sou · GOB338d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Vad som i det sammanhanget bör understrykas är att det trots allt märks en svag tendens till ökning av antalet omhändertagna barn och ungdomar , samt en stadig ökning av ingripanden i form av kontaktpersoner/-familjer. Om man till detta läg- ger ett kraftigt ökat antal anmälningar till polis och socialtjänst om misstänkt misshandel eller att barnen far illa på annat sätt, finns det således goda skäl att vara mycket uppmärksam på utvecklingen. Samti- digt finns det anledning att varna för alltför snabba slutsatser om mer avgörande trendförändringar. Ökningen av anmälningar kan delvis ha att göra med att barnavårdens frågor fått ökad uppmärksamhet och att känsligheten för barns utsatthet ökat. Mycket tyder på att barna- vårdsproblematik är känslig för moraliskt grundade förskjutningar i allmänhetens och professionella gruppers inställning. Det hänger sam- man med att barnavården aktualiserar etiska grundfrågor som familjens rätt till integritet kontra barnets rätt till skydd och förhållandet mellan straff och behandling. Ser man till lagstiftning och därtill knutna värderingsförändringar är givetvis påverkan av det vik- tigaste som hänt på fältet. Barnen har fått en starkare ställning i social- tjänstlagen. bör det understrykas att förändringarna av soci- Om kommunernas sociala barnavård 45 altjänstlagen inte har ökat barnens faktiska rätt till bistånd. Tvärtom har de inskränkningar i överklagningsrätten som genomfördes inne- burit en försvagning. Hur det så kallade barnperspektivet faktiskt reali- seras, liksom effekterna av ändringarna i överklagningsrätten, måste givetvis följas upp . På ungdomsområdet är den viktigaste förändringen domstolarnas rätt att döma till tidsbegrän- sade straff i sluten ungdomsvård på §12-hem. Också i detta fall är det alldeles för tidigt att uttala sig om långsiktiga effekter, även om antalet utdömda straff överstigit det förväntade. Det finns ingenting som tyder på att den sociala barnavårdens resur- ser minskat . Möjligen kan en bidragande förklaring till frånvaron av besparingar på detta fält vara att det faktiskt priorite- rats politiskt. har också barnavården uppmärksam- mats genom olika satsningar från och genom diskussio- nerna kring . Frivilligorganisationerna agerar dessutom kraftfullt på detta område, särskilt om man jämför med den uppmärksamhet som andra delar av individ- och familjeomsorgen får från ideella organisationer. Även om inte resurserna har minskat så verkar neddragningar inom andra delar av välfärdsstaten och en serie andra faktorer ha bidragit till ett ökat tryck på den sociala barnavården, vilket främst går att avläsa i fler barnavårdsanmälningar. Det ökade antalet registrerade insatser, det vill säga framför allt antalet barn med kontaktperson/-familj, men ock- så ökningar av omhändertaganden pekar i samma riktning. När det gäller ökningen av antalet anmälningar går det inte att uttala sig om hur stora förändringar är eller på annat sätt analysera dem i detalj och sys- tematiskt. Det är också omöjligt att säga i vilken utsträckning ökningen är en reflektion av att barn fått det sämre eller en avspegling av föränd- rade attityder till att barn far illa. Vad som kan betraktas som en resurs, och som framstår som särskilt viktig i ett system med omfattande decentralisering och med låg grad av kontroll och styrning utifrån, är den professionella kompetensen hos personalen. Den sociala barnavården kan, i jämförelse med andra delar av individ och familjeomsorgen, på flera sätt sägas vara relativt sett väl försörjd med utbildning och kurser, som åtminstone på ytan tycks ha hög relevans för fältet. Dessutom har inneburit satsningar på ett antal utvecklingsprojekt inom barnavårdsområdet, exempelvis Soci- alstyrelsens barn i fokus. Trots detta råder det stor enighet om att den sociala barnavårdens praktik knappast kan sägas vara kunskapsbaserad eller i huvudsak byg- ga på vetenskap och beprövad erfarenhet. Detta