sou · GOB379 · 2001-01-01 00:00:00 — Exempel där undantaget kunde tänkas få betydelse är anslut- Mönsterrättens föremål (artikel 1, 3.3, 3.4, 7 och 8) 63 ningsytor som tillåter en stol av en speciell tillverkning att anslutas till samma typer av stolar i rader eller att staplas på varandra eller LEGO- klotsar, om anslutningsytorna har betydelse för helhetsintrycket. Var gränsen går mellan sådana anslutningsytor som omfattas av undantaget i artikel 7.3 och sådana som utesluts från skydd enligt artikel 7.2 blir dock slutligen en fråga för rättstillämpningen. ML innehåller inga bestämmelser av det slag som finns i artikel 7.2 i direktivet. Med anledning härav bör regler motsvarande nu nämnda bestämmelser i direktivet införas i ML. Dessa bestämmelser om mekaniska sammankopplingar kan lämpli- gen placeras i samma paragraf som de som gäller detaljer i en produkts utseende som uteslutande är betingade av teknisk funktion, dvs. när- mast efter 4 § i ML. Att utredningen valt att använda uttrycket återskapa, vilket fram- står som mera adekvat i sammanhanget, innebär inte någon saklig för- ändring i förhållande till det i direktivet förekommande uttrycket återge. 5.6Mönster som strider mot goda seder eller allmän ordning (artikel 8) Förslag: Bestämmelsen om att utnyttjandet av ett mönster inte får strida mot goda seder och allmän ordning i 4 § 1 ML bör upphävas. Enligt ML får ett mönster inte registreras om mönstret eller dess utnyttjande strider mot goda seder eller allmän ordning (4 § 1). Den del av bestämmelsen som innebär att även mönstrets utnyttjande kan leda till att ett registreringshinder föreligger saknar stöd i mönsterdi- rektivet. Skälen för förslaget: Av 4 § 1 ML framgår att ett mönster inte får registreras om mönstret eller dess utnyttjande strider mot goda seder eller allmän ordning. Detta registreringshinder är absolut. Bestämmel- sen har haft begränsad betydelse, men det kan inte uteslutas att den kan komma till användning. Artikel 8 i mönsterdirektivet föreskriver att mönsterrätt inte kan erhållas för ett mönster som står i strid mot allmän ordning och allmän moral. Bestämmelsen svarar i stort mot den nuvarande regeln i ML (4 § 1 ML). Direktivet har dock ett något mindre tillämpningsområde än ML. Det uppställs där inget förbud mot att mönsterrätt erhålls för ett mönster som i sig inte strider mot goda seder eller allmän ordning men vars utnyttjande gör det. För att få ML i överensstämmelse med direk- 64 Mönsterrättens föremål (artikel 1, 3.3, 3.4, 7 och 8) tivet bör därför kravet på att utnyttjande av ett mönster inte får strida mot goda seder eller allmän ordning upphävas. Avsikten med bestämmelsen är i detta fall inte att uppnå någon harmonisering av nationella uppfattningar om vad som utgör allmän ordning eller allmän moral (se stycke 16 i ingressen). Det är en natio- nell angelägenhet att närmare bestämma innebörden av denna begräns- ning i möjligheten att erhålla mönsterrätt. Avslutningsvis skall sägas att utredningen valt att behålla det i ML använda uttrycket goda seder. Detta uttryck är det som normalt används i svensk lagstiftning. Någon skillnad i sak är inte avsedd i förhållande till direktivet med detta ordval. 6Nyhet och särprägel som skyddsförutsättningar (artikel 3.2 och 4–6) I likhet med ML skall enligt artikel 3.1 i mönsterdirektivet ensamrätt till ett mönster kunna erhållas genom registrering. Två av de grundläg- gande förutsättningarna för skydd är enligt artikel 3.2 i direktivet att mönstret är nytt och har särprägel. Utredningen har, i stället för det i direktivet valda uttrycket särprägel, använt uttrycket individuell karak- tär. Till detta återkommer utredningen nedan i avsnitt 6.2. Direktivets krav på nyhet och särprägel kan liknas vid ML:s krav på väsentlig skillnad (2 § första stycket). Likheten har sin grund i den omständigheten att både mönsterdirektivet och ML reser vissa krav på utseendemässig distans till tidigare kända mönster. I direktivet får dessa skyddsförutsättningar sin närmare bestämning genom artikel 4 (nyhet), artikel 5 (särprägel) och artikel 6 (offentliggörande). 