sou · GOB352d7 · 2001-01-01 00:00:00 — Om ventilationen i bostäder i småhus och flerfamiljshus skulle förbättras upp till och normer enligt bygglagstiftningen och (båda myndigheterna anger och kvadratmeter golvarea, motsvarande 0,5 luft- omsättningar ) så krävs betydande investeringar. Det är vik- tigt att de sämsta husen åtgärdas först och att ansträngningar görs för att i ökad utsträckning styra ventilationen efter var och när problem Vi anser att ventilationstekniska investeringar som görs för att förbättra luftkvaliteten är väl använda pengar. Enligt en undersökning som genomförts av Miljömedicinska enheten vid exponeras av invånare för passiv rökning. Även om detta är en otill- fredsställande hög siffra kan det konstateras att den visar på en kraftig minskning jämfört med motsvarande undersökning i . Den från hälsosynpunkt mest betydande luftföroreningen i inomhusluft är miljötobaksrök, som orsakar så kallad passiv rökning. I röken finns flera tusen olika ämnen varav många är kända som hälsofarliga. Bland annat finns i tobaksröken formaldehyd, bensen, kolmonoxid och ett stort antal olika kolväten. Mer än 40 olika ämnen i tobaksrök har påvisats ha cancerframkallande effekter. Barn som utsätts för passiv rökning får fler luftvägsinfektioner (lunginflammation och bronkit) och astma och behöver oftare sjukvård än barn som inte exponeras. Hos barn, främst spädbarn, som utsätts för passiv rökning kan man oftare notera en pipande/väsande andning. Exponering för tobaksrök är den viktigaste faktorn som skiljer barn som utvecklat astma från de barn som slutar få attacker av pipande/väsande andning . Det har uppskattats att 20–av astma hos barn beror på exponering för tobaksrök. Orsakssamband mellan passiv rökning och lungcancer har påvisats i flera olika undersökningar. Risken för lungcancer beräknas öka med hos en icke-rökare som utsätts för passiv rökning. Vidare anses passiv rökning ha ett samband med hjärt-kärlsjukdom även om mekanismerna här är mindre kända än när det gäller samband med cancer. Det kan uppskattas att ca 500 personer dör i på grund av passiv rökning. Riskerna med passiv rökning är så stora att det är väl motiverat att genomföra kraftfulla insatser för att minska exponeringen. Ett om- fattande informationsarbete för att minska förekomsten av rökning bedrivs. Denna information har varit framgångsrik. Andelen rökare har minskat och en undersökning genomförd av Miljömedicinska enheten vid (Miljöhälsorapport ) visar att också exponeringen för passiv rökning i hemmen har minskat. Vi stödjer miljömål beträffande passiv rökning och efterlyser motsvarande miljömål i arbete. Avfallshantering är av tradition ett område som har mycket stor be- tydelse för människors hälsa. då avfallshantering nära samverkar med återvinnings- och kretsloppsinsatser så får dessa frågor en vidare betydelse för miljön och hälsan. För många är en väl fungerade avfallshantering med effektiv återvinning ett påtagligt sätt att kunna medverka i miljöarbetet och får på så sätt också bli en symbol för ett långsiktigt hållbart samhälle. Källsorteringen måste ske på ett sätt som är förenligt med ett verkligt resurssparande i samhället. Ytterligare uppmärksamhet behövs kring hygienfrågorna vid kompostering. Långt gående källsortering inkl kompostering bör ha en klar koppling till miljö-, resurs- och hälsomål. Det s.k. farliga avfallet med bl.a. olika kemikalierester fordrar särskild uppmärksamhet. En del av detta avfall omhändertas inte på avsett sätt utan hamnar i t.ex. avloppen och påverkar på så sätt möj- ligheterna att återvinna näringsämnen ur avloppsslammet. Myndigheterna har inte haft i uppdrag att behandla avfall och har endast i mindre grad tagit upp kretsloppsfrågor. Gruppen anser det märkligt att denna fråga inte fått en djupare genomlysning i miljömåls- arbetet. Källsorteringen som sådan verkar ha fått högre prioritet är resurssparandet. Långt gående källsortering inkl. kompostering efter- strävas utan klar koppling till miljö-, resurs- eller