sou · GOB328d2 · 2001-01-01 00:00:00 — föreslår att kostnaderna för att finansi- era utbildningstolkning inom de kompletterande utbildningarna fi- nansieras via en motsvarande minskning av de medel som avsätts för att erbjuda kompletterande skolor statsbidrag. Kvalificerad yrkesutbildning (KY) bedrivs på försök. har dock föreslagit att KY bör ges en permanent form inom det reguljära utbildningsväsendet. saknas möjlig- heten att finansiera utbildningstolk via offentliga medel inom den kva- lificerade yrkesutbildningen. Om KY övergår från att vara ett försök till att bli en reguljär utbild- ningsform anser att de kvalificerade yrkesut- bildningarna bör omfattas av ett sammanhållet system för utbildnings- tolkning. Kostnaderna för att finansiera detta bör föras över från det statsbidrag som finansierar KY. En konsekvens av att den föreslagna reformen bör ses ur ett utbild- ningspolitiskt perspektiv är bl.a. att tolkinsatser inom ramen för upp- handlad arbetsmarknadsutbildning inte bör omfattas. Arbetsmarknads- utbildning som sker inom ramen för det reguljära utbildningsväsendet omfattas indirekt eftersom ansvaret för utbildningskostnaderna ligger hos utbildningsanordnaren, dvs. kommunen, folkhögskolan eller hög- skolan och inte hos arbetsmarknadsmyndigheterna. Utgångspunkter för utbildningstolkningens organisation De utbildningsformer som föreslås omfattas av systemet för att finansi- era kostnader för utbildningstolkning är vuxenutbildning, folkhögskolan, högskolan, kvalificerad yrkesutbildning (KY), vissa av de kompletterande utbildningarna, arbetsmarknadsutbildning inom ramen för det reguljära utbildningsväsendet samt studieförbundens cir- kelverksamhet. Ett ökat statligt åtagande för att säkerställa tillgången till utbild- ningstolk i vuxenutbildningen kan organiseras på flera sätt. Förutom att finansiera kostnaderna för att genomföra tolkinsatserna handlar det om att garantera tillgången på tolkar, att de som arbetar som tolkar får till- gång till fort- och vidareutbildning och kvaliteten på de utförda tolkin- satserna säkerställs genom utvärdering och tillsynsinsatser. utgångspunkt är att ansvaret för att ut- bildning genomförs och organiseras, på ett sådant sätt att den är till- gänglig för studerande i behov av utbildningstolkning, bör ligga på re- spektive utbildningsanordnare. Det är viktigt att utbildningstolkningen samordnas med undervisningsinsatserna. Som en följd av detta bör finansieringen av kostnader för utbildningstolkning ske genom att respektive utbildningsanordnare ansöker om statlig kostnadsersättning för utförda tolkinsatser. Vardagstolkningen är uppbyggd på ett sådant sätt att landstingen ansvarar för att erbjuda dem som är bosatta, eller som är kvarskrivna enligt 16 § Folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistas där, inom respektive landsting. I detta ligger ett finansieringsansvar och ett ansvar för att tolkar finns att tillgå. har i egenskap av central förvaltningsmyndighet ett ansvar för att följa och utvärdera landstingens verksamhet för vardagstolkning, vaka över kvaliteten, svara för kunskapsutveckling och kunskapsspridning m.m. Utbildningstolkning påminner i stora delar om vardagstolkning. Vardagstolkningen bygger på att individen själv beställer tolktjänster från tolkcentralen. Utbildning sker ofta, till skillnad mot vardagstolkning, under långa perioder. Det talar för att anordnaren bör ta ett större ansvar för genomförandet av tolktjänsten än vad som är fallet vid vardagstolkning. De uppgifter som finns om tolktjänsten från utvärderingar visar att det finns en fungerande tolktjänstorganisation. Tolktjänsten bedrivs i huvudsak av . Det förekommer även att utbildningsanordnare som behöver tolktjänster träffar avtal eller an- ställer utbildningstolkar vid sidan av den av landstingen organiserade tolktjänsten (, 1997a). slutsats är att den struktur som etablerats sedan 1994-års handikappreform för att utföra tolktjänster kan utgöra grunden för den föreslagna