sou · GOB389d2 · 2001-01-01 00:00:00 — ansågs vara fattigt på andra än järnmalm (brytningen av koppar i hade upphört 1893 och utvinningen av silver i Sala ). upptäcktes emellertid en mineralkoncentration vid i som var rik på guld, silver och koppar. Redan året därpå bildades två bolag – Gruvaktiebolag och Gruvaktiebolag – för att exploatera den nya fyndigheten. Bolagen gick samman i (nuvarande ). Bolidenmalmen bröts och var rikaste guldfyndighet (15,guld per ton malm) och världens rikaste arsenikfyndighet (6,). För att uppnå en acceptabel lönsamhet måste Bolidenbolaget bygga ett eget smältverk – – som var anpassat till malmens speciella egenskaper (bl.a. dess höga arsenikhalt). var två företag, och , verksamma med sulfidmalmsbrytning samt ett företag, , med guldmalmsbrytning. Det sist nämnda företaget har emellertid försatts i konkurs och driften vid dess enda gruva (Björkdalsgruvan) har tills vida- re upphört. driver gruvor både i och i utlandet (, och ) och är registrerat i . An- talet anställda i gruvrörelsen uppgick till drygt 3 000, varav ca 1 500 i . största gruvor i är Aitik (koppar, guld och sil- ver) i kommun och (bly, zink och silver) i kommun. Aitik är en för svenska förhållanden stor gruva med en årspro- duktion på ca 18 milj. ton malm och är också en av största kop- pargruvor. är största blygruva. Gruvorna i och i Bergslagen () är i en internationell jämförelse små. I flera av dem bryts både basmetaller och ädelmetaller. i är enda metallsmältverk som utnyttjar inhemsk råvara. Anläggningen togs i drift 1930 och har ut- vecklat en teknik särskilt anpassad till . Produktio- nen uppgick till koppar, bly, zinkklinker, rånickelsulfat, silver, guld samt mind- re mängder platina, och selen. Dessutom framställdes svavelsyra, 59 600 tusen ton svaveldioxid, järnsand.5 Ett omfattande investeringsprogram pågår för att bygga ut kapaciteten och 5 Ny teknik 1999:45. göra produktionen effektivare. Målet är att öka kapaciteten från nuvarande ca 130 till 240 tusen ton koppar . Den nya anläggningen beräknas stå klar sensommaren 2000.6 För att klara produktionsmålen måste kraftigt öka inköpen av sliger från utlandet. driver två gruvor belägna i . Företaget grundades av belgiska Vieille Montagne och ägs numera av brittiska . är en medelstor producent i en internationell jämfö- relse. Hela produktionen exporteras till smältverk i , främst i Nor- ge, , och . I ett internationellt perspektiv är en liten gruvproducent av basmetaller och ädelmetaller (produktionen ligger på ett par procent av världsproduktionen). är dock en betydande producent inom EU, särskilt av bly och silver. Tabell 7 andel av gruvproduktionen av bas- och ädelmetaller i EU 1999 Andel (procent) Den svenska gruvindustrins internationalisering Utländskt kapital och kompetens har i ett historiskt perspektiv spelat en viktigt roll för utvecklingen av den svenska gruvindustrin.7 Under medel- tiden engagerades exempelvis tyska bergsmän för att utveckla gruvdriften i Bergslagen och inkallades både tyskar och valloner för att förkovra den svenska gruvnäringen och järnhanteringen. Vidare spela- de engelska finansiärer en viktig roll vid utvecklingen av de lappländska malmfälten. Utländska företag ägde också länge gruvor i mellersta Sveri- ge. Av dem är bara kvar i drift.8 Under större delen av dominerades alltså gruvindustrin i med få undantag av svenska ägare. Mineralpolitiska utredningen ansåg emellertid att statsmakterna borde inta en positiv attityd till och un- 6Boliden Årsredovisning 1999, 12. artikel i jubileumsskrift: Swedish and Steel: The Historical Pespective. 