sou · GOB356d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Till statsrådet och chefen för Regeringen bemyndigade chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå hur reglerna för godtrosförvärv i fortsättningen skall vara utformade. Med stöd av bemyndigandet förordnades hovrätts- presidenten som särskild utredare fr.o.m. . Som sakkunniga i utredningen förordnades fr.o.m. hovrättsassessorn , hovrättsrådet , hovrättsassessorn och justitierådet . förordnades som experter i utredningen verksjuristen , ekonomichefen , byråchefen , försäkringsjuristen , verkställande direktören och jur. kand. . entledigades från uppdraget . förordnades förbundsjuristen som expert. entledigades från uppdraget . förordnades hovrättsassessorn som sakkunnig. Till sekreterare förordnades hovrättsassessorn . Utredningen får härmed överlämna betänkandet Vindikation av stöldgods, SOU 2000:56. Utredningens uppdrag är härmed slutfört. Utredningens .....................................................................direktiv m.m Exstinktionsprincipen ......................och vindikationsprincipen Lagen om godtrosförvärv av lösöre 3.2Regler om godtrosförvärv av lös egendom i annan 25 kap. 7 § ......................................... 11 § avtalslagen ..................................................... 54 och 55 §§ kommissionslagen............................ 14 § skuldebrevslagen ........................................... 3 kap. 6 § aktiebolagslagen.................................... 3.2.66 kap. lagen om kontoföring av finansiella 2 kap. 10 § sjölagen ............................................... Särskilt om tvesala ................................................................ Andra regler med anknytning till godtrosförvärv ................. Häleri och häleriförseelse ...................................... De nordiska länderna ............................................................ Internationellt samarbete .......om reglering av godtrosförvärv Svenska internationellt-privaträttsliga regler om godtros- Utformningen av ...................................en regel om vindikation Egendom ............som bör omfattas av en vindikationsregel All egendom som har frånhänts en ägare genom brott bör inte jämställas ...............................................med stöldgods Vindikationsprincipens ......omfattning i några andra länder Endast annan olovligt tillgripen egendom bör jämställas Nackdelar med att knyta en vindikationsregel till vissa En vindikationsregel som inte formellt anknyter till brott – utredningens förslag........................................................... Vindikationsregelns tillämpning i den reguljära handeln ....... 8.1Argument för att undanta den reguljära handeln från 8.2Argument mot att undanta den reguljära handeln från Problemet med att definiera begreppet reguljär Konkurrenshänsyn talar emot att den reguljära Undantagsregler för den reguljära handeln skulle få en liten praktisk betydelse ............................... Konsumentskyddet kan tillgodoses utan undantag för den reguljära handeln ..................... gällande köprättsliga regler vid rättsliga fel.................. Behovet ...........................av tvingande köprättsliga regler 9.3Köparens rätt att rikta anspråk mot annan än sin motpart, mot tidigare säljled – nu gällande regler ..................... 9.4Köparens rätt att vid rättsliga fel rikta anspråk mot tidigare säljled – utredningens förslag ............................................. Preskription m.m. av anspråk på grund av rättsligt fel ....... 10 Vindikationsrättens upphörande................................................ Vindikationsrätten bör inte vara evig.................................. 10.1.1 Vindikationsrätten bör upphöra efter vetskap om var egendomen finns ........................ 10.1.2 Vindikationsrätten bör upphöra på grund av annans hävd i vissa fall........................................ Hävderegler i svensk rätt .................................................... Utformningen av en regel om hävd..................................... 11 Den som har fått ersättning för egendomens värde av en tidigare förvärvare skall ha rätt att därefter lösa egendomen från den nuvarande innehavaren ............................................... Egendomen finns inte i behåll hos förvärvaren .................. Egendomen påträffas hos en senare förvärvare .................. 12 Hur lösenbeloppets storlek bör bestämmas............................... Vederlagsprincipen och värdeprincipen ............................. De olika lösensituationerna................................................. 12.2.1 Lösen då vindikationsregeln inte är tillämplig .... 12.2.2 Lösen efter hävd .................................................. 