sou · GOB357d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Det extra bidraget har avsevärt minskat i omfattning beroende på anslagsminskningar av aidsanslaget. minskades aidsan- slaget med 90 000 tkr (se ovan under rubrik anslagsmedel). gjordes en engångsvis minskning med 14 000 tkr. I årsredovisningen finns ingen återrapportering av aidsanslaget som sådant, utan institutet disponerar och utnyttjar me- del för sin totala hiv/aidsverksamhet både från aidsanslaget och för- valtningsanslaget. I årsredovisningen finns dock redovisat mottagare av organisationsstöden samt vilka belopp det rör sig om, liksom en fördel- ning av bidrag per bidragsmottagare uppdelat på respektive pro- gram/enhet. uppgick den totala summan bidrag till 85 348 tkr, varav organisationsstöden uppgick till 17 429 tkr eller och pro- jektstöden till 55 468 tkr eller . Det extra bidraget för hiv/aids-insatser uppgick till 12 451 tkr eller . Av projektstöden utdelades mest bidrag via alkohol- och narkotikaprogrammet, nämligen 13 214 tkr (). I samband med regeringsuppdraget angående alkohol- och drogpolitiska åtgärder utbetalades därutöver 7 858 tkr (). Därefter följer hiv/ aidsprogrammet och tobaksprogrammet som utdelade ca 11 000 tkr vardera i projektstöd (för respektive program). Av tobaksprogrammets bidrag finansierades dock drygt 10 000 tkr från Allmänna arvsfonden. Även hälsofrämjandeenheten och forsknings- och utvärderingsenheten utdelade bidrag med ca 4 000– 5 000 tkr vardera. I nedanstående program visas fördelningen av kostnader per program för . Kostnader per program (tkr), procentuell fördel- ning. FOU, STAB, HIV/AIDS/STD Hiv/aidsprogrammet samt alkohol- och narkotikaprogrammet utgör till- sammans av institutets totala programverksamhet. Av hiv/aidsprogrammets kostnader på 59 746 tkr utgör s.k. öronmärkta pengar, dvs. medel som är direkt styrda av regeringen via aidsanslaget. För alkohol- och narkotikaprogrammet var öronmärkta medel (regeringsuppdrag angående fördjupade al- kohol- och drogpolitiska åtgärder, medel från Allmänna arvsfonden, spelberoende samt stöd till ett filmprojekt). För tobaksprogrammet var öronmärkta medel från Allmänna arvsfonden. Totalt utgör av de totala kostnaderna för verksamheten öronmärkta medel för . Eftersom strukturen på programmen förändrats över tiden är det svårt att göra jämförelser mellan programmen över tiden. 5.3.4Nätverk och samverkans-/samrådsgrupper stödjer ett 20-tal nätverk i syfte att utveckla och möjliggöra samverkan mellan nationella och lokala aktörer inom folk- hälsoområdet. Institutet anser att nätverket som samverkansform är ett effektivt sätt att utbyta och sprida erfarenheter samt att utveckla gemensamma strategier. I flertalet fall är det institutet som initierat nätverken, i andra fall har institutet valt att gå in och ekonomiskt stödja vissa nätverk. Följande nätverk och samrådsgrupper m.m. är Folkhälsoinstituet engagerat i: Erfarenhetsgruppen kring skolans arbetsmiljö (Erfa-gruppen) Hälsofrämjande skola: regionala kontaktpersoner Kontaktpersoner för alkohol- och drogförebyggande arbete Landstingens kontaktpersoner i skadepreventiva frågor Nationellt nätverk för lokalt folkhälsoarbete för barnfamiljer Nätverket för folkhälsoarbete i medelstora städer Nätverket för En säker och trygg kommun Nätverket för folkhälsoarbete i större städer Nätverk för hiv/STD-prevention bland invandrare Nätverk för lokalt allergiförebyggande arbete Nätverk för regionala kontaktpersoner för hiv/STD-prevention utan- för storstadsregionerna Nätverk för storstadsregionernas kontaktpersoner för hiv/STD-pre- vention Referensgrupp för kost och fysisk aktivitet Samverkansgruppen för skadepreventiva frågor (SAMS-gruppen) m.fl arbetsgrupper Svenska nätverket för tobaksprevention Svenskt nätverk för lokalt folkhälsoarbete Tobaksansvariga på regional nivå Utvecklingsprogram folkhälsa–samhällsmedicin De nätverk m.m. som listas ovan har olika karaktär, t.ex. anordnas kon- ferenser för länsstyrelserna samt genomförs