visar sig i frånvaro av systematisk dokumentation av arbetet samt brist på beprövade metoder och utvärderingar av de insatser som tillämpas. Bristerna har för det 46 Om kommunernas sociala barnavård första att göra med traditioner inom professionen och organisationer, som innebär att socialarbetare i allmänhet inte systema- tiskt tillägnar sig den vetenskapligt grundade kunskap som faktiskt finns (och , 1999; och , 1988). För det andra är det ett fält där dokumenterade, beprövade och väl fun- gerande metoder och insatser är en bristvara, även om man går utanför gränser. har vissa effekter av den långtgående centralise- ringen av den sociala barnavården blivit tydliga. Mest uppenbart är detta inom institutionsvården, som fram till och med 1970-talet var ett hårt reglerat och kontrollerat (om än långtifrån alltid välfungerande) fält. har vi en relativt vildvuxen flora av främst privat drivna in- stitutioner, som spelar en mycket större roll i kvantitativt avseende än vad lagstiftaren ursprungligen hade tänkt sig. Trots möjligheterna till mer eller mindre fri etablering kan detta knappast beskrivas som en effektivt eller idealt fungerande marknad. I stället talar mycket för att utbudet av institutioner är styrt av de aktörer som lyckas etablera sig på fältet, utan att institutionsvården med nödvändighet svarar mot barnens och ungdomarnas behov. Kunskaperna om vilken behandling barn och ungdomar får på dessa institutioner och vilka effekter insatserna har är i det närmaste obefintliga. Också den sociala barnavårdens egen organisering i kommunerna illustrerar frånvaron av regleringar och centralstyrning. Det visar sig inte minst i avsaknaden av enhetliga organisatoriska lösningar. Detta bidrar i sin tur till svårigheterna att mäta barnavårdens storlek och re- surser i termer av personal, och att få fram enhetlig statistik om barna- vårdsanmälningar. Det är till exempel inte möjligt att få fram enkla belastningsmått, som antalet barnavårdsärenden per socialsekre- terare. Den höga graden av decentralisering skapar också svårigheter när det gäller att implementera olika typer av beslut, nya arbetsmodel- ler etc. Det kommunala självbestämmandet gör att kommunerna i mån av intresse deltar i de olika projekt som initieras från centralt håll. I själva verket kan detta komma att bli ett av de största problemen om man från statens sida – och som deklarerat – vill verka för ett kunskapsbaserat socialt arbete. Staten har helt enkelt nu- mera mycket få maktmedel, om inte kommunerna är intresserade av förändringar. Som framgått kompenseras detta knappast av en stark profession med väl förankrade och kunskapsbaserade arbetsmodeller. Detta innebär att de lokala organisatoriska förhållandena, det sociala arbetets styrning och ledning, är mycket betydelsefulla faktorer för att förstå vad som påverkar möjligheterna att genomföra nya arbetssätt och andra förändringar av den sociala barnavården. Om kommunernas sociala barnavård 47 Forskningen om social barnavård har utvecklats relativt mycket un- der . Ändå är det bara på ett delområde, nämligen fosterbarnsvård, som det går att identifiera en forskningsfront, det vill säga ett område där det finns något sånär stabila forskningsresultat och där de går att relatera till utländsk forskning. Det kan vara värt att note- ra att detta är ett område där forskningsresultat fått direkt betydelse för lagstiftningen. Det visas bland annat när det gäller de så kallade släk- tingplaceringarna, vilka getts prioritet som vårdform i de senaste för- ändringarna av socialtjänstlagstiftningen. Ett delområde där det också finns en viss kunskapsackumulation är barnavårdsutredningar, framför- allt sådana som görs när tvångsomhändertaganden är aktuella. En serie studier under senare halvan av och har, med olika metodologiska och teoretiska utgångspunkter, visat på svagheterna i denna del av det sociala arbetet. Också dessa forskningsresultat har haft betydelse för förändringar av lagstiftningen. I övrigt kan kunskapsläget