sou · GOB3109d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Utvecklingsarbetet har till största delen betalats av (). Kostnaden för utvecklings- arbetet har uppgått till ca . Utvecklingsarbetet har i huvudsak medfört att ny och modern datateknik har införts, vilket ger helt andra möjligheter att skicka och ta emot data- baserade uppgifter som har betydelse för avelsvärderingar och för att bedriva ett effektivt avelsarbete. Det utvecklingsarbete som har bedrivits och som planeras att fortsätta med att utveckla häst- databasen tycker jag är mycket viktigt. Speciellt noterar jag att det i framtidsplanerna finns angivet att tävlingsstatistik från ridsporten och resultat från bruksprov och kvalitetsbedömningar m.m. skall integreras med den hästdatabas som byggts upp. Jag vill peka på att SH i samarbete med () kontinuerligt genomfört avelsvärd- eringar baserad på modern avelsvärderingsmetodik vad gäller svenskt halvblod. Tävlingsstatistik från (SvRF) har ställts till SH:s förfogande. För att bedriva en framgångsrik avel bedömer jag att det är viktigt att den informationen även ges . Det utvecklingsarbete som genomförts på dataområdet innebär sammanfattningsvis att en effektiv datahantering liknande den som finns på trav- och galoppområdet kan etableras och användas i avelsarbetet för ridhäst- och brukshästraserna. kan jag konstatera att finansiering för det planerade utvecklings- arbetet ännu inte är säkerställt och att SH inte på egen hand har förutsättningar att finansiera detta utvecklingsarbete. Det är enligt min mening viktigt att arbetet kan avslutas och därför bör en viss del av det av mig föreslagna stödet avsättas för detta ändamål. Jag anser, i likhet med hästutredning, att det är betydelsefullt att antalet avelsorganisationer inte blir för många och att det bör räcka med de tre som finns . Detta med hänsyn till att samverkan mellan register- och stambokförande organisationer är nödvändig för att kunna ta vara på fördelar i frågor som i allt väsentligt är av generell karaktär oavsett ras. Speciellt som flera av raserna består av endast ett fåtal hästar, och dessa rasavelsföreningar enligt min mening varken har ekonomiska eller personella resurser att sköta uppgifter som åvilar en avels- organisation. kan jag konstatera att de ekonomiska resurser som SH:s disponerar för avelsarbete inte är tillräckliga för att vidta de utvecklingsinsatser som krävs inom vissa områden t.ex. datasystem, avelsvärderingsmetodik, identitetsmärkning, informa- tion och rådgivningsinsatser, se särskild skrivelse från SH, se bilaga 2. Arbetet med det som har påbörjats bör dock enligt min mening inte avstanna för då finns risk för att vi tappar värdefull tid. bedömer jag att det på kort sikt saknas förutsättningar för SH att med avgifter finansiera de utvecklingsinsatser som behövs för att säkerställa att det finns datasystem, avelsvärderings- metoder, märkningsmetoder m.m. som krävs för ett effektivt avelsarbete. Det är därför angeläget att det införs ett tidsbegränsat stöd för dessa angelägna åtgärder. anser jag dock att det inte är en statlig uppgift att ge sådant stöd. Det bör därför redan nu förberedas av avelsorganisationerna att själva finansiera dessa utvecklingsinsatser. För SGC och STC finns enligt min mening i huvudsak nödvändiga ekonomiska resurser för dessa ändamål. Men jag utesluter inte att det kan finnas motsvarande angelägna åtgärder även för dessa organisationer. SGC och STC har i referensgruppen framfört att insatser för att kunna utbyta avels- och sport- information behöver ske. Vidare finns det även ett behov inom dessa två organisationer att utbilda personer för identitetskontroll i samband med att hästpasset nu har införts. De rasavelsföreningar som godkänts som register- och stambok- förande organisation är i många fall små vad gäller såväl medlems- antal som antalet hästar av berörd ras. Den hjälp som föreningarna kan få av SH med utveckling av datasystem m.m. ser jag som värdefull. Ett standardiserat system för hantering av