6.2Kraven för skydd: nyhet och särprägel (artikel 3.2, 4 och 5) Förslag: Det bör i ML tas in en uttrycklig bestämmelse om att mönsterrätt endast kan erhållas om mönstret är nytt och har indivi- duell karaktär. Skälen för förslaget: Som framgår av ML är det – utöver kraven på nyhet och skillnad – en förutsättning för skydd att mönstret är skapat (1 § andra stycket och prop. 1969:168 s. 64). I ordet skapat ligger ett subjektivt nyhetskrav, dvs. ett krav på att mönstret inte utgör en efter- bildning av ett tidigare känt mönster. 66 Nyhet och individuell karaktär som skyddsförutsättningar. innebär med andra ord att mönstret skall vara ett resultat av mönster- skaparens egen prestation (se prop. 1969:168 s. 63 f. och RÅ 1984 2:65). Det närmare innehållet i de två skyddsförutsättningarna – nyhet och särprägel – bestäms inte i artikel 3.2 utan i artikel 4–6. För att det klart skall framgå att de skyddsförutsättningar, som ställs upp för att möns- terskydd skall erhållas, är nyhet och särprägel bör en bestämmelse som motsvarar artikel 3.2 tas in i ML. En bestämmelse med motsvarande kvalificerande syfte som artikel 4 och 5 i mönsterdirektivet finns i ML (2 § första stycket). Enligt den bestämmelsen kan mönsterskydd erhållas om mönstret är nytt och väsentligen skiljer sig från vad som blivit känt före dagen för registre- ringsansökan. Ordet nyhet förekommer dock inte uttryckligen i lagtex- ten (jfr även vad som tidigare anförts om uttrycket skapat i 1 § andra stycket ML). Ett krav för mönsterskydd, som återfinns i olika länders lagstiftning, är att mönstret skall vara nytt och i viss mening originellt. Begreppen har dock utformats och tolkats på en rad skilda sätt i olika länder. Rent allmänt kan dock sägas att de innebär att ett mönster, för att kunna skyddas, måste innebära något nytt i förhållande till vad som tidigare är känt. Enligt ML innebär kravet på nyhet att ett mönster som stämmer helt överens med ett tidigare känt mönster inte kan registreras (se 2 § första stycket ML och SOU 1965:61 s. 119 samt prop. 1969:168 s. 68). ML kan i stort anses svara mot mönsterdirektivets krav på att något tidigare allmänt tillgängligt och identiskt mönster inte får finnas. I mönsterdirektivet får kravet på nyhet sin närmare bestämning i artikel 4. Ett mönster skall enligt den bestämmelsen anses som nytt om inget identiskt mönster gjorts allmänt tillgängligt före den dag då en ansökan om registrering lämnades in eller, om prioritet åberopas, före den dag från vilken prioritet räknas. Den tidpunkt som har betydelse för bedömningen av mönstrets nyhet är således när ett tidigare identiskt mönster blev allmänt tillgängligt. När ett mönster skall anses vara all- mänt tillgängligt regleras i artikel 6 i mönsterdirektivet. Till denna arti- kel återkommer utredningen nedan under avsnitt 6.4. Vidare framgår av artikel 4 att mönster skall betraktas som identiska om deras utseende endast skiljer sig på oväsentliga punkter. Direktivets krav på nyhet är således i likhet med vad fallet är i ML till sin utformning objektivt och förutsätter en objektiv jämförelse Nyhet och individuell karaktär som skyddsförutsättningar. mellan det föreliggande mönstret och tidigare mönster. Det saknar där- vid betydelse om det förstnämnda mönstret frambringats självständigt, dvs. utan att något redan existerande mönster efterbildats. Mot bak- grund av innebörden av begreppet identiskt är det möjligt att direkti- vets krav på nyhet i praktiken knappast leder till mer än ett krav på att någon efterbildning inte skett av ett redan existerande mönster. Det kan vidare antas att den jämförelse som skall ske med andra mönster kom- mer utgå från en helhetsbedömning av de föreliggande mönstren. Sammantaget kan konstateras att kravet på nyhet i mönsterdirektivet i stort torde komma att ges samma innebörd som i ML, trots att direkti- vet innehåller bestämningar som saknar motsvarighet i den