satsningen på utbildningstolkning. De huvudmän som finansierar tolktjänster har möjlighet att an- ställa utbildningstolkar eller att upphandla motsvarande tjänster. Kun- skapslyftskommitténs förslag kommer, om det genomförs, i detta avse- ende endast innebära att efterfrågan på tolktjänster kommer att öka hos vissa utbildningsanordnare. För att möta denna efterfrågan krävs att fler personer utbildar sig till tolkar. Någon större förändring kommer dock inte att krävas när det gäller strukturen för utförandet av tolkservice verksamheten. Utbildningstolkningen bör i ett inledningsskede kunna dra nytta av de erfarenheter gjorts inom vardagstolkningen. På innebär sannolikt en ökad efterfrågan på tolktjänster att kvaliteten i vardags- tolkningen ökar. Utbildningstolkning ställer dock andra krav på tolk- tjänsten i form av pedagogisk kompetens och kontinuitet än vad som normalt är fallet för vardagstolkningen. Detta kommer troligtvis att förändra utbudet av tolkservice. När ansvar för att erbjuda vissa tolktjänster utvidgades som en följd av regeringens proposition 1992/93:159 finansierades detta via ett särskilt statsbidrag till landstingen. förslag innebär en ytterligare ambitionshöjning vad gäller möjligheten att kunna få tolkinsatser. En tänkbar väg för att organisera genomförandet av denna satsning vore att landstingen erhåller ett ansvar och ett särskilt statsbidrag för att tillhandahålla utbildningstolkning i samband med vuxenutbildning. ställer sig dock tveksam till en sådan lösning. Orsaken är att landstingens kärnverksamhet ligger inom hälso- och sjukvården. Utbildningstolkning ska ses som en statlig utbildningspolitisk insats och bör därmed finansieras via en myndighet som lyder under . I myndighetsuppgifterna bör, förutom att finansiera kostnaderna för utbildningstolkningens genomförande, även ligga att följa upp och ut- värdera den genomförda utbildningstolkningen vad avser insatsernas innehåll, kvalitet och kostnader. Myndigheten bör vidare ansvara för att bygga upp kvaliteten inom utbildningstolkningen tillsammans med dem som står för utförandet av utbildningstolkningen. Kunskapslyftskom- mittén anser inte att någon ny myndighet bör införas utan bedömer att administrationen av utbildningstolkningen bör kunna läggas till en be- fintlig myndighets ansvar. Frågan om var de föreslagna finansieringsansvaret bör läggs bör ta sin utgångspunkt i kunskaper och kompetens i frågor som rör stude- rande med funktionshinder. Enligt Kunskapslyftskommitténs förslag ska utbildningstolkning kunna utnyttjas inom vuxenutbildning, folkbildningen, vissa av de kompletterande utbildningarna, KY- utbildningar och inom högskolan. Det finns ingen myn- dighet som har ett sådant brett uppdrag inom utbildningssektorn. Det är främst två myndigheter som är aktuella för administrera finansieringen av kostnaderna för utbildningstolkning. Det är dels Sisus och dels den nya statliga specialpedagogiska stödorganisationen som är under upp- byggnad. Det som talar för att ge den nya stödorganisationen i uppdrag att finansiera utbildningstolkning – förutsatt att den får ett uppdrag att er- bjuda specialpedagogisk kompetens till vuxenutbildningens olika delar – är att myndigheten besitter den kompetens som kan krävas för att ut- bildningsanordnaren ska kunna erbjuda en väl fungerande utbildnings- miljö. Det är till fördel för en vuxenutbildningsanordnare att kunna ha samtliga kontakter som rör studerande i behov av utbildningstolkning med en myndighet. Myndigheten kommer att ha den specialpedagogiska kompetens som krävs för att genomföra uppföljnings- och kvali- tetssäkringsinsatser av utbildningstolkningens genomförande. Ytterligare ett skäl för att uppdraget bör läggas hos den specialpedagogiska myndigheten är att de medel som staten riktar till hör- selvårdskonsulenter kommer att samordnas med den nya myndigheten. Sisus arbetar med den övergripande målsättningen att förbättra för- utsättningarna för utbildning och studier för unga och vuxna