data gällande registratur, avelsinformation och även sportprestationer eller andra grunder som är viktiga för avelsarbetet, ser jag som betydelsefullt för att kunna utveckla svensk hästavels konkurrens- kraft. Det kan även underlätta ett internationellt utbyte av avelsinformation. Sakkunniga i utredningens referensgrupp har pekat på att det är en brist att SH inte har möjlighet att utfärda sanktioner mot rasavelsföreningar som inte uppfyller sina förpliktelser, t.ex. för sina register på ett korrekt sätt. SH bör enligt min mening inte ha Om en rasavelsförening inte sköter sitt åliggande är det enligt min mening som skall åtgärda detta. Detta är även reglerat i 35 § Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1994:82) om hästdjur som används till avel. noterar jag att rasavelsföreningarna för att bli godkända av som register- och stambokförande organisation skall ha tecknat avtal med föreningens registrator om hur denna funktion skall bedrivas och i sin ansökan ange hur registreringen skall ske. Flertalet av rasavelsföreningarna använder sig av SH:s datasystem för registrering. När nu SH har utvecklat en ny central hästdatabas ser jag det som rimligt om i beslut om godkännande som register- och stam- bokförande organisation ställer krav på att föreningen för den berörda rasen skall rapportera identitets- och avelsvärderings- grundande uppgifter till SH. På så sätt formaliseras kraven på de olika rasavelsföreningarna så att SH ges förutsättningar att fullgöra sin uppgift som avelsorganisation. Den nu gällande organisationen på hästavelsområdet har i allt väsentligt gällt . beslut vid ansökan om godkännande som register- och stambokförande organisation baseras i huvudsak på de plan och riktlinjer som tillsammans med ansökan ges in till av berörda rasavelsföreningar. Viss prövning av den nu gällande organisationen på hästavels- området gjordes av hästutredningen. Jag anser att det nu finns skäl att göra en förnyad prövning av organisationen på hästavelsområdet vad gäller de register- och stambokförande organisationerna. Detta för att säkerställa att de som godkänns som register- och stambokförande organisationer har den kompetens som behövs för att med kontinuitet och pro- fessionalism kunna genomföra uppdraget som register- och stambokförande organisation. Jag föreslår därför att regeringen ger i uppdrag att genomföra en sådan översyn av de register- och stambokförande organisationerna. För att få verka i publik avel, dvs. att en hingst skall få användas till andra ston än hingstägarens egna, krävs enligt Statens jordbruksverks föreskrift (SJVFS 1994:82) om hästdjur som används till avel att hingstar skall avelsvärderas i . De metoder som används för att beräkna avelsvärdet för hästar skall vara accepterade enligt vedertagna vetenskapliga principer. Avelsvärderingen skall grundas på individprövning eller avkomme- prövning, i förekommande fall kan båda prövningsformerna ligga till grund för avelsvärderingen. Individprövning utgörs av en sammanvägd bedömning av individens härstamning, prestationer, exteriör, hållbarhet och hälsa. Avkommeprövning är en bedömning av avkommornas resultat, exteriör etc. sett i relation till respektive ras avelsmål. Hänsyn skall tas till uppgifter om individen eller individens avkommor som har dokumenterats av en godkänd utländsk avelsorganisation eller stambokförande förening. Hingstar som används i publik avel skall vara identifierade och härstamningen skall verifieras genom blodgruppsundersökning eller DNA-undersökning. Vid avels- värdering skall hänsyn även tas till föreskrifter (SJVFS 1999:106) om djurskyddskrav vid avelsarbete. Detta innebär bland annat att hästar som visat sig nedärva eller som genom sin härstamning m.m. kan förväntas nedärva letalanlag, defekter eller andra egenskaper som medför lidande för avkomman inte får användas inom aveln. Vidare får hästar inte användas inom aveln om det visat sig att hästen med stor sannolikhet nedärver disposition för hög frekvens konstaterade