sou · GOB3112 · 2001-01-01 00:00:00 — Enligt 35 § kan statens fordran avseende återbetalningsskyldighet ef- terges helt eller delvis, om det finns synnerliga skäl med hänsyn till den bidragsskyldiges personliga eller ekonomiska förhållanden. Synnerliga skäl för eftergift kan vara om den återbetalningsskyldige har medgetts anstånd och det finns anledning att anta att hans eller hennes ekonomiska förhållande inte kommer att förbättras inom överskåd- lig tid. Eftergift kan enligt förarbetena också bli aktuellt i situationer av rehabiliteringskaraktär eller andra liknande situationer där en eftergift av skulden är nödvändig för att en rehabilitering skall lyckas eller för att den återbetalningsskyldige föräldern inte skall slås ut socialt. RFV rekommen- derar i de ovannämnda råden att gör en sådan bedömning efter kontakt med andra myndigheter som kan vara inblandade i ärendet, t.ex. sjukvård, socialtjänst eller arbetsmarknadsmyndighet. Det är enligt RFV viktigt att myndigheterna samordnar sina insatser för den bidragsskyl- dige. bör enligt RFV inte äventyra en rehabilitering ge- nom att vägra eftergift, när detta framstår som skäligt med hänsyn till andra Överväganden och förslag 105 Vidare rekommenderar RFV att eftergift vid reha- bilitering kommer i fråga endast om ett särskilt program har lagts upp för den enskildes rehabilitering. Mot bakgrund av det anförda anser vi att det inte finns något behov av specialregler för det fall att den bidragsskyldiges socialförsäkringsförmåner skall vara vilande under institutionsvistelse. En annan socialförsäkringsförmån som inte lämnas när den försäkrade vistas på en institution på allmän bekostnad är assistansersättning. Be- stämmelser om denna förmån finns i lagen (1993:389) om assistansersätt- ning (). Kommunen har enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) bl.a. ett basansvar för insatser i form av personlig assistans åt en funktionshindrad person. Med personlig assistans avses ett personligt utformat stöd som ges i olika situationer av ett begrän- sat antal personer. Stödet är knutet till den funktionshindrade och inte till någon viss verksamhet. Med kommunens basansvar avses bl.a. att denna alltid skall vara beredd att tillhandahålla personlig assistans eller ge eko- nomiskt bidrag till sådan, om assistansen i genomsnitt beräknas understiga . Assistansersättningen är däremot ett statligt stöd som lämnas till en funktionshindrad som bidrag för kostnader för personlig assistans, om behovet av sådan assistans för hjälp med grundläggande behov överstiger . I dessa fall ersätter staten kostnader för personlig assistans från . Med assistansersättningen kan den enskilde själv anställa en eller flera personliga assistenter eller mot ersättning anlita kommunen eller annat organ som arbetsgivare för dessa. Enligt 4 § lämnas inte assistansersättning för tid när en funk- tionshindrad vårdas på en institution som tillhör staten, en kommun eller ett landsting, eller på en institution som drivs med bidrag från staten, en kommun eller ett landsting. Assistansersättning lämnas heller inte för tid under vilken en funktionshindrad bor i en gruppbostad. Samma gäller om den funktionshindrade vistas i eller deltar i barnomsorg, skola eller daglig verksamhet enligt 9 § 10 LSS. Om särskilda skäl föreligger, kan assistans- ersättning lämnas även för tid då en funktionshindrad vårdas på sjukhus eller deltar i barnomsorg, skola eller daglig verksamhet en- ligt 9 § 10 LSS. Assistansersättning lämnas heller inte för sjukvårdande insatser enligt hälso- och sjukvårdslagen. Vid finner inte anledning att föreslå några ändringar av den avgräns- ning som görs i 4 § mot viss och landstingskommunal verk- samhet. Liksom bör enligt vår mening assistansersättning heller inte lämnas för tid när en funktionshindrad vårdas på en institution som tillhör staten eller som drivs med bidrag från staten. En tredje förmån som det finns anledning att något beröra i detta sam- manhang är barnbidrag. I 4 § lagen (1947:592) om allmänna barnbidrag finns bestämmelser om vem har rätt att uppbära barnbidrag. 