8De s.k. tyskgruvorna som överfördes i statlig ägo efter kriget och som är nedlagda. derlätta samarbete mellan svenska och utländska gruvföretag.9 Och i den mineralpolitiska propositionen framhölls att det borde finnas utrymme för både svenskt och utländskt kunnande samt teknologi och investeringska- pital i samband med den breddning och satsning på nya projekt inom svensk mineralutvinning som bör komma till stånd under 1980- och 90- talen.10 visade utländska företag ett ökat intresse för pro- spektering i och olika samarbetsprojekt startade. Bland annat be- drev Svenska BP och undersökningsarbeten i Bergslagen och . Vidare förekom ett prospekteringssamarbete mellan och Norsk Hydro. fick finska tillstånd att köpa Viscariagruvan.11 Vidare engagerade sig svenska företag i gruvpro- jekt utomlands. var t.ex. en av initiativtagarna till i . De mest målmedvetna utlandssatsningar- na har emellertid svarat för med prospekteringsverksamhet i bl.a. , och och förvärv av gruvor i , och . Avvecklingen 1993 av kronoandelsinstitutet och det särskilda tillstånd som utländska rättssubjekt tidigare måste ha för att kunna förvärva fast egendom och mineralrättigheter gjordes i det uttalade syftet att skulle bli attraktivare för utländska investerare. Internationaliseringen av gruvindustrin innebär att tillförs kompetens och kapital, t.ex. för prospektering. De svenska gruvföretagen kan också få tillgång till en stor marknadsorganisation vilket kan under- lätta försäljningen av svenska produkter på utlandsmarknaden. I gengäld kan svenskt kunnande bidra till att utveckla gruvindustrin i andra länder. 9Mineralpolitik (SOU 1980:12), 271. 1981/82:99, 40. 11Prospekteringspolitik (SOU 1989:92), 84. 1992/93:238, 3. Vid sidan av omfattar minerallagen ett antal ämnen som brukar kallas kvalificerade industrimineral, bl.a. eldfasta och klinkrande leror, grafit, svavelkis, tungspat och wollastonit.13 Till kategorin industrimineral kan man också räkna diamanter. Utvinningen av industrimineral som berörs av minerallagen begränsas till grafit samt eldfasta och klinkrande leror. Grafit bryts i Kringel- gruvan () i och eldfasta och klinkrande leror i (och ). Grafit används i en rad industriella processer, t.ex. vid tillverkning av eldfasta tegel, smältdeglar, elektroder, blyerts, smörj- och polermedel samt som moderator i kärnkraftsreaktorer. Eldfasta leror har (som namnet antyder) den nyttiga egenskapen att kunna motstå höga temperaturer. Klinkrande leror är goda isolatorer och har hög hållfasthet. Uppskattningsvis utgör produktionen av nu nämnda ämnen bara någon procent av värdet av den totala industrimineralutvinningen i Sverige.14 Enligt SGU:s industrimine- ralstudie kan emellertid en rad nya ämnen komma att utvinnas om de teknisk-ekonomiska förutsättningarna visar sig fin- nas och alla tillstånd ges.15 Bl.a. wollastonit som används vid tillverkning av keramiska plattor, som fyllmedel i plaster, pigment vid färgframställ- ning etc.16 Industrimineralen vidareförädlas huvudsakligen inom landet. Produk- terna är i många fall skrymmande med ett lågt värde per ton och transpor- teras därför inte gärna längre sträckor i obearbetad form. 13Ämnen som inte utvinns p.g.a. sitt metall- eller energiinnehåll, utan för att de har vissa specifika fysikaliska eller kemiska egenskaper som gör dem lämpade att användas i olika industriella processer (SOU 1977:75, 42). 14År uppgick värdet av i brutna industrimineral till 433 milj. kr, varav grafit svarade för . och leror för 4,1 milj. kr. (Industriella och bergarter, 83). Eldfasta och klinkrande produkters andel av lerutvinningen kan inte redovisas av sekretesskäl. 15Industriella och bergarter, 82. 16Tricorona har fått bearbetningskoncession för utvinning av wollas- tonit vid Banmossen i (Årsredovisning 1998, 4 f). schen är i allmänhet små (många av dem ingår dock i stora koncerner). Strukturrationaliseringar har emellertid lett till ökad speci- alisering och koncentration av ägandet inom vissa produktområden. De flesta företagen är svenskägda, men det utländska ägandet ökade . Detta bedöms ha främjat den svenska verksamheten som kun- nat dra nytta av de större, utländska koncernernas teknikkunnande samt omfattande marknads- och distributionsnät.17 Produktion av industrimineral i Skiffer (krossad) Kalksten (krossad) Källa: Industriella och bergarter 17 Industriella och bergarter, 76 ff. Malmgruvorna är huvudsakligen lokaliserade till