingpolitiken s. 75 om att hänsyn i möjlig mån bör tas till fall där udda och ömmande omständigheter åberopas. Detta uttalande har ansetts ha fortsatt giltighet. Enligt den tidigare lagstiftningen innebar begreppet annan särskild an- knytning till något annat än släktanknytning. Det kunde vara fråga om en tidigare längre vistelse i eller om svenskt ursprung. I avsak- nad av förarbetsuttalanden får det antas att någon ändring härav inte varit avsedd (jfr Wikrén, Sandesjö, a.a. s. 70). 5.4Generella förutsättningar för uppehållstillstånd Vissa formella och materiella förutsättningar gäller generellt för de olika formerna för uppehållstillstånd – främst kravet att tillstånd i princip skall vara beviljat före inresa och kravet på hederlig vandel. Huvudregeln är enligt 2 kap. 5 § UtlL att en utlänning som vill ha uppe- hållstillstånd i skall ha utverkat sådant tillstånd före inresan i landet. Skälet för denna reglering är främst att få till stånd en bättre kon- troll över invandringen (prop. 1979/80:96 s. 30). Undantag gäller dock enligt andra stycket 1–3 för flyktingar och skyddsbehövande i övrigt, vid humani- tära skäl, eller om det föreligger synnerliga skäl för uppehållstillstånd. Ge- nom en lagändring som trädde i kraft vidgades undantags- möjligheterna såvitt gäller anhöriga. Enligt 2 kap. 5 § tredje stycket hindrar inte bestämmelsen i första stycket om att utlänningen skall ha utverkat up- pe-hållstillstånd före inresan i , att uppehållstillstånd beviljas med stöd av 2 kap. 4 § första stycket 1–4 UtlL om det är uppenbart att utlä n- ningen skulle ha fått uppehållstillstånd om prövningen hade skett före inre- san i . 1999/2000:43 föreslås att huvudvikten när det gäller undantag från kravet på uppehållstillstånd före inresan skall läggas vid, om det är skäligt att kräva att utlänningen återvänder till ett annat land för att ge in ansökan där i stället för, som , om det är uppenbart att 58 Villkor för uppehållstillstånd tillstånd skulle ha beviljats om prövningen gjorts före inresan. Uppehållstill- stånd efter inresan skall enligt förslaget kunna beviljas när en utlänning enligt 2 kap. 4 § första stycket 1, 2, 3, eller 4 eller 4 § andra stycket 1 och 2 har stark anknytning till en i bosatt person och det inte skäligen kan krävas att utlänningen återvänder till ett annat land för att ge in ansökan där. Förslaget har godkänts av (bet. 1999/2000:SfU9 rskr. 1999/2000:159) och träder i kraft . Vid prövningen av en ansökan om uppehållstillstånd beaktas om utlä n- ningen kan förväntas föra en hederlig vandel (2 kap. 4 § UtlL). Bestäm- melsen infördes men innebär i huvudsak en kodifiering av tidigare praxis. Således innebär bestämmelsen att utlänningens förväntade skötsamhet och hederlighet vägs in vid prövningen av ansökan om uppe- hållstillstånd. Enligt regeringen (prop. 1994/95:179 s. 48) skall förutom laga- kraftvunna domar endast otvetydigt konstaterad misskötsamhet beaktas. Vilken tyngd som anmärkningarna skall ha för att uppehållstillstånd skall vägras är beroende av en bedömning i det enskilda fallet. Varken i lagtexten eller i prop. 1996/97:25 nämns adopterades möjligheter till uppehållstillstånd. Utgångspunkten torde dock vara att adoptivbarn i princip skall likställas med biologiska barn. När det är fråga om barn får uppehållstillstånd beviljas en- ligt 2 kap. 4 § första stycket 2 UtlL om barnet är ogift och är eller har varit hemmavarande barn till en i bosatt person. Såväl biologiska barn som adopterade omfattas av lagrummet. Om den adopterade varit hemma- varande barn till de i bosatta adoptivföräldrarna under bosättning utomlands får således uppehållstillstånd ges enligt lagrummet. Adopterade underåriga som inte uppfyller kravet på att ha varit hemma- varande barn till i bosatta adoptivföräldrar beviljas i regel uppe- hållstillstånd enligt 2 kap. 4 § första stycket 4 UtlL på grund av att de anses ha särskild anknytning till . Beträffande underåriga adopterade råder i en viss situation delade me- ningar mellan utlänningsmyndigheterna om vilken punkt som är tillämplig. Detta gäller när det inte är fråga om ett tidigare sammanboende utomlands men väl ett sammanboende i efter det att adoptionen meddelats. En sådan situation kan uppstå när ett tilltänkt adoptivbarn först beviljas ett tids- begränsat uppehållstillstånd enligt 2 kap. 4 § första stycket 4 UtlL och se- dan adopteras genom beslut vid domstol. När ansökan om permanent up- pehållstillstånd görs har barnet oftast varit bosatt hos adoptivföräldrarna en Villkor för uppehållstillstånd 59 har i flera sådana fall beviljat adoptivbarnet uppe- hållstillstånd enligt 2 kap. 4 § första stycket 2 UtlL. Vid Invandrarverket tycks emellertid, oavsett omständigheterna i ärendet, underåriga adoptiv- barn i regel beviljas uppehållstillstånd enligt 2 kap. 4 § första stycket 4 UtlL. När det är fråga om vuxna barn får uppehållstillstånd ges enligt 2 kap. 4 § första stycket 3 UtlL under förutsättning att barnet och de i bosatta föräldrarna tidigare ingått i samma hushåll.