sou · GOB34 · 2001-01-01 00:00:00 — Den grekiska konkurrenslagen tillkom i samband med att det blev aktuellt med medlemskap i dåvarande EEC. Lagen, som har ändrats vid ett flertal tillfällen, bygger på och stämmer överens med denna i allt väsentligt. Efter en lagändring har en självständig konkurrensmyndighet. Den ansvarige ministern har emellertid möjlighet att begära att myndigheten inleder en undersökning mot ett visst förfarande. Artikel 13 b (3) i den grekiska konkurrenslagen har följande lydelse (fritt översatt från engelska): och dess sekretariat skall utföra de uppgifter som har tilldelats medlemsstaternas myndigheter enligt artiklarna 88 och 89 i EEG- fördraget; liksom enligt förordningar som antagits enligt artikel 87 i fördraget tillsammans med andra behörighetsregler i fördraget. För att fullgöra dessa uppgifter skall och dess sekretariat ha de befogenheter som tilldelats dem för tillämpningen av denna lag. Som framgår av artikeln har myndigheten vid tillämpningen av motsvarande befogenheter som den har vid tillämpning av den nationella konkurrenslagen. Det innebär att befogenhet att kräva in information från företag och att företa undersökningar, inbegripet en möjlighet till att ta emot och även kräva utsagor under ed, utan föregående domstolsprövning. Befogenheterna omfattar också en rätt att ålägga företag att upphöra med överträdelser, även interimistiskt. har befogenhet att besluta om sanktioner vid överträdelser av konkurrenslagen. De sanktioner som kan komma i fråga vid överträdelser av förbudsbestämmelser är böter på upp till femton procent av de inblandade företagens omsättning det aktuella året. Lagen innehåller också en möjlighet att förelägga vid vite. Personer som på olika sätt obstruerar undersökningar, genom att t.ex. inte lämna ut information eller vägra att lämna utsagor, kan straffas med böter på mellan en och fem miljoner drachmer (ca 28 000–) eller med fängelse upp . 122 Konkurrensrätten i övriga EES-länder beslut kan överklagas till den administra- tiva appellationsdomstolen i . Den irländska konkurrenslagen är och bygger i allt väsentligt på , även om den innehåller vissa olikheter, t.ex. att den inte innehåller någon bagatellregel. Lagen är tillämplig på avtal m.m. som har till syfte eller effekt att i någon form begränsa konkurrensen i fråga om varor eller tjänster på eller inom någon del av landet. Genom en lagändring fick landets konkurrensmyndighet, the Competition Authority, befogenhet att, efter beslut av domstol, företa undersökningar av misstänkta överträdelser. Myndigheten har också befogenhet att infordra information, även muntliga utsagor. har inte befogenhet att fatta egna beslut om förbud, utan är hänvisad till att föra talan i allmän domstol. Sanktionerna vid överträdelser av lagen är av straffrättslig karaktär. Vid överträdelser av mindre allvarlig art kan påföljden bli upp till sex månaders fängelse eller (ca ) i böter eller en kombination av dessa påföljder. Vid allvarliga överträdelser kan böter på (ca ) eller av de inblandade företagens omsättning dömas ut. Även fängelse kan utdömas. får föra talan i domstol om sanktioner vid mindre överträdelser. Vid allvarligare överträdelser förs talan av allmän åklagare. Även om den irländska konkurrenslagen endast är tillämplig på förfaranden som genomförs på , förekommer det att den irländska konkurrensmyndigheten i sina beslut gör omfattande hänvisningar till avgöranden av både och kommissionen. fick sin första generellt tillämpliga konkurrenslagstiftning först . Den bygger helt på . Lagen gav ursprungligen inte den nationella konkurrensmyndigheten en uttrycklig rätt att tillämpa art. 81.1 och 82 i EG-fördraget. En sådan rätt infördes formellt genom en lagändring 1996 (art. 54). Konkurrensrätten i övriga EES-länder 123 Den italienska konkurrenslagen innehåller en bestämmelse som innebär att lagen är tillämplig på förfaranden som inte faller under EG- rätten (art. 1.1). Det innebär alltså att nationell rätt och