sou · GOB379 · 2001-01-01 00:00:00 — I mönsterdirektivet finns en del bestämmelser som lämnar utrymme för olika alternativa lösningar vid genomförandet av detsamma. Detta gäller särskilt bestämmelserna om ogiltigförklaring och vägrad registre- ring (art. 11). Direktiven till utredaren utgår från att de frågor som hänger samman med registreringsförfarandet först skall övervägas i etapp två av utredningsarbetet. Dessa frågor behandlas därför inte i delbetänkandet utöver vad som framgår av avsnitt 11, där utredningen tar upp den översyn av registreringsförfarandet som enligt vad som sagts ansetts påkallad . Avslutningsvis vill utredningen framhålla följande. De förslag till förändringar i ML som lämnas i delbetänkandet omfattar ett flertal bestämmelser. En generell språklig bearbetning har inte skett av samt- liga paragrafer som föreslås få ändrad lydelse. Det har framstått som lämpligare att detta sker i samband med den allmänna översyn av lagen, som skall ske i etapp två av utredningsarbetet. 1.3Närmare om det nordiska samarbetet Utredningens arbete har bedrivits i nordisk samverkan. Författningsför- slag har i och tagits fram av Patent- og Varemærkestyrelsen respektive Patent- och registerverket. och del har författningsändringar med anledning av mönsterdi- rektivet tagits fram av Einka Leyfa Stofan respektive Patentstyret. Vid de möten som hållits inom ramen för det nordiska samarbetet har från deltagit chefkonsulent , fuldmaegtig och specialkonsulent , från linjedirektören , byråchef och jurist , från avdelningsjurist , jurist , jurist och jurist samt från avdelingsdirektör , fungerende avdelings- direktör , seksjonssjef , förstekonsulent och fungerende lovrådgiver från Justisdepartementet Representanterna från de skilda nordiska länderna har sammanträf- fat för överläggningar i och , i Köpen- hamn och , i , i samt i Rejkavik . För svenskt vidkommande har deltagit f.d. hovrättslagmannen . , utredningens sekreterare, hovrättsassessorn , samt dåvarande avdelningsjuristen och dåvarande enhetsjuristen , avdelningsjuristen och handläggaren samtliga från PRV. Vid de första mötena, dvs. för tiden innan utred- ningsman och sekreterare utsetts, deltog jämte . , hov- rättsassessorn , dåvarande avdelningsjuristen och dåvarande enhetsjuristen samt handläggaren . Över det nordiska samarbetet har lämnats en redovisning i en rapport till cheferna för de nordiska patentmyndigheterna. I detta sammanhang bör framhållas att tidsplanerna för framtagande av lagförslag har skilt sig åt mellan de olika länderna. och har arbetat efter en tidsplan, som utgått från att ett lagförslag avseende en fullständig översyn av mönsterskyddslagstiftningen skall bli föremål för lagstiftning . Detta har inneburit att och representanter tagit fram lagförslag som omfat- tar hela mönsterskyddslagstiftningen. För och vid- kommande har, mot bakgrund av de för dessa länder valda tidspla- nerna, därför arbetet i huvudsak kunnat nå mer bestämda slutsatser endast avseende de delar som avsett ett införlivande av direktivet med den nationella lagstiftningen. Det nordiska samarbetet har därför i huvudsak avsett utformningen av de författningsändringar som direktivet kräver. I den fortsatta fram- ställningen kommer under kommentarerna till respektive artikel särskilt att omnämnas om nordisk rättslikhet inte kunna uppnås och skälen till detta. Som bilaga 4 har intagits en sammanställning av de danska, norska och svenska lagförslagen såvitt avser de bestämmelser som föranleds av mönsterdirektivet. Förslagen har i och inte varit föremål för slutlig remissbehandling. Utredningen har trots detta ansett det vara av värde att ta med texterna. 