sou · GOB372 · 2001-01-01 00:00:00 — Utredningen vill på nytt erinra om att huvuddelen av kostnaderna för sjukförsäkringen avser just de långa sjukskrivningarna. Det finns mycket goda skäl för insatser som förhindrar att nya långtidssjukskrivna tillkommer och som ger långtidssjukskrivna ett adekvat och målinriktat rehabiliteringsprogram. Det är naturligtvis helt oacceptabelt att mer än 70 000 sjukskrivna vid slutet av 1999 varit sjukskrivna . I de allra flesta fall är den medicinska behandlingen och bedömningen klar. De långtids- sjukskrivna riskerar med nuvarande system en fortsatt passiviserande sjukskrivning. Utredningen avser att i slutbetänkandet om möjligt redovisa ytterligare statistiskt underlag som djupare belyser denna fråga. Utredningen överväger att föreslå att sjukskrivningsperioden be- gränsas . Syftet är att påskynda och skärpa försäk- ringskassans utredning och bedömning av den försäkrades behov av rehabiliteringsinsatser. De försäkrade som behöver fortsatt eller förnyad arbetslivsinriktad rehabilitering skall få särskilt beslut om detta. före sista dag för rätt till sjukpenning (t.ex. senast dag 300 vid bortre gränsen ) skall göra en utredning/bedömning om vad som är aktuellt i ärendet och vilka ytterligare eventuella åtgärder som bör sättas in. Syftet skall vara att få underlag för prognos och beslut om hur sjukpenningperioden skall avslutas. Den försäkrade får en utbildning eller arbetsträning som syftar till fortsatt arbete. Rehabiliteringsersätt- ningen kan också användas som lönebidrag till den arbetsgivare som erbjuder arbetsanpassad rehabilitering. En särskild rehabiliteringser- sättning eller rehabiliteringslön utbetalas som motsvarar tidigare sjuk- Inriktningsmål och utvecklingsmöjligheter 137 På så sätt förändras en passiv lång sjukpenningperiod till en aktiv rehabiliteringsperiod. Utredningens idéskiss syftar inte till att tvinga icke färdigbehand- lade åter till arbetet. I de, som utredningen antar, förhållandevis få fall där pågående medicinsk behandling utesluter rehabiliteringsinsatser skall fatta beslut om månatlig sjukersättning. I andra fall, där förtidspension är oundviklig skall beslut om förtidspension fattas. Ett antal sjukskrivna kommer inom ettårsperioden att kunna återgå till sitt ordinarie eller annat arbete utan fortsatta åtgärder. Utredningen har lämnat ett uppdrag till Statskontoret att redovisa samband mellan sjukskrivning och förtidspension. En sammanfattning av Statskontorets rapport återfinns i kapitel 7. Hela rapporten redovisas i bilaga 5. Utredningen konstaterar att antalet långtidssjukskrivna kraftigt minskade genom de åtgärder som vidtogs 1992. Åtgärderna innebar att ett stort antal sjukskrivna erhöll förtidspension. En mer restriktiv hållning tillsammans med försäkringskassornas nedprioritering av be- slut om förtidspension har gjort att en latent kö för förtidspension uppstått. Uppskattningar inom RFV ger vid handen att förmodligen av de långtidssjukskrivna väntar på beslut om förtidspension. Utredningen konstaterar att en passiv sjukskrivning med all sannolikhet leder till återkommande cykliska vågor av för- tidspensioneringar. Detta fenomen måste hejdas. Några besparingar kan inte uppnås på kort sikt. Antingen kommer kostnader för förtids- pension att dramatiskt öka och långsiktigt belasta statens budget eller också, vilket naturligtvis för den enskilde och långsiktigt för samhället är ett bättre alternativ, måste stora resurser sättas in för att ge nuvarande långtidssjukskrivna möjlighet att återgå till arbete. Därtill kommer att en bättre fungerande sjukförsäkring måste ge incitament som gör att tillflödet av nya långtidssjukskrivna minskar. Dessa frågor är enligt utredningen strategiska och kommer att vara föremål för utredningens fokusering i det fortsatta arbetet. 