hälsomål. Insamlingssystem för källsorterat material byggs ut och innebär i många fall att vid hämtning av övrigt avfall, framför allt biologiskt nedbrytbart avfall, tillämpas ofta längre hämtningsintervall än den tidi- gare vanliga enveckorshämtningen. så inne- bär detta i många fall påtagliga sanitära problem med lukt och flug- larver. Detta blir såväl ett arbetsmiljöproblem för sophämtarna som hygienproblem för hushållen. Den omfattande källsorteringen innebär också att många människor känner sig manade att tvätta, sortera och samla olika avfallsfraktioner hemma i bostaden i avvaktan på borttransport. Även vid hemkompostering så mellanlagras avfall i bostaden innan det överförs till komposten vilket lätt leder till mögelväxt och lukt. Komposterna i sig vållar inte sällan problem även med rimlig skötsel och arbetsinsats. Återvinningssystemen är dessutom mycket känsliga för störningar av normala förhållanden som t.ex. vid sjukdom då skötsel och tillsyn inte kan upprätthållas på avsett sätt. Även handikappade har svårt att kunna använda sig av de system som samhället tillhandahåller. Vi anser att goda helhetslösningar måste skapas. Mer långsiktiga system måste åstadkommas särskilt som tillämpningen kräver stora omställningar i attityder och beteenden. Yttre faktorer som förändrade avsättningsmöjligheter eller nya behandlingsmetoder får inte kortsiktigt ge andra förutsättningar eller krav. En omsvängning mot ökad accep- tans av avfallsförbränning skulle t.ex. ge ändrade sorteringsmål. Vi ansluter oss till de slutsatser som gjorts av för hälsoeffekter av luftföroreningar: ·Svaveldioxid och sot: Det finns ej skäl att utifrån dagens kunskap om hälsoeffekter föreslå skärpningar av målet. ·Ozon: Det långsiktiga gränsvärde (för ) som anges av IMM bör kunna fungera som långtidsmål. Nuvarande etappmål enligt MaTs anser vi vara otillräckligt i och med att betydande hälsoförluster kommer att kvarstå vid föreslagen haltnivå. ·Kvävedioxid: Nytt långtidsmål bör tas fram. Nuvarande etappmål anser vi vara otillräckligt eftersom det ger oacceptabla hälsoförluster. Även nuvarande långtidsmål, som avser 2010, kan ge hälsoförluster och bör därför omprövas. ·Partiklar (PM 10 och PM 2,5): Ny kunskap behövs särskilt vad gäller medicinska effekter av små partiklar (mindre än ). Långtidsmålen kommer då att behöva formuleras om och med stor sannolikhet även skärpas. ·Cancerogena ämnen (Bensen, PAH, B(a)P, Fluoranten, Eten, Formaldehyd):Långtidsmålen (gränsvärden enligt IMM) kan behöva omprövas när kunskap utvecklas om bland annat synergi- effekterna på hälsan genom utsläpp av olika carcinogena ämnen. diskuterar endast luftföroreningar hälsoeffekter. Buller diskuteras inte i rapporten på annat sätt än att hänvisning görs till tidigare uppsatta mål. Detta är en stor svaghet och inte heller i övrigt material i miljömålsarbetet är bullerfrågorna tillräckligt uppmärksammade. Vi anser att det är angeläget att det svenska miljömålsarbetet följer rekom- mendationerna i nya riktlinjer för samhälls- buller. För att uppnå miljömålen anser vi att åtgärder bör riktas mot främst vägtrafikens utsläpp såväl av luftföroreningar som buller. 1.5Viktiga avvägningar mellan miljömål och hälsomål I gruppens egna diskussioner och under det av gruppen arrangerade seminariet om Risk, Hälsa, Miljömål har följande frågor varit i fokus. Uppskattningsvis är mellan 0,5 och 0,9 miljoner människor i exponerade för dåligt inomhusklimat av betydelse för hälsa och välbefinnande. Enligt en undersökning 1992 understiger ventilationen gränserna för att undvika sanitär olägenhet i fyra av fem småhus och i ungefär hälften av flerbostadshusen. Dessutom har av alla hus fuktskador som borde åtgärdas. Vi anser att åtgärder för att minska energianvändningen i bostads- beståndet inte får ske på bekostnad av ett försämrat inomhusklimat. För nybyggnation och energieffektivisering i befintlig bebyggelse behöver det inte råda något motsatsförhållande mellan energihushållning och en god inomhusmiljö, men