12.2.3 Lösen efter erhållen värdeersättning ................... Lösenbeloppet bör beräknas enligt värdeprincipen ............ Värdeprincipen medför att det inte behövs särregler förvärv utan vederlag .......................................................... 13 Förslagets relevans för annan lagstiftning om godtros- 11 § avtalslagen samt 54 och 55 §§ kommissionslagen...... 25 kap. 7 § ...................................................... 14 § skuldebrevslagen......................................................... 3 kap. 6 § aktiebolagslagen................................................. 6 kap. lagen om kontoföring av finansiella instrument....... 2 kap. 10 § sjölagen ............................................................ 14 Nya regler som underlättar för en målsägande att snabbare få tillbaka stöldgods m.m............................................................. Beslagsreglerna i nuvarande tillämpning............................ En övergång till vindikationsprincipen i fråga om stöldgods m.m. bör medföra regler som innebär att beslagtagen egendom snabbare kan återställas till 15 De nya reglerna i praktisk tillämpning ...................................... Lagens tillämpning i civilprocess ....................................... 15.2Särskilt om lagens tillämpning i brottmålsprocess vid talan om enskilt anspråk .............................................................. 15.3 Vindikationsregelns betydelse för häleriansvaret............... 15.4Vindikationsregeln påverkar inte den enskildes befogenhet att själv ta sig rätt ............................................. 15.5 Vindikationsregelns beroende av besittningsbegreppet 15.6Vindikationsregelns tillämpningsområde sammanfaller inte helt med de föreslagna reglerna om utlämnande av beslagtagen egendom till målsäganden............................... 15.7Egendomen har ökat eller minskat i värde mellan förvärvet och vindikationen .................................... Egendomen har ersatts av annan egendom ......................... Vem har rätt till egendomens avkastning............................ Panträtt och retentionsrätt ................................................... Konsekvenser av utredningens förslag ...................................... 17.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1986:796) om godtrosförvärv av lösöre ..................................................... 17.2Förslaget till lag om ändring i konsumentköplagen (1990:932)........................................................................... 17.3 Förslaget till lag om ändring i ................. Kommittédirektiv (Dir. 1998:95) ................................................... När en person förvärvar egendom från någon som saknar rätt att förfoga över egendomen och förvärvaren inte inser eller bör inse att den andre saknar förfoganderätt, brukar man säga att förvärvet görs i god tro. Konflikten mellan den ursprungliga ägarens och den godtroende förvärvarens anspråk på egendomen kan lösas genom en tillämpning av endera av två principer, nämligen exstinktionsprincipen eller vindikationsprincipen. Den nu gällande lagen (1986:796) om godtrosförvärv av lösöre bygger på exstinktionsprincipen, som innebär att den godtroende förvärvaren blir ägare till egendomen och att den tidigare ägarens äganderätt upphör i och med godtrosförvärvet. Lagen ger dock den tidigare ägaren rätt att få tillbaka egendomen mot lösen. Vindikationsprincipen innebär att den ursprungliga ägarens rätt består och att han utan lösen kan få egendomen tillbaka från den godtroende förvärvaren. Utredningen har haft i uppdrag att föreslå regler som innebär att den ursprungliga ägaren skall ha rätt att utan lösen få tillbaka egendom som har stulits från honom, vilket således innebär att vindikationsprincipen skall tillämpas i dessa fall. I samband därmed har utredningen haft att ta ställning till vilka fall av olovlig hantering i övrigt som skall medföra att den ursprungliga ägarens rätt består. Utformningen av en regel om vindikation Enligt utredningens direktiv är utgångspunkten för uppdraget att exstinktionsprincipen även i fortsättningen skall gälla då egendomen inte har frånhänts den ursprungliga ägaren genom brott och att särregler skall gälla för stöldgods och därmed jämställd egendom. Utredningen har övervägt om en vindikationsregel bör utformas så att den omfattar egendom som ursprungligen har frånhänts ägaren genom varje form av brott. Utredningen anser emellertid att en vindikationsregel som anknyts till brott borde begränsas till att gälla i första hand egendom som har frånhänts ägaren genom tillgreppsbrott. Eftersom det finns vissa uppenbara nackdelar med att knyta vindikationsregeln till ett föregående brottsligt förfarande har utredningen slutligen stannat för att inte knyta vindikationsregeln