sou · GOB3105d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Att låta unga lagöverträdare och brottsoffer delta i medling kan således vara positivt för båda parter. Som har nämnts bedrivs medlingsverksamheten inom olika myndigheter och organisationer som har olika verksamhetsmål. Det förekommer skillnader när det gäller vem som tar initiativ till medling liksom i vilket skede av den rättsliga processen frågan om medling aktualiseras. I vissa projekt är det tjänstemän som genomför medlingen, i andra projekt är det lekmän. Det är inte möjligt att ge någon enhetlig beskrivning av den medlingsverksamhet som bedrivs . I detta sammanhang bör även familjerådslag nämnas. Familjerådslag kan beskrivas som ett möte vid vilket den unges familj och andra närstående till familjen samlas för att diskutera och göra en plan för hur den unge skall få ordning på sitt liv. Till rådslaget bjuds även offret för brottet in. Vid mötet ställs den unge till svars för sina handlingar och uppmuntras att ta ansvar för sitt beteende dels genom att be brottsoffret om ursäkt och erbjuda gottgörelse, dels genom att delta i diskussionen och besluten om sin framtid. Det viktigaste inslaget vid familjerådslaget är familjens enskilda överläggning. Utan inblandning från utomstående diskuterar den unge, hans familj, släkt och vänner och fattar beslut om en handlingsplan för den unges framtid. fick i uppdrag av arbete att genomföra ett projekt med familjerådslag för unga brottslingar. Målen för projektet är i många avseenden desamma som för de medlingsverksamheter som finns. Den unge skall ta ansvar för sina handlingar och ställa till rätta efter brott och brottsoffret skall få upprättelse. Vid familjerådslag är tanken vidare den att familjen och andra närstående till familjen skall ta ansvar för den unges utveckling och att man skall ta till vara familjens resurser och finna lösningar för den unge som är hållbara . Ett ytterligare mål är att förbättra samarbetet mellan familj, socialtjänst, polis och åklagare. Det yttersta syftet är givetvis att minska ungdomsbrottsligheten. Betydelsen av medling inom ramen för gällande lagstiftning Den medlingsverksamhet som bedrivs är inte reglerad. Som konstateras inledningsvis har medlingsverksamheten som finns vuxit fram spontant och utan styrning från statsmakterna. Medling har dock viss betydelse inom ramen för påföljdssystemet. Det finns i lagstiftningen bestämmelser som syftar till att åstadkomma att den som begått brott gör rätt för sig och bestämmelser som innebär att den unges vilja att ställa till rätta efter sig beaktas vid den rättsliga prövningen vid misstanke om brott. I lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöver- trädare (LUL) finns en bestämmelse som ger polisen en uttrycklig rätt att anmoda unga lagöverträdare att ställa till rätta. Av 13 § LUL följer att en polisman får anmoda den som har fyllt eller kan antas ha fyllt 15 men inte att vidta åtgärder för att avhjälpa eller begränsa skada på egendom på grund av brott, om den unge erkänt brottet eller om det annars med hänsyn till omständigheterna är uppenbart att den unge begått brottet. Det finns vidare bestämmelser i som ger domstol möjlighet att meddela föreskrifter som syftar till att få unga lagöverträdare att ställa till rätta efter brott. Av 31 kap. 1 § följer att om det har uppkommit skada på egendom genom brottet och det bedöms vara ägnat att främja den dömdes anpassning i samhället, får rätten, i samband med att den överlämnar den unge lagöverträdaren till vård inom , föreskriva att den dömde på tid och sätt som anges i domen skall biträda den skadelidande med visst arbete, som syftar till att avhjälpa eller begränsa skadan eller som annars i belysning av brottets och skadans art framstår som lämpligt. En sådan föreskrift får meddelas endast med den skadelidandes samtycke. Möjligheten för domstol att kunna meddela en sådan föreskrift gäller inte bara unga lagöverträdare. Motsvarande möjlighet finns även i fråga om den som döms till skyddstillsyn eller villkorlig dom. Om den som begått ett brott visar vilja att ställa till rätta efter sig skall detta beaktas vid den rättsliga prövningen. Av 29 kap. 5 § p 2 följer att domstolen vid straffmät- ningen – utöver brottets straffvärde – i skälig omfattning skall beakta om den tilltalade efter förmåga har försökt förebygga eller avhjälpa eller begränsa skadliga verkningar av brottet. Av 30 kap. 4 § brotts- balken följer vidare att rätten vid val av påföljd skall fästa särskilt avseende vid omständigheter som talar för en lindrigare påföljd än fängelse. Därvid skall rätten beakta sådana omständigheter som anges i 29 kap. 5 § . Den bestämmelsen i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare som gäller åtalsunderlåtelse gör det möjligt att, vid prövningen av frågan om åtalsunderlåtelse skall meddelas, beakta den unges vilja att ställa till rätta efter sig. Genom propositionen 1987/88:135 ändrades bestämmelserna om åtalsunderlåtelse på så sätt att det i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare uttryckligen anges att åklagaren vid sin bedömning av om åtalsunderlåtelse skall meddelas, skall väga in den unges vilja att ersätta målsäganden för den skada som uppkommit genom brottet eller att avhjälpa eller begränsa skadan. I förarbetena till bestämmelsen