kontakt- möten i olika arbetsgrupper för att utveckla det alkohol- och drogföre- byggande arbetet regionalt. De s.k. länssamrådsgrupperna träffas vid bl.a. regionala konferenser för att stimulera till samverkan mellan myn- digheter och organisationer på regional nivå vad gäller det alkohol- och drogförebyggande arbetet. Vid ytterligare konferenser träffas kontaktpersoner för alkohol- och drogförebyggande arbete, vilka skall vara en länk mellan institutet och verksamheterna regionalt och lokalt. Konferenser hålls även för nykterhetsorgani- sationerna för att utbyta kunskap och erfarenheter samt sprida metoder. Inom skadeområdet träffas samverkansgruppen för skadepreventiva frågor (SAMS-gruppen) regelbundet i olika samråds- och arbets- gruppsmöten, liksom även landstingens kontaktpersoner i skadepre- ventiva frågor. Därutöver finns även nätverket för En säker och trygg kommun, vilket träffas regelbundet ett antal gånger . För hiv/aids-området finns både nätverket för hiv/STD-prevention bland invandrare, storstadsgruppen för hiv/STD-preventivt arbete samt de regionala kontaktpersonerna för hiv/STD-prevention vilka träffas vid konferenser liksom vid olika arbetsmöten. Till detta kommer de nätverk för lokalt folkhälsoarbete, folkhälso- arbete i medelstora städer samt folkhälsoarbete i större städer, vilka verkar för att lyfta fram, öka förståelsen för och utveckla folkhälso- arbetet i städer och kommuner. Dessa nätverk arbetar således sektions- övergripande med folkhälsofrågor. Ytterligare andra nätverk arbetar för att lyfta fram vissa målgrupper, t.ex. invandrare, barnfamiljer och äldre. På detta vis kommer i vissa fall samma personer att medverka i flera olika konstellationer/nätverk/samverkansgrupper eller liknande. fick i regleringsbrevet i uppdrag av re- geringen att utarbeta och föreslå en struktur för att nå den lokala och kommunala nivån vad gäller alkohol- och narkotikapreventivt arbete i kommunerna. Institutet tolkade uppdraget som att finna kommunika- tionskanaler som främjar det primär- och sekundärpreventiva alkohol- och narkotikaarbetet på lokal och nivå (FHI 2000:1, Kom- munikationskanaler mellan nationell och lokal nivå för alkohol- och narkotikapreventivt arbete). Institutet konstaterade i rapporten att det, för att från central nivå kunna hitta lämpliga kommunikationskanaler, krävs mångsidighet och flera olika ingångar utifrån redan befintliga strukturer. Vidare skriver institutet att det på handlar om att få till stånd en verksamhet som inte är beroende av ett begränsat antal kontaktpersoner. De kontaktpersoner som man har skall i stället medverka till att ge kunskap om vilka befintliga nätverk som kan användas eller hur det lämpligaste kontaktnätet för ett visst ändamål kan byggas upp. Enligt bör kommunikationen med den regionala och kommunala/lokala nivån inom det alkohol- och narkotikaförebyg- gande arbetet bygga på följande (ej rangordnade) kontakter: de regionala samrådsgrupperna, landstingen och de samhällsmedicinska enheterna, de regionala kontaktpersonerna, ett mindre antal kommuner (kommunpanel), den av finansierade projektverksamheten, kommunförbunden i länen, speciella och tillfälliga nätverk, där bl.a. kommunförbunden i länen kan medverka i urval och primära kontakter, Därutöver, menar institutet, krävs en utökad satsning på Internet som informationsmedium. Vidare skriver att, för att komma till rätta med den splittrade situationen kring det drogförebyg- gande arbetet, kan ett sätt vara att fokusera arbetet på drogpolitiska analyser och lokala eller regionala handlingsplaner kring alkohol- och narkotikaprevention. För att kunna fullgöra det forskningsansvar som institutet tilldelades som ny myndighet anställdes två forskare inom folkhälsoområdet till den ledningsgrupp som inledningsvis bildades. Dessutom anställdes personer med forskarkompetens till utvärdering, alkohol- och narkoti- kaområdet, skador samt senare även till kost och fysisk aktivitet samt till hiv/aids/STD-området. Institutet har