beskrivas som svagt. Några av de vikti- gaste bristerna kan sammanfattas i följande punkter: Det saknas regelbundet redovisade basala statistiska uppgifter om anmälningar till om barn som far illa. Det gäller såväl antal anmälningar som anmälare och orsak. Det saknas kunskaper om vad som faktiskt görs, det vill säga om innehållet i den sociala barnavårdens insatser och metoder. Detta avspeglar såväl brister i individ- och familjeomsorgens egen doku- mentation som behov av forskning på området. Det saknas kunskaper om resultat och effekter av den sociala barna- vårdens insatser och metoder. Dessa brister gäller även mycket van- liga insatser som kontaktperson/-familj samt ofta tillämpade meto- der som nätverksbehandling och lösningsfokuserat arbete. Det be- hövs med andra ord mer utvärderingsinriktad forskning, också sådan som sätter konsumenternas/klienternas bedömningar i fokus. Kunskaper om den sociala barnavården organisation, struktur och ledning är inte tillräckliga. Sådana kunskaper är nödvändiga bland annat för att förstå villkoren för implementering av nya metoder och arbetsmodeller. Även på områden där det finns forskning, som dygnsvård, är vissa delområden fortfarande mer eller mindre vita fläckar. Det gäller (1) tonåringar i dygnsvård (här pågår dock ett större projekt i CUS re- gi), och (2) institutionsvård, särskilt de delar som inte ingår i SiS ansvarsområde. 48 Om kommunernas sociala barnavård , G., 1991. Socialt arbete med små barn. : Studentlitte- ratur. , G., 1995. Barn i samhällsvård. , G., 1984. Små barn på barnhem. : Liber För- lag/. , G., 1992. Stöd och avlastning: om insatsen kontaktperson/- familj. Armelius, B.Å., S. Bengtzon, P.A. , J. . Car- pelan (red. ), 1996. Vård av ungdomar med sociala problem. , R., 1992. Child welfare services in the and Swe- den: different assumptions, laws and outcomes, , 1:36-42. Bebbington, A. & J. , 1989. The Background of children who enter Local Authority Care, , 19:349-368. & L. , 1994. Swedish alcohol treatment in transition, Nordic Alcohol Studies, 11:42-54. , Å., 1997. From reforms to rationing? Current allocative trends in in , , 6:74-81. & T. , 1998a. Metoder i socialt arbete. So- cialvetenskaplig tidskrift, 4:291-314. & T. , 1998b. Socialhögskolorna och meto- der i socialt arbete, Socionomens forskningssupplement, 9:67-81. & T , 1999. : (under publicering). & J. , 1996. Invandrarungdomar på särskilda ungdomshem i län, i Armelius, B.Å., S. Bengtzon, P.A. , J. . ), Vård av ung- domar med sociala problem. Brå, 1999. Tabeller utlagda på internet. Om kommunernas sociala barnavård 49 , B & H. , 1990. Hotade försummade övergivna: är familjehemsplacering en möjlighet för barnen? : en bok för social- arbetare i den sociala barnomsorgen. , A., 1990. Fosterbarns anpassning – en relationsproble- matik: om 25 barn i åldrarna som har placerats i foster- hem: en delstudie i Barn i kris-projektet. & P. , 1995. Parental Perspectives in Cases of Suspected Child Abuse. Dingwall, R., 1989. Some problems about predicting child abuse and neglect, i , O. ), Child abuse: Professional practi- ce and public policy. Dingwall, R., J. Eekelaar & T. , 1983. The protection of child- ren: state intervention and family life. , K., 1992. Tonåringar – sex och samlevnad. : Got- hia. , T., 1997. Beskyttelse af barndommen: socialforvaltningers risikovurdering og indgreb. Estrada, F., 1997a. Ungdomsbrottslighetens utveckling i , Nordisk for Kriminalvidenskab, 84:153-169. Estrada, F., 1997b. Ungdomsvåld: uppkomsten av ett samhälls- problem. Ungdomsbrottsligheten i svensk dagspress 1950-94, So- ciologisk forskning, 4:51-72. Estrada, F., 1999. Ungdomsbrottslighet som samhällsproblem: Utveck- ling, uppmärksamhet och reaktion. : Kriminologiska in- stitutionen, . /CAN, 1999. Drogutvecklingen i , Rapport : /CAN. Frost, N. & M. , 1989. The politics of child welfare: inequality, power and change. Garbarino, J., 1992. Children and families in the social environment. Garbarino, J. & A. Crouter, 1978. Defining the Community Context for Parent-Child Relations: The Correlates of Child Maltreat- ment, Child Development, 49:604-616. 