norra . av de anställda i branschen arbetar i och Västerbot- tens län. Utvinning av industrimineral förekommer däremot främst i lan- dets södra delar. Denna näring har inte samma omfattning och regionala koncentration som gruvindustrin, men kan ändå ha rätt stor betydelse för sysselsättningen lokalt. Exempelvis arbetade 1997 runt 400 personer på och 800 personer i inom kalk- och cementindust- rin.18 Den verksamheten berörs dock inte av minerallagen. Tabell 9 Anställda i mineralutvinningsindustri i vissa regioner 1997 Källa: SCB Centrala företagsregistret Tabell 10 Malmgruvornas andel av sysselsättningen i vissa regioner 1997. 18 Industriella och bergarter, 76. Källa: SCB Centrala företagsregistret Tabell 11 Gruvindustrins andel av sysselsättningen i vissa kommuner 1996. Källa: SCB RAMS 96 Näringslivet i dominerades länge av gruvorna och skogsindustrin. har emellertid antalet arbetstill- fällen i de traditionella basindustrierna sjunkit kraftigt. skar t.ex. ned arbetsstyrkan från 6 900 till 3 250 (siffrorna avser koncernen i vilken ingår verksamhet som inte klassas som gruvin- dustri). Mineralutvinningsindustrin i sysselsatte 1997 3 700 personer, vilket motsvarade av de förvärvsarbetande i länet. Av dem arbetade runt 2 900 personer för och 540 för (Antik och ). Räknar man dessutom in de ca 1 650 personer som var anställda av i betyder det att sammanlagt av de förvärvsarbetande i var direkt sys- selsatta inom i gruvor och metallindustri. Ytterligare ett stort antal arbeta- de med malmtransporter eller var sysselsatta hos underleverantörer. I Lu- leå finns också en betydande verkstadsindustri som kan ses som en del av det regionala industriella nätverk som byggts upp kring gruvorna: Hardtech (säkerhetsdetaljer till bilar), Plannja (profilerad byggplåt) och Inexa Profil (fartygsprofiler och järnvägsräls).19 I detta nätverk ingår också tekniska högskola och . Även i har antalet sysselsatta i den råvarubaserade industrin minskat kraftigt . Gruvbrytningen är kon- centrerad till det s.k. . fanns också gruvor på andra plat- ser: t.ex. i Lövstrand (huvudsakligen bly), Kittelgruvan och Stekenjokk 19 Detta kan man läsa mer om i , , Gruv- och metallindustrins betydelse för Luleås befolkningsutveckling , års- bok i kommun (, 1998). (främst zink). sysselsatte gruvindustrin drygt 850 personer, vilket motsvarar knappt en procent av antalet förvärvsarbetande i länet. Dess- utom arbetade runt 900 personer i , vilket innebär att sammanlagt halvannan procent av de förvärvsarbetande i var verksamma inom i gruvor och metallindustri. Dessutom finns i med omnejd en rad verkstäder som levererar utrustning till gru- vindustrin, t.ex. , och Skega.20 Bergslagen21 var centrum för den svenska gru- vindustrin. Här utvecklades en brukskultur som kom att leva kvar ett gott stycke in . I Bergslagen växte det också upp en rad verkstads- företag som levererade utrustning och förbrukningsmateriel till gruvorna. Bergslagen drabbades hårt av stålkrisen . Omstrukture- ringen betydde slutet för de gamla bruksföretagen med egen skog, vatten- kraft, gruvor och järnbruk (, och m.fl.). All järnmalmsproduktion avvecklades. De sista järnmalmsgruvorna i drift var och vilka lades ned 1989 resp. 1992. är två gruvföretag verksamma i Bergslagen: i kom- mun (ca 350 anställda) och i i (ca 340 an- ställda). Större delen av den utrustningsindustri, som sedan gammalt varit knuten till bergsbruket, finns också kvar i regionen, t.ex. ABB (gruvhissar) i Västerrås, (borrutrustning) i , Dyno (sprängmedel) i , Tamroc (bergborrutrustning, truckar, lastare) i (krossar) i Morgårdshammar samt Secoroc (bergborrutrustning) och (borrutrustning) båda i Fa- gersta. 20Pettersson, , Gruvindustrin, genom tiderna (, 1994). 