med funk- tionshinder. Till Sisus fördel talar att Sisus är en myndighet med stor erfarenhet av att betala ut kostnadsersättning till utbildningsanordnare för studerande med funktionshinder. Det innebär att myndigheten har en fungerande organisation för att fördela och följa upp stöd riktat till olika utbildningsanordnare. Sisus vänder sig främst till folkhögskolan, högskolan samt riksgymnasieskola n för rörelsehindrade och men har en sämre kontaktyta gentemot landets kommuner. Genomförandet av förslag måste ske i den takt som tillgången på nya tolkar medger. Kommitténs förslag kommer att öka efterfrågan på tolktjänster. Tillgången på tolkar ökar kontinuer- ligt men fortfarande utgör bristen på utbildningstolkar ett hinder för dem som behöver vardagstolkning samt för dem som vill studera som vuxen. Frågan om i vilken takt en utbyggnad av utbildningstolkningen inom vuxenutbildningen kan ske hänger samman med tillgången på utbildade tolkar. Det är viktigt att den föreslagna reformer genomförs på ett så- dant sätt att möjligheten att få tillgång till vardagstolkning inte försäm- ras. Det är troligt att det kan krävas en särskild satsning på utbildning av nya tolkar liksom en satsning på vidareutbildning av befintliga tolkar för att möta de krav som utbildningstolkningen ställer. Överväganden om i vilken takt en utbyggnad av utbildningstolkningen bör göras mot bakgrund av uppföljning av landstingens tolk- tjänstverksamhet 1998 (, 2000). Det är flera frågor som behöver klarläggas innan ett förslag på hur en mer detaljerad utformning av hur systemet för att finansiera kostna- der för utbildningstolkning inom vuxenutbildningen kan utformas. Frågan om vilken myndighet som bör få i uppdrag att administrera utbildningstolkning hänger samman med hur regeringen ställer sig till förslag om utformningen av den special- pedagogiska stödorganisationen för vuxenutbildningen. Landstingens tolktjänstverksamhet utgör en central del i Kunskaps- lyftskommitténs förslag. Det är nödvändigt att utbudet av tolktjänster förändras jämfört med . Det är därför viktigt att landstingen ges inflytande i processen med att genomföra förslag om att ett samla ansvaret för att finansiera kostnaderna för ut- bildningstolkning inom vuxenutbildningen. Det är på samma sätt viktigt att utbildningsanordnare och användare av utbildningstolkning ges inflytande i processen med att genomföra förslag. Utbildningsanordnaren ansvarar för utbildningens genomförande och bör därför ha ett inflytande över hur utbildningstolkningen utformas. Utbildning sker ofta under längre sammanhållande perioder, vilket inte vardagstolkning normalt inte gör. Det är därför viktigt att den studerande ges möjlighet att utöva inflyt- ande över utbildningstolkningens genomförande. är inte beredd att lämna närmare förslag på hur kommitténs förslag om att införa en central finansiering av ut- bildningstolkningen inom vuxenutbildningen bör utformas. har sett det som sin uppgift att ta ställning till hur stu- derande i behov av utbildningstolk kan ges möjligheter att studera på villkor som är likvärdiga med övriga vuxenstuderande, hur detta bör organiseras på ett övergripande plan, vilka utbildningsformer som bör omfattas och hur reformen bör finansieras. föreslår att frågan om hur införandet av en samlad finansiering av kostnaderna för utbildningstolkning bör organiseras utreds i särskild ordning. De beräkningar som gjorts av vad det skulle kosta att möta den upp- skattade efterfrågan på utbildningstolk inom de olika vuxenutbildnings- formerna summerar till . I denna summa inkluderas de som regelbundet avsätts till utbildningstolkning inom högskolan och folkhögskolan. Kostnaden för utbildningstolk inom de kompletterande utbildningarna (0,) föreslås finansieras genom en minskning av statsbidraget till de kompletterande utbildningarna. bildningstolkning inom den kommunala utbildningen för vuxna () och för studieförbundens studiecirkelverksamhet (7,) summerar till sammanlagt . har inte