sou · GOB374 · 2001-01-01 00:00:00 — Organisationen () gavs det praktiska ansvaret för rekryteringen till KPC samt för den formella utbildningen av personalen. Vissa förseningar och brist på information skapade dock stor osäkerhet bland de före detta UCK- soldaterna. SWEBAT byggde upp samverkan med fyra successiva KPC- ledningar i Kosovo och samtliga relationer präglades av ömsesidig respekt för våra olika roller. Vägen mot bildandet av den civila var bitvis skakig och lämnade några av de f.d. cheferna i brigadledningen helt sonika KPC-orga- nisationen. De hade fattat sitt beslut mot bakgrund av KPC:s utpräglade civila roll. Missnöjet med Kfor:s och resoluta för- hållningssätt gentemot UCK var uppenbart. Samverkan med KPC genomfördes regelbundet och vid mötena avhandlades en lång rad frågor, till exempel: händelseutvecklingen i Kosovo, den framtida roll och uppgifter, bekräft- ade avtalsbrott som enskilda individer gjort sig skyldiga till, återbegravningar av stupade UCK-soldater samt gemensamma, fram- tida återuppbyggnadsprojekt. Med jämna mellanrum inspekterades de vapen som KPC enligt gällande avtal var berättigade till. Dessa vapen fick endast användas för bevakning av den egna förläggningen. genomfördes också en grundlig undersökning av hela den blivande KPC-anlägg- ningen. Det oanmälda besöket resulterade i ett större fynd av otillåten ammunition och viss övrig militär materiel. Det mesta bedömdes dock komma från den före detta jugoslaviska arméförläggningens sönder- bombade förråd. I väntan på att och skulle kunna ta över ansvaret för utbildning och återuppbyggnadsprojekt genomförde SWEBAT flera aktiviteter. Kfor ansåg att det var viktigt att behålla initiativet. Personal ur SWEBAT genomförde utbildning av KPC i första hjälpen, vinter- överlevnad och brandbekämpning. Insatserna var ett viktigt led i den civil-militära ansträngningen att omvandla UCK till en civil räddnings- kår. Utbildningen var högt uppskattad och flera av de unga deltagarna sade sig till exempel vilja bli brandmän . genomfördes ett omfattande civil-militärt projekt i form av ett vägbygge vid byn . EU och UNDP var ansvariga för projektet och syftet var att skapa tillfällig sysselsättning för den blivande KPC-personalen samt bybefolkningen. Enligt projektbe- stämmelserna var deltagarna tvungna att använda enkla redskap och arbetsmetoder. Detta resulterade i rättmätig kritik och ett mycket tvek- samt slutresultat. Samverkan inom området civil-militära operationer (CMO/CIMIC) Eftersom bataljonen utgjorde en integrerad del av Kfor, gällde Nato:s definition av CIMIC även för SWEBAT. Denna tillämpades dock inte dogmatiskt av den brittiska brigadledningen. Den av SWEBAT tillämpade definitionen beskrivs bäst på följande sätt: Med CIMIC menades de verksamheter och resurser som under- stödde relationen mellan SWEBAT och de lokala militära och civila aktörerna samt lokalbefolkningen. Verksamheten omfattade även sam- arbetet med internationella organisationer och hjälporganisationer. Det kortsiktiga målet med CIMIC var att erhålla de ovan nämnda aktör- ernas fulla stöd och samarbetsvilja inom ansvarsområdet. Syftet var att skapa bästa möjliga förutsättningar för SWEBAT att lösa sina upp- gifter. Det långsiktiga målet var att skapa och understödja omständligg- heter som kunde bidra till en varaktig lösning av konflikten. Det är av vikt att notera att Kfor:s insats i Kosovo uttryckligen omfattade civil-militärt samarbete. SWEBAT var under order att genomföra civil-militära uppgifter med inriktning på akuta humanitära insatser. Detta var, vilket redovisats ovan, en av förbandets tre huvud- uppgifter. Det innebar också att det civil-militära samarbetet gavs en stark ställning. Den första tidens civil-militära insatser var en ren kapplöpning mot vintern. De riktlinjer som utformades för verksamheten var också fokuserade på detta mål. SWEBAT:s verksamhet inom det civil-militära området : genomförande av akuta humanitära insatser humanitära och sociala patruller inom