sou · GOB361d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Utgiftstaket för staten fördelar sig på de omkring tretton olika departementsområdena (departementsramar). Liksom i är departementsramarna bindande restriktioner. En fackminister har där- för ett tydligt ansvar för att inom en fastlagd ram klara såväl prognos- avvikelser som nya beslut. Som en följd av detta ansvar vilar merparten av uppföljnings- och prognosarbetet på fackdepartementen, vilka också besitter egen expertis på området. Utgiftstaket för staten omfattar även utgifterna för statsskuldsräntor samt EU-medel, som likhet med övriga utgifter redovisas netto på statsbudgeten. Socialförsäkringsutgifterna omfattar dels utgifter från de olika socialförsäkringsfonderna, vilka redovisas utanför budgeten, dels socialförsäkringsutgifter som utgår från statsbudgeten. För sjukvården gäller samma indelning, dvs. dels utgifter som utbetalas från socialför- säkringsfonderna, dels utgifter från statsbudgeten. Om underskott upp- kommer i någon av fonderna kan detta hanteras av de buffertar som finns eller, i fråga om större förändringar, genom att höja de socialavgifter som finansierar systemen. Utgiftstaken fastställs för en fyraårsperiod (mandatperioden). Den poli- tiska grundvalen för innehållet i dessa ramar är den koalitionsöverens- kommelse som inleder varje ny mandatperiod i . I utar- betandet av denna fyraårsplan deltar Centralplaneringsbyrån, CPB, dels med ett makroekonomiskt underlag, dels med budgetberäkningar. Inför varje enskilt budgetår fastställs den BNP-inflator som skall användas för att räkna upp kommande budgetårs ram till ett nomi- nellt värde. Valet av denna metod för att räkna upp ramen till nominellt värde motiveras av att man på så sätt försäkrar sig om att kostnads- ökningar inom den offentliga sektorn inte överstiger dem i ekonomin i övrigt. Någon ytterligare prisjustering, t.ex. av anslagen, görs inte. Budgetåret sammanfaller med kalenderåret. En viktig princip i den holländska budgetpolitiken är att beslut om budgetens utgiftssida (för nästkommande budgetår) skall tas vid ett enda tillfälle. Beslutet om budgetens utgiftssida äger därför rum vid ett samlat tillfälle . Beslut om inkomsterna tas . I Nederlän- derna finns även en fastställd ram för inkomstsidan. Eventuella avvi- kelser från de i budgeten beräknade inkomsterna disponeras enligt på förhand fastställda regler. Lag (1996:1059) om statsbudgeten l § I statens verksamhet skall hög effektivitet eftersträvas och god hushållning iakttas. Med statens verksamhet avses i denna lag sådan verksamhet som sköts av regeringen, domstolarna och de förvaltningsmyndigheter som lyder under regeringen. 2 § Regeringen skall för redovisa de mål som åsyftas och de resultat som uppnåtts på olika verksamhetsområden. 3 § När enligt 9 kap. 3–5 §§ regeringsformen anvisar an- slag till angivna ändamål, skall anslagstyperna obetecknade anslag, reservationsanslag eller ramanslag användas. De närmare villkoren för anslagen framgår av 4–6 §§. 4 § Ett obetecknat anslag får inte överskridas. Outnyttjade medel får inte användas under följande budgetår. 5 § Ett reservationsanslag får inte överskridas. Outnyttjade medel får regeringen använda längst efter det att anslaget senast var uppfört på statsbudgeten. 6 § Ett ramanslag får regeringen tillfälligt överskrida genom att ta i anspråk en anslagskredit motsvarande högst av anvisat anslag. Tillgängliga medel reduceras med ett belopp motsvarande ianspråktagen anslagskredit. Med bemyndigande får regeringen även besluta att ett ramanslag får överskridas, om detta är nödvändigt för att i en verk- samhet täcka särskilda utgifter som inte var kända då anslaget anvisa- des eller för att ett av beslutat ändamål med anslaget skall kunna uppfyllas. Outnyttjade medel får regeringen använda under följande budgetår. Övriga bestämmelser om anslag 7 § När regeringen tilldelar en myndighet ett anslag får regeringen besluta om begränsningar i villkoren för utnyttjande av anslaget. 8 § Regeringen får besluta att medel på ett anvisat anslag inte skall användas, om detta är motiverat av särskilda omständigheter i en verk- samhet eller av statsfinansiella eller andra samhällsekonomiska skäl. 9 § Statsinkomster som beräknas av skall redovisas mot inkomsttitlar. Redovisning mot anslag och inkomsttitlar 10 § Avräkning mot anslag för transfereringar skall göras det budgetår då betalning sker. Mot övriga anslag skall avräkning göras det budgetår till vilket utgiften hänför sig. Avräkning mot inkomsttitlar för skatt skall göras det budgetår då betalning erhålls. Mot övriga inkomsttitlar skall avräkning göras det budgetår till vilket inkomsten hänför sig. Avräkning skall göras löpande. kan för ett anslag eller en inkomsttitel besluta att av- räkning skall göras på någon annan grund. 