tagit ställning till hur stor del av kostnaderna för utbildningstolkning inom studiecirkelverksamheten som bör finansieras via en minskning av statsbidraget till folkbildningen respektive statsbidragen till landstingens tolktjänstverksamhet. Kommittén har heller inte preciserat hur stor andel av kostnaderna för utbildningstolkning inom den kommunala utbildningen för vuxna som bör finansieras genom en minskning av det allmänna statsbidraget till kommunerna respektive av statsbidraget för att genomföra den statliga satsningen på vuxenutbildning. förutsätter att den föreslagna utredningen om införandet av en samlad finansiering av kostnaderna för utbild- ningstolkning får i uppdrag att närmare precisera hur finansieringen av utbildningstolkning inom dessa utbildningsformer bör ske. Det är dock en rimlig uppskattning att motsvarande behöver föras över från de medel som avsätts för att finansiera utbild- ningsinsatser till det samlade statsbidraget för utbildningstolkning. 13 .4 .7 Studieförbunden Studieförbundens utbildningsverksamhet har en stor betydelse för många människor med funktionshinder. Som helhet kan sägas att studi- eförbunden väl uppfyller de mål som satt upp vad gäller verksamhet för människor med funktionshinder. Många av bildnings- förbunden har en omfattande och varierande verksamhet för denna målgrupp. Det kan dock vara ganska stora skillnader mellan de olika förbunden samt mellan olika regioner hur väl utvecklad denna verk- samhet är. En bidragande orsak till hur mycket de olika bildningsförbunden satsar på utbildning för människor med funktionshinder är hur delaktig handikapprörelsen är i förbundens verksamhet. Handikapprörelsens inflytande på studieförbundens verksamhet märks olika mycket i olika studieförbund. Några bildningsförbund har centrala samarbetsavtal med olika handikapporganisationer, och de har då ofta nationella satsningar på denna målgrupp, vilket avspeglas i den lokala verksamheten. De studieförbund som inte har centralt samarbete med handikapporga- nisationer har däremot ibland ett lokalt samröre med handikapprörelsen på orten. Hos dessa studieförbund kan den lokala verksamheten för människor med funktionshinder variera kraftigt över landet. gioner finns därmed stora satsningar på vissa grupper av funktionshind- rade, medan förbundet har liten sådan verksamhet på andra orter. Det enda statliga stöd som utgår i sammanhanget är för anpassad litteratur till synskadade och dövblinda. principiella inställning, som grundar sig på handikappolitiska ställningstaganden, är att stödåtgärder bör utgå från behov av stöd och inte från diagnos. Enligt kommitténs synsätt kan det tyckas märkligt att det finns ett statligt anslag för anpassning av litteratur för synskadade och dövblinda medan människor med andra funktionshinder i behov av anpassningar av studiematerial lämnas helt utan statligt stöd. Studieförbunden går dock ofta in och finansierar olika stödinsatser, t.ex. anpassad litteratur till andra än synskadade/dövblinda, tolk och resor till och från utbildningen. I den ordinarie verksamheten kan det uppstå svårigheter med att t.ex. anförskaffa och finansiera anpassat studiematerial. Studieförbunden producerar visserligen en hel del stu- diematerial anpassat till olika grupper av funktionshindrade, men detta material är oftast avsett att användas inom den riktade verksamheten. Systemet för att finansiera särskilda insatser för deltagare med funktionshinder skiljer sig åt mellan olika studieförbund. Några har en central pott där lokalavdelningarna kan söka medel för att bekosta så- dana insatser medan andra låter lokalavdelningarna sköta detta från sin löpande budget. Det kan vara lättare för de lokalavdelningar som ges möjlighet att ansöka om centrala pengar att bekosta vissa stödåtgärder. Kostsamma insatser som t.ex. att anlita teckentolk, kan vara svåra att finansiera ur en löpande budget. bedömningar och förslag när det gäller hur utbildningstolkningen bör finansieras i samband med