nuvarande lagen. Exempelvis lämnas vissa anvisningar för vad som skall beaktas vid bedömningen om ett mönster är nytt. Mönsterdirektivet är även uppbyggt systematiskt på ett något annorlunda sätt än den nuvarande svenska lagen. ML (2 §) bör därför enligt utredningens mening ändras på så sätt att den återspeglar innehållet i artikel 4. Enligt artikel 4 i mönsterdirektivet kan en sökanden åberopa priori- tet. Bestämmelserna om prioritet har sitt ursprung i PK. Reglerna inne- bär att den som ansökt om skydd för ett mönster i ett annat land i vissa fall kan få sin ansökan här i riket betraktad som inlämnad i samband med den utomlands gjorda ansökningen (8 § ML och 8–11 §§ MF). Prioritet måste uttryckligen begäras i den ansökan som lämnas in i Sve- rige och fristen är , räknat från den första ansökningsda- gen. I artikel 4 samt på ett antal andra ställen i mönsterdirektivet anges möjligheten att åberopa prioritet genom uttrycket [o]m prioritet åbe- ropas, före den dag från vilken prioritet räknas.. I syfte att förenkla författningstexten har utredningen valt att i stället använda uttrycket prioritetsdagen. Detta uttryck har den uppenbara fördelen av att vara kortare och innehåller sådana ordled (prioritet- och dag-) att det knap- past kan råda någon tvekan om vad som avses. Uttrycket förekommer vidare i de ansökningsblanketter som tillhandahålls av PRV. Vidare har utredningen erfarit att detta uttryck föredras även inom övriga nordiska länder. Dessutom ligger det i sakens natur att prioritet måste begäras av den sökande. Av nu nämnda skäl torde en definition av begreppet prio- ritetsdag knappast heller vara nödvändig. Utredningen kommer nedan att behandla vissa andra frågor rörande konventionsprioritet (avsnitt 12.2). 68 Nyhet och individuell karaktär som skyddsförutsättningar. Som framgår av ML räcker det inte med att ett mönster är nytt för att erhålla mönsterrätt (2 § första stycket). En ytterligare förutsättning är att mönstret skiljer sig väsentligen från vad som tidigare blivit känt. Det s.k. skillnadskravet utgör även en viktig omständighet när det gäl- ler att bedöma ett mönsters skyddsomfång (5 § andra stycket). Enligt artikel 5.1 i mönsterdirektivet skall ett mönster anses som särpräglat om det helhetsintryck, som en kunnig användare får av mönstret, skiljer sig från det helhetsintryck en sådan användare får av ett mönster som gjorts tillgängligt för allmänheten före den dag då en ansökan om registrering lämnades in eller före prioritetsdagen, om pri- oritet åberopas. I likhet med vad fallet är i ML gäller enligt mönsterdirektivet, att det är ett mönsters helhetsutseende som är av betydelse vid bedöm- ningen av om kravet på utseendemässig distans är uppfyllt. Till skillnad från ML ställer mönsterdirektivet inte något krav på väsentlig skillnad, utan det är tillräckligt att mönstret uppvisar skillnad i förhållande till andra mönster. Formuleringen i ML stämmer således inte överens med mönsterdirektivet i detta avseende. Det bör framhållas att det i själva direktivet inte ges någon ledning till hur stor den utseendemässiga skillnaden mellan mönster skall vara. I stycke 13 i ingressen till mönsterdirektivet framhålls däremot att mönstret skall skilja sig tydligt från mängden av redan befintliga mönster. Vad som blir konsekvensen av den bestämning av kravet på särprägel som görs i ingressens stycke 13 är det för tidigt att uttala sig om eftersom det slutligen blir en fråga för domstolarna att avgöra. Det kan dock framhållas att ingressen ofta tillmäts betydelse av EG-dom- stolen vid tolkningen av direktiv. Rent allmänt kan vidare hävdas att ett lågt krav på den utseendemässiga distans som skall föreligga mellan olika mönster kan medföra ett mindre skyddsomfång. Enligt artikel 5.1 skall bedömningen av om ett mönster uppfyller kravet på särprägel ske av en kunnig användare. I ML anges inte utifrån vems perspektiv bedömningen av om väsentlig skillnad föreligger skall göras. I förarbetena till ML har man inte heller tagit