till ett antal uppräknade brott, såsom är vanligt i många länder. En sådan regel skulle få till följd att det vid en prövning inför domstol skulle bli nödvändigt att göra straffrättsliga bedömningar i en tvistemålsprocess. En fördel med en regel som inte anknyter till vissa brott är att det därigenom enligt utredningens uppfattning markeras att den civilrättsliga frågan om godtrosförvärv inte skall blandas samman med straffrättsliga bedömningar. Utredningen föreslår en vindikationsregel som omfattar egendom som har frånhänts ägaren genom tillgrepp, dvs. ett olovligt tagande, och genom på visst sätt kvalificerat tvång, s.k. råntvång. Regeln, som har utformats som ett undantag från vad som gäller beträffande godtrosför- värv enligt den nu gällande 2 § godtrosförvärvslagen, anknyter till det gemensamma objektiva tillgreppsrekvisitet för brotten stöld, rån, tillgrepp av fortskaffningsmedel och egenmäktigt förfarande, dvs. till begreppet olovligt tagande. Med olovligt tagande avses ett olovligt besittningstagande, vilket innebär ett krav på att besittningstagandet sker utan ägarens samtycke. Om ägaren har frånhänts egendomen genom ett olovligt besittningstagande kan den som därefter förvärvar egendomen alltså inte få äganderätt till den även om han är i god tro vid sitt förvärv. Vindikationsregeln gäller således inte egendom som ägaren ursprungligen har medgett att lämna ifrån sig, även om medgivandet var civilrättsligt ogiltigt på grund av svek, tvång eller ocker från motpartens sida. Det enda undantaget härifrån gäller, såsom redan framgått, när medgivandet lämnats på grund av råntvång. Vindikationsregelns tillämpning i den reguljära handeln Utredningen har stannat för att inte föreslå några undantag från vindikationsregeln för sådana fall då godset köpts i den reguljära handeln. I detta hänseende överensstämmer förslaget med lagstiftning- en i flera andra länder, däribland , och . Hänsynen till konsumenterna kan tyckas tala för att det bör finnas någon form av undantagsregel för varor som har köpts i den reguljära handeln. Ett problem med att utforma en sådan undantagsregel är emellertid hur begreppet reguljär handel i så fall skall definieras. Härtill kommer att en sådan undantagsregel på ett negativt sätt skulle kunna påverka förutsättningarna för konkurrens mellan olika försäljningsmetoder. Eventuella undantagsregler för den reguljära handeln får praktisk betydelse endast i den mån det faktiskt förekommer att konsumenter i god tro köper stöldgods i den reguljära handeln. En annan förutsättning är att det i de aktuella fallen upptäcks att det är fråga om stulet gods. Upptäcks inte detta blir eventuella undantagsregler endast av teoretiskt intresse. Det har konstaterats att det mycket sällan upptäcks att stulen egendom säljs i den reguljära handeln och att, när så sker, det i regel torde vara svårt att spåra och identifiera stöldgodset i de fall det har sålts till enskilda konsumenter. Det kan vidare ifrågasättas om det för konsumenternas del finns något behov av en undantagsregel för att de skall kunna hålla sig skadeslösa när det är fråga om inköp i den reguljära handeln. Om en inköpt vara visar sig vara stulen, föreligger ett s.k. rättsligt fel. Såsom kommer att framgå av det följande föreslår utredningen att det i konsumentköplagen (1990:932) införs tvingande bestämmelser om säljarens ansvar för rättsliga fel, något som talar emot behov av en undantagsregel för den reguljära handeln. I 41 § köplagen (1990:931) anges att om någon annan än säljaren har äganderätt eller panträtt eller annan liknande rätt till en försåld vara och försäljningen inte har skett med förbehåll för denna rätt, varan är behäftad med ett rättsligt fel. Konsumentköplagen innehåller inte någon motsvarighet till 41 § köplagen. När lagen kom till ansågs sådana fel vara av mycket begränsad betydelse vid konsumentköp, främst på grund av att reglerna om godtrosförvärv ansågs innebära ett starkt skydd för konsumenterna. Om den föreslagna vindikationsregeln införs och konsumenterna således berövas möjligheten att göra godtrosförvärv av stulen egendom, uppkommer emellertid ett behov av en uttrycklig reglering om säljarens ansvar för rättsliga fel även i konsumentköplagen. Utredningen föreslår att det i konsumentköplagen införs tvingande bestämmelser som ger konsumenten rätt att få tillbaka det han har betalat för varan om tredje man gör gällande äganderätt till det köpta, dvs. en regel som innebär en rätt för konsumenten att häva köpet. Det föreslås att även reglerna om avhjälpande och omleverans blir tillämpliga i sådana fall. Under förutsättning att konsumenten var i god tro angående säljarens rätt att förfoga över varan skall han även ha rätt till skadestånd för det s.k. positiva kontraktsintresset, vilket innebär att