deltagande i studieförbundens verksamhet redovisas tillsammans med kommitténs övergripande analys av utbildnings- tolkningens framtida organisation inom vuxenutbildningen. Det allmänna intrycket från samtal med representanter för studie - förbunden är att människor med funktionshinder oftast studerar i den verksamhet som riktar sig speciellt till denna grupp. I den övriga verk- samheten finner man relativt sällan människor i behov av särskilt stöd. Den riktade verksamheten har förutsättningar att fungera bra vad gäller olika stödinsatser och att de undervisningsmetoder som används är an- passade för de förutsättningar som ett specifikt funktionshinder ger. Handikapprörelsens inflytande över studieförbundens verksamhet in- nebär att de utbildningar som genomförs är eftertraktade av denna mål- grupp. Handikapporganisationerna utgör dessutom en rekryteringsbas för den riktade verksamheten17. 17 Föreningars betydelse av rekrytering till studiecirklar har belagts i bl.a. en undersökning av deltagare i studieförbundens verksamhet som FBR gjort. Där framgår att en fjärdedel av I enlighet med synsätt som grundar sig på bör dock verksamhet för människor med funk- tionshinder integreras med övrig verksamhet. Vikten av att människor med funktionshinder ges möjlighet att studera i all verksamhet som studieförbunden genomför har även tagits upp av . Som en motivering till varför målgruppen människor med funktions- hinder uppvärderats vid statsbidragsutdelning skriver : Tillgänglighetsaspekten är en grundläggande fråga för handikappades möjligheter att kunna delta i studieförbundens verksamhet. – – –. Den som lever med ett funktionshinder ska inte vara hänvisad enbart till den verksamhet som bedrivs inom den egna handikappgruppen. Utifrån individens rätt att fritt och frivilligt kunna delta är det viktigt att finna bra åtgärder för ökad tillgänglighet. (, 1997) Studieförbundens riktade verksamhet fyller ett viktigt behov, men det är betydelsefullt att människor med funktionshinder även ges möjlighet att delta i den verksamhet som inte riktar sig till en specifik grupp av funktionshindrade. En stor del av detta ansvar ligger på studieförbunden själva. I de syften som satt upp för statsbidraget till folkbildningen – däribland studieförbunden – läggs stor vikt vid att utbilda människor som är utbildningsmässigt, socialt och kulturellt missgynnade. Bland dessa nämns uttryckligen människor med funktionshinder. I den kartläggning som gjort framgår att studieförbunden ofta har en omfattande satsning på människor med funktionshinder. Som helhet lever studieförbunden upp till de förväntningar som riksdag och regering via statsbidraget har på förbunden. har dock en låg andel deltagare med funktionshinder. Andelen deltagare med funktionshinder skiljer sig också mellan olika regioner. I sin proposition om folkbildningen (1997/98:115) påpekar regeringen vikten av att de olika rörelseanknutna folkbildningsutbildarna skiljer sig åt och anknyter till sin ideologiska och idéburna bakgrund. Många människor med funktionshinder är dock i det närmaste utestängda från flera av studieförbundens verksamhet. De kan alltså inte välja studieförbund från en ideologisk eller intressemässig utgångspunkt, utan valet blir snarare av praktisk karaktär: Är verksamheten tillgänglig eller ej? de som 1995 deltog i studiecirkel hade fått kännedom om denna via en förening (, 1996). FBR använder målgruppsbidraget för att försöka påverka stu- dieförbunden att förbättra sin tillgänglighet. Målgruppsbidragets nuva- rande utformning gynnar studiecirkelverksamhet där majoriteten av deltagarna utgörs av människor med funktionshinder, oberoende om dessa deltagare behöver stöd eller ej. Denna typ av cirklar återfinns oftast inom den riktade studiecirkelverksamheten. Deltagare med funk- tionshinder i den ordinarie kursverksamheten som inte har behov av särskilt kostsamt stöd borde vara av lika stor betydelse. Ett alternativ sätt att använda målgruppsbidraget vore att