sou · GOB346 · 2001-01-01 00:00:00 — I and- ra stycket nämnda paragraf angavs tidigare att avdrag även fick göras för bränsle som förbrukats eller sålts för förbrukning för sådan gas- och värmeproduktion som sker vid användning av bränslet enligt punkten 4. Eftersom denna situation redan täcks in genom att skattebefrielsen gäl- ler om bränslet i allt väsentligt används för annat ändamål har någon motsvarande regel inte införts i 6 a kap. Punkten 2 - Förbrukning i tåg eller annat spårbundet färdmedel Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 2 § första stycket 1 a. Punkten 3 - Förbrukning i skepp, när skeppet inte används för privat ändamål Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 2 § första stycket 1 b. Punkten 4 - Förbrukning i båt för vilken fartygstillstånd meddelats enligt fiskelagen (1993:787), när båten inte används för privat ändamål Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 2 § första stycket 1 c. Punkten 5 - Förbrukning i a)luftfartyg, när luftfartyget inte används för privat ändamål b)i luftfartyg, när luftfartyget används för privat ändamål eller i luftfartygsmotorer i provbädd eller i liknande anordning Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 2 § första stycket 2 och 5 § andra stycket. Punkten 6 - Förbrukning vid framställning av andra skattepliktiga produkter än elektrisk kraft Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 2 § första stycket 3. I nämnda paragraf anges att avdrag får göras för bränsle som förbrukats för framställning av mineraloljeprodukter, kolbränslen och petroleum- koks samt för andra produkter för vilka skatteplikt har inträtt för tillver- karen. Detta ersätts nu med framställning av andra skattepliktiga pro- dukter än elektrisk kraft. Andra produkter kan t.ex. vara alkoholer, som i sig inte är skattepliktig produkter, men som blir det när de säljs eller förbrukas som motorbränsle. Den som framställer etanol som skall användas för motordrift kan alltså gör avdrag för det bränsle som går åt vid framställningen. Punkten 7 - Förbrukning vid framställning av skattepliktig elek - trisk kraft, med de begränsningar som följer av 3 § Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 2 § första stycket 4. Punkten 8 - Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter, för- brukning i metallurgiska processer Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 3 §. Punkten 9 - Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter, för- brukning för annat ändamål än drift av motordrivna fordon vid tillverkningsprocessen i industriell verksamhet Motsvarar tillverkningsindustrins nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 4 §. Punkten 10 - Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter, förbrukning för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusod- ling 1999/2000:105 föreslås ändringar i 7 kap. 4 § som innebär en utökad rätt till avdrag för jordbruket. gällde att endast bränsle som användes för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling kunde medföra skattebefrielse. I propositionen föreslås att rätten till avdrag skall gälla förbrukning i yrkesmässig jord-, skogs- eller vatten- bruksverksamhet. Vi utgår i våra förslag från vad som föreslås i propo- sitionen. Emellertid gäller fortfarande att endast växthusodlarna kan komma i fråga för inköp mot försäkran. För att kunna åstadkomma den- na distinktion i systemet med skattebefriade förbrukare anges växthu- sodlarna i en särskild punkt. Punkten 11 - Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter, förbrukning i yrkesmässigt jord-, skogs,- eller vattenbruksverk - samhet Se kommentaren till föregående punkt. Punkten 12 - Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter, förbrukning i processer för framställning av andra mineraliska ämnen än metaller eller i sodapannor eller lutpannor Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 5 § andra stycket. Liksom tidigare gällde för bränslen som i allt väsentligt används för annat