hela ansvarsområdet insamling av information om humanitära behov och hjälp- organisationernas insatser samt förmedling av denna information till UNHCR bevakning av de mest sårbara människornas situation samordning av det civil-militära samarbetet inom ansvarsområdet understöd av de internationella hjälporganisationernas och verksamhet inom ansvarsområdet SWEBAT:s kraftansträngning för att möta behoven under den första, svåra vintern efter konflikten samordnades inom Operation Cold . Målsättningen var att ingen människa skulle behöva dö som en följd av vintern inom förbandets ansvarsområde. En mängd information samlades in och bearbetades, tusentals människor gavs tak över huvudet genom så kallade shelter kits (tillfälliga takkonstruktioner), tonvis med humanitär materiel distribuerades, insatser gjordes för att få igång sjukvård och skolundervisning, övertalig materiel från Försvars- makten skeppades till Kosovo, de mest sårbara familjerna gavs särskilt stöd och förberedelser gjordes för att kunna evakuera människor till säkrare områden. Den främsta orsaken till det var varken våra eller någon annans ansträngningar – Kosovo skonades nämligen med den mildaste vintern . Trots det låg snön tjock i höghöjdsområdena och temperaturen kröp ner . Den övertaliga materielen från Försvarsmakten fyllde flera viktiga syften. Den var ett konkret sätt att hjälpa den nödlidande befolkningen , som gav förbandet värdefull goodwill. Mottagarna var alltid mycket tacksamma. Bataljonens distribution av övertalig materiel utvidgades till att bli en fullskalig brigadoperation. Samtliga bataljoner inom brigaden mottog tacksamt svensk materiel för vidare distribution ut i sina respektive ansvarsområden. Utrustningen användes först och främst för att möta omedelbara humanitära behov. Brigadhögkvarteret valde också att lagra materiel inför hotet om stora mängder återvändande flyktingar. Delar av materielen gick till den nybildade . Flera Kfor-länder stödde på detta sätt etablerandet av KPC. användes en del materiel för att utrusta ett romer-läger i den norska bataljonens område. Distributionen av materielen koordinerades efterhand med UNHCR och berörda hjälporganisationer. Insatsen hade inte varit möjlig utan en mål- medveten uppbackning från Försvarsmakten. SWEBAT understödde de internationella hjälporganisationerna på flera sätt. Tillhandahållandet av detaljerad information om de humanitära behoven inom ansvarsområdet var en i sam- arbetet. Dessutom bistod SWEBAT med säkerhetsinformation, trans- porter, ingenjörsresurser och kontakter med lokala företrädare. En stor utmaning för SWEBAT bestod i att handgripligen involvera i insatserna i bataljonens ansvarsområde. Orsaken till bristande engagemang hängde ihop med att var den enda kommun inom brigadens område som var uppdelad mellan två bataljoner. Den överbefolkade centralorten hade stulit nästan all uppmärksamhet under det första intensiva halvåret av operationen. SWEBAT:s ansvarsområde utgjordes av den bortglömda landsbygds- delen av kommunen, med undantag av ett litet område norr om som tillhörde den norska bataljonen. underbemanning och den utdragna etableringen i Kosovo bidrog till den uppkomna situa- tionen. Men huvudorsaken var de streck på kartan som delade kom- munen i två delar. Med kommun menades i praktiken staden. I hade tagit initiativ till etablerandet av ett framtida kommunfullmäktige, (). Samman- träden ägde rum och då diskuterades frågor rörande kommun i sin helhet, utan representation för landsbygds- befolkningen. inrättades även ett forum för övergripande sam- ordning som fick namnet Four Pillar Meeting, med represen- tanter på nivå för , , , EU och Kfor. Inte heller här var landsbygdsdelen av kommunen representerad. SWEBAT inledde ett omfattande påverkansarbete för att få till stånd en förändring. Bland annat genomfördes en dagslång rundresa i SWEBAT:s ansvarsområde med de högsta representanterna på kommu- nal nivå för , och EU. De närgångna upplev- elserna av de svåra förhållandena