ställning till denna fråga. En diskussion i förarbetena om inrättandet av en särskild nämnd av sakkunniga tyder dock närmast på att det är ur den sakkunniges/expertens perspektiv bedömningen skall ske (se prop. 1969:168 s. 74 och SOU 1965:61 s. 126). Det ligger i sakens natur att bedömningen av om skillnad föreligger eller inte kan variera beroende på ur vems perspektiv bedömningen görs. Det kan exempelvis sägas att en expert i regel inom för honom eller henne relevant tillverkningsområde har en förmåga att se sådana Nyhet och individuell karaktär som skyddsförutsättningar. skillnader i detaljer som för den normale konsumenten kan vara av mindre intresse. Vad som avses med den kunnige användaren förklaras inte i möns- terdirektivet. Uttrycket medger under alla omständigheter ett visst tolk- ningsutrymme. Av vad som tidigare framhållits i betänkandet vad gäl- ler genomförande av EG-direktiv följer dock att utredningen inte när- mare bör kommentera vad som kan ligga i uttrycket kunnig använ- dare. I likhet med kravet på särprägel blir detta en fråga för domsto- larna, och ytterst , att bestämma. Kravet på utseendemässig distans mellan det mönster som registre- ring söks för och redan befintliga mönster har i artikel 5.1 i mönsterdi- rektivet uttryckts genom kravet på att ett mönster skall ha särprägel. Motsvarande uttryck i den engelska versionen av mönsterdirektivet är individual character och i den tyska versionen Eigenart. En av källorna till mönsterdirektivet har som tidigare nämnts varit en rapport utarbetad av (se GRUR Int 1990 s. 559 ff. och on the Legal Protection of Industrial Design III/F/5131/91-EN s. 11). I förslaget från , som ursprungligen utarbetats på tyska, används uttrycket Eigenart. Det svenska ord som närmast svarar mot detta uttryck är särprägel. Efter- som ordet Eigenart ursprungligen använts och uttrycket särprägel fakt- iskt används i mönsterdirektivet finns det skäl som talar för en använd- ning av uttrycket särprägel. Av de direktiv som fastställs för utredningen framgår att utredaren skall eftersträva nordisk rättslikhet. Som tidigare framhållits har också förslaget till ett genomförande av mönsterdirektivet utarbetats i nor- diskt samarbete. Utredningen har under detta arbete erfarit att och avser att använda uttrycket individuell karaktär. Mot bak- grund av att begreppet får sin innebörd fastställd i mönsterdirektivet och fördelarna med en nordisk rättslikhet har utredningen stannat för begreppet individuell karaktär. Det valda uttrycket individuell karaktär innebär ingen saklig avvikelse från direktivets uttryck särprägel. Sammantaget är innehållet i artikel 5.1 i mönsterdirektivet sådant att 2 § ML bör ändras i enlighet med direktivet. Mönsterdirektivet lämnar i artikel 5.2 ett exempel på en viss omständighet som skall beaktas vid bedömningen av ett mönsters indi- viduella karaktär (övriga omständigheter som kan vara av betydelse framgår av stycke 13 i ingressen till direktivet). Av bestämmelsen framgår att den frihet formgivaren haft vid utvecklingen av mönstret skall beaktas. Kravet på individuell karaktär måste bedömas olika för skilda branscher med hänsyn bl.a. till mönstertätheten inom relevant område. Motsvarande variation av kravet på väsentlig skillnad tillämpas i huvudsak av svenska myndigheter och domstolar [se 70 Nyhet och individuell karaktär som skyddsförutsättningar. bl.a. NJA 1980 s. 575 och därtill ett flertal avgöranden av Patentbe- svärsrätten, exempelvis PBR (ans. 94-1625), PBR 96-12- 03 (ans. nr 95-1322), jfr vidare uttalanden i prop. 1969:168 s. 73 f.]. För att ML skall stå i även formell överensstämmelse med mönsterdi- rektivet föreslår utredningen dock att en regel motsvarande artikel 5.2 tas in i lagen. 