senare förlorat flera personer med forskarutbildning. bedrivs forskningsverksamheten inom dels inom enheten Forskning och Utvärdering, dels av programmen själva, liksom det sköts viss forskningsverksamhet av den vetenskapligt ansva- riga (tidigare forskningschef) inom verksledningen. Institutet stödjer forskning och kunskapsutveckling genom samarbetsavtal med universitet och högskolor, stöd till olika forsk- ningsprojekt och via doktorandstöd. Samarbetsavtal på tre eller har slutits med universiteten i , , , och samt . Genom samarbetsavtalen har forskarkompetens knutits till verksamheten, tre på pro- fessorsnivå och fem på lektorsnivå. Utöver dessa medverkar ytterligare personer genom olika referensgrupper, forskarnätverk samt tillfälliga arbetsgrupper inom särskilda områden såsom alkoholforskningsutred- ningen och allergiforskningsgruppen. Dessutom förmedlas projektstöd direkt via institutets olika program eller tillsammans med forsknings- och utvärderingsenheten, som också ger stöd till områdesövergripande studier. Inom alkohol- och narkoti- kaprogrammet utlyses särskilda medel för forskning. Institutet förvaltar även Systembolagets fond för alkoholforskning. Vidare har program- stöd utvecklats för långsiktig kunskapsutveckling inom centrala områ- den för institutets verksamhet genom de ovan beskrivna samarbetsav- talen. har även ett upparbetat samarbete med andra na- såsom (EpC) vid Social- styrelsen och av medicinsk metodik. Samfinansiering sker av projekt med Cancerfonden, Hjärt- och lung- fonden samt . Institutet har även haft sam- råd och samarbete med , samt , t.ex. har gemensamma fors- karkonferenser genomförts. bedriver även viss egen FoU-verksamhet inom forsknings- och utvärderingsenheten, framför allt utvärderingsstudier, datainsamling och analys för planering och utveckling av nya områden. Enligt beräkningar gjorda av institutet, vilka utgått från de aktivite- ter som sorterats under WHO-mål 19 som rör forskning och kun- skapsutveckling, har 40 000 tkr satsats på forskning , vil- ket utgör av de totala verksamhetskostnaderna. reviderade sin forskningspolicy och den nya policyn som institutet beslutat om bygger på följande tre kompletterande delar: Institutets roll är att till stöd för folkhälsoarbetet göra systematiska kunskapsöversikter på basis av den vetenskapliga forskningen. Institutets roll är att initiera och stödja forskning av strategisk bety- delse för det hälsofrämjande och förebyggande arbetet. Institutet är en lärande organisation med systematiskt arbetssätt där utvärdering och forskning är integrerade delar av verksamheten. Institutet gavs i uppdrag av regeringen att utarbeta en kun- skapsstrategi för sitt ansvarsområde. De strategier för kunskap som ut- arbetats innehåller fakta, analyser och bedömningar som avser att tjäna som underlag inte bara för statsmakternas beslut utan även för plane- ring och prioritering på myndighetsnivå. även huvuddragen i det förändringsarbete som avser att genomgå. De områden som anges är Kunskapsstöd – att utarbeta kunskapsöversikter om metoder att nå de föreslagna nationella folkhälsomålen. Följa folkhälsans utveckling – att på basis av data om folkhälsans utveckling göra en strategisk analys av alternativa insatser att bättre nå de nationella folkhälsomålen. Analyser av konsekvenser för folkhälsan – att utveckla, pröva och sprida modeller för analyser av konsekvenser för folkhälsan av åt- gärder och beslut på , regional och nationell nivå. Samverkan med universitet och högskolor – att initiera och stödja kunskapsutveckling inom strategiska områden och att ge aktivt stöd till vidareutveckling av utbildning inom folkhälsa. Samverkan med folkhälsoaktörer för utveckling och spridning av kunskap för folkhälsa – att utveckla interaktiva och innovativa me- toder för insamling och förmedling av kunskap. Vidareutveckling av kunskapsorganisationen – att fortsätta arbetet med att vidareutveckla institutet till en kun- skapsorganisation med internationell spetskompetens