på landsbygden gav omedelbara resultat. avdelade ansvarig personal för landsbygdsdelarna av kommun och SWEBAT fick tillträde till både kommun- fullmäktige och Four Pillar Meeting. EU intresserade sig för infra- strukturen i området och utarbetade ett förslag till ett vägprojekt. Det fördjupade samarbetet med ledde till en rad positiva för- ändringar för befolkningen i SWEBAT:s ansvarsområde. Bland annat nominerades landsbygdsrepresentanter till den nya kommunala admi- nistrationen. SWEBAT medverkade till att upprätta den första multietniska bussförbindelsen i Kosovo. UNHCR tillhandahöll bussarna () bidrog med chaufförer medan SWEBAT ansvarade för säkerheten genom eskort. Inledningen var mycket tre- vande, på grund av det förmodade hotet. Ombord på bussen var stäm- ningen oftast tryckt, och ibland förekom mindre incidenter. upprättade livlinan uppskattades dock av samtliga befolkningsgrupper. Verksamheten drabbades senare av ett allvarligt bakslag då en utsattes för direkt beskjutning. Tragedin inträffade i den franska brigadens område. Ett par personer dog och flera människor skadades allvarligt. Alla multietniska busslinjer ställdes in, men kunde återupptas efter en noggrann säkerhetsanalys. Ett försök att utöka rörelsefriheten för minoritetsbefolkningen var eskorten av den så kallade . Detta var en bussförbindelse som gick mellan städerna och Nîs i respektive Gracanica i SWEBAT:s ansvarsområde. Busslinjen var lokalbefolk- ningens eget initiativ och någon tjänade säkert pengar på den. Icke desto mindre var den en symbolladdad livlina mellan och Kosovo. Överfulla bussar attackerades av stenkastande albanska skol- ungdomar . Kfor var orubbligt i sin hållning; rörelsefriheten fick inte begränsas, bussen skulle fram. låste stora Kfor- och SWEBAT-resurser i form av massiva eskorter. Kfor försökte med förebyggande insatser, snabbspringande soldater i bussarna och alternativa marschvägar. Till slut dämpades dock provokationerna något och busseskorterna kunde genomföras utan allvarliga tillbud. understödde SWEBAT multietniska vaccina- tionsprogram. Dessa riktade sig till albanska och serbiska barn i den södra delen av ansvarsområde. Detta var ett civil-militärt projekt som involverade flera parter: , , ett belgiskt ambulansförband, albanska och serbiska läkare samt SWEBAT. Programmen var framgångsrika och gav många barn ett fullgott grund- skydd. Kfor och SWEBAT involverades i förberedelserna för att kunna genomföra registrering av befolkningen inför lokalvalen. Det yttersta ansvaret för valen var , medan var praktiskt ansvarigt för planering och förberedelser. Kfor:s huvuduppgift skulle bli att svara för säkerheten vid registrerings- och vallokalerna. Under förberedelseskedet bistod SWEBAT de så kallade Joint Registration Teams (arbetsgrupper med företrädare för och ) med uppgifter om lämpliga registrerings- och vallokaler. Det var en grann- laga uppgift att identifiera ändamålsenliga lokaler som även uppfyllde rimliga säkerhetskrav. Ett system med både stationära och tillfälliga lokaler fastställdes. All information om lokalerna, inklusive bilder, sammanställdes i en enkel databas, vilken överlämnades till de ansva- riga inom /. När hotet äntligen kunde avfärdas hade redan en ny inriktning av det civil-militära samarbetet trätt i kraft. Fokus låg nu på mer långsiktiga insatser som återuppb yggnad, sysselsättning, jordbruk, sjukvård, utbildning och förberedelser för lokalval. Utrymmet medger inte att beröra alla de civil-militära insatser som SWEBAT tog initiativ till eller involverades i. Viktiga insatser gjordes inom ett brett humanitärt spektrum. Arbetet samordnades alltid med lokalbefolkningen och berörda organisationer. Lika självklart var det att syftet låg i linje med SWEBAT:s övergripande målsättningar och intressen, och därmed med Kfor:s och gemensamma vision om ett stabilt och fredligt Kosovo. Samordningen av det civil-militära samarbetet SWEBAT valde från start att målmedvetet strukturera det civil-militära samarbetet