21Bergslagen ges här en vid tolkning och får omfatta norra , , södra , sydöstra och nordöstra . The discovery of new mines / / as the old ones come to be gradually ex- hausted, is the matter of greatest uncertainty, and such as no human skill or industry can ensure. In this search, there seem to be no certain limits either to the possible success or to the possible disappointment of human industry. , Wealth of Nations, 1776 Vad är mineralprospektering? Mineralprospektering brukar beskrivas som ett yrkesmässigt och syste- matisk sökande efter sådana mineralråvaror som är ekonomiskt lönsamma att utvinna.22 Det handlar med andra ord om att upptäcka, kartlägga och utvärdera potentiellt brytvärda mineralförekomster i syfte att starta nya eller trygga fortsatt drift vid befintliga gruvor. I har mineralprospekteringen främst varit inriktad på och industrimineral. Men har man också letat efter uran och fossila bränslen. I fortsättningen behandlas bara malmsprospektering. Man brukar skilja mellan tre olika slag av undersökningar: fältpro- spektering, gruvundersökning och närprospektering. Målet för den första typen, fältprospektering, är att finna nya som kan ligga till grund för nya gruvor. Man börjar då i regel med en förundersökning av ett gans- ka stort område (regional undersökning) för att spåra upp indikationer på intressanta mineralförekomster. När man upptäckt en möjlig mineralise- ring går man vidare och undersöker den närmare (s.k. objektundersökning) med täta geofysiska och geokemiska mätningar. I detta skede är diamant- borrning ett viktigt moment. Genom analys av borrkärnor kan man få en uppfattning om hur det ser ut på djupet av en potentiell malm. Ett borrpro- gram kan omfatta hundratals borrhål som kan vara flera dju- pa. Borrhål används också vid s.k. djupprospektering (undersökningar på större djup än ) när man spårar med geofysiska mätson- der och geokemiska analyser av berggrunden. En gruvundersökning är en noggrann analys av de tekniska och ekonomiska förutsättningarna för att exploatera en ny fyndighet. I den ingår provbrytning och anrikningsförsök. Med närprospektering menas undersökningar, vanligen under jord, i an- 22 Prospekteringspolitik (SOU 1989:92), 71. slutning till kända som syftar till att förlänga driften vid befintliga gruvor. Jordskorpan består av bergarter, vilka i sin tur är uppbyggda av mine- ral med varierande kemisk sammansättning. Vanligast är kiselföre- ningar, men även kalciumkarbonat är ett allmänt förekommande mine- ral i berggrunden. Metallmineralen är i allmänhet föreningar mellan metaller och svavel eller syre (sulfider och oxider) som bildats . De förekommer i små mängder i alla bergarter, men ibland mer koncentrerat och man talar då om en mine- ralisering. Sannolikheten för att man ska hitta mineraliseringar av viss typ beror på den geologiska miljön. I finns tre stora malmprovinser: malmfält, och Bergslagen. Där har järnmalm och sulfidmalmer påträffats i vulkaniska bergarter som bildats för nästan två miljarder år sedan. Fjällkedjans sulfidmalmer är betydligt yngre. Blymalmen i ingår t.ex. gammal sandsten. De yngsta malmfyndigheterna i är de s.k. mesozoiska järnmalmerna i (bröts ). Fyndigheter av som inne- håller legeringsmetaller som krom, mangan, nickel och kobolt är rela- tivt små och fattiga. Viss brytning har dock förekommit bl.a. av vol- fram i Bergslagen (Yxsjöberg). Platinagruppens metaller har dock inte påträffats i någon större omfattning i . I norra finns bergarter som anses vara arkeiska (äldre än 2,5 miljarder år) och som enligt gängse teorier kan härbärgera diamanter. har dock diamantprospekteringen i inte lett till några betydande fynd. Mineralprospektering är mycket resurskrävande och det ekonomiska ut- fallet är högst osäkert (gäller särskilt fältprospektering) och ligger ofta långt fram i tiden: Generellt kan hävdas att förberedelserna för att sätta i gång en gruva är mer ingående och kostnadskrävande än för andra industriinveste- ringar av samma storleksordning. I gynnsamma fall tar det mellan fem och från de första undersökningarna i ett område till dess bryt- ning kan starta. Normalt är emellertid betydligt längre.23 23 Ny minerallagstiftning (SOU 1986:54), bilaga 3, 50. Det är bara i undantagsfall som prospektering leder till att man upptäcker