EG-rätt inte kan tillämpas parallellt. Den italienska konkurrensmyndigheten har tolkat bestämmelsen på så sätt, att den ansett sig vara oförhindrad att bedriva en undersökning så länge som kommissionen inte fattat ett formellt beslut om att inleda ett förfarande. Lagen innehåller också en bestämmelse (art. 1.2), som säger den italienska konkurrensmyndigheten skall informera kommissionen så snart den finner att ett ärende inte faller under italiensk lag, utan i stället under EG-rätten, och överlämna all tillgänglig information till kommissionen. Lagen innehåller vidare en bestämmelse (art. 1.3) som ålägger konkurrensmyndigheten att suspendera en utredning, så snart kommissionen inlett ett förfarande. Om kommissionen finner att ärendet inte faller inom ramen för EG-rätten och konstatera att ingen av de aktuella artiklarna i EG-fördraget är tillämpliga, har den italienska konkurrensmyndigheten rätt att åter uppta utredningen. Den lagändring som genomfördes innebär att konkurrens- myndigheten vid tillämpningen av artikel 81.1 eller 82 i EG-fördraget har befogenhet att genomföra undersökningar och att begära in information. Skyldigheten att lämna information är straffsanktionerad. Myndigheten har också befogenhet att förbjuda förfaranden, även interimistiskt, och att döma ut administrativa böter på av de inblandade företagens årsomsättning. Talan mot konkurrensmyndighetens beslut förs hos den regionala förvaltningsdomstolen i , vars beslut kan överklagas till landets högsta förvaltningsdomstol. Den italienska konkurrensmyndigheten har inlett förfaranden i endast ett fåtal fall mot misstänkta överträdelser av artikel 81.1 eller 82. Den konkurrensrätt som i huvudsak tillämpas i landet återfinns i en lag , ändrad . Det finns ytterligare en lag som berör konkurrensfrågor. Lagstiftningen bygger på missbruks- principen och skiljer sig även i övrigt från EG:s konkurrenslagstiftning, bl.a. när det gäller sanktioner. Den nationella konkurrensmyndigheten () får, efter att ha utdelat en varning eller en 124 Konkurrensrätten i övriga EES-länder rekommendation till de inblandade företagen, förbjuda, helt eller delvis, förfaranden som strider mot konkurrenslagstiftningen. Om ett förbud inte följs kan sanktioner dömas ut. De sanktioner som kan komma i fråga är fängelse mellan och . Böter på mellan 10 000 och en million franc (ca 2 000–) kan också dömas ut. Talan om sanktioner förs av allmän åklagare. Bestämmelserna om sanktioner har emellertid ännu inte tillämpats. Den nationella konkurrensmyndigheten har inte någon uttrycklig rätt att tillämpa artikel 81.1 eller 82 i EG-fördraget. Enligt uppgift har den nationella konkurrensmyndigheten inte grundat ett beslut på . har antagit en ny konkurrenslag som trätt i Lagen bygger på , undantag bl.a. när det gäller procedurfrågor. Avtal m.m. som strider mot lagens förbudsbestämmelser är civilrättsligt ogiltiga. I samband med att lagen trädde i kraft inrättades också en ny konkurrensmyndighet. Artikel 88 och 89 innehåller bestämmelser om nationell tillämpning av artikel 85.1 och 86 (nuvarande artikel 81.1 och 82) i EG-fördraget. Bestämmelserna lyder (fritt översatt från engelska): Generaldirektören skall använda sig av den befogenhet, som följer av de förordningar som antagits med stöd av artikel 87 i fördraget, för att tillämpa artikel 85.1 och artikel 86 i fördraget, liksom de befogenheter som följer av artikel 88 i fördraget, för att fastställa tillåtligheten av avtal om konkurrens och missbruk av dominerande ställning inom den gemensamma marknaden. Kapitel 3, avsnitt 4 (bestämmelser om undantag), kapitel 6 (tillsyn och undersökning), kapitel 7 (sanktioner) och kapitel 9 (interimistiska beslut i förening med vite) är tillämpliga vid utövandet av de befogenheter som avses i artikel 88. Hänvisningen i artikel 89 innebär att den nationell konkurrenslagens bestämmelser om tillsyn och undersökningar är tillämpliga. Myndig- hetens befogenheter i samband med tillsyn enligt lagen förutsätter inte