inom förbandets ansvarsområde. Ingen annan organisation hade de nödvändiga resurserna för att klara av detta. genomfördes en så kallad . Denna hölls omväxlande vid SWEBAT:s respektive den norska bat- aljonens högkvarter. Vid de välbesökta konferenserna samlades före- trädarna för de internationella hjälporganisationer som var verksamma inom bataljonernas områden, samt representanter för , , med flera berörda organisationer. Efter varje konferens kastade sig deltagarna bokstavligt talat över varandra. Denna intensiva samverkan utgjorde kärnan i ett väl fungerande civil-militärt samarbete. Mötena erbjöd oöverträffade tillfällen att byta information, förmedla kontakter, planera gemensamma insatser och lösa problem. försökte vi ta upp en diskussion om att minska mötesfre- kvensen och att förändra formerna så att skulle få ett större ansvar. Förslagen avslogs prompt. De församlade företrädarna ville att Kfor skulle fortsätta ansvara för den civil-militära samordningen. Detta var i och för sig positivt, men målsättningen måste likafullt vara att lämna över ansvaret för sådan verksamhet till civila krafter. Mellan konferenserna skedde regelbunden samverkan. Personal ur SWEBAT besökte de internationella organisationerna och hjälp- organisationerna på deras kontor i samt tog emot en strid ström av besökare vid de egna enheterna. Ett stort antal humanitära insatser och projekt samordnades på både bataljons- och kompaninivå. Det var en målsättning i sig själv att skapa ett intresse för att besöka SWEBAT. Utbytet gav alltid värdefull information, goodwill och möjligheter att påverka planeringen av de humanitära ansträngningarna. Det var en självklarhet att ta sig till besökarna och att stödja den verksamhet som låg i linje med SWEBAT:s egna intressen. Vikten av en kopp kaffe och några minuters small talk kan inte underskattas i ett kon- fliktområde. Children's Aid Direct (CAD), en professionell och drivande hjälp- organisation under UNHCR:s paraply, uttryckte sig så här om det civil- militära samarbetet: Utan ert stöd och upprätthållandet av säkerheten skulle inte CAD ha kunnat utföra sitt humanitära arbete, särskilt inte distributionen av livsmedel till minoritetsbefolkningen i ert område. De regelbundna CIMIC-mötena under SWEBAT:s och TMBN:s gemensamma ledning har varit extremt värdefulla för vår organisation och för samordningen av den humanitära hjälpen i området. Vi har särskilt uppskattat sam- verkansofficerarnas tillgänglighet och det sätt på vilket de underlättat får oss att få tag på såväl information som andra organisationer, nyckel- funktioner och lokala företrädare. Samarbetet med Sida – ett litet steg mot ökad nationell samordning i Kosovo inleddes ett angeläget samarbete mellan Försvarsmakten och Sida. Syftet var att ge SWEBAT tillgång till eko- nomiska medel för att kunna genomföra viktiga humanitära insatser inom områden där det inte fanns någon ansvarig organisation. Detta ledde dessutom till ett mer effektivt svenskt resursutnyttjande. Kost- naden för insatsen med SWEBAT har uppskattats till , men förbandet hade inte en enda krona till sitt förfogande för att kunna genomföra småskaliga humanitära insatser. SWEBAT hade personalen och materielen, men inte den resurs som krävdes för att kunna tillgodose ett humanitärt behov. Det kunde röra sig om en vattenpump till en sjukstuga, sten för att lappa ihop en väg eller en reservdel till en telestation som hade kunnat ge den avskurna minoritetsbefolkningen kontakt med yttervärlden. Det överenskomna systemet var smidigt och borgade för en snabb hantering av frågorna. SWEBAT faxade en särskild projektansökan till Sida i . hade UNHCR getts möjlighet att yttra sig över den föreslagna insatsen. Detta säkerställde en god samordning av det humanitära arbetet inom ansvarsområdet. Svar erhölls från Sida och pengarna blev disponibla för SWEBAT genom förbandets egen kassachef. Projektet kunde inledas. Det utvecklade samarbetet med Sida öppnade också dörrarna till en ny, värdefull