sou · GOB340 · 2001-01-01 00:00:00 — Disponibel inkomst/ke inklusive reavinst –1997. Disponibel inkomst/ke inklusive reavinst –1997. Gräns- värdet för högsta och lägsta i procent av median. 25 P10/P50 I fasta priser ser vi inga dramatiska förändringar. –1997 minskade gränsvärdet något för lägsta medan värdet för högsta steg. Den ökning vi fått av ojämnheten har alltså sin förklaring i att de med hög inkomst ökade sin inkomst sam- tidigt som de med lägre inkomst minskade sin inkomst. Det är än tyd- ligare för värdet vid högsta . Vi kan med utgångspunkt i dessa värden säga att rika blev rikare och låginkomstgrupper fick det En andra kommentar är att avståndet har ökat till medianvärdet för både lägsta och högsta . var värdet för lägsta av medianvärdet medan 1997 hade avståndet ökat till . Samma sak gäller för gränsvärdet vid högsta . låg detta gränsvärde över median och hade det ökat till . Så långt när vi använder oss av disponibel inkomst inkl. reavinster. Disponibel inkomst/ke för individer i kosthushåll. Percentil- värden i priser. Det intressanta är också att vi inte finner några skillnader i tendensen när vi belyser inkomsten exklusive reavinst. Spridningen ökade fram- förallt . Gini-koefficienten är däremot betydligt lägre när vi beräknar spridningen med inkomsten exklusive reavinst än med inklusive reavinst. De stora reavinsterna hamnar nästan per definition i de högsta decilgrupperna och därmed spär de på spridningen av inkomsten. När vi undersöker kosthushållen efter ålder finner vi samma tendens som vi fann med den äldre definitionen av hushåll. Det är ett genera- tionsperspektiv på utvecklingen. De som representerar de äldre har haft en gynnsam utveckling, i synnerhet personer i pensionsåldern. Barn och ungdomar 18–samt åldersgruppen 40–har fått vid- kännas sänkta inkomster. Disponibel inkomst/ke för individer i kosthushåll efter ålder. Belopp i /ke priser. Vi har tidigare sett att inkomstnivåerna ändras om vi exkluderar rea- vinsterna och spridningen mätt med Gini-koefficienten minskar. Förändringarna finns fortfarande kvar men inte med kraftiga förändringar av Gini-koefficienten. Förändring i procent av disponibel inkomst/ke inkl. och exkl. reavinst för individer 1993–97. Efter stigande ålder har man fått en bättre inkomstutveckling med undantag för åldersgruppen 40–. Det kan vara något förbryllande att åldersgruppen 40–har samma tendens som barn och ungdom och den följer inte tendensen för åldersgrupperna alldeles invid. Vid kontroll av datamaterialet kvarstår denna avvikelse. Till en del kan det förklaras med att gruppen är sammansatt av både ensamstående och sammanboende med eller utan barn. Längre fram visas att just barn- familjerna har haft en sämre utveckling än andra. Detta slår igenom på denna åldersgrupp. 1.5.3Olika stadier i livet De övergripande resultaten om fördelningen har visats för samtliga individer uppdelat efter percentilgrupper och ren åldersupp- delning. En stor del av socialförsäkringarna och bidragen berör per- soner i särskilda faser en livscykeln, alltifrån barnbidrag via föräldra- försäkring, bostadsbidrag och socialbidrag till pensioner. En belysning av befolkning efter dessa olika faser i livscykeln presenteras därför mer ingående. Det är också i dessa olika faser som välfärdsstaten kan rikta in direkta åtgärder i form av olika stöd. Det är tydliga skillnader mellan olika hushållsindelningar. Vi känner igen att disponibel inkomst/ke för personer har ökat. Ökningen är koncentrerad till samman- boende ålderspensionärer. Värdet för ensamstående ålderspensionärer har också ökat men i mindre omfattning. Ensamstående med barn har fått de kraftigaste minskningarna. har inkomsten minskat med i fasta priser. Ensamstående med barn är också den familjetyp som, till- sammans med sammanboende med minst tre barn och ensamstående äldre pensionärer, hade de lägsta medianvärdena. De högsta värdena hade sammanboende familjer mellan 30–utan barn. Här finns de hushåll som är barnlösa men också de