11 § I 12–14 §§ finns bestämmelser om befogenheter för regeringen att ikläda staten ekonomiska förpliktelser enligt 9 kap. 10 § regerings- formen. I lagen (1988:1387) om statens upplåning och skuldförvaltning an- ges under vilka förutsättningar regeringen får ta upp lån till staten. 12 § För det ändamål och med högst det belopp som be- stämmer får regeringen beställa varor eller tjänster samt besluta om bi- drag, ersättning, lån eller liknande som medför utgifter även under se- nare budgetår än det statsbudgeten avser. 13 § Regeringen får ikläda staten sådana ekonomiska förpliktelser som är nödvändiga för att den löpande verksamheten skall fungera till- fredsställande. 14 § För det ändamål och med högst det belopp som be- stämmer får regeringen ställa ut kreditgarantier och göra andra lik- nande åtaganden. När det finns särskilda skäl får åtagandet enligt bestäm- mande göras utan att beloppet begränsas. 15 § För ett åtagande enligt 14 § skall en avgift tas ut. Avgiftens stor- lek skall motsvara statens ekonomiska risk och övriga kostnader för åtagandet, om inte för ett visst åtagande beslutar annat. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om avgiftens storlek. 16 § Regeringens förslag till statsbudget enligt 9 kap. 6 § regerings- formen skall omfatta alla inkomster och utgifter, med de undantag som anges i 17 § andra stycket och 18 §, samt andra betalningar som på- verkar statens lånebehov. 17 § Statens inkomster och utgifter skall budgeteras och redovisas brutto på statsbudgeten. Skall inkomsterna i en verksamhet endast bidra till att täcka verk- samhetens utgifter, får utgifterna dock redovisas netto på anslag. 18 § En verksamhet där statens kostnader helt skall täckas med verk- samhetens intäkter skall inte budgeteras och inte heller redovisas på an- slag eller inkomsttitlar. 19 § Regeringen får besluta om dispositionen av avgiftsinkomster från frivilligt efterfrågade varor och tjänster som staten tillhandahåller, om inkomsterna helt eller delvis skall täcka statens kostnader för verk- samheten. 20 § Inom låneramar som fastställer får regeringen besluta att anläggningstillgångar som används i statens verksamhet skall finansieras med lån i . Regeringen får besluta om villkoren för sådana lån. 21 § Inom en kreditram som fastställer får rege- ringen besluta att rörelsekapital i statens verksamhet skall finansieras med krediter i . Regeringen får besluta om villkoren för dessa krediter och om likvida medel som myndigheterna disponerar. 22 § Andra tillgångar än de som anges i 20 och 21 §§ skall finansieras med anslag eller med inkomster som anges i 31 § första stycket. 23 § För en viss myndighet eller för viss anskaffning kan besluta att finansiering skall ske på annat sätt än som anges i 20–22 §§. Överlåtelse av statens egendom 24 § I anslutning till 9 kap. 9 § regeringsformen anges i 25–34 §§ grunder för förfogandet över statens egendom. Föreskrifterna gäller egendom som enligt 9 kap. 8 § regeringsfor- men står till regeringens disposition. Detta gäller dock inte varor som avses i 19 §. Med försäljning avses i 25–29 §§ även byte. 25 § När värdet av fast egendom inte överstiger , får regeringen besluta att sälja egendomen, om den inte alls eller endast i ringa utsträckning behövs i statens verksamhet och om det inte finns särskilda skäl för att egendomen fortfarande skall ägas av staten. Trots bestämmelserna i första stycket får regeringen besluta om för- säljning till en kommun för samhällsbyggnadsändamål. 26 § Regeringen får besluta om försäljning av aktier eller andelar i ett företag där staten har mindre än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar, om inte bestämt annat för företaget. Regeringen får inte utan bemyndigande genom försälj- ning eller på annat sätt minska statens ägarandel i företag där staten har hälften eller mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar. 27 § För upplåtelse av tomträtt samt försäljning av tomträtt och sådan byggnad som är lös egendom gäller föreskrifterna om försäljning av fast egendom. 28 § Regeringen får besluta att överlåta annan lös egendom än sådan som anges i 26 och 27 §§, om egendomen inte längre behövs för statens verksamhet eller blivit obrukbar, eller om den inte anskaffats med sta- tens medel. 29 § Försäljning skall genomföras affärsmässigt, om inte särskilda skäl talar mot det. 30 § Har beslutat om försäljning av egendom, skall inkoms- ten redovisas mot en inkomsttitel på statsbudgeten, om inte bestämmer annat. I 31–34 §§ anges hur inkomsten får disponeras i de fall då rege- ringen har beslutat om försäljning. 