konsumenten försätts i samma ekonomiska situation som om köpet hade fullgjorts. Säljarens skadeståndsansvar blir enligt förslaget strikt. Säljaren skall dock ha rätt att friskriva sig från ansvar för förlust i näringsverksamhet. Den föreslagna regleringen i konsumentköplagen om säljarens ansvar för rättsliga fel föreslås, i likhet med motsvarande reglering i köplagen, omfatta även situationer när tredje man har panträtt eller annan liknande rätt till det köpta. I sådana fall kan det vara aktuellt för köparen att begära prisavdrag. Enligt 46 § konsumentköplagen har konsumenten även rätt att rikta anspråk på grund av fel på varan mot en näringsidkare i tidigare säljled som har överlåtit varan för vidareförsäljning, om den som har sålt varan till konsumenten är på obestånd eller har upphört med sin näringsverksamhet eller inte kan anträffas. En motsvarande regel finns i 56 a § lagen (1914:45) om kommission. Avsikten är att dessa regler skall bli tillämpliga även vid rättsliga fel. I svensk rätt finns det inte några regler om preskription av äganderätt till lös egendom. Om lagstiftningen inte längre godtar godtrosförvärv av äganderätt till lösöre i vissa fall och det inte införs regler som innebär att den ursprungliga ägarens rätt upphör , kommer denne därför att kunna vara bibehållen sin äganderätt till egendomen . Så gott som samtliga länder, vars lagstiftning på området utredningen har undersökt, har regler som innebär en tidsbegränsning av vindikationsrätten. Utredningen anser att det inte är rimligt att den som med äganderättsanspråk besitter en sak skulle riskera att bli av med den, om det framkommer att den är stulen. En evig vindikationsrätt till stulen egendom skulle innebära att sådan egendom för alltid skulle utgöra stöldgods och därmed aldrig kunna bli föremål för laglig omsättning, såvida inte den ursprungliga ägaren dessemellan återfår egendomen. En sådan ordning skulle inte bara stå i strid med handels- och omsättningsintressen utan även innebära att egendomen skulle kunna vara objekt för häleribrottslighet. Utredningen föreslår regler som innebär att vindikationsrätten upphör i två olika situationer. För att inte gå miste om sin äganderätt till egendomen gentemot en godtroende förvärvare, måste ägaren enligt förslaget kräva tillbaka den från det att han fick eller måste antas ha fått kännedom om dennes innehav. Vidare föreslås en regel om hävd i godtrosförvärvslagen. Regeln innebär att ägarens vindikationsrätt upphör efter det att en godtroende förvärvare har innehaft egendomen i fortsatt god tro. Om det är flera innehavare efter varandra skall en senare förvärvare få tillgodoräkna sig överlåtarens innehavstid. Dessa senare förvärv kan, till skillnad från det första förvärvet, som måste ha skett genom överlåtelse, även ha skett genom s.k. universalfång. Den som har förlorat äganderätten till viss egendom på grund av att någon har blivit ägare till den genom hävd föreslås ha rätt att återfå egendomen mot lösen. Den som har fått ersättning för egendomens värde av en tidigare förvärvare skall ha rätt att därefter lösa egendomen från den nuvarande innehavaren Om den som har förvärvat egendom som omfattas av vindikations- regeln inte har egendomen kvar när han utsätts för ett vindikations- anspråk, har ägaren rätt att i stället erhålla ersättning för egendomens värde. Utredningen föreslår att en ägare, som har fått ersättning för egendomens värde av en förvärvare som inte längre hade egendomen kvar, skall ha rätt att få tillbaka egendomen mot lösen, om den därefter påträffas hos en innehavare som har förvärvat den i god tro. Hur lösenbeloppets storlek bör bestämmas Enligt utredningens förslag kommer en ursprunglig ägare att ha rätt att få tillbaka egendom mot lösen i tre olika situationer, nämligen när en förvärvare har blivit ägare till egendomen på grund av ett giltigt godtrosförvärv, dvs. då vindikationsregeln inte är tillämplig, när en förvärvare har blivit ägare till egendomen genom hävd och när den ursprungliga ägaren har fått ersättning för egendomens värde av en förvärvare som inte hade egendomen kvar. Utredningen föreslår att lösenbeloppet skall bestämmas enligt den s.k. värdeprincipen, som innebär att lösenbeloppet bestäms till egendomens värde i den allmänna handeln då lösenrätten utövas. Enligt gällande rätt bestäms lösenbeloppet enligt den s.k. vederlags- principen, som innebär att beloppet skall motsvara förvärvarens kostnader för förvärvet av egendomen och dess förbättring. Vederlags- principen anses ge en bättre garanti än värdeprincipen för att den ursprungliga ägaren verkligen har ekonomisk möjlighet att lösa till sig egendomen. Det är hänsynen till den ursprungliga ägaren som är det främsta bakomliggande skälet till den nuvarande vederlagsprincipen i godtrosförvärvslagen. Om