inom centrala områden. Internationell verksamhet bedrivs framför allt i staben men även inom varje enskilt program. Omfattningen av internatio- nella engagemang har ökat , framför allt i samband med Sve- riges EU-inträde. Förutom EU-samarbetet sker även ett nära samarbete med () samt med de nordiska län- derna. Inom EU-samarbetet har institutet utsetts som svensk kontaktpunkt för tre av de fem folkhälsoprogrammen som f.n. pågår, nämligen cancer, narkotika och hälsofrämjandeprogrammen. Tillsammans med företräder dessutom i programmet mot aids och STD. Institutet har inom tobaksområdet deltagit i ett nätverk i tobaksfrågan som etablerats mellan medlems- länderna. Här har drivit frågan om kvinnor och rökning, vilket är en prioriterad fråga inom EU. Institutet har även haft ett nära samarbete med WHO när det gäller tobaksarbete i och kvinnor och rökning. Inom ramen för EUs hälsofrämjande- och hälsoövervakningspro- gram, startade två alkoholprojekt där institutet är huvud- Projekten beräknas vara färdiga . Insti- tutets företrädare har deltagit i de olika programmen och bidragit till att påverka utformning och implementering. har även engagerat sig i diskussionerna om det nya ramprogrammet för folkhälsofrågor inom EU och särskilt framfört vikten av att förbättra hälsans bestämningsfaktorer. Dessutom har ins- titutet aktivt försökt stimulera till ökat svenskt deltagande i gemenska- pens folkhälsoprogram bl.a. genom medverkan i nationella konferenser, informera via nyhetsblad, webbtjänst och genom telefonservice. startade sammanlagt 175 EU-projekt inom ramen för EU:s folkhälsoprogram med svensk medverkan i 81 av dessa, nio av projekten hade dessutom svensk koordinator. Utöver dessa projekt pågår flera hundra EU-projekt av vilka deltar i ett stort antal och koordinerar tiofemton stycken. Vidare har institutet utsetts till samordnare av det svenska arbetet inom det europeiska där bl.a. ingår att sprida information, kunskap och utbyta erfarenheter när det gäller hiv- preventivt arbete bland invandrare, ungdomar, barn och på arbets- platser. Eftersom institutet är utsedd till kontaktpunkt för det Europeiska centrumet för narkotika och narkotikamissbruk måste institutet uppfylla de krav som ställs av centret på årlig leverans av fakta, resultat, statistik och analyser inom narkotikaområdet. Detta arbete resulterar bl.a. i en årlig rapport om drogsituationen och arbetet mot droger i de olika medlemsländerna. Utöver detta arbete sker även metodutveckling, kunskapsspridning samt nationell och internationell samverkan. En viktig del av arbetet består även i att utarbeta gemensamma metoder för datainsamling för att på så sätt kunna göra jämförelser mellan med- lemsländerna. har haft samarbete med WHO bl.a. vad gäller WHO:s europaregions förnyade Hälsa–för–alla-strategi och utform- ningen av de 21 hälsomålen – Hälsa 21 samt utvecklingsarbete kring hälsokonsekvensbedömningar. har institutet bl.a. utar- betat en svensk version av Hälsa 21 samt förmedlat och spridit kunskap om WHO-målen vid olika konferenser, via nyhetsbrev, nätverk, webb och genom direktdistribution/beställning. Samtliga landsting och minst en fjärdedel av kommunerna har nåtts av direktinformation om målen. Institutet har på regeringens särskilda uppdrag redovisat möjligheter och förutsättningar för tjänsteexport inom folkhälsoområdet. Medarbetare vid institutet har också medverkat i internationella publikationer i olika folkhälsofrågor. 