31 § Har egendomen använts i en verksamhet för vilken har godkänt en investeringsplan, får regeringen besluta att inkomsten skall disponeras för att finansiera investeringar som ingår i planen. Föreskrifter om disposition av inkomst från försäljning av egendom som inte använts i en sådan verksamhet finns i 32–34 §§. 32 § Har egendomen finansierats med medel från anslag får rege- ringen, sedan medel motsvarande egendomens bokförda värde redovi- sats mot en inkomsttitel, besluta att det som återstår av inkomsten skall disponeras i den verksamhet där den försålda egendomen har använts. Om inkomsten uppgår till ett mindre belopp, får regeringen besluta att hela inkomsten skall disponeras i den verksamhet där den försålda egendomen har använts. Har fast egendom eller aktier sålts skall dock hela inkomsten redovisas mot en inkomsttitel. 33 § Har egendomen finansierats med lån får regeringen, sedan lånet lösts, besluta att det som återstår av inkomsten skall disponeras i den verksamhet där den försålda egendomen har använts. Har fast egendom eller aktier sålts skall dock det som återstår av in- komsten redovisas mot en inkomsttitel. 34 § Har egendomen finansierats på annat sätt än med medel från anslag eller med lån, får regeringen besluta att hela inkomsten skall dis- poneras i den verksamhet där den försålda egendomen har använts. Uppföljning, prognoser och utfall 35 § Regeringen skall noggrant följa hur statens inkomster, utgifter och upplåning utvecklas i förhållande till beräknade eller beslutade be- lopp. 36 § Under löpande budgetår skall regeringen för redovisa prognoser över utfallet av statens inkomster och utgifter samt statens lånebehov. Regeringen skall förklara väsentliga skillnader mellan budgeterade belopp och beräknat utfall. 37 § Senast efter budgetåret skall regeringen för riks- dagen redovisa statsbudgetens preliminära utfall. Regeringen skall för- klara väsentliga skillnader mellan budgeterade belopp och det preli- minära utfallet. 38 § , dock senast efter budgetåret, skall regeringen se till att en årsredovisning för staten lämnas till riks- dagen. Årsredovisningen skall innehålla resultaträkning, balansräkning och finansieringsanalys. Den skall även innehålla det slutliga utfallet på statsbudgetens inkomsttitlar och anslag. 39 § Sådana riktlinjer för den ekonomiska politiken som nämns i tilläggsbestämmelse 3.2.1 tredje stycket till riksdagsordningen kan avse det belopp statens utgifter högst får uppgå till (tak för statens utgifter) eller de belopp utgifterna inom olika utgiftsområden eller grupper av utgiftsområden högst får uppgå till (utgiftsramar). 40 § Avser regeringen att använda tak för statens utgifter i bered- ningen av förslaget till statsbudget och i genomförandet av den budget- erade verksamheten, skall förslag till beslut om ett sådant utgiftstak in- gå i den ekonomiska vårpropositionen. Har med stöd av bestämmelserna i 5 kap. 12 § riksdags- ordningen beslutat att hänföra statsutgifter till utgiftsområden, skall re- geringen i den ekonomiska vårpropositionen redovisa riktlinjer för hur den avser att fördela statsutgifter på utgiftsområden eller grupper av utgiftsområden i det kommande förslaget till statsbudget. 41 § Förslag om tak för statens utgifter eller riktlinjer för utgiftsramar får avse än ett budgetår. 42 § Finns det risk för att ett beslutat tak för statens utgifter eller använda utgiftsramar kommer att överskridas, skall regeringen för att undvika detta vidta sådana åtgärder som den har befogenhet till eller föreslå nödvändiga åtgärder. 43 § Om regeringen inte lämnar ett sådant förslag som anges i 41 §, skall den i stället presentera en långsiktig beräkning av hur statens in- komster, utgifter och lånebehov kommer att utvecklas som en följd av redan fattade beslut och under väl specificerade samhällsekonomiska förutsättningar. 44 § Regeringen är redovisningsskyldig inför för statens medel och de övriga tillgångar som enligt 9 kap. 8 § regeringsformen står till regeringens disposition. Redovisningsskyldigheten omfattar även den verksamhet som bedrivs av staten samt statens skulder och övriga ekonomiska förpliktelser. 45 § Bokföring i staten skall ske på ett sätt som stämmer överens med god redovisningssed. Redovisningen skall ge en rättvisande bild av verksamheten, det ekonomiska resultatet och ställningen samt förvaltningen av statens medel och övriga tillgångar. Närmare föreskrifter om redovisningen skall meddelas av regering- en eller den myndighet som regeringen bestämmer. 46 § Statens verksamhet skall granskas genom revision. 47 § Regeringen får överlåta sin rätt enligt 5 §, 6 § första och tredje styckena samt 12–14, 19–21, 25, 26, 28 och 31–34 §§ till myndighet som regeringen bestämmer. Denna lag träder i kraft .