det krävs att man tillämpar den kunskap som finns för att bygga sunda hus. Det är dock i många fall fördelaktigt om de energieffektiviserande åtgärderna i befintlig bebyggelse görs i samband med andra reparations- och underhållsarbeten. En övergripande strategi behövs för energi- och hälsofrågorna i inomhusmiljön så att åtgärderna kan bedömas mot bakgrund av såväl de miljö- som hälsomässiga konsekvenserna. Det finns ungefär 250 000 pannor som nästan uteslutande eldas med ved och nästan 800 000 lokaleldstäder som används då och då. Många av anläggningarna är gamla och ger höga emissioner av oförbrända kolväten och sot. Förhöjda partikelhalter har noterats i tätorter med omfattande vedeldning. De effekter som bedöms viktigast ur hälso- synpunkt i samband med småskalig vedeldning är effekter på luft- vägarna samt lukt och besvär till följd av t.ex. aldehyder och andra irriterande ämnen. Småskalig vedeldning bedömer vi vara en av huvud- källorna till utsläpp av partiklar och cancerframkallande ämnen. Luftkvaliteten i bostadsområden med en hög andel vedeldning i små eldstäder uppfyller inte uppställda lågrisknivåer för cancerframkallande ämnen och partiklar. Med modern vedeldningsteknik i kombination med ackumulatortank kan utsläppen av oförbrända kolväten minskas med . Vi anser därför att utbytestakten till moderna pannor behöver ökas för att nå uppställda miljömål och att sträva att öka bioenergianvändningen för att minska utsläppen av växthusgaser sker i större värmeverk. De större anläggningarna har helt andra förutsätt- ningar att upprätthålla en fullständig förbränning och möjlighet att investera i effektiva stoftavskiljning. Undvik risker för fukt, röta, smittspridning och allergier har intresset för att bygga och bo ekologiskt ökat. I uppföljningar och utvärderingar behövs en analys av eventuella hälso- konsekvenser. Det ställs stora krav på det ekologiska byggandet när det gäller inomhusmiljö (risk för fuktproblem, bristande ventilation och materialval), att undvika smittspridning (lokala lösningar av VA och avfallshantering) och lokala problem med luftföroreningar (småskalig eldning). Regeringens mål om ett långsiktigt hållbart samhälle innebär att både nyproduktionen av byggnader (bostäder) och det befintliga bygg- nadsbeståndet måste miljöanpassas. För att dessa byggnader också ska bli bra ur hälsosynpunkt krävs ett helhetstänkande där även hälso- aspekterna beaktas. Innan nya lösningar introducerar i större skala bör dessa följas upp även med hänsyn till hälsoaspekterna. Långsiktiga system måste åstadkommas särskilt som tillämpningen krä- ver stora omställningar i attityder och beteenden. Yttre faktorer som förändrade avsättningsmöjligheter eller nya behandlingsmetoder får inte kortsiktigt ge andra förutsättningar eller krav. En omsvängning mot ökad acceptans av avfallsförbränning skulle t.ex. ge ändrade sorteringsmål. Långt gående källsortering inkl. kompostering måste kombineras med en klar koppling till miljö-, resurs- eller hälsomål. Särskilt viktigt är att beakta krav på hygien såväl inom- som utomhus. Återvinningssystemen är dessutom mycket känsliga för störningar av normala förhållanden som t.ex. vid sjukdom då skötsel och tillsyn inte kan upprätthållas på avsett sätt. Brandskydd och gifteffekter på lång sikt Ett flertal mycket stabila och därför långlivade kemikalier utnyttjas för att minska brandbenägenheten i textilier och trämaterial bl.a. i offentliga lokaler. Med hänsyn till de efterfrågade egenskaperna är det inte förvånande att flera flamskyddsmedel visats vara mycket motstånds- kraftiga också mot biologisk nedbrytning. Såväl bromerade bifenyletrar som bromerade bifenyler och bromfenoler har påvisats som stabila miljöföroreningar med en uttalad förmåga att anrikas såväl i modersmjölk som i blod och fettvävnader hos vilda djur. I takt med att de klassiska miljögifterna minskat i den yttre miljön visar flera bromerade flamskydds ökande halter, särskilt i modersmjölk. Arbetet med det förebyggande