106 Överväganden och förslag ra barnbidrag tillkommer, om barnet står under föräldrarnas gemensamma vårdnad, barnets moder. Efter gemensam anmälan därom kan vid gemensam vårdnad bidraget i stället utges till barnets fader. I övriga situationer till- kommer rätten att uppbära bidraget den som har vårdnaden om barnet eller som barnet bor hos. Har två särskilt förordnade vårdnadshavare utsetts att utöva vårdnaden gemensamt, har dessa rätt att uppbära barnbidraget på mot- svarande sätt som gäller för ett barns moder och fader. Har ett barn av soci- alnämnden placerats i ett enskilt hem, kan barnbidraget på begäran av soci- alnämnden betalas ut till den som fostrar barnet. När barnet har placerats i ett enskilt hem av annan än socialnämnden, kan bidraget betalas ut till den som fostrar barnet, om den som annars uppbär bidraget har begärt det. De nuvarande reglerna tillgodoser enligt vår mening på ett godtagbart sätt att barnbidraget betalas ut till den som har hand om barnet. Det finns därför inte skäl att i detta sammanhang föreslå några ändringar i rätten att uppbära barnbidrag. Genomförande av förslagen 107 7 Genomförande av förslagen Vår bedömning: Förslagen ger sammantaget inte några ökade kost- nader för det allmänna. I 14 § kommittéförordningen (1998:1474) ges kommittéer och utred- ningar vissa uppgifter beträffande redovisningen av de ekonomiska konsekvenserna. För det fall förslaget i ett betänkande påverkar intäk- terna eller kostnaderna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, skall en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, skall dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och in- täktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, skall utredning- en föreslå en finansiering. Det har inte varit möjligt för oss att göra några exakta kostnadsbe- räkningar. Den undersökning vi har gjort om antalet personer som fått sina pensionsförmåner reducerade vid ett visst givet tillfälle (avsnitt 5.2) visar att reducering till helt övervägande del gäller perso- ner som är intagna i kriminalvårdsanstalt. Av dem var för- tidspensionärer och ålderspensionärer. Det framtida antalet intagna med socialförsäkringsförmåner i form av ålderspension eller aktivitetsersättning/sjukersättning kan därmed med någorlunda säkerhet beräknas. Däremot har vi inte några uppgifter om hur garantiersätt- ningar respektive inkomstrelaterade ersättningar kommer att fördela sig för det aktuella fängelseklientelet, utan den fördelningen får bygga på antaganden. Våra förslag om utbetalningar av framtida aktivitetsersätt- ning/sjukersättning vid vistelse på institution kan enligt våra beräk- ningar leda till obetydligt ökade kostnader under förutsättning att samtliga uppbär endast garantiersättning. Redan vid en inkomstrelate- rad genomsnittlig ersättning motsvarande ett halvt prisbasbelopp bör vårt förslag i denna del bli kostnadsneutralt. Med hänsyn till att tyngd- punkten hos de förtidspensionärer som var intagna vid undersöknings- 108 Genomförande av förslagen tillfället låg på medelålders män i intervallet 40–, är det sannolikt att den genomsnittliga inkomstrelaterade förtidspensionen inte är lägre än ett halvt prisbasbelopp. Kortare intagningstider än har i alltmer ökad utsträckning ersatts med elektronisk övervakning i hem- met. Vårt förslag att aktivitetsersättning, sjukersättning och arbetska- delivränta skall vara vilande i den mån den försäkrade är intagen kommer därför endast i få fall att medföra att en intagen får behålla dessa förmåner ograverade under hela intagningsti- den. När det gäller det mindre antal ålderspensionärer som är intagna är det sannolikt att dessa har en betydligt högre genomsnittlig inkomstre- laterad pension än de som uppbär förtidspension. Därmed