6 Överväganden och förslag 6.1Folkhälsoinstitutets roll och uppgifter huvuduppgifter bör vara att ansvara för sektors- övergripande uppföljning och utvärdering av insatser på folk- hälsoområdet med utgångspunkt i de nationella folkhälsomålen samt att vara ett nationellt för metoder och strategier inom folkhälsoområdet. Verksamheten skall stå på vetenskaplig grund. namn bör ändras till Statens folkhälso- institut. har det lagts fram ett parlamentarisk förankrat förslag till en nationell svensk hälsopolitik med prioriteringar och mål (Hälsa på lika villkor SOU 1999:137). Förslaget karakteriseras av att det ser hälsopolitiken som en integrerad del av många olika politikområden och att målen är formulerade i termer av exponering för ohälsans bestämningsfaktorer och inte i ter- mer av sjukdomsförekomst eller sjukdomskonsekvenser. Denna inrikt- ning stöds i huvudsak av både internationella experter och av remiss- instanserna. Den arbetar nu vidare med nationella folkhälsomål (se avsnitt 3.1.1). Förutsättningarna för folkhälsoarbetet i och Folkhälso- institutets roll ändras i och med att de nationella folkhälsomålen skapas, bl.a. genom att statsmakternas styrning av folkhälsoområdet ökar samt genom att kommuners och landstings ansvar inom folkhälso- området förväntas förtydligas. förslag till de nationella folkhälsomålen planeras att presenteras och läggas fram i en proposition till . bedömer att det inte kan uteslutas att riks- 136 Överväganden och förslag dagens beslut med anledning av för- slag kan motivera vissa justeringar i de förslag som presenteras i detta betänkande. Den grundläggande inriktningen av institutet enligt Orga- nisationskommitténs förslag bedöms dock kunna ligga fast. Den externa nordiska utvärderingsgruppen (bilaga 4) som har arbetat på uppdrag av konstaterar att utmärkt sig på ett positivt sätt ur internationell synvinkel genom att ha etablerat en särskild central myndighet med resurser att bistå hela med hälsofrämjande och förebyggande insatser. Man konstaterar också att har utvecklat bra och relevanta program. Utvärderingsgruppen bedömer att flera av dessa program ligger i framkant metodmässigt och resultatmässigt, också mätt med internationell måttstock. Utvärderingsgruppen säger vidare att är välkänt internationellt – i EU och WHO – för sitt engagemang i policy- utvecklingen på folkhälsoområdet. På detta fält har institutet varit en viktig stabsfunktion för den . Gruppen konstaterar vidare att landstingens samhällsmedicinska chefer/ motsvarande bedömer att i huvudsak utarbetar bra informations- material och bra rapporter om hälsans bestämningsfaktorer som kunskapsstöd till det lokala folkhälsoarbetet. En annan viktig faktor, som utvärderingsgruppen tar upp, är att det förefaller finnas ett brett politiskt stöd för folkhälsoarbetet i , liksom för en nationell folkhälsomyndighet som . instämmer i denna bedömning och konsta- terar att när nu skall förändras finns det en bra grund att stå på i form av en etablerad folkhälsomyndighet med god kompetens och gott internationellt anseende. Genom införandet av folkhälsomål samt uppföljning och utvärde- ring av hur folkhälsan utvecklas i förhållande till målen kommer kommuners och landstings uppgifter inom folkhälsoområdet att komma mer i fokus. har folkhälsoarbetet inom landsting och kommuner utvecklats. Folkhälsoarbetet är etablerat på ett helt annat sätt än när bildades. Därtill kommer den starka regionali- seringen, som är en tydlig utvecklingstendens i hela , och som vi i har sett bl.a. genom tillskapandet av och . Att koncentrera en regions resurser på detta sätt kan göra att olika kompetensområden, inklusive folkhälsoområdet, blir allt starkare regionalt. kan vi konstatera att det är stora skillnader i landet mellan landstingens resurser och kompetens inom folkhälsoområdet. Överväganden och förslag 137 Ovanstående utvecklingstendenser gör att kommittén bedömer att det inte kommer att vara lika befogat med en statlig myndighet som har i uppdrag att driva på folkhälsoarbetet på verksamhetsnivån. Den viktigaste statliga uppgiften gentemot landsting och kommuner är nu att bistå dem med kunskapsstöd, metodstöd och strategiskt stöd. Den pådrivande rollen bör i fortsättningen mest ta sig uttryck i uppföljning och utvärdering med utgångspunkt i folkhälsomålen och spridandet av dessa resultat. Det ligger i kommunernas och landstingens eget intresse att driva på folkhälsoarbetet inom sina respektive ansvarsområden. En annan viktig framtidsfråga för är rollen som myndighet med stabsuppgifter. Med