138 Inriktningsmål och utvecklingsmöjligheter 9.3.5Personliga riskskydd för enskilda De personliga riskskydden för enskilda utvecklas och förstärks. Utredningen har tidigare kommenterat risken för att enskilda sjuk- skrivna med långa eller återkommande sjukskrivningsperioder skulle få svårt att få arbete. Arbetsgivare skulle försöka minimera kostnader och ansvar genom att med sofistikerade metoder undvika att anställa personer som betraktades som högrisker. Utredningen anser att åtgärder måste vidtas för att minimera dessa risker och avser att lägga förslag om ett särskilt försäkringsskydd för långtidssjukskrivna. finns ett skydd som bl.a. innebär att försäkrade med ofta förekommande korta sjukskrivningar inte behöver vidkännas avdrag för någon karensdag (se kapitel 2). Utredningen avser att i slutbetänkandet lägga förslag om ett för- stärkt riskskydd för individen, som särskilt tar sikte på att underlätta återinträde på arbetsmarknaden för långtidssjukskrivna. Ett sådant sys- tem skulle kunna utformas så att den som varit långtidssjukskriven befrias från karensdag. Arbetsgivaren skulle också få ersättning från redan från dag två. 9.3.6Sammanfattning av utredningens modell för att hantera långa sjukskrivningar Utredningens modell för hantering av sjukskrivning och rehabilite- ring av de långa sjukfallen sammanfattas i nedanstående tabell. Inriktningsmål och utvecklingsmöjligheter 139 Kan inte återgå till ar- Under utredningens arbete har ett antal övriga frågor aktualiserats och diskuterats. En del frågor tas också uttryckligen upp i utredningens direktiv. Vi redovisar i detta avsnitt några av de förslag som vi avser att pröva och vidareutveckla i slutbetänkandet. Detaljregleringen av formerna för bedömning av enskilda fall tas bort. Försäkringskassornas löpande arbete synes vara föremål för en alltför omfattande detaljreglering som med dagens arbetsbelastning ändå inte följs. Regelsystemet måste fortlöpande anpassas till nya förutsättningar och en reglering av former hindrar ofta en nödvändig anpassning. Målstyrning bör i stället användas mer konsekvent och försäkrings- kassans skyldigheter och försäkringstagarens rättigheter bör göras tyd- liga. har därefter det fulla ansvaret för att resurser fördelas på ändamålsenligt sätt. Ärenden som bedöms bli korta eller av annan anledning kan bedömas entydigt bör kunna hanteras med en förenklad bedömning så att ärenden som riskerar att bli långa eller kräva arbetslivsinriktade rehabiliteringsinsatser får erforderliga resur- ser. Utredningen förutsätter att försäkringskassorna har eller utvecklar erforderlig kompetens för sådana bedömningar. 140 Inriktningsmål och utvecklingsmöjligheter En myndighet bör ges ett övergripande ansvar för informations- insamling, analys och löpande redovisning av underlag för åtgärder, prognoser etc. Utredningens direktiv säger bl.a. att utredningen skall klargöra even- tuella brister i befintlig statistik och lämna förlag på vilka ytterligare uppgifter som bör finnas tillgängliga. Utredningen har i sin inledande kartläggning av statistiskt material avseende sjukfrånvaro och sjukför- säkringskostnader kunnat konstatera att många myndigheter och orga- nisationer samlar in och redovisar material som berör området. redovisar löpande utvecklingen av den fak- tiska sjukfrånvaron. Arbetarskyddsstyrelsen redovisar arbetsmiljö- och arbetsskadestatistik. redovisar uppgifter rörande sjukvården. SAF redovisar kvartalsvis uppgifter om sjukfrånvaron för den privata sektorn i sin tidsanvändningsstatistik. Någon motsvarande uppföljning av utvecklingen inom den offentliga sektorn finns inte! Till detta kan läggas rapporter och sjukfallsstudier från enskilda forskningsprojekt, RFV, enskilda försäkringskassor, försäkringsbolag, fackliga organisationer etc. Det är dock inte möjligt att i ett makroperspektiv löpande följa utvecklingen av olika diagnoser, sjukfrånvaron inom olika yrken eller näringsgrenar etc. Det är inte heller möjligt att följa intygsgivande läkares försäkringsmedicinska kompetens och sjukskrivnings- mönster. Avsaknaden av väsentliga data och bristen på enhetlighet i befint- liga data gör att det inte finns förutsättningar för en övergripande och