där barnen har flyttat hemifrån. Disponibel inkomst/ke inkl. reavinst för individer i kost- hushåll efter hushållstyp. Medianvärden i /ke priser. Ensamst med övrig vuxen, inga vuxen, inga barn Ensamstående och sammanboende med övrig vuxen, inga barn 0- innebär att det finns personer som är och som tillhör hushållet utöver just den ensamstående respektive de sammanboende. är det fråga om barn som fortfarande bor kvar hos föräldrarna. Vi påpekar att vi redovisar individer och de redovisas i den grupp där hushållsföreståndaren finns. Det innebär att i denna redovisning ingår barnen i samma grupp som den förälder som är hushållsföreståndare. Det innebär också att i gruppen gifta sammanboende 65–utan barn ingår även de som är men som är sammanboende med den som klassas som hushållsföreståndare och som kan vara i åldern 65–. Det kan därför finnas arbetsinkomster i dessa hushåll. Det tydliga mönstret är emellertid att sammanboende utan barn, utom pensionärer , hade de högsta inkomsterna. Disponibel inkomst/ke inkl. reavinst . Individer i kost- hushåll efter hushållstyp. Medianvärden samt förändring i procent 1993–1997. G/S u b 50-64 G/S u b 30-49 G/S u b 18-29 -2,5 G/S u b 65-74 G/S 1barn Ensamst u b 50-64 Ensamst u b 30-49 G/S 2 barn G/S u b 75 - Ensamst u b 65-74 Ensamst u b 18-29 -4,8 Ensamst u b 75 - -9,9 G/S 3+ barn -4,9 Tusen kr/ke I tabellen finns några indelningar som kan behöva förklaras något närmare. Vi avgränsar barn med dem som bor kvar hos någon av för- äldrarna upp t.o.m. . I andra redovisningar är det vanligt att barn avgränsas t.o.m. det år man fyller . Vi vill även se 19-åringarna som bor hemma hos föräldrarna som barn. Motivet är att merparten av ungdomarna genomgår någon form av gymnasieutbildning. Normalt avslutar man gymnasiestudierna det år man fyller . Föräldrar är ansvariga för försörjningen under de år barnen är i denna utbildning. De som är 18 och och som angivit att de har flyttat hemifrån betraktas emellertid inte som barn. Barn som bor kvar hos föräldrar även redovisas som övrig vuxen. Ensamstående med barn 0–är de familjer där det finns en hushållsföreståndare som är ensamstående. I familjen finns barn 0–men det kan även finnas något barn som är eller annan boende som inte är sammanboende. Vi tyder det som att alla bor i hushåll där hushållsföreståndaren är ensamstående och att det finns barn 0–. har vi endast belyst medianvärdet vid de olika indelningar vi arbetat med. Medianvärdet har vi använt för att det ska representera precis vad det är, värdet i mitten för den grupp som redovisas. Men värdet säger inte hur typiskt värdet är, endast att mittenvärdet är just där. Vi ska försöka visa hur spridningen kan te sig för olika grupper. figur 13 har vi lagt in gränsvärden som skiljer ut de värdena, sedan , därefter (median) och sedan motsvarande vid och . På så vis kan vi visa i ett fält hur spridningen för olika grupper ser ut. Disponibel inkomst/ke inkl. reavinst efter hushållstyp. Individer i kosthushåll efter hushållstyp. Värden markerade för P10, P25, P50, P75 och P90. G/S 74 - G/S 65-74 G/S 50-64 G/S 30-49 G/S 18-29 G/S 3+b G/S 2b G/S 1b G/S mb Inte oväntat finner vi den minsta spridningen för ensamstående med barn och den största spridningen bland de sammanboende 50–utan barn. Vi kan också se att värdena och spridningen bland ensam- stående utan barn är mindre än för sammanboende utan barn. Man kan skönja ett mönster för de två grupperna sammanboende utan barn och ensamstående utan barn. Låga inkomster och modest spridning av inkomsten. Vid 50–är inkomsterna som högst men också spridningen är stor. I pensionsåldern är det lägre inkomster och mindre spridning. För barnfamiljerna läser vi av de lägsta värdena för ensamstående med barn där också spridningen är liten. Samma förhållande gäller för sammanboende med tre eller fler barn. Låga värden och mindre spridning fast inte på riktigt samma nivå som för ensamstående med barn. Den socioekonomiska indelningen i detta kapitel syftar till att visa