sjukdomsfall, förloss- ningssvårigheter eller dödlighet hos avkomma i samband med födsel. De krav som skall ställas för att en häst skall få föras in i rasens stambok regleras i föreskrifter (SJVFS 1994:82) om hästdjur som används till avel. delas in i huvudavsnitt och i vissa fall som bilaga till stamboken. För att få föras in i stambokens huvudavsnitt skall hästen härstamma från föräldrar som är införda i stambokens huvudavsnitt och ha en stamtavla som upprättats enligt stambokens regler för rasen samt som föl innan avvänjningen vara identifierad enligt stambokens regler. Identiteten skall vara styrkt i ett betäckningsintyg eller ett säkrare identifieringsintyg. Om villkoren för att få föras in i stambokens huvudavsnitt inte är uppfyllda kan hästen föras in i bilaga till stamboken efter beslut av stambokförande förening. Då krävs att hästen är identifierad enligt stambokens regler och att identiteten kan styrkas med betäckningsintyg eller ett säkrare identitetsintyg samt har genomgått individprövning och bedömts motsvara rasens standard. har i skrivelse till ambassadör , Ständiga Representation vid kommissionen, frågat om de svenska reglerna om viss stambokföring. Kommissionen har i skrivelsen anfört att de fått en anmälan om att vid genomförande av det enligt lagen (1985:342) om kontroll av husdjur m.m. obligatoriska urvalsprovet (premiering) av hingstar som skall verka i aveln inte tar hänsyn till urvals- kriterierna för premiering av hästar med ursprung i andra medlemsstater vad gäller såväl stambokföringen av dessa hästar som reglerna för denna stambokföring. Kommissionen anför vidare att handeln med hästdjur inte får förbjudas eller begränsas på andra avelsmässiga grunder än de som blir följden av rådets direktiv (90/427/EEG) om avelsmässiga och genealogiska villkor för handeln med hästdjur inom gemenskapen. I artikel 4 punkt 1.a i direktivet står att erkännande eller godkännande av organisationer och föreningar som för eller upprättar stamböcker skall vara beroende av om de principer följs som har fastställts av den organisation eller förening som för stamboken för rasens ursprung. Vidare hänvisas till artikel 2.1 i beslut 92/353/EEG om fastställande av kriterier för godkännande eller erkännande av organisationer och sammanslutningar som för eller upprättar stamböcker för registrerade hästdjur. I artikeln föreskrivs bland annat att myndigheterna i den berörda medlemsstaten skall godkänna eller erkänna varje organisation eller sammanslutning som för eller upprättar en stambok om organisationen eller sammanslutningen uppfyller villkoren i bilagan. Regeringen har i svar till kommissionen anfört att den avser att genomföra en översyn av regelverket som innebär en jämförelse mellan de svenska bestämmelserna och gemenskapsrätten på detta område. Jag kan således konstatera att frågan som även aktualiserats för utredningen kommer att ses över i särskild ordning. Enligt Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1999:106) om djurskyddskrav vid avelsarbete skall diagnos- och behandlings- uppgifter från djurkliniker och veterinära fältdata göras tillgängliga för de avelsorganisationer som godkänts av . Detta skall göras för att avelsorganisationerna vid avelsvärderingen skall kunna ta hänsyn till nedärvning av letalanlag, defekter eller andra egenskaper som medför lidande för avkomman. Enligt sakkunnig expertis i referensgruppen är det, utöver den veterinärbesiktning som sker vid avelsvärdering av hingstar och de defektlistor som förs av rasavelsföreningarna i anslutning till fölrapportering, främst diagnosdata från djursjukhus och djurkliniker som har betydelse för att hänsyn skall kunna tas till djurskyddskraven i avelsarbetet. För att tillräcklig hänsyn skall kunna tas till djurskyddskrav i avelsarbetet krävs enligt min mening att hästarnas identitet i form av unika identitetsnummer anges vid journalföring. Denna förut- sättning saknas eftersom samtliga hästar inte är registrerade. Även om så vore fallet kan det finnas praktiska