ända- mål än motordrift eller uppvärmning anges i nuvarande 7 kap. 5 § andra stycket att i processer för framställning av andra mineraliska ämnen än metaller skall anses ingå även den gas- och värmeproduktion som sker till följd av sådana processer. Eftersom skattebefrielsen gäller för för- brukningen vid framställning av produkterna behöver inte särskilt anges att den gas- och värmeproduktionen som följer av den skattebefriade förbrukningen också omfattas. Någon motsvarande regel har således inte införts i 6 a kap. Punkten 13 - Förbrukning vid tillverkningsprocessen i gruvindust- riell verksamhet för drift av andra motordrivna fordon än person- bilar, lastbilar och bussar Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 4 § fjärde stycket. Motsvarar nuvarande 7 kap. 4 § andra stycket. Motsvarar begränsningen av avdragsrätten vid samtidig produktion av elektrisk kraft och värme i 7 kap. 2 § tredje och fjärde styckena. Enligt huvudregeln skall märkt olja användas vid framställning av el. Vissa typer av anläggningar har dock av särskilda skäl fått möjlighet att även använda omärkt olja. Detta regleras i 7 kap. 1 § första stycket 5. För att få systematiken med tabellen att fungera har denna situation fått brytas ut och läggas i en egen paragraf. Genom hänvis- ningen till 1 § 7 framgår att full skattebefrielse gäller beträffande ener- giskatt och koldioxidskatt. En förutsättning för att erhålla skattebefrie l- sen när omärkt olja används är liksom att värme inte nyttiggörs. Motsvarar 7 kap. 7 §. Rubriken har ändrats från Avdrag i deklaration till enbart Avdrag. Genom våra förslag till ändringar i skattebetalningslagen skall alla punkt- skatter deklareras endast med angivande av skattens bruttobelopp, yr- kade avdrag och skattens nettobelopp. Vid övergången till skattekonto- systemet kan man således inte tala om avdrag i en deklaration som av- ser energiskatt osv. Genomgående används därför endast avdrag i våra förslag. Det finns inte heller anledning att i kapitlet särskilt ange om av- draget avser energiskatt, koldioxidskatt eller svavelskatt. I vilken om- fattning som rätt till avdrag föreligger framgår i stället av reglerna i 6 a kap. Avdragsreglerna i 7 kap. har tidigare angett att rätt till avdrag gäller för bränsle som förbrukats eller sålts för förbrukning för vissa ändamål. Begreppet sålts för förbrukning har då motsvarats av en möjlighet för en icke skattskyldig att köpa bränsle mot försäkran. I första stycket har förbrukning och leveranser till skattebefriade förbrukare delats upp på olika punkter. I punkten 1 finns avdragen för den skattskyldiges egen förbrukning. Hur stort avdrag som medges och vilka bränslen som kan komma i frå- ga anges i 6 a kap. 1–3 §§. Tillverkningsindustrins förbrukning kan tas som exempel. Av 6 a kap. 1 § 9 framgår att skattebefrielse gäller, om den inte följer av tidigare punkter, för förbrukning vid tillverkningspro- cessen i industriell verksamhet, undantaget drift av motordrivna fordon. Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter vill endast markera att det kan finnas förbrukning i tillverkningsprocesser som ger rätt till skattebefrielse redan enligt en annan punkt. Exempelvis kan bränslet användas för sådant annat ändamål än motordrift eller uppvärmning, som ger hel skattebefrielse. Det är självklart så att samma förbrukning inte kan ge rätt till dubbla avdrag. Av 6 a kap. 1 § 9 framgår också att rätt till avdrag inte föreligger om det är bensin, omärkt olja eller råtallolja som har förbrukats. Av 6 a kap. 2 § framgår dock att rätt till avdrag även finns när råtallolja förbrukats. Råtallolja passar inte in i systemati- ken men vi har inte funnit någon bättre lösning än den som används i dag, vilket innebär att det först anges att råtallolja inte får användas men att det sedan ges särskilda regler för hur skatt tas ut när den används. Beträffande rätten till avdrag i punkten 5 för varor som tas emot av skattebefriade förbrukare hänvisas till kommentaren till 32 § LAS. Här