6.3När skall ett mönster anses allmänt tillgängligt ? (artikel 6) Förslag: Det bör i ML tas in särskilda bestämmelser om när ett mönster skall anses allmänt tillgängligt i enlighet med de bestäm- melser härom som finns i direktivet. Ett mönster skall enligt dessa bestämmelser anses ha gjorts allmänt tillgängligt om det blivit offentliggjort i samband med registreringsförfarandet eller på annat sätt, eller förevisats, använts i yrkesmässig verksamhet eller annars blivit känt. Mönstret skall inte anses ha gjorts tillgängligt i direktivets mening om de i föregående stycke nämnda omständigheterna inte rimligen kunde blivit kända genom normal yrkesmässig verksamhet i fackkretsar i den berörda sektorn inom den Europeiska unionen före ansökan om registrering eller prioritetsdagen. Ett mönster skall inte heller anses som allmänt tillgängligt endast på grund av att det visats för någon annan efter ett under- förstått eller uttalat krav på konfidentialitet, om det offentliggjorts av före ansö- kan om registrering eller prioritetsdagen a)av formgivaren, b)av någon annan till följd av uppgifter som tillhandahållits eller åtgärder som vidtagits av formgivaren eller c)till följd av missbruk i förhållande till formgivaren. Med formgivaren avses även den till vilken formgivarens rätt Skälen för förslaget: Om ett mönster är nytt och har individuell karaktär skall enligt mönsterdirektivet bedömas utifrån de mönster som är allmänt tillgängliga för ansökan eller prioritetsdagen, om prioritet åberopas. Artikel 6 i mönsterdirektivet reglerar när ett mönster anses som allmänt tillgängligt. Av artikel 6.1 framgår att ett mönster anses ha blivit tillgängligt för allmänheten om det offentliggjorts i samband med registrering eller på Nyhet och individuell karaktär som skyddsförutsättningar. annat sätt, eller förevisats, använts i yrkesmässig verksamhet eller bli- vit känt på annat sätt. Mönstret anses inte ha blivit tillgängligt för all- mänheten om de omständigheter som nämnts inte rimligen kunde ha blivit kända genom normal yrkesmässig verksamhet i kretsar inom den berörda sektorn inom gemenskapen före den dag en ansökan om regist- rering lämnades in eller, i förekommande fall, prioritetsdagen. Mönst- ret skall enligt artikel 6.1 inte heller anses ha blivit tillgängligt för all- mänheten om det visats för någon annan efter en tyst eller uttalad över- enskommelse om konfidentialitet. I ML finns bestämmelser som i stort sett liknar dem som återfinns i första meningen av artikel 6.1 (2 § andra stycket ML). Enligt ML anses som känt allt som blivit allmänt tillgängligt vare sig det skett genom avbildande, utställande, saluhållande eller på annat sätt. Vidare anses även ett mönster som känt om det framgår av en ansökan här i riket om patent eller om varumärkes- eller mönsterregistrering, förutsatt att mönstret blir allmänt tillgängligt under handläggningen. Den sist- nämnda situationen avser de fall när ett hemlighållande av mönstret begärs i enligt med 19 § ML. Mönstret blir inte allmänt tillgängligt förrän hemlighållandet upphör, vilket kan ske antingen på sökandens begäran eller när den maximala tiden för hemlighållande – för ansökan – löpt ut. I ML har ett i det närmaste absolut krav på nyhet ställts upp, allt som blivit känt före dagen för en ansökan om registrering är av bety- delse för nyhetsprövningen. Denna regel har motiverats av principiella skäl och av samhällets intresse av att registrering inte sker av mönster som tidigare gjorts tillgängliga för allmänheten (se SOU 1965:61 s. 112 och prop. 1969:168 s. 67). Att nyhetsregeln är i det närmaste absolut framgår även av att de angivna formerna för nyhetshinder i ML endast utgör exempel (2 § andra stycket ML). För att ett mönster skall vara allmänt tillgängligt enligt ML fordras inte att någon faktiskt tagit del av det, det räcker med att en obestämd krets av personer haft en sådan möjlighet. Undantag görs för de fall där de personer det gäller står i ett särskilt förhållande till mönsterskaparen eller den som ansöker om registrering, även om kretsen av personer som sådan är obestämd. Som exempel kan nämnas det fall ett mönster endast finns tillgängligt inom ett företag till vars lokaler utomstående inte har fritt tillträde. Rör det sig om ett företag med stor personalom- sättning kan fallet däremot vara det motsatta, förutsatt att personalen haft tillgång till mönstret. Det har vidare ingen betydelse i vilket land de nyhetshindrande omständigheterna har sitt ursprung eller var de bli- vit allmänt tillgängliga. I ML finns det således inte någon motsvarighet till mönsterdirekti- vets begränsning av de kretsar vars kunskap om mönstret är relevant. 