den av utredningen föreslagna vindikationsregeln införs beträffande tillgripen egendom kommer den ursprungliga ägaren att ha rätt att återfå sådan egendom utan att behöva betala lösen. I de fall denne behöver lösa till sig egendomen har han frånhänts den på ett sådant sätt att vindikationsregeln inte är tillämplig. I dessa fall har den ursprungliga ägaren anförtrott egendomen åt någon annan eller på annat sätt själv medverkat till att han frånhänts egendomen. I sådana situationer anser utredningen att avvägningen mellan den ursprungliga ägarens och den godtroende förvärvarens intressen bör utfalla till förmån för den godtroende förvärvaren. Det är då också rimligt att den som tvingas att lämna ifrån sig egendomen så långt det är möjligt hålls skadeslös. Om den ursprungliga ägaren skall lösa egendomen från en förvärvare som har fått äganderätten till den genom hävd, kan lösenrätten aktualiseras när förvärvaren har innehaft egendomen under en mycket . Vederlagsprincipen är mindre lämplig när det har förflutit från innehavarens förvärv. Denne kan t.ex. ha glömt hur mycket han betalat för egendomen och inte längre ha kvar någon dokumentation om köpet. Även i de fall en ägare som har fått ersättning för egendomens värde påträffar egendomen hos en senare förvärvare och då vill lösa till sig den kan man utgå ifrån att har hunnit förflyta sedan ägaren frånhändes egendomen. De skäl som har anförts mot vederlags- principen vid lösen efter hävd gäller därför även i denna situation. Utredningen föreslår att den för lösenrätten gällande tidsfristen från det att den ursprungliga ägaren fick eller måste antas ha fått kännedom om förvärvarens innehav, förlängs . Härigenom uppnås överensstämmelse med den tid inom vilken en ägare måste framställa ett vindikationsanspråk gentemot den som har förvärvat egendomen. Förslagets relevans för annan lagstiftning om godtrosförvärv Bestämmelser om godtrosförvärv finns bl.a. i 25 kap. 7 § , 11 § avtalslagen, 54 och 55 §§ lagen (1914:45) om kommission, 14 § lagen (1936:81) om skuldebrev, 3 kap. 6 § aktiebolagslagen (1975:1385), 6 kap. 3 och 4 §§ lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument och 2 kap. 10 § sjölagen (1994:1009). Utredningen anser att ett införande av en vindikationsregel i godtrosförvärvslagen inte motiverar några ändringar i de nämnda bestämmelserna. Utredningen föreslår nya regler som underlättar för en målsägande att snabbare få tillbaka stöldgods m.m. Utredningen föreslår att det i samband med övergången till vindikationsprincipen i fråga om stöldgods införs en regel i 27 kap. om beslag, enligt vilken åklagaren eller undersökningsledaren skall kunna besluta att ett beslagtaget föremål skall lämnas ut till en målsägande, om det är uppenbart att denne har bättre rätt till föremålet än den hos vilken beslaget gjorts. I samband med att beslaget görs skall den hos vilken beslaget sker underrättas om att det kan komma att fattas ett beslut om att egendomen skall lämnas ut till en målsägande. Om det sedan fattas ett beslut om utlämnande av föremålet, krävs enligt förslaget endast att en underrättelse om beslutet genast sänds till den hos vilken beslaget har skett. Beslutet skall kunna hänskjutas till rättens prövning av denne. För att den hos vilken beslaget har gjorts skall ha rimlig tid på sig att begära rättens prövning av beslutet skall beslaget inte hävas och egendomen lämnas ut till målsäganden förrän har förflutit efter det att underrättelsen om beslutet har sänts. kan denne alltså begära rättens prövning av beslutet. De nya reglerna i praktisk tillämpning Avslutningsvis behandlar utredningen i ett särskilt avsnitt några problemställningar som kan uppstå vid en praktisk tillämpning av godtrosförvärvslagen i dess lydelse enligt förslaget. Först diskuteras lagens tillämpning i rättegång samt vissa åberops- och bevisfrågor som därvid kan uppkomma. Vidare påpekas att, eftersom förslaget innebär att möjligheten att genom godtrosförvärv förvärva äganderätt till stöldgods i princip upphör, området för häleri utvidgas i viss utsträckning. Det påpekas också att den som olovligen rubbar annans besittning för att själv ta sig rätt gör sig skyldig till självtäkt och att den som har bättre rätt än innehavaren till en sak inte får verkställa besittnings- övergången på egen hand, samt att den föreslagna vindikationsregeln inte innebär någon förändring i detta hänseende. I avsnittet behandlas också besittningsförhållandenas betydelse för möjligheterna att göra godtrosförvärv enligt förslaget. Det framhålls att bedömningen av den gärning genom vilken ägaren har frånhänts egendomen kan få betydelse för dennes möjligheter att få tillbaka den. Under en annan rubrik i detta avsnitt jämförs tillämpningsområdet för de föreslagna reglerna om beslag i och den