skall dock följande tilläggas. När det anges att förbrukaren skall ha tagit emot bränsle i enlighet med vad som framgår av godkännandet innebär det att rätten till avdrag förutsätter att bränslet som levereras omfattas av godkännandet. Om omärkt olja levereras måste godkännandet om- fatta sådan olja för att rätt till avdrag skall föreligga. Hur stort avdraget är bestäms utifrån vilken rätt till skattebefrielse som den skattebefriade förbrukaren har. Rätten till avdrag i punkten 6 för bränsle till fartyg och luftfartyg har utförligt kommenterats i avsnitt 6.5.5. I andra stycket ges regeringen rätt att föreskriva att skattefria leve- ranser av bränsle till luftfartyg endast kan ske på vissa flygplatser. För- slag på en sådan regel finns i förordningen om skatt på energi, se avsnitt 1.6. Upphävande av 2–4 §§ Motsvarande regler om skattefrihet eller skattereduktion återfinns nu i 6 a kap. 1 §. Reglerna om skattefrihet enligt nuvarande lydelse av första och andra styckena återfinns nu i 6 a kap. 1 §. Upphävande av 5 a § Motsvarande regler om skattefrihet återfinns nu i 6 a kap. 1 §. Ändringen är redaktionell och föranleds av vad vi angett i kommentaren till rubriken. Den inledande ändringen i första stycket är redaktionell och föranleds av vad vi angett i kommentaren till rubriken. Uttrycket tillfälliga om- ständigheter har byts ut mot olyckshändelse som används i LTS och LAS. Beträffande det nya andra stycket se kommentaren till 32 § 8 LTS. 1–3 §§ Förutsättningarna för godkännande som skattebefriad förbrukare och återkallelse samt hur förbrukarens bokföring skall vara utformad har utförligt kommenterats i avsnitt 6.5. Upphävande av 4 och 4 a §§ Rätten till inköp mot försäkran i dessa situationer finns nu som en rätt för den skattebefriade förbrukaren att köpa varor skattefritt enligt 1 §. Upphävande av 5 § Paragrafen har sin motsvarighet i 6 a kap. 5 §. I första stycket i dess nuvarande lydelse regleras återbetalning i vissa angivna fall för dem som inte är skattskyldiga. Däremot finns inte för- brukning för sådana ändamål där rätt till inköp mot försäkran föreligger med. Vårt system med skattebefriade förbrukare bygger på ett godkän- nande från beskattningsmyndigheten. Den som av någon anledning inte har ett sådant godkännande skall dock inte uteslutas från möjligheten till skattebefrielse utan får denna genom rätt till återbetalning. Första stycket har därför utformats som en generell rätt till återbetalning om förutsättningarna för skattebefrielse enligt 6 a kap. 1 och 2 §§ finns. Det kan nämnas att det i avsnitt 6.3 beskrivna problemet med import av produkter, där skatt måste betalas till tullen men där rätt till återbetalning enligt nuvarande regler saknas, nu får sin lösning. Om skatt har betalats i tullen kan återbetalning ske om produkten sedan används för något ändamål som anges i 6 a kap. 1 §. I likhet med vad som gäller för rätten till avdrag får man till gå 6 a kap. för att se vilka bränslen som kan an- vändas med rätt till återbetalning och med vilket belopp återbetalning sker. Reglerna i nuvarande andra stycket om återbetalning när råtallolja förbrukats följer nu av 6 a kap. 2 §. Ändringen i tredje stycket är en följdändring på grund av att andra stycket upphävs. Ändringen är en följdändring eftersom första och andra styckena i 7 kap. 5 § upphävs. Ändringarna är en följdändring av att avdragsrätten regleras på annat ställe i 7 kap. och att inköp mot försäkran byts mot systemet med skat- tebefriade förbrukare. Upphävande av 11 § Upphävandet är en följd av ändringen i 4 kap. 2 §. 