svårigheter att ange identitetsnummer vid journalföring, då hästägaren inte alltid deltar vid behandlingstillfället eller saknar tillgång till hästens identitetsnummer vid behandlingstillfället. har och därefter utvecklat ett nytt fältadministrativt veterinärmedicinskt datasystem, be- nämnt Vet@. I detta system ges möjlighet för samtliga veterinärer att registrera journaluppgifter om t.ex. djurets identitet, diagnos, typ av behandling, djurägarens namn m.m. lagrar informationen i ett dataregister. Journalföring kan även göras i andra system som godkänts av , men lagring av uppgifterna sker hos i samma dataregister. Enligt Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1998:38) om journalföring och uppgiftslämnande m.m. skall en veterinär inom från behandlingstillfället rapportera förrättningar som avser nötkreatur, får, getter, renar, svin, fjäderfän och hägnat vilt till . Vad gäller hästar skall behandling med antibakteriella läkemedel för systemiskt bruk eller läkemedel som innehåller hormonella substanser och diagnos rapporteras . För andra behandlingar av hästar skall rapportering ske påföljande år, men rapporteringen avser endast antalet behandlingar. Det finns inget krav på att den enskilda hästens identitet skall rapporteras. Jag tycker det är otillfreds- ställande. Om inte djurets identitet och diagnos anges i journalen saknas förutsättningar för att avelsorganisationerna inom hästaveln skall kunna ta hänsyn till djurskyddskrav i avelsarbetet. Jag anser att det är angeläget att de avelsorganisationer som godkänts av på hästområdet ges möjlighet att ta dessa hänsyn, och mot den bakgrunden anser jag att det är viktigt att veterinärförrättningar som gäller hästar rapporteras till Jordbruks- verket på samma sätt vad som gäller för nötkreatur, får, getter, renar, svin , fjäderfän och hägnat vilt. Kraven på de uppgifter som lämnas till från behandlande veterinär bör enligt min mening i allt väsentligt vara likartade med vad som gäller för dessa djurslag. Jag anser att det finns förutsättning att skapa goda möjligheter för de av godkända avelsorganisationerna inom hästaveln att ta hänsyn till djurskyddskraven i avelsarbetet. Jag förutsätter att de register- och stambokförande organisationerna som godkänts av inom hästavelsområdet är villiga att ställa information rörande hästidentitet och ägare till förfogande om hästens ägare samtycker. Med tillgång till denna information har möjlighet att förse praktiserande veterinärer med information om hästidentiteter och ägaruppgifter i det fältadministrativa datasystemet Vet@ eller till andra journalföringssystem som godkänts av . Veterinären har då möjlighet att vid behandlingstillfället söka på ägaruppgifter och det medför enligt min mening att journal- föringen förbättras. Sammanfattningsvis ger detta förutsättningar för avelsorganisationerna att ta hänsyn till djurskyddskraven i avelsarbetet. Jag kan heller inte undgå att konstatera att förutsättningar för att kunna lagra information om läkemedelsbehandling på hästar kan förbättras med hjälp av det av utvecklade fält- administrativa datasystemet Vet@. Systemet kan ge den behandlande veterinären tillgång till viss information om veterinär- medicinska läkemedel enligt s.k. baslista. Den innehåller de läkemedel som distribueras av Apoteksbolaget. Genom att komplettera nu tillgänglig läkemedelsinformation med respektive läkemedels s.k. MRL-värde skapas förutsättning för att datamässigt lagra viss information som skriftligen skall anges i det s.k. hästpasset. Om hästägaren av någon anledning skulle tappa bort hästpasset finns informationen angående läkemedels- behandling sparad i ett dataregister som hålls av . Detta leder enligt min mening till att det hästkött som blir livsmedel kan motsvara konsumenternas berättigade krav på hög livsmedelssäkerhet. 