brytvärda mineralfyndigheter. Utsikterna att finna nya, stora och ytnära i de traditionella malmprovinserna har bedömts vara små.24 Nya måste alltså sökas på stora djup, vilket innebär höga undersöknings- och produktionskostnader. Den malm som bryts kommer huvudsakligen från fyndigheter som varit kända . Äldst är väl Garpenbergsgruvan med anor . De lappländska malmbergen Luossavaara och Kiirunavaara nämns i dokument . I påträffades malmerna i Kris- tineberg 1918 (i drift 1940) och 1928 (i drift 1952). Laisvall- malmen upptäcktes och brytningen startade . Kopparmalmen i Aitik påträffades men togs i produktion först . Efter har i storleksordningen 15-20 malmfyndigheter upptäckts som resulterat i att gruvor öppnats. Några har visat sig relativt rika (t.ex. Viscaria som är nedlagd), men de flesta har varit små och i drift bara ett fåtal år. Den senaste gruvan som tagits i drift är Maurliden i , som öppnades . Ytterligare två nya malmgruvor väntas tas i produktion (även de i ): Storliden (zink mm) och Blaikengruvan (zink mm). Storliden och Blaiken har upp- täckts medan Maurliden varit känd . Malm- och industrimineralfyndigheter som tagits i produktion Koppar, zink, bly a Gruvan var i produktion 1924-1925. 24 Se t.ex. Malmtillgångar och prospektering (Ds I 1978:16), 225 ff. Mineralprospekteringen i ökade kraftigt , bl.a. på grund av att den statliga undersökningsverksamheten expanderade. infördes dessutom ett statligt prospekteringsstöd. I själva verket svarade staten för finansieringen av runt hälften av prospekteringsut- gifterna (figur 4). Avvecklingen av statens undersökn- ingsverksamhet och det finansiella stödet till prospektering ledde emellertid till en abrupt minskning av prospekteringsut- gifterna. Undersökningsverksamheten återhämtade sig emellertid och prospekteringsutgifterna steg till en nivå i närheten av 250 milj. kr (vilket händelsevis motsvarade vad gruvkommitté ansåg skulle behövas för att hålla malmreserven intakt).25 Men 1999 hade prospekteringsutgifterna åter sjunkit, förmodligen på grund av att fallande metallpriser försämrat gruvföretagens resultat och dämpat intresset för prospektering. För att få en bild av hur prospekteringsinsatserna utvecklats realt sett har de nominella utgifterna räknats om till fasta () priser med hjälp av BNP-deflatorn. Resultatet presenteras i figur 5. Omräkningen visar att prospekteringsvolymen trots uppgången 1994-1998 aldrig kom i närheten av nivån . Enligt uppgift har dock kostna- derna för vissa undersökningsarbeten (bl.a. diamantborrning) minskat re- lativt sett, vilket skulle innebära att den deflaterade serien något överskat- tar den faktiska prospekteringsvolymen . En intressant strukturell förändring är att antalet ut- ländska prospekterare ökat markant. En utveckling som bör ha främjats av avvecklingen () av kronoandelsinstitutet samt kraven att utländ- ska rättssubjekt måste ha särskilt tillstånd för att förvärva fast egendom och mineralrättigheter. 25 En årlig prospekteringsinsats på ca 240 milj. kr (prisnivå). Se Gruvor- na och framtiden (SOU 1996:152), 49. Figur 4 Prospekteringsutgifter i 1982-1998. Prospekteringsutgifter i 1982-1998 i fasta och En systematisk prospektering i statlig regi inleddes i de nordligaste fjälltrakterna i och . Huvudman för undersök- ningsverksamheten var geologiska undersökning (SGU). Arbetena utvidgades snart till andra delar av och till vissa malm- fält i Norrbotten.26 gjordes en allmän inventering av järn- malmstillgångarna i . övertogs ansvaret för den statli- ga prospekteringen av (). Själva un- dersökningsarbetena genomfördes dock fortfarande huvudsakligen av SGU. I samband med en omorganisation av SGU bildades ett statligt prospekte- ringsbolag som fick namnet geologiska AB (SGAB). SGAB hade omkring 400 anställda, varav runt 140 arbetade med pro- spektering. hade omkring 210 personer i sin prospekte- ringsorganisation och 90 personer.27 Syftet med den statliga prospekteringen var att komplettera industrins egna undersökningar för