gemenskap. SWEBAT blev formellt en av Sida:s så kallade implementing partners, vilket gav nya kontakter med väl fun- gerande hjälporganisationer. SWEBAT kunde i sin tur bidra med detaljkunskaper om det egna ansvarsområdet samt information om säkerheten och den bedömda händelseutvecklingen i Kosovo. Förhoppningsvis kan initiativet stimulera till ett utvecklat svenskt helhetstänkande i samband med fredsfrämjande operationer. Ett naturligt första steg vore att möjliggöra för andra svenska myndigheter att utnyttja utlandsstyrkans stödfunktioner, till exempel sjukvård och postgång. Tolktjänst – en central del av samverkanstjänsten Tolktjänsten, det vill säga det taktiska utnyttjandet av bataljonens tolkar, är en viktig del av samverkanstjänsten. SWEBAT hade nio mili- tära tolkar som ingick i förbandet. Dessutom rekryterades fler än 40 lokala tolkar, vilka fördelades mellan kompanierna utifrån behov. SWEBAT:s militära tolkar var av stor vikt för att nå framgång i samverkansarbetet. Samspelet mellan samverkansofficer och tolk betydde mycket för kvaliteten i genomförandet. Denna viktiga resurs uppmärksammades av flera länders styrkor som enbart hade tillgång till lokalt rekryterade tolkar. Erfarenheter inför framtida rekrytering och utbildning Utbildning i samverkanstjänst kan uppfattas som abstrakt till skillnad från den mycket konkreta utbildning som krävs för att kunna hantera till exempel vapensystem och sambandsutrustning. Samverkans- officerens uppgift är både kvalificerad och utelämnande. Han/hon ska ständigt vara beredd att möta hastigt uppkomna och oförutsägbara situationer. saknas möjlighet till förberedelser. Sam- verkanstjänsten omfattar allt från hanterande av allvarliga konflikt- situationer till genomförande av komplicerade förhandlingar och med- lingsförsök. Den korta utbildning i samverkanstjänst och förhandlingsteknik som genomfördes före insatsen i Kosovo var visserligen uppskattad och värdefull, men den var i flera avseenden otillräcklig. För att verkligen utveckla kunnandet och självförtroendet som samverkansofficer krävs en kvalificerad sammanhållen utbildning omfattande bland annat för- handlings- och medlingsteknik. Detta är en förutsättning för att kunna genomföra professionell samverkan med eftersträvad genomslagskraft. saknar en sådan utbildning. Övning i samverkanstjänst bör vara fullt tillämpad och genomföras i rätt kontext, det vill säga inramningen bör i så hög grad som möjligt spegla förhållandena i operationsområdet. Upplevelsebaserat lärande och realistiska rollspel är metoder som ger de nödvändiga insikterna inför den svåra uppgiften. Utbildning inom området tolktjänst är också väsentlig. Sam- verkansofficerarna behöver utbildas i att samarbeta med tolk på ett effektivt sätt samt ges goda möjligheter till samövning med förbandets militära tolkar före insatsen. Dessutom behöver de militära tolkarna utbildning i samverkanstjänstens grunder, för att fullt ut kunna fungera i sina roller. internationell erfarenhet är av särskild vikt i rollen som samverkansofficer, vilket bör beaktas vid rekrytering. Både militära och civila erfarenheter är av stor betydelse. Det militära kunnandet finns redan förankrat inom förbandet, vilket gör de civila meriterna särskilt intressanta. En samverkansfunktion kan med fördel bestå av både yrkes- och reservofficerare. Även andra kompetenser kan vara lämpliga. Relevanta kunskaper och erfarenheter kan då aktivt komp- lettera varandra. Personliga egenskaper som samarbetsförmåga samt social och emotionell kompetens bör vägas in. Mycket goda kunskaper i engelska är en grundförutsättning för att kunna verka som samverk- ansofficer. Rekrytering av militära tolkar med utländsk bakgrund kräver utvecklade urvalskriterier. Det är väsentligt att personen inte har alltför starka kopplingar till det aktuella operationsområdet. Detta kan även- tyra principen om opartiskhet och förbandets trovärdighet. Det är dessutom oansvarigt att utsätta någon för den kluvenhet och de påfrest- ningar som