4.2.5Uppfödarpremier – en fråga för sektorn Inom trav- och galoppsporterna betalas s.k. uppfödarpremier ut till hästens uppfödare. Premierna baseras på hästarnas intjänade prispengar. Uppfödarpremierna finansieras av de medel som tävlingsverksamheten inom trav- och galoppsporterna genererar, och som i huvudsak är beroende av totalisatorspelets utveckling och villkoren för detsamma. Det är således trav- och galopp- sporterna som på egen hand finansierar dessa , och har valt att dela ut pengarna till uppfödarna i stället för att använda pengarna till andra åtgärder, t.ex. prispengar. Inom ridsporten betalas ut till uppfödarna endast för vissa större tävlingar, t.ex. Breeder´s Trophy. Premiernas nivå anges i tävlingarnas propositioner och motsvarar ungefär 15–av de prispengar som utgår i tävlingen. I en utredning av NS om ett nationellt utvecklingsprogram för svensk hästsektor pekas på att uppfödarpremierna haft betydelse för avelns utveckling inom trav- och galoppsporterna. Genom- snittshästen inom travsporten ger sin uppfödare ca i uppfödarpremier. lönsamhet inom både trav- och galoppsporterna är enligt uppgift i de flesta fall främst beroende av det pris som uppfödaren kan få vid unghästförsäljning och endast till mindre del av uppfödarpremierna. Premiernas utformning medverkar dock till att det finns möjlighet att som uppfödare få relativt höga för mycket framgångsrika tävlingshästar. Utformningen av uppfödarpremierna bidrar således till att premiera en kvalitetsmedveten avel. Den utformning som trav- och galoppsporterna valt vid utformande av uppfödarpremierna skapar enligt min mening en drivkraft för uppfödarna som är av betydelse, och som premierar prestationer som knyter an till rasernas avelsmål. Det är enligt min mening dock inte en statlig angelägen- het att finansiera ett system med uppfödarpremier till hästsektorn. Det är en fråga som enligt min mening sektorn själv får ta hand om. Travhäst-, ridhäst- och islandshästaveln tillämpar den s.k. BLUP- modellen för att mäta avelsframsteget inom berörda raser (varm- blodiga och kallblodig travhäst, svenskt halvblod, islandshäst) och för att ta fram ett underlag för att bedöma avelsdjur och förväntade avelsvärden. BLUP är en förkortning för Best Linear Unbiased Predicition. Vid användning av BLUP-modellen så tas vid avels- värderingen t.ex. hänsyn till vissa önskvärda egenskaper mot bakgrund av respektive ras avelsmål. Modellen tar också hänsyn till olika egenskapers ärftlighet. utnyttjas all information i flera generationsled på både fädernet och mödernet liksom om individen och dennes avkommor, syskon etc. Det är positivt att den s.k. BLUP-modellen används i travhäst-, ridhäst- och islandshästaveln. Jag anser att modern avelsvärderingsmetodik spelar en viktig roll för att kunna utveckla sektorn. Vidare är det glädjande att kunna konstatera att det genetiska avelsframsteget inom dessa raser varit betydande under . kan jag konstatera att ekonomiska resurser saknas för att ta fram motsvarande underlag inom andra raser, trots att det finns tillgång till nödvändig information avseende prestationer, egenskaper, avelsresultat m.m. Jag bedömer det inte som realistiskt att omgående avgiftsfinansiera detta utvecklingsarbete. En del av det av mig föreslagna tids- begränsade stödet bör därför användas för att komma igång med den verksamheten. För barn och ungdomar är ofta ponnyhästar den första kontakten med hästar och hästsport. Det är därför viktigt att ponnyaveln ges förutsättningar att bedriva en effektiv avel anpassad till användarnas krav och behov. Inte minst från säkerhetssynpunkt för barn och ungdomar anser jag att det är väsentligt att ponnyhästar som föds upp i är säkra och har ett bra lynne. Ett stöd för utveckling av modern avelsvärderingsmetodik inom samtliga raser med inriktning på hästarnas brukbarhet för barn, ungdomar och sport kommer enligt min bedömning också att medverka till att avelns konkurrenskraft stärks. Användning av metodiken och information om densamma bör i allt väsentligt åvila berörd avelsorganisation, i förekommande fall i samverkan med berörd register- och stambok- förande organisation. Även för dessa åtgärder bör avels- organisationerna initialt kunna