hur inkomsterna fördelas när indelning görs efter den koppling den enskilde har till arbetsmarknaden. Vi frångår här att indelningen grundar sig på hushållets klassificering och därmed hushållsföre- ståndarens. Vi visar den enskildes klassning såsom den framkommit efter yrke och sysselsättning men inkomsten är disponibel inkomst/ke för det hushåll individen tillhör. Vi har också begränsats oss till dem som är i intervallet 20–. Därmed har vi avsiktligt undvikit att ha med majoriteten av dem som fortfarande befinner sig i gymna- sieutbildning. Däremot ingår de som studerar på högskolor/universitet liksom de som utbildar sig i det s.k. . Studerande har avgränsats efter om de själva anser att de studerar, med ett undantag. Har de arbetsinkomster över tre basbelopp, så lyfter vi ut personen ur studerandegruppen och han/hon placeras som förvärvsarbetande. De sänkta inkomsterna för dem som studerar på gymnasium och för de kvarboende ungdomarna påverkar ändå indirekt. Deras lägre inkomster registreras i det kosthushåll de tillhör. På det viset har hushållets inkomst påverkats även för övriga i hushållet. Företagare i eget aktiebolag vill vi också hänföra till gruppen företagare. I en del andra studier har man låtit företagare endast representeras av enskilda näringsidkare medan företagare i eget aktiebolag inte räknas hit. Vi vet att företagare i eget aktiebolag oftast har högre inkomster än företagare i enskild näring (SOU 1997: 87). Disponibel inkomst/ke inkl. reavinst för individer i kosthus- håll efter socioekonomisk indelning. Medianvärden i per ke priser. Arbetslösa, sjukskrivna och pensionärer Samtliga 20–64 år Personer har tilldelats den grupp som individen själv tillhör. I andra sammanhang tilldelas man den grupp som hushållsföreståndaren tillhör. Personer utanför arbetsmarknaden har genomgående en lägre inkomst än de med förvärvsarbete, med undantag för jordbrukare, företagare och gruppen övriga förvärvsarbetande. Medianvärdet för disponibel inkomst/ke för dem som är utanför arbetsmarknaden har minskat medan inkomsten för dem som har en plats på arbetsmarknaden har ökat. Den största minskningen har studerande fått vidkännas. En trolig förklaring är att deras möjlighet att förstärka inkomsten med extra arbete eller arbete under ferier har försämrats. För arbetslösa och sjuk- skrivna kan minskningarna i ersättningsnivåer också ha spelat roll. Inkomsten för företagarna har ökat kraftigt. Trots att ökningen är kraftig måste man tolka den med stor försiktighet. Vi har sökt minska osäkerheten genom att betrakta medianvärden. Motsvarande ökning för medelvärden är . Trots denna kraftiga förändring för medel- värdena är förändringen av medelvärdet ändock inte statistiskt säker- ställd. Orsaken till den stora osäkerheten är att inkomsterna inom gruppen företagare varierar synnerligen kraftigt i jämförelse med andra grupper. För att undersöka beroendet av olika inkomster för olika befolknings- grupper har vi gjort följande beräkningar. De olika inkomsterna beräknas per ke och läggs ut på alla individer i respektive hushåll. För varje inkomstslag beräknar vi sedan medelvärde. Vi får tyvärr lämna beräkningar med median eftersom delsummorna för varje inkomstlag bör summeras till hela inkomstsumman. Detta kan endast göras när beräkningen sker med medelvärde. Vid decilindelning använder vi oss av deciler efter disponibel inkomst/ke. är indelningen efter individer. Vi får då följande sammanställning. Inkomststruktur brutto efter deciler. Belopp i /ke. Bakom indelningarna finner vi följande: Arbete: Inkomster från lön och företagarinkomst. Däremot ingår inga socialförsäkringar som arbetslöshetskassa eller sjukersättning från . Den sjuklön man erhåller från arbetsgivaren ingår emellertid. Kapital: Löpande inkomster från ränta och aktieutdelningar men även reavinster. Här finns även en beräkning av inkomst av eget hem. Under metodavsnittet förklaras begreppet inkomst av eget hem. Pension: Skattepliktiga pensioner från alla olika