50 Om kommunernas sociala barnavård ), 1997. Combatting Child Abuse. International Per- spectives and Trends. , C., S. Sarangi & S. Slembrouck, 1997. Moral Construction in Social Work Discource, i , P-G., P. . (red. ), The Construction of Professional Discourse. & E.M. Rigné, 1999. En studie av debatten om sexuella övergrepp mot barn 1994-1998. : Soci- alstyrelsen. , S., 1988. Familjer i sönderfall: en rapport från samhällsvår- den. , S. m. fl., 1996. Sociala barnavårdsutredningar, i , G. m.fl., Barnet i den sociala barnavården. : CUS, Li- ber. & B. , 1999. Child welfare in – an over- view. , A., 1985. Omhändertagande av barn: en studie av barna- vårdsmål vid förvaltningsdomstolarna . : Aktuell juridik. , G., 1997. Discurses of child protection and child welfare. Bri- tish , 27:659-678. , A., C. Jenks & A. Prout, 1998. personal 1997, (med stencilerade tabellbilagor avseende personalutvecklingen ). Korpi, S., 1996. Samhällets insatser för ungdomar, i Armelius, B.Å., S. Bengtzon, P.A. , J. . Vård av ungdomar med sociala problem. , D., 1998. Barn som far illa – ett dilemma för barnhälsovår- den? Redovisning av en empirisk studie med en inledande kun- skapsöversikt. : Barnhälsovården, Akademiska barnsjuk- huset. , C., 1998. Uppfostringsanstalten: om tvång i föräldrars ställe. Om kommunernas sociala barnavård 51 , D., 1992. Adequacy of income and the care placement decision: Using an odds ratio approach to examine client variab- les, Social work Research & Abstracts, 28:29-36. Lindstein, T., 1995. Vändpunkten: att arbeta med barn till alkoholister. Lindstein, T., 1997. Unga vid Vändpunkten: att arbeta med ungdomar vars föräldrar missbrukar. , T., 1991. Varför måste barn omhändertas? i , G. & H. , Handling och handlingsutrymme. : Stu- dentlitteratur. , T., 1993. Tvångsomhändertagande av barn: en studie av lagarna, professionerna och praktiken . , T., 1995. Staten och det frivilliga sociala arbetet i Sveri- ge, i , K.K. & P. , Frivillig organisering i . , T., 1996. Den sociala barnavården, i , G. m.fl., Barnet i den sociala barnavården. : CUS, Liber. , T., 1997. Barnavårdsorganisationer vid två sekelskiften. Frivilligt barnavårsarbete förr och . skrift- serie nr. , T., 1999. Barnomhändertaganden: en analys av kommu- nala variationer, Socialvetenskaplig tidskrift, 5:220-232. , T & S. , (under utgivning). Socialt arbete utförs i organisationer, i Meuwisse, A., S. . (red. ), Socialt arbete en grundbok. : Natur & kultur. & F. Wijkström, 1997. The nonprofit sector in . & S. , 1988. Konflikt, kontroll, expertis: att an- vända social forskning. , N., D. . Wattam, 1997. risk and the moral order. , U., 1999. Samverkan i barnavårdsarbetet: En utvärdering av i . : universitet (under publicering). Proposition 1979/80:1. 52 Om kommunernas sociala barnavård Proposition 1994/95:12. Handläggning av ungdomsmål. Proposition 1996/97:124. Ändring i socialtjänstlagen. Proposition 1997/98:182. Strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i . Proposition, 1997/98: 96. Vissa reformer av påföljdssystemet. Regeringen, 1998. Barnmisshandel och därmed sammanhängande frå- gor. Regeringen, 1999. Översyn av lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga. Sexuella övergrepp mot barn. : , 1983/84. Den smärtsamma verkligheten. Sexuella övergrepp på barn. Sallnäs, M. 1999, in prep. Barn- och ungdomshem. : Social- högskolan. Att utreda föräldraskap. Om modern institu- tionsvård för barn. Socialvetenskaplig tidskift, 2:334-349. Ungdomsbrottslighetens omfattning, karaktär och orsaker. Barn som far illa – utredningar enligt paragraf 50 SoL. Schlytter, A. Kön och juridik i socialt arbete. : Studentlitte- ratur. SFS 1980:620, med ändring 1997. Lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) SiS, 2000. Sluten ungdomsvård 1999. , Y., 1999. Familjerådslag i : inte som vi tänkt, men bra ändå. : FoU-enheten, . Vård