sou · GOB3119d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Detta utesluter att subventionen utformas som ett avdrag vid inkomsttaxeringen, som skulle göra värdet av subventionen beroende av marginalskattens nivå. Jag föreslår i stället att subventionen utformas som en skatte- reduktion vid inkomstbeskattningen. Det innebär således att den skatt som debiteras för inkomster under det år kompetensutveck- lingen äger rum reduceras med subventionens storlek. IKS – en modell för individuell kompetensutveckling nens värde blir därmed oberoende av inkomsten, förutsatt att inkomstskatten före skatteavdrag minst överstiger subventionens nivå. För att tydliggöra syftet bör subventionen benämnas kompe- tenspremie. Mitt förslag är att kompetenspremiens storlek relateras till om- fattningen på kompetensutvecklingen. Det finns två motiv för att välja denna modell framför att relatera premien till uttagets storlek eller kostnaden för kompetensutvecklingen. För det första skulle en uttagsrelaterad premie ställa krav på en prövning om uttagets storlek stod i proportion till de kostnader kompetensutvecklingen för med sig. Utan en sådan prövning skulle kontoinnehavaren kunna tillgodogöra sig premien med ett minimum av kompetensutveckling. Av skäl som jag redovisade ovan bedömer jag att en sådan prövning skulle vara administrativt mycket betungande. För det andra finns ett fördelningspolitiskt motiv. De sparade beloppen kommer sannolikt att variera med inkomsten. Gallup- undersökningen tyder på att så blir fallet, även om skillnaden i den summa de tillfrågade kunde tänka sig att spara var förvånansvärt liten vid en jämförelse mellan hög- och låginkomsttagare. Med en premie som relateras till den tidsmässiga omfattningen på kom- petensutvecklingen skapas ett element av omfördelning till förmån för dem som har mindre utrymme att bygga upp ett sparande, men ändå väljer en mer omfattande kompetensutveckling. Utgångspunkten är att den som studerar på heltid under ett helt läsår skall ha rätt till en maximal kompetenspremie. I enlighet med vad som gäller för t.ex. högskolestudier motsvarar ett läsår 40 stu- dieveckor. Omfattningen på många kompetensutvecklingsaktivite- ter i IKS kommer sannolikt inte att kunna uttryckas i hela veckor. Jag har därför valt att i stället räkna . heltidsstudier motsvarar därmed . Om kompetensutvecklingen har mindre omfattning reduceras kompetenspremien proportionellt. Den som genomgår en kurs som bedöms motsvara får således tillgodoräkna sig en skattereduktion motsvarande 10 pro- cent (20/200) av den maximala premien. Det innebär att omfattningen på varje form av kompetensut- veckling som ger rätt till kompetenspremie skall uttryckas i studie- dagar. Efter samtal med olika utbildningsanordnare gör jag bedöm- ningen att det inte kommer att resa några större hinder att beräkna omfattningen på det sättet, även i de fall utbildningen är koncent- rerad till en kortare eller utspridd över en längre kalendertid. IKS – en modell för individuell kompetensutveckling Det bör understrykas att det är omfattningen på kompetens- utvecklingen som bestämmer premiens storlek, inte i vilken ut- sträckning deltagaren avstår från förvärvsarbete. Den som exem- pelvis genomgår en kurs som motsvarar heltidsstudier och förvärvsarbetar på hel- eller deltid har rätt till maxi- mal kompetenspremie. Den enskildes studietakt påverkar inte heller premien. Oavsett den faktiska tid den studerande använt för sina studier utgår samma premie för en viss kurs. Nivån på den maximala kompetenspremien bestäms av den finansiella ram som systemet skall rymmas inom, hur många som deltar i IKS-systemet och omfattningen på den kompetensutveck- ling deltagarna genomgår. Som jag redovisar i kapitel 5 bedömer jag att kommer drygt 400 000 individer att göra uttag från kompetenssparkontot och den genomsnittliga kompetensutvecklingen motsvara av en heltidstjänst . Med utgångspunkt i denna bedömning kan den maximala kompetenspremien uppgå till av ett inkomstbasbelopp. motsvarar detta , vilket således är den reduktion av skatten som maximalt kan erhållas. I syfte att undvika att kompetenssparandet enbart används för att komma åt premien bör det ställas krav på uttagets storlek. I annat fall skulle det vara möjligt att få en premie även med ett mycket begränsat sparande. Jag föreslår att en förutsättning för att en kompetenspremie skall beviljas är att det uttagna beloppet är dubbelt så stort som den skattereduktion som följer av kompetens- utvecklingens omfattning. Vid uttag av mindre belopp reduceras kompetenspremien i motsvarande grad. För att