att det finns misstanke om någon överträdelse. Befogenheten omfattar bl.a. rätt till tillträde till företags lokaler och en rätt att infordra information. Vid undersökningar av misstankar om överträdelser är myndighetens Konkurrensrätten i övriga EES-länder 125 befogenheter mer omfattande. Vid undersökningar får myndigheten också begära hjälp av polis. Myndigheten får besluta om förbud, utan föregående domstols- prövning. Beslut kan även meddelas interimistiskt. I de fall det kan bli fråga om sanktioner finns särskilda procedur- regler, som påminner om kommissionens Statement of objections. Det innebär att ett sådant dokument måste utfärdas innan myndigheten beslutar om eventuella sanktioner. De sanktioner som kan komma i fråga är böter på upp till maximalt en miljon (ca ) eller av årsomsättningen det aktuella året för de inblandade företagen. Det finns också möjlighet att tillgripa viten Myndighetens beslut kan överklagas till en specialiserad förvaltningsdomstol i , vars beslut i sin tur kan överklagas till en appellationsdomstol i . Den nuvarande portugisiska konkurrenslagen trädde i kraft och är till stora delar influerad av men också av fransk och tysk konkurrenslagstiftning. Lagen är, bortsett från vad som följer av internationella överenskommelser, tillämplig på förfaranden som genomförs eller kan få effekt inom det portugisisk territoriet. Landet har två konkurrensmyndigheter, varav den ena har befogenhet att genomföra undersökningar och den andra har till huvuduppgift att fatta beslut. Artikel 12(2) i den portugisiska konkurrenslagen lyder (fritt översatt från engelska): Generaldirektören för konkurrens och priser skall också ha följande funktioner: att fullgöra de uppgifter som tilldelats honom enligt de förordningar som antagits under artikel 87 i EEG-fördraget, särskilt rådets förordning (EEG) nr 4064/89, utan att inskränka på andra myndigheters befogenheter. De nationella konkurrensmyndigheterna härleder sin rätt att tillämpa artikel 81.1 och 82 i EG-fördraget ur bestämmelserna i artikel 84 i fördraget. Enligt den tidigare konkurrenslagstiftningen hade de nationella konkurrensmyndigheterna möjlighet att tillgripa sanktioner vid brott mot artikel 81.1 och 82 i EG-fördraget. Så är inte längre fallet sedan den nya konkurrenslagstiftningen trädde i kraft . fram fanns en mö jlighet tillgripa sanktioner mot överträdelser av EG-rätten. Möjligheten utnyttjades emellertid aldrig. 126 Konkurrensrätten i övriga EES-länder Den undersökande konkurrensmyndigheten har motsvarande befogenheter vid utredningar av överträdelser som landets kriminalpolis har. Det innebär bl.a. rätt att kräva information och dokument från bl.a. företag och sammanslutningar av företag samt att genomföra undersökningar i lokaler. Lagen ger konkurrensmyndigheten befogenhet att meddela förbud, även interimistiskt. De sanktioner som kan ifrågakomma är böter på mellan 50 000 och 10 miljoner escudos (ca 2 200–), beroende på överträdelsens art. och privatpersoner kan dömas till böter, varvid de bötesbelopp som angivits skall halveras såvitt avser privatpersoner. Talan mot konkurrensmyndighetens beslut förs i allmän domstol. Den nuvarande spanska konkurrenslagen är och bygger på . Vissa olikheter finns emellertid, t.ex. när det gäller möjligheter till undantag och i fråga om sanktioner. Det finns, förutom det ansvariga ministeriet, två spanska konkurrensmyndigheter – Servicio de defensa de la Competencia (CDS) och Tribunal de Defensa de la Competencia (CDT). CDS har ansvaret för tillsynen över tillämpningen av lagen medan CDT, trots namnet, är en administrativ myndighet, dock med befogenhet att meddela beslut. CDS har befogenhet att begära upplysningar av fysiska och juridiska personer, med möjlighet att förena en begäran om information med ett vitesföreläggande. Om ett företag motsätter sig att en undersökning genomförs, krävs tillstånd av domstol för att undersökningen skall få genomföras. CDT får på begäran av CDS besluta om förbud, även