fortlöpande analys av sjukfrånvaron och dess orsaker. Utredningen finner det ytterst angeläget att ett så samhällseko- nomiskt betydelsefullt område som sjukfrånvaron med dess konsekven- ser för individer, produktion och ekonomi blir föremål för en fort- löpande heltäckande systematisk analys och uppföljning. Riksförsäk- ringsverket bör därför få möjlighet att komplettera sitt sjukdataregister med uppgifter avseende diagnoser, intygsskrivande läkare, arbetsställen och yrken. Vi förutsätter att detta kan ske utan att den enskildes integritet hotas. De regelmässiga hindren för erforderlig registrering och/eller sam- körning av data om sjukfrånvaron bör undanröjas och en myndighet bör ges ett övergripande ansvar för informationsinsamling, analys och löpande redovisning av underlag för åtgärder, prognoser etc. Inriktningsmål och utvecklingsmöjligheter 141 En redovisning av anställdas sjukfrånvaro bör göras obligatorisk i företags, organisationers och myndigheters verksamhetsberättelser. Utredningen finner det också rimligt att företag, organisationer och myndigheter åläggs en redovisningsskyldighet avseende anställdas sjukfrånvaro. En sådan redovisning bör göras enligt en given bas- standard som gör det möjligt att jämföra företag i olika branscher, offentliga företag, organisationer och myndigheter osv. 9.3.8Sammanfattande beskrivning av utredningens diskussion av möjliga förändringar av sjukförsäkringssystemet Arbetsgivarkollektivets avgift för sjukförsäkringen f.n. sänks. Arbetsgivaren har , liksom , tillsammans med behandlande läkare det fulla ansvaret för sjukskrivning . Arbetsgivare och, läkare i samråd med den försäkrade skall informera om behov föreligger av arbetslivsinriktade rehabiliteringsinsatser. Företagshälsovårdens roll förstärks. tar över ansvaret för utbetalning av sjukpenning . skall bedöma om ett anmält sjukfall behöver utredas djupare. En sådan djupare och bredare bedömning bör ske med hjälp av en teamuppbyggd verksamhet som uppfyller fastställda kva- litetskriterier. De försäkrade med behov av rehabilitering garanteras personligt an- passade insatser. Arbetsgivaren erlägger en självrisk i form av en begränsad sjuklön också under resten av sjukskrivningsperioden. 142 Inriktningsmål och utvecklingsmöjligheter Högkostnadsskydd införs för småföretag. Sjukskrivningsperioden tidsbegränsas i syfte att påskynda och skärpa utredning och bedömning av behovet av mera långsiktiga rehabiliteringsbehov hos den försäkrade. före sista dag för rätt till sjukpenning skall göra en utredning/bedömning om hur sjukpenningperioden skall av- slutas. Efter sjukskrivningsperioden kan sjukpenningen ersättas av månatlig sjukersättning vid fortsatt medicinsk rehabilitering eller månatlig rehabiliteringslön eller lönebidrag vid fortsatt arbetslivsinriktad rehabi- litering. De personliga riskskydden för enskilda utvecklas och förstärks. Detaljregleringen av formerna för bedömning av enskilda fall tas bort. En myndighet bör ges ett övergripande ansvar för informations- insamling, analys och löpande redovisning av underlag för åtgärder, prognoser etc. En redovisning av anställdas sjukfrånvaro bör göras obligatorisk i före- tags, organisationers och myndigheters verksamhetsberättelser. 9.4Läkares rätt att utfärda läkarintyg Av utredningens direktiv framgår att det finns cirka 25 000 behand- lande läkare som sjukskriver patienter. Flera undersökningar har visat att olika läkare sjukskriver olika mycket. Skillnader har funnits både vad avser diagnoser, antalet sjukskrivnings- tillfällen, sjukskrivningarnas längd samt notering om arbetsuppgifter i läkarintygen. Det kan ifrågasättas om en läkare ensam skall ha rätt att sjukskriva personer över , på grund av dels att sambanden mellan t.ex. ohälsa och arbetsmiljö är mycket komplexa, dels att flertalet läkare inte har en relevant kompetens i sin medicinska specialitet för frågor som berör ett skiftande arbetsliv.3 3 Kommittédirektiv, sjukförsäkringen (dir. 1999:54, s. 9). Inriktningsmål och utvecklingsmöjligheter 143 Utredningen redovisar också i detta avsnitt sina preliminära ställnings- taganden. De slutliga förslagen redovisas i slutbetänkandet. Alla läkare skall som ha rätt att utfärda läkarintyg. skall ges ett förstärkt mandat att följa den enskilde läkarens intygsgivning. Försäkringsmedicin bör ingå som ett mål i all läkarutbildning på alla nivåer. 