brandskyddet har således resulterat i ett miljö- toxikologiskt problem av obestämd omfattning. Utfasningen av dessa föreningar från marknaden kan motiveras enbart utifrån före- ningarnas biologiska stabilitet, men också med hänvisning till deras påvisade höga toxicitet i nervsystemet hos växande individer. Vi anser att det behövs en förbättrad och integrerad riskbedömning av brandskyddsmedel för de sammantagna allmänna, natur- och arbets- miljöerna. Denna riskbedömning bör vägas mot de olika åtgärdernas effektivitet när det gäller att rädda människoliv och mot de alternativ som finns. Vi efterlyser mer av övergripande risk-kostnads-nytto-ana- lyser i frågor som dessa. Användning av rötslam för gödsling och risker för upplagring av långlivade kemikalier i odlingsmark På grund av begränsade fosfortillgångar, som vissa hävdar bara räcker , finns ett klart behov att återföra fosfor från rötslam till . Möjligheterna till detta begränsas dock av att slammet även innehåller kemikalier, som inte är önskvärda i livsmedelsproduktionen. Med olämplig kemikaliehantering begränsas alltså möjligheterna till kretslopp av fosfor, som är en ändlig resurs. Ökad bekämpningsmedelsanvändning i stället för mekanisk bearbetning av trädor Ett miljömål är minskad användning av bekämpningsmedel. Ett annat miljömål går ut på att minska läckaget av kväve från åkermarken genom att markbearbeta . Det är i praktiken billigare, snabbare och enklare att använda bekämpningsmedel än att mark- bearbeta sent på säsongen. En kraftig ökning har också skett av användningen av bekämpningsmedel (framför allt av glyfosat). Arbetarskyddets krav och risker för ohälsa i allmänna befolkningen Det föreligger ingen generell motsättning mellan kravet på goda arbetsmiljöer och strävan att minimera risker för miljöbetingad ohälsa i den allmänna befolkningen. En begränsning av kemikalieanvändning i industri och jordbruk, eller substitution till mindre toxiska substanser, är exempel på detta. Ett annat aktuellt exempel är exponeringen för akrylamid från ett kemiskt tätningsmedel, som drabbade både arbetare vid tunnelprojektet genom och kringboende. I vissa situa- tioner kan det dock uppstå målkonflikter mellan arbetsmiljökrav och krav på en god yttre miljö. Ett sådant exempel är att det för boende runt industrier kan uppstå ökad störning från lågfrekvent buller från venti- lationsfläktar installerade i fabrikslokaler i syfte att minska arbetarnas exponering för flyktiga kemiska ämnen. Ett annat exempel är den rikliga förekomsten av skärskador bland personal inom slakteri- och char- kuteribranschen, som delvis kan förklaras av den låga arbetstemperatur som krävs för att den allmänna befolkningen skall skyddas gentemot köttburen smitta. För att undvika målkonflikter mellan arbetarskydd och miljö- och hälsoskydd måste en helhetssyn krävas, särskilt vid kemikalieanvändning. Vi efterlyser närmare kontakter mellan forskare, myndigheter och näringsliv i miljö-hälsofrågor. Det behövs för att få till stånd den hel- hetssyn som gör det möjligt att reagera och till lägsta kostnad. För detta behövs inte minst att politiska beslut i miljö/hälsa/energifrågor blir konsekventa och långsiktiga och faktiskt genomförs. Samordning av frågor som rör miljö, livsmedel och hälsa behövs på alla nivåer. expertorganisation gentemot EU i miljö-hälsofrågor behöver förstärkas. Sakliga, vetenskapliga argument är ofta det enda som biter. Inom behöver tillräckliga resurser tillföras kommunerna för att deras del i miljö-hälsoarbetet skall bli möjligt att genomföra. I flera fall behövs en mer enhetlig samverkan från myndigheternas sida på viktiga miljö-hälsofrågor även om det inte är fel på själva orga- nisationen; exempel på detta är behovet av råd till den lokala barn- hälsovården, råd och stöd till radonbekämpningen och byggnadsmässiga råd för att motverka allergier och annan överkänslighet Det behövs ett ökat forskningssamarbete mellan vetenskaper inom miljö-hälsoområdet, och ett ökat offentligt stöd för