interimistiska sådana. CDT har befogenhet att besluta om sanktioner. Dessa kan bestå i böter på av de inblandade företagens årsomsättning. Fysiska personer kan ådömas böter på upp till 5 miljoner pesetas (ca ). Beslut av CDT får överklagas till Audiencia Nacional. De spanska konkurrensmyndigheterna härleder sin rätt att tillämpa artiklarna 81.1 och 82 i EG-fördraget ur bestämmelsen i artikel 84 i fördraget. CDT har i en särskild lag också givits uttrycklig rätt att tillämpa bl.a. artiklarna 81.1 och 82. CDT har också, enligt artikel 44.1 i konkurrenslagen mö jlighet att, på begäran av någon av parterna, vilandeförklara målet i avvaktan på ett avgörande av någon av gemenskapens institutioner. Eventuella sanktioner som är utdömda av någon av EG:s institutioner skall beaktas vid utdömande av sanktioner enligt den spanska konkurrenslagen. Nationella konkurrens- myndigheter har tillämpat vid ett Konkurrensrätten i övriga EES-länder 127 förhållandevis stort antal tillfällen sedan blev medlem i gemen- skapen. I har en ny konkurrenslag, the Competition Act, antagits. Den nya lagen träder i kraft . Lagen b ygger på förbuden i artikel 81 och 82 i EG-fördraget. Den innehåller emellertid inte någon behörighet för landets konkurrensmyndighet, the Office of , att tillämpa direkt. Avsnitt 60 i lagen ålägger brittiska myndigheter, bl.a. Office of , att försäkra sig om att deras tillämpning av den brittiska konkurrenslagen inte strider mot EG-rätten. Det innefattar även relevanta beslut och uttalanden av kommissionen, dock inte nödvän- digtvis innehållet i t.ex. kommissionens meddelanden eller dess uttalanden i årsrapporterna. Lagen innehåller också bestämmelser som innebär att avtal m.m. som omfattas av individuella undantag eller gruppundantag enligt EG-rätten automatiskt också omfattas av undantag enligt den brittiska lagen. Avtal som har anmälts till kommissionen är immuna mot sanktioner enligt den brittiska lagen i samma utsträckning som de är det enligt förordning 17/62, vilket emellertid inte hindrar att de kan bli föremål för en utredning med stöd av den brittiska lagen. har befogenhet att begära in information och genomföra undersökningar. Undersökningar kan genomföras efter medgivande från den hos vilken undersökningen genomförs, varvid det inte krävs tillstånd av domstol. I de fall en undersökning skall genom- föras utan medgivande, eller om man misstänker att utredningen kommer att obstrueras krävs tillstånd av domstol för att undersökningen skall få genomföras. Beslut fattas formellt av myndighetens chef, the Director General of . Denne har befogenhet att besluta om förbud, även interimistiskt samt om sanktioner. De sanktioner som kan bli aktuella är beträffande företag böter på av de inblandade företagens årsomsättning i . Privatpersoner kan bötfällas för att t.ex. har obstruerat en undersökning, förstört dokument eller lämnat felaktiga uppgifter. Talan mot privatpersoner förs i domstol. Den tyska konkurrenslagen Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen () är och innehåller ett antal olikheter mot EG:s 128 Konkurrensrätten i övriga EES-länder konkurrensregler, även om dessa olikheter har minskat både i omfattning och betydelse . Landets konkurrensmyndighet, Bundeskartellamt, är den nationella konkurrensmyndighet inom EU som har verkat . Dess beslut kan överklagas till Kammergericht (appelationsdomstolen i ), vars beslut kan överklagas till Bundesgerichthof. Bundeskartellamt har befogenhet att genomföra de undersökningar och kräva in den information som myndigheten finner erforderliga, vilket även innefattar beedigade vittnesutsagor. Bundeskartellamt har vidare befogenhet att besluta om förbud, även interimistiskt. Myndigheten har befogenhet att bötfälla företag och privatpersoner. Böterna kan uppgå till en m iljon tyska mark (ca ) samt upp till den vinst som överträdelsen lett till. För att böter skall kunna dömas ut krävs emellertid att ett förbudsbeslut överträtts. Bundeskartellamt tillämpade