72 Nyhet och individuell karaktär som skyddsförutsättningar. Syftet med bestämmelsen i direktivet torde vara att skydda industrin mot påståenden om att mönstret är ogiltigt på grund av förekomsten av ett liknande mönster någonstans i världen där europeiska näringsidkare rimligen inte kunde ha fått kännedom om det i sin normala verksamhet. Den angivna begränsningen till vissa kretsars kännedom om mönst- ret bör uttryckligen införas i ML. I mönsterdirektivets svenska text används uttrycket kretsar utan någon närmare bestämning. I den danska språkversionen av mönsterdirektivet används uttrycket fagkredsene, i den engelska the circles specialised och i den tyska Fachkreisen. De nu nämnda språkversionerna talar för att detta uttryck bör användas. I de nordiska överläggningarna rörande denna fråga har enighet även rått om att uttrycket fackkretsar skall använ- das. I artikel 6.1 görs vidare den inskränkningen i nyhetskravet att mönster som visats efter en tyst eller uttalad överenskommelse om konfidentialitet inte anses vara allmänt tillgängliga. Som framgått av framställningen ovan blir ett mönster enligt ML normalt sett allmänt tillgängligt om det visas även för en trängre krets av utomstående. Det- samma torde gälla enligt direktivet. Undantag kan göras för det fall att de personer det gäller uppenbart står i ett särskilt förhållande till mönsterskaparen (se prop. 1969:168 s. 67 och PBR , ans. 93–2578). Normalt sett krävs således i de situationer där mönstret visas för utomstående ett förbehåll om att mönstret skall hållas hemligt. Ett sådant förbehåll har ansetts skapa ett förtroendeförhållande mellan formgivaren och den för vilken mönstret visas. Motsvarande gäller inom patenträtten (se 2 § patentlagen, NU 1963:6 s. 123 ff. och , m.fl. Patentlagen, 1968, s. 25 ff.). Med förbehåll om hem- lighållande kan avses en ensidig handling från formgivaren eller den till vilken dennes rätt övergått. Det förutsätts inte att denne träffar en tyst eller uttrycklig överenskommelse/avtal med den för vilken mönst- ret visas. Uttrycket överenskommelse i mönsterdirektivet verkar där- emot närmast tyda på att en förutsättning för hemlighållande är att ett avtal ingås om detta med varje person som får möjlighet att ta del av mönstret. För att bestämmelsen skall bli tillämplig bör det vara till- räckligt med en ensidig förklaring om att mönstret visas under förut- sättning av konfidentialitet. Däremot bör det inte fordras att en uttrycklig accept föreligger från den som tagit del av mönstret, särskilt med beaktande av de krav som ställs för att ett avtal skall anses vara träffat och de bevissvårigheter som följer med dessa krav. Det torde heller inte vara avsikten med den nu behandlade bestämmelsen i artikel 6.1. I den engelska språkversionen förekommer uttrycket conditions och i den tyska uttrycket Bedingungen. Båda dessa uttryck kan i svensk översättning närmast ges innebörden förutsättning eller Nyhet och individuell karaktär som skyddsförutsättningar. Således stämmer den svenska språkversionen föga överens med de nu nämnda. Sammantaget är utredningen av den uppfattningen att de skäl som talar för en användning av ett uttryck, som svarar mot en ensidig handling från formgivaren, för att hindra en annars nyhets- skadlig handling är att föredra. Enligt artikel 6.2 i mönsterdirektivet föreskrivs att allmänhetens kännedom om ett mönster inte är nyhetsskadligt om mönstret gjorts tillgängligt före ansökningen eller prioritetsdagen genom formgivaren eller någon annan på grund av uppgifter som tillhandahål- lits eller handlingar som företagits av formgivaren.