13 § och upphävande av 14 och 15 §§ Se kommentar till 31 a § och upphävande av 31 b och 31 c §§ LTS. I samband med införandet av LSE fördes sanktionsavgiften vid otillåten användning av märkta oljeprodukter över från lagen om dieseloljeskatt och användning av vissa oljeprodukter. I den sistnämnda lagen gjordes beträffande betalning av avgiften hänvisningar till fordonsskattelagen som innebar att ett beslut om avgift gällde oavsett om det överklagades. I LSE hänvisas i stället till LPP. I förarbetena till LSE angavs att de nya hänvisningarna inte innebar några materiella ändringar (prop. 1994/95:54 s. 135). Emellertid saknas en hänvisning till LPP som gör att besluten gäller . Se kommentaren till rubriken till 7 kap. Beträffande den inledande ändringen i paragrafen, se kommentaren till rubriken till 7 kap. Övriga ändringar är följdändringar och beror på att de skattefria användningsområdena och rätten till avdrag anges i andra paragrafer . Ändringen i femte stycket följer av ändringen i 7 kap. 1 § och av att 7 kap. 2 § upphävs. Det är således ingen ändring i sak. Ändringen följer av att reglerna om kontroll av återbetalningar i tidigare 9 kap. 13–15 §§ nu ersätts med nya 9 kap. 13 §. 12 kap. 1 § Se kommentaren till 35 § LTS. 12.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel Ändringen i andra stycket är av redaktionell karaktär. Bestämmelsen har utformats efter förebild i 39 § LTS. Beträffande det nya tredje stycket se kommentaren till 39 § LTS. 8 b § och upphävande av 8 c och 8 d §§ Se kommentaren till 31 a § och upphävande av 31 b och 31 c §§ LTS. Se kommentaren till 35 § LTS. 12.5Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Nuvarande bestämmelser i första stycket 8 och 9 har av lagtekniska skäl flyttats till en ny paragraf, 1 a §, i kapitlet. Bestämmelserna i den paragrafen skall gälla även i fråga om de punktskatter som föreslås bli förtecknade i den nu aktuella paragrafens andra stycke. Nuvarande bestämmelser i andra stycket har, också av lagtekniska skäl, flyttats till en ny paragraf, 2 a §, i kapitlet. I den paragrafen har dessutom tagits in en bestämmelse som rör punktskatter. I andra stycket, som är nytt, anges de skatter och den avgift – av- gift enligt bilskrotningslagen (1975:343) – som också skall uppbäras en- ligt bestämmelserna i skattebetalningslagen. Sådan skatt och avgift kal- las i fortsättningen punktskatt. Detta framgår också av andra stycket. Att dessa skatter och denna avgift förtecknats i ett särskilt stycke beror på att en sådan ordning underlättar senare hänvisningar i lagen till just sådan skatt eller avgift. Hänvisningen kan då helt enkelt avse punkt- skatt. Bestämmelserna i andra stycket ersätter 1 kap. 1 och 2 §§ LPP. I paragrafen, som är ny, återfinns de bestämmelser om skattetillägg och förseningsavgift samt ränta som finns i 1 § 8 och 9. Bestämmelser- nas tillämpningsområde har utvidgats till att avse även punktskatter. I första stycket av paragrafen, som är ny, återfinns den bestämmelse om mervärdesskatt som skall tas ut enligt tullagens bestämmelser och som har flyttats hit från 1 § andra stycket. I andra stycket anges att skattebetalningslagen inte heller gäller när punktskatt skall betalas till . Andra stycket ersätter 1 kap. 3 § LPP. Paragrafen, som är ny, motsvarar 1 kap. 3 a § LPP. I paragrafen sägs, av lagtekniska skäl, att med vara avses även annan nyttighet eller tjänst när det är fråga om uttag av punktskatt. Bestäm- melsen motsvarar 1 kap. 4 § första stycket andra meningen LPP. Bestämmelsen i den sist nämnda paragrafens andra stycke har redan sin motsvarighet i 1 kap. 4 § första stycket 3 skattebetalningslagen. Nå- gon bestämmelse om dröjsmålsavgift föreslås inte bli intagen i skatte- betalningslagen eftersom denna avgift avses bli ersatt med ränta enligt skattebetalningslagen. I andra stycket har tagits in en bestämmelse som motsvarar 1 kap. 9 § tredje meningen LPP. Bestämmelser motsvarande första och andra meningarna nämnda paragraf finns i första stycket. I paragrafens första stycke, som motsvarar 1 kap. 5 § 1 LPP, anges vilken myndighet det är som skall fatta beslut i fråga om punktskatter. Paragrafen har utformats med utgångspunkt från att i vår beslutar att skall vara beslutande myndighet i fråga om punktskatter. Vidare framgår att vad som i lagen sägs om skattemyn- dighet skall gälla i fråga om punktskatt. Det är således som fattar beslut om t.ex. revision. Av andra stycket framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att uppgifter som enligt första stycket skall fullgöras av i stället skall fullgöras av en skatte- I skattekontosystemet hanteras inte de olika skatterna och avgifterna för sig. Det är därför inte lämpligt att för t.ex. beslut om ränta eller indrivning bryta ut punktskatterna. Den föreslagna bestäm- melsen innebär att , efter delegation från regeringen, genom föreskrifter kan fördela dessa uppgifter på lämpliga skattemyn- digheter. I regel torde detta bli den myndighet som enligt bestämmelser- na i 2 kap. 1 eller 2 § har att fatta beslut enligt lagen. Verket kan också ge vissa skattemyndigheter i uppdrag att utföra revision och annan kon- troll enligt vad som följer av 3 kap. 16 § LPP. I första stycket i en ny punkt, punkt 3, har tagits in en bestämmelse om registrering av den som enligt författning som avses i 1 kap. 1 § andra stycket skall vara registrerad, men även av den som efter beslut får vara registrerad. Punkten omfattar således inte bara t.ex. en upplagsha- vare för tobak, som enligt 18 § LTS skall vara registrerad, utan också den importör av snus och tuggtobak, som enligt 39 § andra stycket LTS efter ansökan kan bli registrerad. I paragrafen har endast punktskatterna förts in. Av första stycket framgår att en skattedeklaration skall lämnas för varje redovisningsperiod. Redovisningsperioden omfattar enligt 10 kap. 14 § en kalendermånad. Som framgår av avsnitt 8.4.3 skall även de som redovisar punktskatt för skattepliktiga händelser gå över till ett sys- tem med månadsredovisning. Dessa skall dock endast lämna deklaration för sådana månader då något skett som innebär att skattskyldighet för punktskatt har inträtt. För den som är registrerad enligt 3 kap. 1 § första stycket 3 gäller dock att han alltid skall lämna deklaration oavsett om någon skatt skall redovisas eller inte. Av tillägget i tredje stycket framgår således att undantagsregeln i andra stycket inte heller gäller för den som är regist- rerad enligt 3 kap. 1 § första stycket 3. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 6 § första stycket andra meningen LPP. Det bör tilläggas att i skattekontosystemet kan inte en skattskyldig, som lär förekomma , dela upp redovisningen av punktskatter på olika verksamheter. I första stycket har tagits in en reservation för det fall det i lag eller förordning föreskrivits någon annan redovisningsperiod än en månad. Föreskrifter om en annan redovisningsperiod än en månad finns i fråga om skatt enligt lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel och lagen (1999:673) om skatt på avfall. I första stycket av paragrafen, som är ny, har tagits in en bestämmelse som ger möjlighet att i vissa fall besluta om en förlängd redovisningsperiod. Bestämmelsen ersätter den delegationsbestämmelse som finns i 2 kap. 3 § tredje stycket första meningen LPP. Som riktmärke kan tjäna vad som sägs i 12 § förordningen (1984:247) om punktskatter och prisregleringsavgifter, nämligen att kalenderår kan gälla för den som kan antas regelmässigt redovisa ett nettobelopp om högst och för den som ligger mellan och kan redovisning ske halvårsvis. I andra stycket har tagits in en delegationsbestämmelse motsvaran- de den som finns i 2 kap. 3 § tredje stycket andra meningen LPP. I en ny punkt i första stycket, punkt 6, har tagits in en bestämmelse om de uppgifter om punktskatt som skall tas med i en skattedeklaration, nämligen skattens bruttobelopp, yrkade avdrag och skattens nettobelopp. Punkten avser de väsentligaste uppgifterna som skall anges i en deklaration enligt 2 kap. 7 § LPP. Som framgår av tredje stycket får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela närmare föreskrifter om vad en skattedeklaration skall ta upp. I första stycket punkten 7, har gjorts tillägg för punktskatter. I andra stycket, har endast gjorts en följdändring till ändringen i första stycket. 