stabsuppgifter inom folkhälso- området menar framför allt att: –analysera den nationella och internationella utvecklingen av in- satser på folkhälsoområdet, –mot bakgrund av analyserna ge förslag till åtgärder, –utarbeta och vidareutveckla indikatorer och mätmetoder för upp- följning av folkhälsomålen, –vid behov lämna förslag till prioriteringar och förändringar av de nationella folkhälsomålen, –redovisa analyser, slutsatser och förslag i rapporter till rege- ringen. Utvärderingsgruppen har övervägt förutsättningar att fungera som en myndighet med stabsfunktion och bedömer att myndigheten inte kan fylla denna funktion. Gruppen anser också att om skall ha en stabsfunktion i rela- tion till regeringen och arbetet med de nationella folkhälsomålen, krävs det en omstrukturering eller utbyggnad av institutets resurser. Utvär- deringsgruppen menar att ligger tyngdpunkten i Folkhälso- institutets arbete på programverksamhet, medan kunskaps- och utvecklingsfunktionen finns till viss del. Gruppen har inte sett att det finns en övergripande stabsfunktion inom institutet, annat än i inter- nationella sammanhang. delar denna uppfatt- ning. delar utvärderingsgruppens bedömning vad gäller möjligheter att fullgöra stabs- uppgifterna. Vi menar att för att institutet skall kunna fullgöra dessa uppgifter krävs en genomgripande förändring av organisation och arbetssätt. Utvärderingsgruppen skissar tre tänkbara modeller för institutets framtida uppbyggnad, varav två innefattar en stabsfunktion. 138 Överväganden och förslag Utvärderingsgruppens första scenario innebär att institutet bibehålls i sin nuvarande programinriktade form. Om man önskar en framtida stabsfunktion för det nationella folkhälsoprogrammet får denna funk- tion placeras utanför . Det andra scenariot adderar en stabsfunktion till den första model- len och det sker en utbyggnad av funktionen för att täcka de behov som anges i . En sådan förändring skulle medföra att verksamhetsområde skulle breddas i förhållande till det nuvarande och spänna över olikartade uppgifter som ställer olika krav på sina utövare. Utvärderingsgruppen har dock ifråga- satt om en organisation förmår spänna över ett så brett fält, bibehålla kvalitet i insatserna och härbärgera så pass olikartade verksamhets- kulturer inom sig. Det tredje scenariot innebär att stabsfunktion och roll som kunskaps- och utvecklingscentrum stärks bl.a. genom en kompetensförstärkning och genom att man i större utsträckning använder de möjligheter som informationsteknologin erbjuder. Kon- sekvensen är att det sker en omprioritering och omstrukturering av verksamheten inom . Programmen skulle omprövas och vissa delar förläggas någon annanstans, kanske regionaliseras. Strategier och idéer till programutveckling borde emellertid även fram- gent vara en uppgift för , liksom utvärdering av program, menar utvärderingsgruppen En annan variant innebär, att programmen i sin helhet skulle avvecklas som en uppgift för och förläggas någon annanstans. Gruppen konstaterar att detta vore en möjlig utveckling, men att den skulle medföra att den del av institutets verksamhet som hitintills stått starkast skulle av- vecklas, vilket sannolikt skulle innebära en betydande kompetens- förlust. Dessutom torde det krävas att man finner nya former för att bibehålla anknytningen till det praktiska folkhälsoarbetet. menar att det första scenariot går stick i stäv mot direktiven och också mot de erfarenheter av stödbehov från som aktörer på lokal och regional nivå har gett uttryck för. Vi har därför bedömt att det alternativet inte är aktuellt. Scenario två, som innebär att skulle arbeta inom hela spektrat från stabsfunktion, över , till nuvarande programverksamhet innebär svagheter. Avnämarna efterfrågar främst stabsfunktion (regeringen) och kunskap, metoder och strategier för folkhälsoarbetet (kommuner och landsting). Om programverksamheten i nuvarande form bibehålls är det risk att inte tillräckligt med resurser används till det som efterfrågas mest.