9.4.1Rätten att utfärda medicinska underlag – läkarintyg Frågan om alla läkares rätt att utfärda läkarintyg har tidigare utretts bl.a. av som lämnade betänkandet Om intyg och utlåtanden som utfördas av hälso- och sjukvårdspersonal i yrkesut- övningen (SOU 1994:71). – – – att den som är behörig att utöva läkaryrket enligt lagen (1984:542) om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. även generellt skall var behörig att utfärda läkarintyg och läkarutlåtanden.4 Den läkare som allvarligt åsidosatte sina ålägganden skulle kunna få sin rättighet att utförda intyg begränsad eller indragen av . Något beslut i denna fråga är dock ännu inte fattat. Utredningen konstaterar att ökningen av de långa sjukskrivningarna inte är jämnt fördelad. En stor del faller på kvinnor anställda inom landsting och kommuner. Detta förhållande ger i sig inget stöd för hypotesen att ökningen skulle vara hänförlig till att läkare generellt i stor omfattning utfärdar sjukintyg utan tillräcklig prövning. Det kan knappast heller hävdas att just läkare som behandlar kvinnor inom landsting och kommuner har ändrat sitt sjukskrivningsmönster . De stora regionala skillnaderna kan däremot bero på att läkare, försäkringskassor och andra inblandade i skilda delar av landet har olika synsätt och praxis. Det är dock inte troligt att denna praxis enbart beror på läkares sätt att sjukskriva. Utredningen har inte heller sett något annat samband mellan vårdslös sjukskrivning och ökad sjukfrånvaro varför utredningens nuvarande ståndpunkt är att alla läkare även fortsättningsvis skall ha rätt att utfärda läkarintyg. Detta hindrar inte att läkares rutiner och 4 (SOU 1994:71, s. 11). 144 Inriktningsmål och utvecklingsmöjligheter kompetens i försäkringsmedicin behöver förbättras. Uppföljningen av läkares utfärdande av medicinska underlag behöver också förbättras. ansåg att skulle kunna begränsa eller dra in läkares rätt att utfärda intyg. Utredningen anser att ett sådant system riskerar att skjuta över målet och förorsaka onödig administration. Utredningen kommer dock att överväga om skall kunna begränsa rätten att utfärda sjukintyg för de läkare vars intyg inte uppfyller uppställda krav. bör som avgöra om rätten till ersättning skall grunda sig enbart på de medicinska underlag som behandlande läkare utfärdar eller om ytterligare medicinsk utredning skall göras. Den tidigare nämnda yttrade sig också om läkarnas kompetens och föreslog att undervisning om utfärdande av intyg borde behandlas under utbildningen i alla kliniska ämnen. I proposition 1996/97:63 om Samverkan, socialförsäkringens ersätt- ningsnivåer och administration, m.m. gjorde regeringen bedömningen att borde överväga att se över sina föreskrifter i syfte att förstärka ämnet försäkringsmedicin när det gäller läkarnas allmän- tjänstgöring och specialistkompetens.5 Något sådant uppdrag har dock ännu ej lämnats. Det förekommer på många håll i landet att försäkringskassorna anordnar utbildning för läkare. Exempelvis kan nämnas försäkrings- kassan i där alla AT-läkare erbjuds en tredagars utbildning i försäkringsmedicin. i redo- visar goda erfarenheter av en sådan intensifierad utbildningsinsats. Utbildningen där bedrivs i form av individualiserad praktiktjänstgöring hos försäkringsläkare och handläggare på försäkringskassan.6 Utredningens uppfattning är att försäkringsmedicin bör ingå som mål i all läkarutbildning på alla nivåer inklusive fortbildning för att garantera att alla läkare har kunskap om vilken uppgift de medicinska underlagen skall fylla och vilka ekonomiska konsekvenser, både för den enskilde och för samhället, som följer av sjukskrivning. En minskad sjukskrivningstid på i genomsnitt endast innebär en besparing på ca 1,5–2,0 mdkr. En sådan mer återhållsam sjukskrivning torde inte medföra någon försämring för den enskilde. 