18, 19 och 22 §§ Som framgår av avsnitt 8.4.2 skall samma redovisningsperioder gälla för punktskatt som för andra skatter och avgifter enligt skattebetalningsla- gen. I nu nämnda paragrafer har därför punktskatterna förts in. I paragrafen, som är ny, har tagits in bestämmelser om när redovis- ningsskyldigheten för punktskatter inträder. Bestämmelserna motsvarar 2 kap. 5 § LPP. I paragrafen, som är ny, finns en särskild redovisningsregel för dem som inte är registrerade enligt 3 kap. 1 § första stycket 3. För dessa skall någon koppling till bokföringen inte gälla. I stället skall de redovisa den skatt för vilken skattskyldighet har inträtt . Genom ändringen i första stycket utvidgas regeringens befrielsemöjlig- het till att gälla även i fråga om punktskatt. Motsvarande befrielsemöj- lighet finns nu i 9 kap. 4 § LPP. I ett nytt tredje stycke har tagits in en bestämmelse om en skyldighet att lämna prov och beskrivning på varor som används, säljs eller tillhan- dahålls på annat sätt i verksamheten efter föreläggande av Riksskatte- verket. En motsvarande bestämmelse finns nu i 3 kap. 3 § första styck- et LPP. I andra stycket har i förtydligande syfte ordet tillverkningsprocesser lagts till. Paragrafen kommer därmed att motsvara 3 kap. 4 § LPP. I första stycket har ett nytt syfte med skatterevision införts, nämligen för kontroll av skatteupplag enligt LTS, LAS eller LSE. Revisionen be- höver således inte ha ett direkt samband med redovisningen av skatt utan ändringen avser att göra det möjligt att företa revision för att kon- trollera att skatteupplagen uppfyller de krav som bör ställas på sådana lokaler och utrymmen. Regeln skall inte bara kunna användas för redan godkända skatteupplag utan även för lokaler och utrymmen som anges som tänkta skatteupplag i samband med ansökan om godkännande. I tredje stycket har två ny punkter förts in, punkterna 6 och 7, som gör det möjligt att revidera sådana representanter som en distansförsäl- jare skall utse enligt LTS, LAS eller LSE samt den som ansöker om att bli godkänd som upplagshavare eller registrerad varumottagare enligt nämnda lagar. I fjärde stycket, som är nytt, har en bestämmelse tagits in som ger revisorn möjlighet att besiktiga även tillverkningsprocesser i verksam- heten. En motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 11 § andra stycket LPP. Till femte stycket har tidigare fjärde stycket flyttats. Paragrafen har ändrats på det sättet att förseningsavgiften, utom när det gäller periodiska sammanställningar, har differentierats. Förseningsav- giften är antingen 500 eller . Motsvarande bestämmelser finns nu i 7 kap. 5 § LPP. De där reglerade förseningsavgifterna är dock . Ändringen i första stycket är endast föranledd av att 2 kap. 3 § numera är upphävd, se SFS 1999:1300. Den som är skattskyldig för punktskatt omfattas också regelmässigt av andra delar av skattebetalningslagen. Betalning av punktskatt och andra skatter och avgifter skall ske . Av andra stycket fram- går att betalning av punktskatt skall ske till den myndighet som annars har att fatta beslut om den skattskyldige. I första stycket har endast punktskatter förts in. I paragrafen, som är ny, har tagits in en bestämmelse om anstånd med betalning av punktskatt i de fall då den skattskyldige upphört att vara registrerad som skattskyldig eller upphört att vara godkänd upplagshava- re. Bestämmelsen motsvarar 5 kap. 4 § LPP. Någon särskild bestäm- melse om att anståndet får avse hela skatten eller en del av den behövs dock inte här. Det framgår av 17 kap. 9 § skattebetalningslagen. I första stycket har tagits in en bestämmelse om att en automatisk åter- betalning skall ske även i de fall det överskjutande beloppet grundas på ett beslut om punktskatt. Av paragrafen, som är ny, framgår att det i LTS, LAS och LSE finns regler om att säkerhet skall ställas i vissa fall samt att den som har ställt säkerheten skall uppmanas att betala skatten innan indrivning begärs. Detta bör ske i samband med den månatliga avstämningen. När en sä- kerhet skall tas i anspråk gäller den generella regeln i 16 kap. 11 § om fördelning av skatteskuld.