bör inte heller vårt förslag i denna del medföra några ökade kostnader. Några ökade kostnader för kommun och landsting kan inte heller förutses. Snarare bör våra förslag om att med ograverad ak- tivitetsersättning/sjukersättning läggs i slutet av strafftiden kunna med- föra en mindre belastning på kommunernas socialtjänst än som är fallet . reduceras bl.a. pensionsförmåner när en försäkrad är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är häktad. Det finns därför redan enligt nuva- rande regelsystem ett stort behov av överföring av uppgifter om perso- ner som är intagna och häktade från kriminalvården till Riksförsäk- ringsverket. När det gäller det administrativa genomförandet finns en överens- kommelse mellan och () avseende avisering via ADB-media mellan de båda myn- digheterna. Överenskommelsen anger på en detaljerad nivå vilka ruti- ner som skall gälla för automatiserad behandling av uppgifter. Enligt denna skall avisering ske för person som undergår eller undergått kri- minalvård i anstalt. Avisering skall ske vid intagning i respektive av- gång från anstalt. Enligt överenskommelsen gäller följande rutiner för aviseringsförfa- randet. Aviseringsfilen framställs och överförs av i till , ADB-avdelningen i . Efter att har godkänt körningen görs aviserings- filen tillgänglig för att hämta via datakommuni- kation. sänder därefter ett fax till Riksförsäkringsver- ket med antalsuppgifter och lämnar klartecken att verket kan hämta aviseringsfilen. Några motsvarande rutiner finns inte beträffande personer som är häktade utan här sker avisering till stor del manuellt. Även här finns det med nuvarande bestämmelser om reduktion av förmåner när en person är häktad ett behov av väl fungerande rutiner. Det finns därför ett be- Genomförande av förslagen 109 hov av att se över informationsöverföringen för häktade i syfte att så långt möjligt minimera den handläggningen. Vår bedömning: Förslagen får inte någon sådan inverkan på de i 15 § kommittéförordningen nämnda områdena att någon särskild re- dovisning av konsekvenserna är motiverad. Inte heller medför för- slagen några EG-rättsliga konsekvenser. Enligt 15 § kommittéförordningen skall om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen konsekvenserna i det avseendet anges. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsför- utsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Den kommunala självstyrelsen påverkas inte av våra förslag. Möj- ligheterna för kommunerna att av enskilda ta ut ersättning för uppehälle förändras inte. Beträffande brottslighet och brottsförebyggande arbete har vår am- bition varit att utforma regler för aktivitetsersättning/sjukersättning för dem som är intagna i kriminalvårdsanstalt så att de gagnar de intagnas rehabilitering och återgång till samhället utanför anstalten. Våra förslag berör endast situationer i vilka en försäkrad vistas på en institution här i landet och vilken inverkan en sådan vistelse skall ha på förmåner från svensk socialförsäkring. Några EG-rättsliga frågor uppkommer därför inte med anledning av våra förslag. Vi anser inte att de framlagda förslagen får någon inverkan på övri- ga i kommittéförordningen nämnda områden. Vårt förslag: De föreslagna bestämmelserna skall träda i kraft . Det reformerade ålderspensionssystemet kommer att träda i kraft fullt ut först . Samma gäller det reformerade efterlevan- 110 Genomförande av förslagen depensionssystemet och de särskilda bestämmelserna om garantipen- sion för personer som är födda eller tidigare. Vidare skall en- ligt förslagen om aktivitetsersättning och sjukersättning bestämmelser- na om de förmånerna träda i kraft . Våra förslag är anpassade till de reformerade regelsystemen. De skall därför också träda i kraft . Beträffande övergångsreglerna för personer som kommer att få akti- vitetsersättning och sjukersättning finns anledning till särskilda över- väganden beträffande dem