kunna utnyttja kompetenspremien måste den debiterade skatten överstiga premiens nivå. Det förutsätter att det finns andra beskattningsbara inkomster än uttag från kompetens- sparkonto. Den som genomgår kompetensutveckling motsvarande heltid och gör uttag från kompetenssparkontot med , men helt saknar andra inkomster kan därför inte till- godogöra sig hela premien. Det bör dock noteras att skattereduk- tionen sker från den totalt debiterade inkomstskatten, dvs. även den skatt som utgår på kapitalinkomster. Kompetenspremien kan inte fastställas förrän vid inkomsttaxe- ringen året efter det att kompetensutvecklingen ägt rum. För den enskilde kommer premien då att märkas som en skatteåterbäring alternativt reducerad kvarskatt. Det finns dock en möjlighet att reducera preliminärskatten under inkomståret genom att hos IKS – en modell för individuell kompetensutveckling skattemyndigheten begära skattejämkning. Jag kommer att nedan föreslå att det inom ramen för IKS-systemet skapas rutiner som underlättar sådan jämkning. Reglerna för skattejämkning innebär att det krävs relativt stor skillnad mellan preliminärskatt och för- väntad slutlig skatt för att jämkning skall medges. Det finns enligt min mening skäl att se över om inte reglerna i denna del kan göras mer generösa. Det bör i sammanhanget noteras att den preliminärskatt som kontoföraren betalar vid uttag från IKS-konto kommer att vara av det uttagna beloppet, i enlighet med den schablon som tillämpas för inkomster från andra än huvudarbetsgivare. För många innebär detta att preliminärskatten på uttag från IKS kom- mer att understiga den slutliga skatten. I tabell 3.3 redovisas med några enkla räkneexempel nettoeffek- ten av att genomgå en kompetensutveckling motsvarande och avstå från arbetsinkomst . I det första fallet antas att uttaget från IKS-kontot är det lägsta möjliga, dvs. dubbelt så stort som kompetenspremien. I det andra fallet antas att uttaget motsvarar lönebortfallet och i det tredje att uttaget avpassas så att den disponibla inkomsten blir opåverkad. Tabell 3.3 Räkneexempel på effekten av kompetensutveckling med uttag från IKS IKS – en modell för individuell kompetensutveckling I direktiven sägs att IKS-systemet skall vara utformat så att den statsfinansiella ramen kan utökas eller begränsas. Därigenom kan IKS-systemet användas i stabiliseringspolitiskt syfte till att styra omfattningen på kompetensutvecklingen efter konjunkturläget. Enligt min mening bör detta kunna ske genom att införa en förhöjd kompetenspremie, i syfte att stimulera kompetensutveckling med svag arbetsmarknad. För att möjliggöra en långsiktig planering för kontoinnehavaren bör det dock finnas en normal nivå på kompetenspremien, som inte kan underskridas. I en överhettningssituation på arbetsmarknaden, där det råder brist på arbetskraft kan en stimulans lämpligen riktas mot sparandet. 3.8 Uttag till annat än kompetensutveckling och omvandling till pensionssparande Mitt förslag: Vid uttag för annat ändamål än kompetensut- veckling tas ut en skatt, benämnd uttagsavgift, som uppgår till av det uttagna beloppet, dock lägst . Behållningen på kompetenssparkonto kan vid uttag av ålders- pension från det allmänna ålderspensionssystemet överföras till individuellt pensionssparande eller pensionsförsäkring. En utgångspunkt för ett system med subventionerat kompetens- sparande måste naturligtvis vara att de sparade medlen skall använ- das till kompetensutveckling. IKS-systemet kan emellertid uppfattas både som ett sparande och en försäkring. Det är ett sparande i den utsträckning som indi- viden på ett planerat sätt bygger upp ett sparkapital för att sedan använda detta till att finansiera en viss utbildning. Det kan även ses som en försäkring i den meningen att ett sparkapital byggs upp för att finnas tillgängligt om behovet av kompetensutveckling skulle uppkomma. Det kommer då att i vissa fall bli så att medlen inte kommer till användning för kompetensutveckling utan står kvar på kontot, därför att vare sig behov eller möjlighet till kompetensut- veckling uppkom. Enligt min mening måste dessa medel tillhöra individen. En ren försäkringslösning, där överblivna medel tillfaller kollektivet, IKS – en modell för individuell kompetensutveckling skulle medföra ett betydligt mindre intresse för att delta i systemet. Jag föreslår att kompetenssparande skall kunna överföras till individuellt pensionssparande (IPS) eller till pensionsförsäkring. I delbetänkandet föreslog jag att denna möjlighet skulle inträda . Med hänsyn till att det nya ålderspensionssystemet har en flexibel pensionsålder föreslår