utom hemmet. Privat och offentligt i vården. : Soci- alstyrelsen. Om kommunernas sociala barnavård 53 Barn- och ungdomsinstitutioner. Hur påverkas vården av kommunernas ekonomiska situation? följer upp och utvärderar, 1994:10. Familjehemsvård i utveckling. : So- cialstyrelsen. Slutrapport från barn i fokus-projektet. Invandrarbarn i familjehemlutrapport från barn i fokus-projektet. Anmälan, utredning, insats. Individ- och fa- miljeomsorgens arbete med barn. Individ och familjeomsorgens arbete med ung- domar. Insatser för barn och unga. Statistik Social- tjänst 1988:10. Ändringarna i socialtjänstlagen rörande barn och unga. Insatser för barn och unga. Statistik Social- tjänst 1999:7. Ändring i socialtjänstlagen. Barn och ungdomsvård. Betänkande av fosterbarnsut- redningen. Socialtjänst och socialförsäkringstillägg: lagar och motiv: slutbetänkande. Ny socialtjänstlag: huvudbetänkande av . Kompetens och kunskapsutveckling: om yrkesroller och arbetsfält inom : delbetänkande av . Barnets bästa i främsta rummet: FN:s konvention om barnets rättigheter förverkligas i : huvud- betänkande. Det gäller livet: stöd och vård till barn och ungdomar med psykiska problem: slutbetänkande av Barnpsykiatrikommit- tén. 54 Om kommunernas sociala barnavård Reaktion mot ungdomsbrott. Betänkanden av ungdom- brottskommittén. Stenius, K., 1999. Privat och offentligt i svensk alkoholistvård: ar- betsfördelning, samverkan och styrning . & U. Hæggman, 1999. En utvär- dering av Svenska Kommunförbundets försöksverksamhet. : FoU-enheten, , . & E. Humlesjö, 1996. Sociala utredningar med fokus på barn. : FoU-enheten, , . , K., E. Humlesjö & M. , 1994. Att hjälpa sin nästa. En undersökning av kontaktfamiljer i . : Social- tjänsten, FoU-byrån. , S., 1981. När man inte lyckas. : AWE/Gebers. , S., 1985. Outside the goal-paradigm: power and structured patterns of non-rationality, Organization Studies, 6:229-246. Familjevården, en del av individ- och familjeom- sorgens i , i , Sju perspektiv på barns och ungdomars levnadsförhållanden. , S., 1992. Problem och problematiseringar, Nordiskt socialt arbete, 2:57-69. , S., 1997. och barnet: forskningens bild. I Med fokus på barnen. : CSA, , . , C.G., 1999. Sexuella övergrepp mot barn. Definitioner och förekomst. Swift, K., 1995. Manufacturing bad mothers: A critical perspective on child neglect. , H., 1993. Mångenstädes svårt vanartad: om problemen med det uppväxande släktet. , P., L. . 674 ärenden med barn och ungdomar som klienter. , B., 1993. Släktingplaceringar i fosterbarnsvården, Soci- onomens forskningssupplement, 3:3-10. , B., 1996a. Fosterbarn som vuxna. Om kommunernas sociala barnavård 55 , B., 1996b. Svensk forskning om fosterbarnsvård: en över- sikt. : socialt arbete (CUS): Liber utbildning. ), 1995. Varning för straff: om vådan av den nyttiga straffrätten. , B., 1998. Socialt arv, i Denvall, V. & T. (red. ), Vardagsbegrepp i socialt arbete: ideologi, teori och prak- tik. , B., M. Sallnäs & L. , 1999. Dygnsvård för barn och ungdom 1983-1995: förändringar i vårdlandskapet sedan Socialtjänstlagens tillkomst., Socionomens forskningssupplement, 11:1-20. Wächter, R., 1998. Utredning, i Denvall, V. & T. (red. Vardagsbegrepp i socialt arbete: ideologi, teori och praktik. Den socialtjänstbaserade missbrukarvården 57 – förutsättningar, utveckling och behov Temat för denna uppsats är organisation, innehåll och utveckling inom den socialtjänstbaserade missbrukarvården . Tyngd- punkten ligger på att mot bakgrund av officiell statistik, statliga utred- ningar och andra offentliga rapporter samt forskning beskriva och kommentera förhållanden inom området. De deskriptiva inslagen sker i huvudsak med hänvisningar till föreliggande statistik, statliga utred- ningar och forskning. Detta inledande avsnitt innehåller en beskrivning av uppsatsens in- nehåll och disposition, vissa preciseringar av sakområdet i form av be- grepp, målgrupper och insatser, och avslutningsvis några generella re- servationer för framställningen med