framhölls dock att det är angeläget att en sådan bestämmelse inte får leda till olikhet inför lagen på det sättet att den som har det så ställt att han utan större uppoffringar kan gottgöra målsäganden därigenom ges större möjlighet att undgå domstolsprövning. Det uttalades vidare att avsikten inte varit att skapa ett system där man kan "köpa sig fri" från åtal (prop. 1987/88:135 s. 30). För att ytterligare uppmuntra att unga lagöverträdare tar ansvar för sina handlingar gjordes genom ungdomsmålsreform (se prop. 1994/95:12) ett tillägg till bestämmelsen om åtalsunderlåtelse i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Av ändringen följer att åklagaren vid prövningen av om åtalsunderlåtelse skall meddelas skall beakta – förutom den unges vilja att ersätta målsäganden för skada som uppkommit genom brottet, att avhjälpa eller begränsa skadan – den unges vilja att på annat sätt gottgöra målsäganden. Som exempel angavs i propositionen att den unge kan ha utfört visst arbete för målsägandens räkning eller deltagit i medling. Det uttalades vidare att det kan beaktas att den unge bett målsäganden om ursäkt (se prop. s. 78). Benägenheten att ställa till rätta kan också vägas in vid polisens bedömning av om rapporteftergift bör meddelas (se prop. 1987/88:135 s. 29). Gällande lagstiftning innebär således att den unges vilja att gottgöra målsäganden skall beaktas dels av domstol vid straffmätning och påföljdsval, dels av polis och åklagare vid prövningen av om rapport- eftergift och åtalsunderlåtelse kan meddelas. Det innebär att den omständigheten att en ung lagöverträdare har deltagit i medling skall beaktas vid den rättsliga prövningen. Det förhållandet att den unge deltagit i medling tillerkänns dock inte någon avgörande betydelse. Medling kan därmed sägas utgöra ett komplement till påföljdssystemet. Regeringens uppdrag i fråga om medling Som angetts har regeringen gett i uppdrag att inleda en försöksverksamhet med medling för unga lagöverträdare. har också fått i uppdrag att följa upp och utvärdera försöksverksamheten. Regeringen har vidare i tilläggsdirektiv uppdragit åt arbete att sprida kunskap om försöksverksamheten. Kommittén skall vidare, i samråd med och den särskilde utredaren, välja ut de projekt som skall omfattas av försöksverksamheten samt fördela medel till dessa projekt. Utredaren skall med utgångspunkt från försöksverksamheten och utvärderingen av denna utreda frågan om formerna för medlingsverk- samheten, medlingens funktion och dess ställning i rättssystemet. Frågan om medling bör belysas utifrån ett brottsförebyggande perspektiv och utifrån det perspektivet att medling kan utgöra ett led i rehabiliteringen av unga lagöverträdare inom ramen för såväl rättsväsendets som verksamhet. Utredaren skall i detta sammanhang även belysa frågan om familjerådslag. Frågan om medling skall också belysas utifrån ett brottsoffer- perspektiv. Utredaren skall dels analysera vilken roll brottsoffren ges och hur deras intressen allmänt sett tas till vara inom olika medlingsverksamheter, dels analysera och bedöma medling vars primära syfte är att rehabilitera offer för brott. Utredaren skall överväga om de möjligheter som finns att beakta att en ung lagöverträdare har deltagit eller kommer att delta i medling bör förändras. Utredaren skall också ta ställning till om medlingsverksamheten bör regleras eller på annat sätt göras enhetlig och i så fall föreslå hur en sådan verksamhet skall bedrivas. Utredaren skall i så fall även föreslå inom vilken organisation medling bör bedrivas och hur den skall finansieras. Utredaren skall därvid ta ställning till hur tillämpningsområdet för medlingsverksamheten bör avgränsas samt ange vilken betydelse en reglerad medlingsverksamhet bör tillmätas vid den rättsliga prövningen. Utredaren bör också, med utgångspunkt från de resonemang som fördes av samt med beaktande av Riksåklagarens rapport, pröva möjligheten att införa medling som en sorts alternativ reaktionsform. Vid denna prövning bör särskilt frågan om villkorade åtalsunderlåtelser övervägas. Utredaren skall i detta sammanhang belysa frågan om de straffrättsliga principerna om förutsebarhet, proportionalitet och rättvisa kan tillgodoses och om medling som en sorts alternativ reaktionsform är förenlig med den grundläggande principen inom straffrättskipningen, att det allmänna ensamt ansvarar för de sanktioner som följer på brott. Utredaren skall – om arbetet ger anledning till det – lämna förslag till sådan lagstiftning som övervägandena leder fram till. Under arbetets gång skall utredaren på nära håll följa den pågående försöksverksamheten med medling. Utredaren skall under arbetets gång samråda med . Utredaren skall även samråda med och samt med andra myndigheter vars intressen berörs av eventuella åtgärder som föreslås. Utredaren skall avsluta sitt arbete före . För utredningsarbetet gäller regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare om att redovisa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), om att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), om att jämställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994:124) samt om att redovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir. 1996:49). Medlingsprojekt som har ingått i försöksverksamheten () () //() (/) () ()