jag att det i stället ställs som krav att allmän ålderspension till någon del har börjat uppbäras för att det skall vara möjligt att göra sådan överföring. Teoretiskt kan detta ske , eftersom detta är den tidigaste ålder för att ta ut ålderspension. En förutsättning för skattesubventionerat sparande är att spar- medlen är låsta och inte kan användas till annat än det angivna syf- tet. I vissa fall kan emellertid uppkomma situationer där det vore oskäligt att inte kontoinnehavaren skulle kunna få göra uttag även om syftet inte är kompetensutveckling. För individuellt pensionssparande, liksom för pensionsförsäk- ring, gäller att de sparade medlen inte kan lyftas och att pensionen måste tas ut under . Skattemyn- digheten kan emellertid ge tillstånd att medlen får disponeras tidi- gare om det föreligger synnerliga skäl. Detta är förhållandevis stränga krav och det är ytterst sällan sådant uttag beviljas. Jag före- slog i delbetänkandet att motsvarande regel skulle gälla för IKS, men anförde en tveksamhet att tillämpa så stränga regler för uttag. Som påpekas i kapitel 3.1 är inlåsning av sparmedel till visst ändamål förenad med en kostnad för spararen. Det är också rimligt att anta att viljan att delta IKS-sparandet påverkas i negativ riktning om inlåsningen görs alltför strikt. Några av remissinstanserna, bl.a. och , menar att så hårda krav inte är motiverade. avråder från en konstruktion med prövning mot synnerliga skäl, som verket bedömer skulle medföra betydande administrativa problem för skattemyndigheterna. Jag delar bedömningen att det finns starka skäl som talar mot att tillämpa samma regler för extraordinära uttag som för individuellt pensionssparande. De sparade medlen bör kunna vara tillgängliga för kontoinnehavaren även om denne inte avser att genomgå kom- petensutveckling. Men vid uttag för andra ändamål bör den subvention som sparandet är förenad med tas tillbaka genom en IKS – en modell för individuell kompetensutveckling särskild avgift på det uttagna beloppet. Någon kompetenspremie utgår självfallet inte vid sådant uttag. I princip skulle avgiften motsvara värdet av att sparandet beskat- tas med avkastningskatt på i stället för den ordinarie kapitalinkomstskatten. Som framgår ovan är värdet av denna sub- vention beroende av bl.a. spartidens längd och av hur mycket den faktiska avkastningen överstiger statslåneräntan. En exakt beräknad avgift skulle kräva att hänsyn tas till bl.a. insättningarnas fördelning över tiden och att avkastningsskillnaderna kan ha varierat. Det skulle, som jag bedömer det, bli mycket krångligt att ha en sådan avgiftskonstruktion. I stället föreslår jag att en schablonmässig avgift, uttagsavgift, skall tas ut på det uttagna beloppet. Uttagsavgiften utgör en punktskatt och regleras i lag. Jag gör bedömningen att uttagsavgiften bör uppgå till av det uttagna beloppet dock lägst . 4Grundplåten – en stimulans att börja spara Mitt förslag: Personer som vid utgången av fyllt men inte och haft en förvärvsinkomst på mer än men är berättigade till en s.k. grundplåt, under förutsättning att de något av påbörjar ett kompetenssparande. Grundplåten betalas ut i form av en sparpremie i form av en insättning på det kompe- tenssparkonto individen anger och uppgår till . En för- utsättning för att grundplåten skall utbetalas är att kontoinne- havaren gjort minst 12 månadsvisa insättningar på kontot, som sammantaget uppgår till . Grundplåt betalas ut längst t.o.m. . De medel som beslutat avsätta för för sti- mulans av individuell kompetensutveckling skall placeras på det för ändamålet särskilt inrättade räntebärande kontot hos Riks- gäldskontoret. beslut innebar, som jag redogör för ovan, att budget- medel reserveras för individuell kompetensutveckling med 1,35 mdkr för och 1,15 mdkr därefter och att medlen tills vidare avsätts på räntebärande konto hos Riksgälds- kontoret. Jag föreslår nedan att IKS-systemet träder i kraft . Därmed kommer 2,5 mdkr jämte ränta att finnas tillgängligt på kontot då systemet startar. I likhet med mitt förslag i delbetänkandet föreslår jag nu att dessa medel i huvudsak används som en stimulans för att få en bred anslutning till det individuella kompetenssparandet. Mitt förslag till IKS bygger på att alla grupper i samhället skall omfattas. Målet är att skall i princip alla ha öppnat ett kompetenssparkonto. Syftet är att etablera delvis nya vanor och en ny syn på kompetensutveckling. Den bild av IKS-sy- stemet som växer fram under dess första tid är därför viktig. Grundplåten – en stimulans att börja spara systemet uppfattas som en angelägenhet främst för