som tagits in i kriminalvårdsanstalt eller häktats före ikraftträdandet. Redan i lagen om garantipen- sion och lagen om efterlevandepension och efterlevandestöd till barn har metoden att reducera förmån först när någon varit intagen i hel må- nad övergivits. I stället används en metod som innebär att förmånen skall reduceras efter 30 dagars intagning. Ändringen är föranledd av rättviseskäl och vi har därför inte funnit anledning att återgå till den tidigare metoden. Däremot komplicerar metodbytet övergången i ja- nuari 2003 till ett nytt system. För att göra administrationen så enkel som möjligt vid övergången föreslår vi att de intagna som då redan hunnit få sin förtidspension reducerad skall få aktivitetsersätt- ning/sjukersättning förklarad vilande vid ikraftträdandet . 8.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Vårt förslag till ändringar i AFL bygger på att det i denna lag kommer att finnas bestämmelser om förmåner som mer eller mindre motsvarar förslagen om sjukersättning och aktivitetsersättning i departe- mentspromemoriorna Sjukersättning i stället för förtidspension (Ds 2000:39) och Aktivitetsersättning (Ds 2000:40). föreslagna änd- ringar i AFL innebär bl.a. att bestämmelserna i 10 kap. 2 och 3 §§ AFL om reduktion av folkpension skall upphöra att gälla. Bestämmelserna i 10 kap. 2 § AFL ersätts av nya bestämmelser om aktivitetsersättning i 7 a kap. 35 § AFL och om sjukersättning i 16 kap. 20 § AFL samt om inkomstpen- sion och tilläggspension i 14 kap. 9 § lagen (1998:674) om inkomstgrun- dad ålderspension och om garantipension i 5 kap. 1 § lagen (1998:702) om garantipension. Såvitt gäller efterlevandepension och efterlevandestöd finns motsvarande bestämmelser i 7 kap. 14 § lagen (2000:461) om efterle- vandepension och efterlevandestöd till barn. Någon motsvarighet till 10 kap. 3 § AFL finns varken i det reformerade ålderspensionssystemet eller det reformerade efterlevandepensionssyste- met. Inte heller för sjukersättning och aktivitetsersättning har det i pro- memoriorna föreslagits någon motsvarighet till nämnda bestämmelse. I stället får i motsvarande situationer den som svarar för kostnaderna för den försäkrades institutionsvistelse, dvs. kommuner eller landsting, debitera den försäkrade avgift, vilket är den ordning som redan tillämpas. Något egentligt behov av en bestämmelse motsvarande 10 kap. 3 § finns inte i de reformerade ersättningssystemen. Samtliga nedan kommenterade paragrafer är nya utom den under avsnitt 8.5. 7 a kap. 35 § Denna paragraf innehåller bestämmelser om att aktivitetsersättning skall vara vilande när den försäkrade vistas på en institution på statens bekost- nad. I första stycket anges vilka slags institutionsvistelser som medför att förmånen skall vara vilande och hur vilandeperioden skall beräknas. Förmånen skall vara vilande när den försäkrade är häktad eller är intagen i kriminalvårdsanstalt. En person anses intagen i kriminalvårdsanstalt även vid tillfällig vistelse utom anstalten, t.ex. vid permission eller frigång. Även den som med stöd av 34 § KvaL har tillstånd att vistas utom anstal- ten är att anse som intagen. Den som avviker från en anstalt är naturligtvis fortfarande att anse som intagen och hans eller hennes aktivitetsersättning skall vara vilande. Aktivitetsersättningen skall också vara vilande när en person vistas i ett särskilt ungdomshem (s.k. § 12-hem) för att där verk- ställa sluten ungdomsvård. Bestämmelsen omfattar däremot inte det fallet att en person vistas i ett särskilt ungdomshem för att beredas vård med stöd av LVU eller SoL. I dessa fall har nämligen kommunen att svara för kostnaderna för den enskilda placeringen. Aktivitetsersättningen skall vara vilande för tid under vilken den för- säkrade är intagen i den mån sammanlagt överstiger . Vilandeperioden börjar därvid löpa efter att den försäkrade varit intagen . Perioden upphör före den dag under vilken den försäkrade skall