betala ut bidraget per individ i stället för per studiecirkel, vilket nu är fallet. Ur redovisnings- och uppföljningssynpunkt vore det, enligt Kun- skapslyftskommitténs bedömning också bättre att använda sig av indi- vidstatistik, eftersom man då får en klarare uppfattning av hur studie - förbunden lyckas uppfylla de mål som ställt upp för använ- dandet av statsbidraget. Studieförbundens riktade verksamhet fyller en viktig funktion. Det är dock viktigt att den riktade verksamheten inte blir en ursäkt för att inte göra övrig verksamhet tillgänglig. Det är angeläget att människor med funktionshinder har möjlighet att delta i den allmänna verksamheten, och inte är hänvisade till riktade kurser mot människor med ett specifikt funktionshinder. Att enbart kunna delta i vissa delar av studie förbundens verksamhet innebär en klar och olycklig begränsning av individens valfrihet. för ett övergripande resonemang kring till- gänglighetsfrågor i den riktade verksamheten kontra den allmänna verksamheten i motiveringen till statsbidragsfördelningssystemet. Det finns anledning för folkbildningen att ytterligare diskutera denna fråga. bedriver tillsammans med medlem- sorganisationerna ett arbete med en översyn av fördelningskriterierna för statsbidraget till studieförbunden. Denna beräknas kunna träda i kraft . bedömer att bättre förutsätt- ningar för att erbjuda deltagare med funktionshinder goda möjligheter för deltagande kan skapas genom att lokalföreningarna i större ut- sträckning än vad som är fallet ges möjlighet att ansöka om bidrag för kostnadskrävande insatser centralt hos studieförbunden eller hos . Folkbildningsreformen 1991 innebar att självförvaltning infördes för folkbildningen. Detta medförde att ansvaret för styrning och kontroll i huvudsak överfördes till folkbildningens egna organisationer. har ovan beskrivit några områden där det finns utrymme att förbättra studieförbundens verksamhet för deltagare med funktionshinder. I enlighet med intentionerna i folkbildningsreformen anser att frågan om hur denna utveckling bör ske är en fråga som folkbildningens olika parter själva bör ta ställning till. anser att man inom folkbildningen bör diskutera alternativa sätt för hur arbetet med att tillgängliggöra studiecirklar bör finansieras. anser att målgruppsbidragets utformning och den deltagarstatistik som denna renderar bör diskuteras liksom hur den riktade studiecirkelverksamheten påverkar studieförbundens ambitioner att tillgängliggöra även den allmänna verksamheten för människor med funktionshinder. Stöd till människor med funktionshinder bör enligt Kunskapslyfts- kommitténs uppfattning utgå ifrån behov och inte utifrån diagnos. Så är inte fallet med den del av Sisus tilläggsbidrag som utgår som stöd till för teknisk anpassning av studiematerial för synskadade och dövblinda studiecirkeldeltagare. Det statliga stödet är utformat på ett sådant sätt att bidrag endast kan lämnas för stöd till synskadade och dövblinda deltagare. Inga andra grupper får del av dessa medel. anser att reglerna som styr de medel Sisus förfogar över för anpassning av studiematerial till synskadade och döv- blinda som deltar i studiecirklar bör förändras så att medlen fortsätt- ningsvis fördelas utifrån behov och inte utifrån diagnos. Regeringen har i sin proposition 1998/99:105 aviserat en kommande utredning av statens engagemang för produktion av anpassade läromedel och studiematerial för barn, ungdomar och vuxna med funktionshinder. föreslår att frågan om utformningen av det framtida statliga stödet av anpassade läromedel inom studieför- bundens verksamhet bör lösas inom ramen för den föreslagna över- synen av hela läromedelsområdet. 13 .4 .8 Kvalificerad yrkesutbildning I enlighet med riksdagsbeslutet med anledning av proposition 1995/96:145 bedrivs försöksverksamhet med Kvalificerad yrkesutbild- ning (KY). Utbildningarna anordnas med ett särskilt statsbidrag. var 200 olika KY-utbildningar i gång med närmare 140 olika utbildningsanordnare.