pensionssystem samt utfall av livförsäkringar som är skattepliktiga. Övriga socialförsäkringar: Skattepliktiga ersättningar från sjukför- säkring, föräldraförsäkring, arbetslöshetsförsäkring och ersättning vid repetitionsutbildning inom försvaret. Dessutom ingår skatte- pliktiga utbildningsstöd i samband med vuxenstudier. Generella bidrag: Skattefria bidrag undantaget bostadsbidrag och socialbidrag, som redovisas för sig. Det är främst barnbidrag, under- hållsbidrag och bidragsförskott. Studiestöd samt även lånedelen vid lån från CSN, , ingår. Bostadsstöd: Innefattar de olika systemen av bostadsbidrag. Socialbidrag: Utbetalda socialbidrag. Skatt: Utöver direkt skatt och allmänna egenavgifter som finns i underlaget ingår även en korrigering för den skattereduktion hushåll i egna hem har för räntorna i boendet. Se vidare i metodavsnittet. Övriga negativa transfereringar: Här samlas det som hushållet betalar som underhållsbidrag, återbetalning av studielån, men även avdragsgilla pensionspremier. Inte oväntat finner vi de högsta värdena för skattepliktiga inkomster i de högsta decilerna. Omvänt finner vi de högsta bidragen i de lägre decilerna. Socialförsäkringar utom pensioner faller ut i samtliga deciler men något mindre i de högsta decilerna. Inkomststrukturen är uppbyggd av en blandning av skattepliktiga och skattefria inkomster. Det gör att det är svårt att få en helhetsbild. Ett skattefritt bidrag på är mer värt än en skattepliktig transferering med samma belopp. I det senare fallet avgår en del i skatt. Vi har sökt beräkna en struktur där vi har exkluderat skatter och andra negativa transfereringar. Beräkningarna är gjorda i två steg. Först delas de skattepliktiga inkomsterna upp i vad som betecknas som förvärvsinkomster och inkomst av kapital. Vi beräknar en skatt för respektive inkomstslag med de underlag som finns tillgängliga i data- materialet. Varje inkomst minskas sedan proportionellt med den del av skatten som svarar mot inkomstens storlek. Det första steget ger alltså inkomsterna efter skatt. I nästa steg gör vi på samma sätt med övriga negativa transfere- ringar, dvs. återbetalning av studielån, betalning av underhållsbidrag och pensionspremier. Dessa avdrag görs proportionellt mot inkoms- ternas storlek efter steg 1. I detta andra steg har vi nu fått en struktur som sammantaget utgör disponibel inkomst. Denna struktur kan sedan beräknas i procentenheter. Vi får då en bild av hur stor andel som kommer från olika inkomster. Beräkningarna är gjorda med redovis- ningsgruppernas medelvärde som underlag. Inkomststruktur netto i procent 1997 efter deciler. Vi finner att arbetsinkomst är den största enskilda inkomstposten i varje grupp. Högsta värden för arbetsinkomsten får vi i den övre halvan av fördelningen bortsett från den högsta decilen. I den tionde decilen är kapitalinkomsten en mycket stor post i inkomststrukturen. I alla deciler utom den tionde svarar kapitalinkomsterna för mellan . I den tionde är kapitalinkomsterna av samtliga inkomster. De inkomstprövade bidragen ger betydande inkomsttillskott för de två lägsta decilgrupperna. Belopp netto kr/ke priser samt procentuell fördelning. Trots att decilgrupp tio har en lägre andel av sin inkomst från arbete är själva nivån för inkomsten från arbete den största i jämförelse med andra grupper. Vi har gjort samma beräkningar av inkomststrukturen även efter familjetyp. I denna tabell har vi valt att visa ett antal hus- hållstyper i förvärvsarbetande ålder. I kolumnen för samtliga ingår emellertid samtliga individer i samtliga hushållstyper, inklusive ålders- Det mest iögonfallande är att ensamstående med barn har cirka hälften av sina inkomster från egna resurser, dvs. lön/företagar- inkomst och kapitalinkomster. Den andra hälften erhålls i form av olika bidrag och socialförsäkringar. Nästa grupp med relativt liten del från eget arbete och kapital är sammanboende med tre eller fler barn samt ensamstående i åldern 55–. Både sammanboende med tre eller fler barn och