en begränsad och redan etablerad grupp på arbetsmarknaden är risken stor att det tappar sin legitimitet och inte kan fylla sitt syfte. Det är särskilt angeläget att nå de grupper som har svårast att bygga upp ett spar- kapital och som ofta också har stora behov av att kunna utnyttja den möjlighet som IKS ger. Mot den bakgrunden förslår jag att det utgår en stimulans att inleda ett sparande på IKS-konto som riktas till de grupper som kan antas ha svårast att komma igång med ett sådant sparande. Stimulansen bör ta formen av en särskild insätt- ning på den enskildes kompetenssparkonto. Jag har valt att kalla denna stimulans för grundplåt, för att markera syftet att den skall ge dessa grupper goda skäl att starta ett kompetenssparande. Att identifiera och avgränsa den åsyftade målgruppen utifrån t.ex. utbildningsbehov, möjligheter att spara etc. bedömer jag som svårhanterligt, likaså att låta grundplåtens storlek variera med inkomst. Jag föreslår därför att målgruppen avgränsas med två enkla och lättkontrollerade kriterier – den taxerade förvärvsin- komsten och åldern. Stimulansen skall således riktas till dem som har taxerade förvärvsinkomster under en viss nivå. Utgångspunkten bör därvid vara de inkomstförhållanden som råder , så att det inte blir möjligt att inkomstplanera för att få tillgång till grundplåten. För att i någon mån undvika att de som tillfälligtvis har låga inkomster på grund av att de förvärvsarbetat endast en del av året får del av grundplåten föreslår jag också att det skall krävas en viss lägsta nivå på förvärvsinkomsten för att vara aktuell för att få grundplåt. Jag förslår att denna undre gräns sätts till för . Vidare är det rimligt att göra en åldersmässig begränsning av målgruppen. De yngsta har normalt sett att bygga upp ett sparande, varför det bör finnas en nedre åldersgräns. De äldsta har en alltför kvar i arbetslivet för att motivera denna extra stimulans. Jag föreslår därför att grundplåten skall kunna betalas till dem som vid utgången av är , men . Storleken på grundplåten och avgränsningen av den grupp som kan vara aktuell bestäms av den statsfinansiella ram som reserverats och av en bedömning av viljan att starta IKS-konto bland grupper med låga inkomster. Grundplåten måste vara tillräckligt hög för att uppfattas som ett starkt motiv för att starta IKS-konto, som inkomstgränsen för att räknas till målgruppen för grundplåten inte bör sättas så lågt att t.ex. lågavlönade med heltidsarbete inte Grundplåten – en stimulans att börja spara Jag gör bedömningen att en grundplåt på kan vara tillräcklig. Med vissa antagande om deltagande i IKS i dessa ålders- och inkomstgrupper, som jag redovisar nedan, ger detta utrymme att ge grundplåten till dem som har taxe- rade förvärvsinkomster understigande , vilket motsvarar en månadsinkomst på . Eftersom syftet är att etablera ett sparande bör enligt min mening ställas krav utöver att öppna IKS-konto. Det bör ha ägt rum ett regelbundet sparande som sammantaget når upp i samma belopp som grundplåten innan denna betalas ut. För att markera att syftet är att stimulera regelbundet sparande bör det ställas krav på insättningar under tolv kalendermånader, som dock inte behöver komma i följd. Grundplåten innebär att det för de berörda grupperna ger en förhållandevis god utdelning att spara på ett IKS-konto. Med ett sparande på och en avkastning på IKS-kontot på kommer behållningen på kontot att uppgå till ca , varav beror på grundplåten. För att få ihop samma belopp utan grundplåt skulle krävas en avkastning på . I delbetänkandet föreslog jag att grundplåten skulle utgå endast till dem som startar ett IKS-konto , dvs. Flera remissinstanser har emellertid pekat på att det kan ta att få systemet allmänt känt och etablerat. Jag förslår därför att en grundplåt skall kunna utgå till alla i målgruppen som startar ett IKS-sparande under något av , dvs. Med hänsyn till att sparande inte behö- ver ske i följd kan det bli aktuellt att betala grundplåt även efter . Här bör dock sättas en bortre gräns så att villkoren skall vara uppfyllda före utgången av för att grundplåten skall utgå. Av administrativa skäl bör grundplåten avse endast ett kompe- tenssparkonto, även om det är möjligt att ha flera. Sparandevillko- ret måste således uppfyllas för ett visst kompetenssparkonto. beslöt i anslutning till budgetpropositionen att de medel som för avsatts till individuell kompetensut- veckling skulle placeras på ett räntebärande konto hos Riksgälds- kontoret. Ett sådant konto har därefter inrättats. Det är därför naturligt att även medlen avseende förs till detta konto.