att trygga malmbasen och bredda gruvindustrin mot andra än de traditionella malmmineralen.28 Insatserna inriktades främst på att upp- täcka nya fyndigheter av bas- och ädelmetaller, legeringsmetaller samt indust- rimineral. Eventuella fyndigheter skulle tas i produktion genom att arrenderas ut till enskilda gruvföretag. NSG:s verksamhet ansågs dock vara ineffektiv. I en rapport från revisorer konstateras bl.a. att prospekteringen inte lett till att någon fyndighet kommit till exploatering och att få nyetableringar kommit till stånd som ett resultat av program för utökad prospekte- ring m.m.29 Möjligen underskattade revisorerna den tid det kan ta innan en nyupptäckt fyndighet tas i drift. NSG lades emellertid ned 1993 och SGAB året därpå. Statens mineralrättigheter såldes, bl.a. vanadinfyndigheten Sumås- sjön, guldfyndigheten Ersmarksberg, grafitfyndigheten Kringeltjärn, kaolin- fyndigheten och wollastonitfyndigheten Banmossen. Mineralprospekteringen var främst inriktad på basmetaller och guld.30 Prospektering efter nya järnmalmer har inte varit aktuellt eftersom de kända tillgångarna är tillräckligt stora för att räcka . En stor del av undersökningsverksamheten har syf- 26Betänkande angående tyskgruvorna (SOU 1950:2), 72. 27Ny minerallagstiftning (SOU 1986:54), bilaga 3, 53. 1979/80:100, bil. 17, 123. 29Statliga insatser för prospektering. Rapport 1987/88:9, 51. 30År 1995 avsåg av prospekteringskostnaderna basmetaller, guld och industrimineral (SOU 1996:12, 43). tat till att trygga och utveckla råvarubasen vid befintliga gruvor och anrik- ningsverk. Ett stort antal små företag och privatpersoner äger undersökningstillstånd. Men det är ett fåtal företag som svarar för större delen av prospektering- sutgifterna. Små företag har i allmänhet inte tillräckliga resurser för att genomföra mer omfattande undersökningar. stod de fem största prospekterarna för av de totala prospekteringsutgifterna och de tio största för . Sex av de tio största prospekter- arna var registrerade i utlandet. Vid sidan av de etablerade gruvföretagen finns ett stort antal företag som enbart sysslar med prospektering. Företagens affärsidé är att upptäcka lovande fyndigheter eller uppslag och antingen sälja dem eller utveckla dem i samarbete med större företag (majors). Medan gruvbolagen kan finansiera sin prospektering med intäkter från gruvrörelsen måste de ren- odlade prospekteringsföretagen (juniors) skaffa kapital på aktiemarkna- den eller på annat sätt. Denna typ av företag är en rätt ny företeelse i Sve- rige.31 Flertalet av världens juniorprospekterare hör hemma i och . Totalt beräknas de svara för av de globala pro- spekteringsutgifterna.32 De tio största prospekterarna 1998 i termer av nedlagda kostnader 31De renodlade prospekteringsföretagen hänförs i den officiella statistiken till näringsgrenen teknisk konsultverksamhet (NACE 47.2). Uppgifter om produktion och sysselsättning särredovisas inte. 32Heffernan (1998), 4. Tillgång till malm som kan brytas och säljas i internationell konkurrens är förutsättningen för att den svenska gruvindustrin ska kunna fortleva. Man brukar skilja mellan tillgångar och reserver. Tillgångar är kända förekom- ster av medan reserver är sådana tillgångar som har undersökts noggrannare och som är möjliga att bryta. Reserverna av järnmalm i och är stora. Brytningen från de nya huvudnivåerna bedöms kunna pågå . Reserverna av sulfidmalmer varierar mellan olika områden. I Aitik beräknas brytningen kunna fortsätta i nuvarande takt i åtminstone . I väntas däremot produktionen upphöra . Även i anses malmbasen vara svag trots nya malmfynd i , och Petiknäs. I Bergslagen bedöms reserverna i vara goda på medellång sikt och mycket goda i . Malmreservernas storlek är flytande eftersom malm är ett ekonomiskt begrepp. Vidare är malmerna vid befintliga gruvor inte alltid fullständigt utforskade. I allmänhet görs undersökningar bara i den omfattning som är nödvändigt för att motivera de investeringar som krävs för att påbörja brytningen.