detta. Syftet är att ge en bättre grund för riskbedömning, riskprofilering och riskkommu- nikation. Mångfalden i FoU inom miljö-hälsoområdet behöver för- stärkas. Vi anser att många fler konsensusgrupper behöver användas inom olika sektorer inom miljö-hälsoområdet. I konsensusgrupper kan veten- skapliga fakta jämföras och sammansmältas på ett sätt som ger sam- hället och dess medborgare större förtroende än vad enskilda forsk- ningsresultat kan ge. En central fråga är hur en bra dialog skall föras mellan experter, myndigheter, konsumenter och brukare. Regionala och centrala instan- ser behöver vara lyhörda och kunna ta emot och bearbeta information från konsumenter, brukare och den lokala hälso-, miljö- och sjuk- vårdsorganisationen. Eftersom konsumentpolitik fått ökad aktualitet i blir konsumenttryck i miljöfrågor viktiga argument gentemot EU. I framhölls vikten av att ha en väl fungerande och kompetent tillsynsorganisation på den lokala nivån och den positiva tradition vi haft i genom de lokala hälsovårdsnämndernas arbete. Ansvaret för tillsyn enligt , livsmedelslagen och djur- skyddslagen åvilar kommunerna. krav på en separat miljö- och hälsoskyddsnämnd i varje kommun försvann i och med förändringen av kommunallagen 1991. Detta har lett till att kommunerna numera har mycket varierande organisationsformer varvid roller och ansvar blir oklara och risk för beroendesituationer och jäv uppstår. Denna risk ökar dels då både tillsyn och driftansvar för samma anläggningar läggs under samma nämnd och/eller kontor, dels då andra beroendesituationer byggs in genom olika verksamheters koppling till varandra. Denna utveckling kan komma att försämra förutsättningarna för ett effektivt och bra miljö- hälsoarbete. Ett effektivt och trovärdigt myndighetsarbete kräver klara roller och ansvar och att risk för jäv och beroendesituationer så långt som möjligt Det måste vara möjligt för den enskilda människan att hitta rätt i byråkratin och känna tilltro till myndigheterna. Genomtänkta, förtroendeingivande och kostnadseffektiva övervak- ningsstrategier behöver utvecklas. Gruppen anser att en haverigrupp för miljöolyckor bör bildas inom landet eller i varje fall att nätverk skapas. Hälsorelaterad miljöövervakning är en viktig komponent i miljööver- vakningen i stort i landet. Därför är det med förvåning gruppen har erfarit att denna viktiga del har behandlats styvmoderligt. En ändring bör ske. 1.5.3Kompetens (och kunskapsuppbyggnad) Det är viktigt att det finns tillräcklig kompetens i alla länkar av kedjan forskning, genomförande, uppföljning av miljö-hälsofrågor. Goda vetenskapliga argument är effektiva, inte minst i förhandlingar inom EU. Det finns god kompetens inom vissa områden men konsensus saknas i många fall. Medborgarna är sällan betjänta av disparata enskilda forskarrapporter eftersom dessa ofta inte innehåller hela bilden och dessutom i massmedier ibland ges karaktären av larm. Med ett flitigare bruk av konsensusgrupper undviks en hel del av dessa problem. Kompetens behöver också delas effektivare och öppnare inom- och utomvetenskapligt. För att samhället skall erhålla väl underbyggda underlag och analyser behöver miljö(natur)-, teknik- och hälso- kompetens samverka på ett helt annat sätt än vad som är fallet . Inom flera av de tyngsta näringssektorerna i landet måste näringslivets mottagarkompetens öka för miljö-hälsoaspekter, det gäller t.ex. bygg- och anläggningssektorerna. Det är viktigt att nationella resurser avsätts för att bibehålla expert- kompetens inom miljö-hälsoområdet som ett betydelsefullt led i bered- skapen att kunna möta nya hot. Gruppen anser att mångfald inom miljöforskningen är ett av de grundläggande villkoren för att kunna hantera överraskande nya miljöproblem. Det innebär bl.a. att även den starkt målstyrda delen av miljö-hälsoforskningen måste kunna vara lyhörd för nya problem utanför målformuleringen och att tillåtas vara det. Den särskilda miljö- och hälsoskyddsinspektörsutbildningen som tillhandahålls vid ger en