hänvisning till statistikproduktio- nen. Förutom detta inledande avsnitt består uppsatsen av ytterligare sex hu- vudavsnitt: Avsnitt 2.2 är en kort beskrivning och kommentar av de samhälleliga institutionella ramarna för missbrukarvården i , och avsnitt 2.3 är en sammanfattande bedömning av utvecklingen av missbruket i . Avsnitt 2.4 lyfter fram och kommenterar vissa politisk-ideologiska och samhällsekonomiska för- ändringar under slutet av 1980- och som påverkat kommunernas sätt att organisera och genomföra missbrukarvården. Avsnitt 2.5 är en beskrivning av resurser, insatser och klienter inom den öppna och slutna missbrukarvården, deras omfattning och fördel- ning på åtgärdstyper och grupper av missbrukare. 58 Den socialtjänstbaserade missbrukarvården Det sjätte huvudavsnittet är en översikt över behandlingsmetoder och behandlingsforskningen inom området, dvs. vilka terapeutiska och andra metoder som används i klientarbetet och vad vi vet om behand- lingseffekterna inom missbrukarvården. Här finns aktuella internatio- nellt förankrade forskningsöversikter att utgå ifrån. Ett problem är dock att vi i stort saknar effektstudier inom den socialtjänstbaserade miss- brukarvården. I det sjunde och avslutande avsnittet presenteras några slutsatser av utvecklingen , en lägesbeskrivning av den socialtjänstbaserade missbrukarvården samt behov av utveckling och resurser för den närmaste framtiden. 2.1.2Socialtjänstbaserad missbrukarvård – några begrepp och avgränsningar Med socialtjänstbaserad missbrukarvård menas här åtgärder eller insat- ser för vuxna missbrukare som genomförs med stöd av socialtjänstla- gen (SoL) eller eljest inom ramen för resurser, inklusive insatser med stöd av LVM (lagen om vård av missbrukare i vissa fall). Det kan handla om såväl förebyggande insatser för att förhindra upp- komsten av missbruk som insatser riktade till individer med olika gra- der och typer av etablerade missbruksproblem. I det första fallet brukar man tala om primärpreventiva insatser och i det senare om sekundär- eller tertiärpreventiva (1984). Med primärpreventiva insatser avses mer eller mindre generella åtgärder som på den kommunala nivån kan syfta till att dels skapa en restriktiv lokal alkoholmiljö, t.ex. via en återhållsam policy ifråga om serveringstillstånd för alkohol, dels på- verka människors inställning till alkohol och narkotika, t.ex. via under- visning och information. Sekundärprevention syftar till att upptäcka och åtgärda problem på ett tidigt stadium för att om möjligt förhindra en fortsatt negativ utveckling, medan tertiärprevention syftar till att lindra och om möjligt avhjälpa (bota) en redan utvecklad, allvarligare problematik. När vi talar om vård och behandling av missbruksproblem är det således sekundär- och tertiärpreventiva insatser vi avser. Skillnaden dem emellan är ibland inte helt klar, men kan grovt sett hänföras till dels målpopulationen, dels tidpunkten i en tänkt problemutvecklings- process (1990; och 1994a). Sekundärprevention riktar sig i allmänhet till riskgrupper eller hög- konsumenter och syftar som nämnts ovan till att på ett tidigt stadium förebygga eller upptäcka och bryta en negativ utveckling. Tertiärpre- vention avser i allmänhet identifierade individuella missbrukare med en mer utvecklad, manifest problematik, och syftet är här att lindra eller Den socialtjänstbaserade missbrukarvården 59 att om möjligt vända en fortsatt allvarligt problemutveckling såväl so- matiskt som socialt. Ett exempel på sekundärpreventiva insatser på den kommunala ni- vån är tidig upptäckt av alkoholrelaterade problem och begränsade öp- penvårdsinsatser inom primärvården, t.ex. via s.k. screening med hjälp av S-GT-prov. Detta innebär att patienter med förhöjda S-GT värden informeras om det eventuella sambandet mellan dessa värden och en hög alkoholkonsumtion, erbjuds återbesök för ny provtagning, och eventuellt också begränsade insatser av psykoterapeutisk karaktär för att understödja en förändring av alkoholvanorna.