direkt . Kammergericht konstaterade emellertid i ett avgörande 1988 att Bundeskartellamt måste ha ett självständigt stöd i tysk lag för att kunna tillämpa direkt. Till följd av detta uttalande från domstolen infördes en ändring i GWB i § 47 (nuvarande § 50), som innebär att myndigheten har motsvarande befogenheter vid tillämpningen av som vid tillämpning av nationell rätt. § 50 GWB lyder (fritt översatt från tyska): (1)De uppgifter, som enligt artikel 88 och 89 i EG-fördraget liksom enligt förordningar som grundas på artikel 87 i fördraget, jämväl med stöd av andra bemyndiganden som följer av fördraget, överförts på medlems- staternas behöriga myndigheter, skall fullgöras av Bundeskartellamt. (2)För att fullgöra dessa uppgifter har Bundeskartellamt de befogenheter den tilldelats för att kunna tillämpa denna lag. Den (Bundeskartellamt) får förbjuda otillåtna avtal, beslut och samordnade förfaranden såväl som missbruk av dominerande ställning och även besluta om undantag. Vidare får den genomföra nödvändiga undersökningar, även när den deltar i förfaranden som genomförs av Europeiska gemenskapernas kommission. till lagen gäller. Avgifter för att täcka förvalt- ningskostnaderna skall inte tas ut. (3)Bundeskartellamt skall underrätta Europeiska gemenskapernas kommission om förfaranden som avses i 1 och 2 och skall ge den tillfälle att ta ställning i ärendet (Gelegenheit zur Stellungsnahme). Genom en lagändring som trädde i kraft innebär bestämmelsen i paragrafens andra stycke att Bundeskartellamt har befogenhet att, om EG:s konkurrensrätt tillåter det, meddela undantag enligt artikel 81.3 i EG-fördraget. Konkurrensrätten i övriga EES-länder 129 bestämmelsen i tredje stycket i kraft. Den sistnämnda bestämmelsen innebär att kommissionen har rätt att yttra sig i mål som rör tillämpning av artikel 81 eller 82 i EG-fördraget men innebär inte att kommissionen får en ställning som part i processen. Som framgått ovan har man i tillämpat EG:s konkurrens- regler direkt i stort sett sedan tillkomst. Vid utredningens besök hos Bundeskartellamt framkom att myndigheten har använt sig av EG-rätten för att kunna ingripa mot förfaranden som varit tillåtna enligt nationell rätt; det viktigaste området har varit energisektorn. Bundekartellamt har stor frihet att gör en diskretionär prövning, både i fråga om myndigheten skall ta upp ett ärende och i fråga om tysk rätt eller EG-rätten skall tillämpas. Det finns en intern beslutsorganisation inom Bundeskartellamt som tar ställning till bl.a. om de materiella bestämmelserna i eller EG-rätten skall tillämpas. Det är endast Bundeskartellamt som har nationell behörighet att tillämpa artikel 81 och 82 direkt. Någon motsvarande behörighet för de delstatliga konkurrensmyndigheterna – Landeskartellämter – finns inte. Den tyska konkurrenslagen bygger på effektpincipen, jämför avsnitt 2.5.1, vilket framgår av § 130 (2). Enligt vad som framkom vid utredningen besök hos Bundeskartellamt tillämpar myndigheten också effektprincipen i fråga om artikel 81 och 82. Det innebär att myndigheten inte anser sig ha möjlighet att ingripa mot förfaranden som inte har någon effekt i . Frågan om bl.a. Bundeskartellamts befogenheter att tillämpa artikel 81.1 eller 82 i EG-fördraget på förfaranden som i stor utsträckning genomförts utomlands (i ) men varit inriktade på den tyska marknaden har prövats av Bundesgerichthof, som fann att Bundeskartellamt haft befogenhet att ingripa. har även ingått avtal med respektive om samarbete på konkurrensområdet. Den österrikiska konkurrenslagstiftningen skiljer sig från EG:s konkurrensrätt och bygger huvudsakligen på missbruksprincipen. Landet har heller ingen förvaltningsmyndighet som handlägger konkurrens- frågor. Dessa handläggs i stället av Oberlandesgericht i i dess egenskap av Kartellgericht med Oberste Gerichtshof som över- och slutinstans. Det finns olika typer av förfaranden i domstolen, vilka alla bygger på att en ansökan eller anmälan inkommit, som i vissa fall