få del av det stöd som jag föreslår. Sektorns företrädare har sagt att uppfödarkårens samman- sättning har förändrats relativt kraftigt . Förändringarna har konstaterats i enkätundersökningar som genomförts av ASVT och vid SLU. Antalet uppfödare som äger ett sto har ökat, uppfödarna är betydligt yngre än tidigare och utgörs i allt högre grad av kvinnor. Även en del jordbrukare har gått över till att föda upp hästar för försäljning. Flera av dessa har inte erfarenhet av hästuppfödning. Det finns således många som behöver rådgivning och information i avelsarbetet. Jag delar i huvudsak dessa synpunkter och bedömer att ett tidsbegränsat statligt stöd till informations- och rådgivningsinsatser ger förutsättningar för att sektorn själv tar över finansieringen av den verksamheten. 4.2.7Krav på gynekologisk hälsokontroll före seminering av sto I krävs enligt Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1999:113) om seminverksamhet med hästdjur att ston före seminering skall genomgå en gynekologisk hälsokontroll. Denna kontroll skall utföras av ansvarig veterinär, dvs. den veterinär som anges som ansvarig för seminverksamheten vid seminstationen i samband med att ansökan ges in till om att få anordna hästseminverksamhet. Jag har i skrivelse från ASVT ombetts se över reglerna gällande artificiell inseminering (AI) inom hästaveln. Frågan om regler för AI har också aktualiserats vid besök på Stuteri Simberg, kommun. I skrivelsen anger ASVT att de önskar att nu gällande krav på att veterinär genomför gynekologisk hälsokontroll före seminering skall tas bort, då seminering sker av seminutbildad stuteripersonal. Detta för att sänka kostnaderna för de svenska uppfödarna och stärka konkurrenskraften. ASVT skriver vidare att har högsta taxor för stoägarna avseende semin och brunstkontroll. Jag har frågat om skälen som motiverar kravet på att ston före seminering skall genomgå gynekologisk hälso- kontroll. anger i svar att gynekologisk kontroll av stoet görs för att stoet skall semineras så få gånger som möjligt, dvs. optimera tidpunkten för seminering. Givetvis bör också så få rektalundersökningar som möjligt göras. Med den gynekologiska kontrollen följer att veterinären på stationen skriver en journal på stoet och detta är förstås en viktig bit i sammanhanget då man kan söka och finna eventuella fel på ett tidigt stadium. Av den anledningen kan man kalla det för djurskyddsskäl att en gynekologisk kontroll görs av stoet enligt ovan. Frågan som jag ställt till har jag också ställt till (). SVF anför i sitt svar, vilket getts in av Veterinärmedicinska Sällskap (SVS), att veterinär gynekologisk hälsokontroll före seminering krävs för att bland annat inte åsidosätta djurskyddet. SVS pekar på tre orsaker till att seminering bör föregås av veterinär gynekologisk hälsokontroll: möjlighet finns att förvissa sig om att inte dräktiga ston semineras, i så fall är det sannolikt att stoet aborterar möjlighet finns att tidigt upptäcka patologiska tillstånd i reproduktionsorganen, t.ex. missbildningar, äggstockstumörer och förlossningsskador m.m. erfarenheter från andra länder visar på att antalet semineringar per sto ökar om inte veterinär gynekologisk hälsokontroll sker före seminering. ASVT anför vidare i skrivelsen att reglerna för att få genomföra ultraljudsundersökningar bör förändras så att seminassistent- utbildad stuteripersonal efter erforderlig vidareutbildning ges möjlighet att undersöka ston avseende deras läge i brunstcykeln på samma sätt som i t.ex. . Vid seminering med transporterad färsk sperma, vilket är vanligt, bör stoet enligt ASVT undersökas under brunsten för att säkerställa stoets läge i brunstcykeln. Då den färska sperman skall transporteras från hingstens uppstallningsplats till seminstationen där stoet finns medför nu gällande regler för kontroll av stoets läge i brunstcykeln enligt ASVT att kontrollen sker minst innan stoet semineras. Om brunst infaller blir tiden mellan brunst- kontroll och semineringstidpunkt ännu längre, ofta .