ensamstående 18–utan barn får en större del från socialbidrag än övriga grupper. Det högsta bidraget ger socialbidraget till ensamstående med barn. Sammantaget är det familjer med stor försörjningsbörda som har det största stödet från samhället. Inkomststruktur netto i procent 1997 efter hushållstyp. Det finns inget officiellt fastställt fattigdomsstreck i . Inte heller finns ett allmänt vedertaget begrepp som säger vem som är fattig. Själva ordet fattigdom är också värdeladdat. Många reagerar mot att använda ordet fattigdom vid beskrivningar av den svenska befolk- ningen. relateras inkomsten för hushållen till en tänkt social- bidragsnorm, i andra fall räknas man som låginkomsthushåll om man har inkomst mindre än halva median eller medelvärdet. Att räkna socialbidragstagare kan vara ett tredje sätt att påvisa dem med låga inkomster. Vi har valt att redovisa ett antal alternativa metoder att mäta andel med låg inkomst. En av de mest använda metoderna är att mäta andel som lever i hushåll med inkomst under halva medianen. Vi finner då att andel med låg inkomst är . Vi kan visa hur andelen ändras genom att sätta låginkomstgränsen till av medianen och finner då att tillhör hushåll med låga inkomster. Dessa två metoder bygger på s.k. relativa låginkomstgränser. Om medianvärden ökar över tiden så ökar också låginkomstgränsen. När vi räknar andel som tillhör hushåll som har erhållit socialbidrag så finner vi andra låginkomsttal. Reglerna för socialbidragsprövning har ändrats över åren och man kan därför säga att låginkomsttalen blir ett utfall efter det som det rådande samhället finner är acceptabelt. De som erhåller socialbidrag har prövats efter de normer som råder just vid ansökan. Några hushåll har säkert sökt socialbidrag men inte erhållit något. Andra kan i och för sig ha haft så låga inkomster att man skulle ha fått bidrag om man bara hade sökt. Icke desto mindre får ändå andelen med socialbidrag vara en viktig värdemätare på andel som har låga inkomster. 1997 var det som tillhörde hushåll som erhöll socialbidrag. Vi har även sökt få ett mått på låg inkomst genom att jämföra hushållets inkomst med en fast norm som bygger på socialbidragen. Vi jämför med socialbidragsnormen och tillämpar två metoder. Bägge utgår från socialbidragsnormerna som de fastställdes men med en uppräkning till prisnivå. I dessa beräkningar tar vi hänsyn till utgifter för boende, barnomsorg, lokala resor och fack- föreningsavgift. Boendeutgifterna beräknas antingen till medelhyra för en lägenhet just på gränsen för trångboddhet, trångboddhetsnorm 2, eller som de boendeutgifter hushållen har uppgivit i en intervju. Den trångboddhetsnorm som används medger att man bor i en lägenhet med två personer per rum, ett rum oräknat, utan att räknas som trångbodd. Räknar vi andel med lägre inkomst än socialbidragsnorm där verkliga boendeutgifter ingår i beräkningarna träffar vi på av befolkningen. Utgår vi från trångboddhetsnorm finner vi i hushåll med låga inkomster.2 2 Det är denna låginkomstgräns som framförallt används i Kommittén Välfärds- boksluts delbetänkande Välfärd vid vägskäl (SOU 2000:3). Där redovisas också förändringar i andelen med inkomster under denna gräns för olika delgrupper vilka ej redovisas här. Redovisningarna i SOU 2000:3 bygger dock på samma material och beräkningar. Personer i hushåll med låg disponibel inkomst 1997 efter hushållstyp. vuxen, inga barn vuxen, inga barn De grupper som är överrepresenterade bland dem med låga inkomster är sammanboende med många barn, ensamstående med barn och unga ensamstående utan barn. Dessa tre grupper är mer utsatta på vilket sätt vi än mäter andel med låga inkomster. Det innebär att för de utsatta barnfamiljerna räcker inte de egna inkomsterna till för att komma över de olika låginkomstgränserna trots att det finns stödsystem som barn- bidrag, bostadsbidrag och i slutändan socialbidrag. De unga ensam- stående utan barn med låga inkomster har mött en krympande arbets- marknad som gjort det svårare