5Regeringens proposition 1996/97:63, s. 62). 6Läkartidningen nr 46/1997 s. 4212, , Försäkringsmedicinsk utbildning för alla läkare i . Inriktningsmål och utvecklingsmöjligheter 145 Utredningen anser vidare att sjukvårdens huvudmän skall åläggas ett tydligt ansvar för vidareutbildning i försäkringsmedicin av berörd vårdpersonal. En särskild utredare skall göra en analys av sjukförsäkringen. –fördjupa analysen av varför sjukfrånvaron och utgifterna för sjuk- penning förändras över tiden –så långt som möjligt identifiera vilka faktorer som direkt eller indi- rekt är avgörande för sjukpenningförsäkringens kostnadsutveckling och därvid noga analysera arbetsmiljöaspekterna i förhållande till sjukfrånvaron –beakta vikten av förebyggande insatser och arbetslivsinriktad reha- bilitering som syftar till att minska individers risk att drabbas av långvarigt nedsatt arbetsoförmåga på grund av sjukdom samt redo- visa hur incitament för såväl individ, arbetsgivare m.fl. kan föränd- ras i syfte att minska kostnaderna –klarlägga sambanden mellan sjukförsäkringen och förtidspensions- systemet och särskilt belysa effekterna för framtida förtidspensione- ring av stigande sjukfrånvaro samt hur reglerna för förtidspension påverkar sjukförsäkringen –granska den sjukskrivande läkarens och försäkringsläkarens roll –lämna förslag till konkreta åtgärder för att minska sjukfrånvaron och för att reducera utgifterna inom sjukförsäkringen –som ett led i arbetet med att identifiera förklarande faktorer till sjuk- frånvaron och utgifterna för denna analysera hur en modell för att förutsäga utgiftsutvecklingen inom sjukförsäkringen skulle kunna utformas –redovisa vilken statistik som finns inom området, klargöra eventu- ella brister och lämna förslag på vilka ytterligare uppgifter som bör finnas tillgängliga i databaser –redovisa en överblick av internationella erfarenheter och idéer inom området. Vägledande principer för arbetet är att sjukförsäkringen skall vara trygg, rättvis och effektiv. Detta skall uppnås bl.a. genom en generell offent- lig försäkring som ger standardtrygghet genom att ersätta inkomstbort- fall och som är statsfinansiellt hållbar. Den som är inskriven hos är sjukpenningförsäkrad enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring om han eller hon har en sjukpenninggrundande inkomst (SGI) av eget arbete som uppgår till av prisbasbeloppet. Vid beräkning av SGI bortses från inkomster som överstiger prisbasbeloppet. Sjukpenningförsäkringen har fyra ersättningsnivåer – hel, tre fjärde- dels, halv och en fjärdedels sjukpenning. Hel sjukpenning utges vid fullständig nedsättning av arbetsförmågan osv. Genom lagen (1991:1047) om sjuklön har sjukpenning till anställda i samband med kortare sjukfrånvaro minskat i betydelse då rätten till sjuklön avser att täcka inkomstbortfallet i ett sjukfall. Ersättningsnivån inom sjukpenning- och sjuklönesystemet är 80 pro- cent av ersättningsunderlaget med undantag för som utgör karensdag. För personer som insjuknar på nytt från det en tidigare sjukperiod avslutats samt för personer som har särskilt om- fattande sjukfrånvaro eller har en sjukdom som medför risk för en eller flera längre sjukperioder finns särskilda regler. För den som genomgår arbetslivsinriktad rehabilitering utges reha- biliteringsersättning i form av rehabiliteringspenning och särskilt bi- drag. Ersättningsnivån för rehabiliteringspenningen är i likhet med sjukpenning och sjuklön av ersättningsunderlaget. Utöver den sjukpenning som utges kan den enskilde via t.ex. kollektivavtalade sjukersättningar täcka ytterligare av inkomstförlusten. Behovet av en översyn På grund av den kraftigt ökade sjukfrånvaron har utgifterna för sjuk- penning ökat kraftigt för i förhållande till de budgeterade med- len. De senaste prognoser som finns för