bygger på en kontradiktorisk princip och i andra fall på att domstolen även har ett utredningsansvar. En särskild kommitté med representanter för olika 130 Konkurrensrätten i övriga EES-länder samhällsgrupper skall på begäran av domstolen avge yttranden i konkurrensärenden. Kartellgericht kan förklara en kartellöverenskommelse ogiltig och ålägga ett företag att avstå från den vinst som överträdelsen inneburit. Den har även möjlighet att döma företag till böter på upp till 10 miljoner schilling (ca ). Den österrikiska konkurrenslagstiftningen innehåller inte någon bestämmelse som ger Kartellgericht rätt att tillgripa sanktioner vid överträdelser av EG-rätten. Det har pågått en debatt i landet om förändringar av konkurrens- lagstiftningen, bl.a. om en övergång från missbruks- till förbuds- principen. Diskussionerna har inte lett till lagstiftning. Som framgått ovan har majoriteten av EU:s medlemsstater konkurrens- lagstiftningar som till stor del bygger på bestämmelserna i artikel 81 och 82 i EG-fördraget. Även förfarandereglerna och bestämmelserna om sanktioner bygger i stor utsträckning på motsvarande bestämmelser i . De länder som har givit sina konkurrensmyndigheter internrättslig behörighet har också givit myndigheten befogenhet att tillämpa de förfaranderegler och, med undantag för , de sanktioner som gäller vid tillämpning av den nationella konkurrenslagstiftningen. Man har också genomgående valt förhållandevis enkla författningstekniska lösningar. Bland de länder som tillämpar artikel 81 och 82 nationellt är det framför allt , och som gjort det i någon nämnvärd omfattning. Konkurrensrätten i övriga EES-länder 131 böter på av företagens omsättning straffsanktioner, inget tak konkurrensbrottsavgift, mellan 5 000 och 4 miljoner mark (ca 7 000–) eller upp av de inblandade företagens omsättning av årsomsättningen för företag; böter eller fängelse i fråga om fysiska personer upp till femton procent av inblandade företags årsomsättning; straffsanktioner i fråga om fysiska straffsanktioner; fängelse högst och/eller max (ca ) i böter vid mindre allvarliga överträdelser; av årsomsättningen eller högst tre miljoner pund (ca 33 miljoner kr) och/eller fängelse vid allvarliga administrativa böter på av de inblandade företagens årsomsättning straffsanktioner; fängelse till , böter på mellan 10 000 och (ca 2 000 –) administrativa böter på högst en miljon (ca 4 miljoner kr) eller av de inblandade på mellan 50 000 miljoner escudos (ca 2 200–440 000 beträffande överträdelse av artikel 81 eller 82 administrativa böter på av de inblandade företagens årsomsättning, högst 5 miljoner pesetas (ca ) i fråga om fysiska personer administrativa böter på av inblandade företags årsomsättning i administrativa böter på upp till en miljon mark (ca ) samt upp till vinsten av böter på upp till tio miljoner schilling (ca sex 132 Konkurrensrätten i övriga EES-länder materiella konkurrensregler är identiska med motsvarande regler i EG-fördraget respektive Kol- och stålfördraget. Bestämmelserna finns i artiklarna 53, 54, 55.1, 59.2 samt i bilaga XIV till avtalet. Tillämpningen av konkurrensreglerna övervakas av kommissionen och EFTA:s övervakningsmyndighet, . Av protokoll 4 till avtalet framgår att nationella konkurrens- myndigheter i EFTA-stater har motsvarande befogenheter som nationella konkurrensmyndigheter i EU:s medlemsstater har enligt förordning 17/62. En nationell konkurrensmyndighet i en EFTA-stat torde därför ha behörighet att tillämpa konkurrensregler, under förutsättning att den ges behörighet enligt nationell rätt. Det förefaller emellertid oklart om en nationell konkurrensmyndighet i en medlemsstat i EU har behörighet att tillämpa konkurrensregler direkt. Sistnämnda fråga kan få betydelse om ett förfarande påverkar handeln mellan medlemsstater i EU och medlemsstater i EFTA, exempelvis handeln mellan och . Den konkurrenslag som gäller i trädde i kraft . Lagen bygger på en kombination av förbudsprincipen och missbruksprincipen.