friges. När det gäller häktade personer är det inte på förhand känt om den försäkrade kommer att vara intagen i . Även i en sådan situation skall dock förmånen vara vilande från den sextionde dagen av frihetsberövandet. Visar det sig senare att det sammanlagda frihetsberövandet kom att understiga , får rättelse vidtas. Enligt andra stycket skall aktivitetsersättningen inte betalas ut för den tid som den är vilande. Andra stycket innehåller också en beräkningsregel i de fall förmånen inte skall betalas ut för del av kalendermånad. Aktivi- tetsersättningen skall då för dag räknat anses utgöra en trettiondel av månadsbeloppet. Vidare kan förmån som är vilande utbetalas till nära anhörig som för sitt uppehälle är beroende av den försäkrade. Detta motsvarar vad som gäller enligt 10 kap. 2 § andra stycket AFL. Liksom skall sådan anhörigutbetalning medges endast om det är påkallat efter en behovsprövning. 7 a kap. 36 § Denna paragraf innehåller bestämmelser om att den som är berättigad till aktivitetsersättning skall betala ersättning för uppehälle för tid under vilken han eller hon på grund av s.k. kontraktsvård vistas i ett hem för vård eller boende eller ett familjehem som avses i SoL. endast genom avdrag från aktivitetsersättning och efterlevandepensions- förmåner enligt 4 kap. lagen om efterlevandepension och efterlevandestöd till barn. Ersättning beräknas på samma sätt som för ålderspensionärer enligt 14 kap. 9 § LIP. Se vidare kommentaren under den paragrafen. 16 kap. 20 § Denna paragraf innehåller bestämmelser om att sjukersättning skall vara vilande när den försäkrade vistas på en institution på statens bekostnad. Bestämmelsen motsvarar vad som föreskrivs om aktivitetsersättning i 7 a kap. 35 §. Det föreligger dock den skillnaden att vistelse i särskilt ungdomshem inte nämns i bestämmelsen. En försäkrad som har beviljats sjukersättning kan nämligen inte vara intagen i ett särskilt ungdomshem, eftersom rätt till sjukersättning kan föreligga först från och med den månad under vilken den försäkrade fyller . I övrigt hänvisas till kommentaren under 7 a kap. 35 §. 16 kap. 21 § Denna paragraf motsvarar 7 a kap. 36 § men avser sjukersättning i stället för aktivitetsersättning. 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring 4 kap. 13 § Denna paragraf innehåller bestämmelser om att arbetsskadelivränta skall vara vilande när den försäkrade vistas på en institution på statens bekost- nad. Detta gäller endast s.k. egenlivränta. Bestämmelsen motsvarar helt vad som föreskrivs om aktivitetsersättning i 7 a kap. 35 § AFL, varför det hänvisas till kommentaren under den paragrafen. 8.3Förslaget till lag om ändring i lagen om (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension 14 kap. 9 § Bestämmelserna i denna paragraf innebär att ersättning för uppehälle i vissa fall skall tas ut genom ett avdrag från den försäkrades pensionsför- måner. I första stycket anges att ersättning för uppehälle skall tas ut för under vilken den försäkrade är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är Samma gäller den som har dömts till s.k. kontraktsvård och därför vistas i ett sådant hem för vård eller boende eller familjehem som avses i SoL. Skyldigheten att betala ersättning avser i sistnämnda fall dock endast den del av vistelsen för vilken kriminalvården svarar för kostnaderna. Har det i en brottsmålsdom angetts hur långt fängelsestraff som skulle ha utdömts om fängelse valts i stället för skyddstillsyn med särskild behand- lingsplan, betalar kriminalvården för den dömdes placering. Därvid svarar kriminalvården för kostnaderna för tiden från intagningens början fram till tidpunkten för en tänkt villkorlig frigivning beräknad efter det alternativa fängelsestraff som angetts i domen. För tiden därefter svarar den intagnes hemkommun för kostnaderna. Bestämmelserna i denna paragraf innebär att en intagen skall betala ersättning till staten för den