det innebär att tjänstgöra i ett opartiskt militärt förband medan man har emotionella bindningar till området. Samverkanstjänst – ett framtida svenskt profilområde är ett litet land, med höga ambitioner och en stolt tradition inom området fredsfrämjande operationer. Stora och motiverade satsningar görs på utvecklingen av de fredsfrämjande förbandens för- mågor. Resurser bör även avsättas för att utveckla funktioner för sam- verkan och civil-militärt samarbete. Detta vore en strategisk investering för och en prisvärd försäkring för förbanden i utlandstjänst. Samverkanstjänst är ett medel för verkan och en taktisk funktion, jämte till exempel underrättelsetjänst och sambandstjänst. Den måste få en bättre förankring inom Försvarsmakten, på alla nivåer – från ledning till utbildning och utveckling. Det är inte minst en skyldighet gentemot de män och kvinnor som skickar ut i fredsfrämjande opera- tioner. I fråga om riskfylld konflikthantering finns inget utrymme för kompromisser. Det mest centrala för samverkanstjänstens utveckling är utarbet- andet av en svensk doktrin för samverkan och civil-militärt samarbete. Detta ett utmärkt tillfälle till nationell samordning och flera berörda aktörer bör involveras i processen. Dessutom behövs ett tydligt och välutvecklat funktionsledningsansvar inom den operativa insatsled- ningen i Försvarshögkvarteret. Samverkan och civil-militärt samarbete har alla förutsättningar att bli ett svenskt profilområde. Vi har kunnandet, erfarenheten och ett utvecklat helhetstänkande kring fredsfrämjande operationer. Lång väg till stabil fred Den internationella insatsen i Kosovo saknar motstycke. Aldrig har ett så starkt mandat legat till grund för en så omfattande insats i ett så litet område. Världen har bestämt sig. Insatsen i Kosovo ska bli en fram- gång. Men vägen dit blir lång och svår. Albaners och serbers positioner är oförenliga och oförsonliga. närmar sig kokpunkten och i , i södra , pågår en lågintensiv konflikt. Men det är trots allt en avgrundsdjup skillnad mellan fullskaligt krig och bräcklig fred. Och i ett litet område öster om hette den skillnaden SWEBAT/KS01. Bierman, W. och Vadset, M. (ed), UN Peacekeeping in Trouble: Lessons Learned from the Former . Ipswich, : , 1998. , O., och världspolitiken. Om folkrättens roll i en föränderlig värld. : , 2000. E. och Rosecrance, R. (ed), The Costs of Conflict, Prevention and Cure in the Global Arena. Lanham, : ., 1999. Mackinlay, J. (ed), A Guide to Peace Support Operations. , M. och Schäder, G., . Maktfördelningen mellan den europeiska unionen, medlemsstaterna och medborgarna. : , 1998. , L., Gendering UN Peacekeeping, Mainstreaming a Gender Perspective in Multidimensional Peacekeeping Operations, , . : Repro-C, Economicum, 1999. , S., The United Nations and the International Politics. : ., 2000. C., Civil-Military Relations and Peacekeeping. Adelphi Paper 321. : ., 1998. , T., i 1949-1999. Stockholm:Graphium Tryckeri, 1999. Att förebygga väpnade konflikter – ett svenskt handlingsprogram. Internationell konflikthantering – att förbereda sig tillsammans. Betänkande av Utredningen om samordning av civil och militär utbildning inför internationella insatser. Polis i fredens tjänst. Betänkande av Utredningen om civilpoliser i internationell tjänst. i – Rädda och skydda. Svenska insatser för internationell katastrof- och flyktinghjälp. Kartläggning, analys och förslag. Betänkande av Utredningen om civila insatser för katastrof- och flyktinghjälp. deltagande i internationella fredsfrämjande insatser. Betänkande av Utredningen om utlandsstyrkan. Utvecklingssamarbete på rättsområdet. Slutbetänkande av på rättsområdet. Regeringens propositioner, skrivelser och betänkanden, utskottsbetänkanden m.m. Det nya försvaret. Regeringens proposition 1999/2000:30. Konventionen om skydd av personal i FN-insatser och därtill anknuten Regeringens proposition 1995/96:132. Lag om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Försvarsmaktens betänkande 1998/99:FöU8.