bra grund för ett samordnat och effektivt myndighets- och tillsynsarbete inom miljö- och hälso- skyddsområdet. Förutom en ändamålsenlig grundutbildning fordras fort- och vidareutbildning för myndigheternas personal samt tillämpad forskning inom området. Tillsynen innefattar information och rådgivning både för individer och på samhällsnivå vilket också kräver kompetens- utveckling inte minst vad gäller riskbedömning och riskkommunikation. Allmän miljö- och hälsoutbildning bör tillhandahållas och inledas redan i . Det är viktigt att inse att miljö- hälsoarbetet är ett område med stort behov av praktiska insatser. Det behövs handling snarare än flera pla - neringsdokument samt mer av uppföljning och återföring av erfaren- heter. Kompetens måste också upprätthållas vad gäller den internationella utvecklingen inom området, t.ex. i det fortsatta arbetet i enlighet med London´99 konferensen. Kunskaper om risker bland forskare och centrala myndigheter är inte mycket värda om inte kunskaperna kan implementeras och om inte riskerna kan beskrivas och förklaras för medborgarna. Helt i onödan uppstår inte sällan miljö-hälsolarm som saknar grund eller är överdrivna. Opinionstryck kan göra att samhället satsar stort i en fråga av ringa saklig betydelse på bekostnad av resurserna till att lösa sakligt sett allvarligare problem. Det är en politikeruppgift att göra dessa avvägningar. Vad forskare och experter kan göra är att på ett mycket bättre sätt än belysa frågor om risk och riskhantering till de berördas hjälp. Att förmedla information om miljö-hälsorisker kompliceras av att risk uppfattas mycket olika av olika personer och i olika situationer. Individens egen risk är inte samma sak som den befolkningsrisk som kan räknas fram för landet i sin helhet. Den bara måttligt framgångsrika bekämpningen av radon har sin orsak bl.a. i detta förhållande. En framgångsrik riskhantering bygger på alla inblandades medverkan. Det åstadkoms genom att t.ex. få enskilda människor att känna sig berörda och att få dem att känna att samhället bryr sig om dem. Inom miljö-hälsoområdet bör de informationsarbeten som startats fortsätta och intensifieras. Det gäller rådgivningspaket (typ Hus & hälsa kampanjen, branschråd inom jordbruket beträffande kadmium m.m.), certifieringar av godkända verksamheter eller förfaranden, konsu- mentgarantier (t.ex. i fråga om kadmium i livsmedel eller radon i hus), märkning av produkter (t.ex. livsmedel beträffande överkänslighet) och information (t.ex. innehåll av persistenta ämnen till vägledning för gravida). Informationen kan också avse råd om beteenden, t.ex. att rökning och boende i hus med hög radonhalt kraftigt ökar risken för lungcancer eller att kvinnor med järnbrist löper större risk för ökat upptag av kadmium i kroppen. 1.5.5Metoder, särskilt behovet av tidiga markörer För en framgångsrik miljö- och hälsovård behöver vi lämpliga test- metoder, goda data för riskbedömning, lämpliga biomarkörer och andra indikatorer på utvecklingen i miljön och bland människorna. Av de många miljöfaktorer som diskuteras är forskarna överens om att rökning är en klar riskfaktor för sjukdom och besvär i alla sam- manhang där rökning förekommer. I byggnader med ökad halt av radon ökar risken för brukarna att få lungcancer ännu mer om de också röker. Dessa två typer av exponeringar är lätta att uppskatta och orsakssam- bandet är klarlagt. Det som återstår är miljö- och beteendeförändringar. I andra fall är miljöexponeringen, effekten på människan och orsakssambandet mindre klart. Den påtagliga ökningen i allergier och annan överkänslighet kan inte förklaras på ett enkelt sätt även om miljöförhållanden har en avgörande inverkan på hur dessa åkommor påverkar känsliga människor. Genetiska faktorer visas ha betydelse för känsligheten och skillnaderna mellan olika individer. Olika hypoteser om livsstilens och miljöns betydelse prövas i pågående forskning. Sannolikt är det komplexa anledningar bakom många av dess misstänkt miljöbetingade sjukdomar.