kostnadsutvecklingen för sjuk- försäkringen visar på en fortsatt ökning av utgifterna. ett behov av att förbättra analysen av de faktorer som styr utgifts- utvecklingen i syfte att bl.a. kunna göra bättre och mer tillförlitliga prognoser över utgifterna inom sjukförsäkringen. Med anledning av att utgiftsökningen för sjukpenningen skett under en förhållandevis har tidigare bedömningar om utgifterna underskattat ökningen. De senaste bedömningarna pekar därför på mycket stora avvikelser mellan de medel för sjukpenningen som regeringen föreslog i budgetpropositionen för och nuva- rande prognostiserade utgifter. Det finns därför skäl att fördjupa analy- sen av orsakerna till sjukförsäkringskostnaderna samt att ta fram för- slag som syftar till att bryta kostnadsökningen och reducera kostnader- na. Vidare finns det skäl att, genom en översyn, pröva om den ökade sjukfrånvaron t.ex. speglar en försämrad arbetsmiljö eller ett generellt försämrat hälsoläge bland de förvärvsaktiva. I budgetpropositionen för redovisade regeringen mål för sysselsättningen. Målet är att andelen reguljärt sysselsatta av befolk- ningen skall öka från 1997 till 80 pro- cent 2004. Utvecklingen av sjukfrånvaron och de eventuella effekter som det kan ha på förtidspensioneringen är av stor betydelse för möjligheten att nå målet för sysselsättning. har ett särskilt arbete genomförts för att analysera orsakerna till de ökade utgifterna inom sjukförsäkringen och för att finna förbättrade prognosmetoder. I detta arbete har det bl.a. framgått att utgiftsutvecklingen, vid sidan av regelsystemets utform- ning, är beroende av konjukturutvecklingen. () har inom ramen för ovan nämnda arbete tagit fram vissa fakta runt den senaste tidens ökade sjukskrivning. Ytterligare fördjupning av analysen krävs dock bl.a. för att identifiera de långsiktiga faktorer som förklarar utnyttjandet av sjukförsäkringen. Antal försäkrade me d sjukpe nning Sjukdagar som ingår i sjuklöneperioden har inte medräk- nats. Sjuklöneperioden – som infördes – omfattar i varje sjukfall. (–). Av diagram 1 framgår att det är inom gruppen anställda som den stora ökningen av sjukpenningdagar finns. De övriga grupperna – arbetslösa och egenföretagare – uppvisar inte några anmärkningsvärda föränd- ringar av sjukskrivningsfrekvensen. Det bör dock observeras att de sjukdagar som ingår i sjuklöneperioden inte har varit möjligt att inklu- dera i diagrammet. Det påverkar också tolkningen av hur sjukpenning- dagarna har utvecklats för de anställda. Av diagram 2 nedan framgår vidare att det framför allt är antalet nya sjukfall som har ökat, dvs. sådana sjukpenningfall där personen inte haft någon tidigare sjukpenningperiod . Antal sjukskrivna, och längre <365 dgr ("återfall") Fall före (>=365 RFV har i syfte att få en beskrivning av vilka personer som är sjuk- skrivna genomfört en enkätundersökning med hjälp av försäkringskas- sorna. Undersökningen redovisar en bild av de sjukskrivningar som pågick . Enkätundersökningen gjordes eftersom RFV:s register saknar uppgifter om t.ex. diagnos och yrke. Enkätundersökningen visar att av de sjukskrivna är kvin- nor och är män. Av enkätundersökningen framgår vidare att av dagarna vid mättidpunkten var dagar med hel sjukpen- ning. Den huvudsakliga sysselsättningen vid sjukfallens början utgjordes av anställda, arbetslösa samt övriga. I en enkätundersökning (arbetsmiljöundersökning) som utförts av Arbetarskyddsstyrelsen 1997 uppger av männen och 68 pro- cent av kvinnorna att arbetstakten har ökat. Det framgår vidare av undersökningen att stressen i arbetslivet har ökat. T.ex. kan inte koppla av tankarna från jobbet under fritid och 30 – måste dra in på luncher, arbeta över eller ta med jobb hem. För att förstå den beskrivna utvecklingen är det viktigt att sätta in den i sitt historiska sammanhang. Av diagram 3 framgår att antalet ersatta sjukpenningdagar oavsett ökningen mellan och fortfarande ligger på en historiskt låg nivå. Antal sjukpenningdagar, miljoner dagar Källa: Finans- och .