att få fotfäste med egna inkomster. Många har också studerat vidare och har låga inkomster även när studielån räknas in i inkomsten. Med en låginkomstgräns som bygger på socialbidragsnormerna och där bostadsutgiftens sätts till medelvärdet för bostäder just på gränsen till trångboddhet kommer cirka en fjärdedel av ensamstående med barn, sammanboende med tre eller fler barn samt de unga ensamstående utan barn att hamna under denna inkomstgräns. För ensamstående äldre pensionärer är det anmärkningsvärt att har inkomst som understiger socialbidragsnormen, när verkliga utgifter för boende lagts till. Vid övriga låginkomstgränser utmärker sig inte denna grupp nämn- värt. Orsaken till den höga andelen med låg inkomst med alternativet verkliga boendeutgifter kan vara att ensamstående änkor bor kvar i en större och dyrare bostad än vad rimligen inkomsten räcker till. Vi vet att det 1997 fortfarande fanns cirka 325 000 pensionärer som hade den lägsta pensionen, flertalet av dessa är kvinnor . Andelen med låga inkomster har ökat något men tycks stanna av 1996. För några av metoderna kan vi skönja en minskning av andel med låga inkomster. Förändringarna är emellertid så små att de inte är statistiskt säkerställda. Den uppmätta andelen av medianvärdet är mycket låg i jämförelse med tidigare mätningar med det hushållsbegrepp som används i den officiella statistiken. Det är också låga andelstal i jämförelse med vad som brukar uppmätas i andra länder. Andel personer i hushåll med låga inkomster –1997, procent. Kosthushåll = beräkningar för individer i kosthushåll. Samtliga hushåll ingår. Myndighetsålder = Hushåll efter myndighetsålder. Ungdomar i åldern 18–som svarat att man bor hos föräldrarna räknas som egna hus- håll. I ovanstående beräkningar av andel personer i hushåll med låga inkomster har emellertid dessa s.k. kvarboende exkluderats. 1.7.1Fler rika än fattiga Fördelningen är inte endast intressant ur ett låginkomstperspektiv. Man vill också veta hur många som lever med goda in- komster. Även här saknas emellertid en allmänt vedertagen indelning över vad som är acceptabla, goda eller höga inkomster. Vi har i alla fall gjort beräkningar med en metod som har använts vid internationella jämförelser. Indelningen bygger på avståndet till medianvärdet och kan sägas vara en fortsättning på den låginkomstgräns som används när man beräknar andel med inkomst av medianen. Andel personer i hushåll med disponibel inkomst/ke i olika intervall av medianvärdet för samtliga, 1997, procent. 0,50,7 0,71,0 1,01,3 1,32,0 Sammanboende med övrig vuxen, Vi kan säga att av befolkningen lever i hushåll som kan kallas välbärgade eller rika och finns bland hushåll med låga eller mycket låga inkomster. Det är främst sammanboende i aktiv ålder med ett eller inget barn i hushållet som är överrepresenterade bland dem med de högsta inkomsterna. I engelskt och amerikanskt språkbruk används ibland beteckningen DINKies, Double Income No Kids, (dubbla inkomster inga barn). Vi noterar också att samman- boende i hushåll där någon är ålderspensionär är väl representerade bland dem med höga inkomster. Däremot är ensamstående ålders- pensionärer överrepresenterade i gruppen med låga inkomster, dock inte i gruppen med de allra lägsta inkomsterna. av personer som tillhör gruppen ensamstående med barn kan sägas ha låga eller mycket låga inkomster. Skatter och transfereringar påverkar självklart fördelningen av hus- hållens inkomster. Fördelningen är jämnare för disponibel inkomst än för löneinkomst. I detta avsnitt ska vi studera hur inkomsterna omför- delas från just löneinkomsterna, dvs. egna inkomster från marknaden, över olika transfereringar till disponibel inkomst. Metoden bör emeller- tid kommenteras något. Vi använder samma teknik som när vi har visat den disponibla inkomsten som ett mått på ekonomisk standard. Vi mäter hushållets inkomst och lägger den sedan på varje individ som tillhör hushållet. Vi gör nu på samma sätt för olika komponenter i inkomststrukturen.