tid av vistelsen i ett hem för vård eller boende eller familjehem för vilken kriminalvården svarar för kostnaderna. Däremot skall ersättning enligt denna paragraf inte tas ut för tid under vilken kommunen svarar för kostnaderna. Kommunens möjligheter att ta ut ersättning från den intagne för den tid under vilken kommunen svarar för kostnaderna regleras i SoL. Den försäkrade är skyldig att betala ersättning endast i den mån det kan ske genom att tar ut ersättningen genom ett avdrag från den försäkrades ålderspension samt garantipension enligt lagen om garan- tipension. Andra stycket innehåller föreskrifter om hur ersättningen för uppehälle skall beräknas. Enligt huvudregeln uppgår ersättningen till för den försäkrade är häktad eller intagen. Vidare skall den försäkrade få behålla ett visst minsta belopp av sina förmåner, vilket i bestämmelsen anges till en tredjedel av vad som annars skulle ha utgetts. Detta skydds- belopp beräknas på summan av de förmåner som ingår i underlaget för uttag av ersättningen. Enligt tredje stycket tillfaller ersättningen den allmänna försäkringen. 8.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:461) om efterlevandepension och efterlevandestöd till barn 7 kap. 15 § Denna paragraf innehåller bestämmelser om att en pensionsberättigad skall betala ersättning för uppehälle för tid under vilken han eller hon på grund av s.k. kontraktsvård vistas i ett hem för vård eller boende eller ett familjehem som avses i socialtjänstlagen. Ersättningen betalas endast genom avdrag från efterlevandepensionsförmåner enligt 4 och 6 kap., dvs. omställningspension och änkepension jämte garantipension till dessa. Även aktivitetsersättning och sjukersättning ingår i underlaget för denna ersättning, se förslagen rörande 7 a kap. 36 § och 16 kap. 21 § AFL. Bestämmelsen är inte tillämplig på den som uppbär ålderspension. I sådant fall skall ersättning i stället med stöd av 14 kap. 9 § LIP tas ut genom avdrag från den pensionsberättigades ålderspensionsförmåner. Ersättningen enligt denna paragraf beräknas på samma sätt som för ålderspensionärer enligt 14 kap. 9 § LIP. Se vidare kommentaren under den paragrafen. 8.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:798) om ändring i lagen (1998:702) om garantipension 5 kap. 1 § I denna paragraf införs en hänvisning till 14 kap. 9 § LIP, vilket innebär att den som uppbär garantipension skall betala ersättning för uppehälle vid sådan institutionsvistelse som anges i 14 kap. 9 §. Som anges i den para- grafen tas denna ersättning ut endast genom ett avdrag bl.a. från garanti- pension. Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall göra en översyn av de bestämmelser inom socialförsäkringen som reglerar rätten till förmåner för tid under vilken en försäkrad på det allmännas bekostnad vistas på en institution. I uppdraget ingår att kartlägga olika institutionsvistelsers inverkan på de intagnas rätt till olika socialförsäkringsförmåner och de intagnas skyldighet att betala avgift för uppehället. Utredaren skall också överväga vilka principer som skall ligga till grund för vad som bör gälla när en person som har rätt till socialförsäkringsförmåner och som vistas på en institution får sina levnadskostnader täckta av det allmänna utan att någon avgift debiteras. Förslaget skall omfatta även de regler som behövs för att motverka att intagna personer överkompenseras. Utredaren skall sträva efter att de som har rätt till socialförsäkringsförmåner behandlas enhetligt i fråga om in- verkan av en institutionsvistelse på deras ekonomiska förhållanden. Avsikten är emellertid inte att ändra sjukvårdshuvudmännens och kommunernas möjlighet att debitera en intagen avgift för uppehället vid vistelse på institution. Däremot kan utredaren överväga om det vore lämpligt att i ökad utsträckning tillämpa avgiftsdebitering för att motverka överkompensation vid institutionsvistelser på det allmännas bekostnad.