2Huvuddragen i gällande rätt och internationella överenskommelser Det särskilda immaterialrättsliga skyddet för mönster regleras i möns- terskyddslagen (1970:485). I mönsterskyddsförordningen (1970:486) finns närmare föreskrifter för tillämpningen av lagen. Med mönster avses i lagen förebilden för en vara eller ett ornament. Mönsterskyddslagen trädde i kraft . Den föregicks av ett omfattande utredningsarbete av , som lade fram sitt betänkande Mönsterskydd (SOU 1965:61). Rege- ringens proposition (prop. 1969:168) med förslag till mönsterskyddslag byggde i allt väsentligt på betänkandet. Utredningsarbetet skedde i nor- disk samverkan och som den svenska mönsterskyddslagen trädde i kraft utfärdades nära nog likalydande lagstiftning om skydd för mönster i , och . Mönsterskyddslagen innehåller 58 paragrafer och är indelad i nio avsnitt. Den har sedan tillkomsten genomgått endast smärre ändringar. Genom lagens bestämmelser ges innehavaren av mönster ensamrätt att yrkesmässigt utnyttja mönstret (mönsterrätt). Ensamrätten förvärvas genom registrering (1 § andra stycket). Ett mönster kan registreras bara om det väsentligen skiljer sig från vad som blivit känt före dagen för en registreringsansökan (2 § första stycket). Mönster registreras inte heller om mönstret eller dess utnyttjande strider mot goda seder eller allmän ordning eller om det i mönstret intagits någon officiell beteckning eller intagits något kännetecken till vilken ensamrätten tillkommer annan (4 §). Det är PRV som har hand om registreringen av mönster (9 §). En mönsterregistrering gäller och kan på begäran för- nyas för ytterligare två femårsperioder till högst (24 §). Mönsterrätten innebär att ingen utan samtycke av den som är inne- havare av mönsterrätten (mönsterhavaren) får utnyttja mönstret yrkes- mässigt genom att tillverka, införa till , bjuda ut, saluhålla, överlåta eller hyra ut vara, vars utseende inte väsentligen skiljer sig från mönstret eller som i sig har upptagit något som inte väsentligen 42 Huvuddragen i gällande rätt och internationella överenskommelser SOU 2000:79 skiljer sig från detta (5 § första stycket). Från ensamrätten görs vissa undantag (6 § och 32 § andra stycket). Mönsterrätten är en förmögenhetsrätt och dess förmögenhetsvärde kan realiseras på olika sätt. Den kan exempelvis överlåtas helt eller delvis. Innehavaren av en mönsterrätt kan bl.a. ge annan licens att använda mönstret (26 § första stycket). Det finns även möjlighet för rätten att meddela licens mot mönsterhavarens vilja, s.k. tvångslicens (28 §). Ett registrerat mönster kan vidare mätas ut och pantsättas (33 § andra stycket). Reglerna om skydd för mönster innehåller bestämmelser om straff, tvångsmedel, vite och skadestånd. Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet inkräktar i någon annans mönsterrätt (mönsterintrång) kan dömas till böter eller fängelse (35 §). Allmän domstol kan även vid vite förbjuda den som gör sig skyldig till mönsterintrång att fortsätta med detta (35 a §). Den som gjort intrång kan också förpliktas utge skade- stånd. Ersättning kan dömas ut även om den som gjort mönsterintrång inte känt till att någon annan haft ensamrätt till det utnyttjade mönstret (36 §). Domstolen kan för att hindra fortsatt intrång bland annat besluta att en vara som tillverkats eller förts in till i strid mot annans mönsterrätt skall förstöras (37 §). Immaterialrätten är till sin karaktär internationell. De olika typer av intellektuella prestationer och kännetecken som skyddas når ofta stor internationell spridning. Särskilt är detta fallet beträffande konstnärliga och litterära verk, patent och varumärken. I en inte ringa omfattning gäller det även för mönster. På grund av behovet av ett internationellt skydd har ett antal internationella överenskommelser träffats. Särskilt kan nämnas för industriellt rättsskydd (Convention de pour la protection de la propriété industrielle) , för skydd av litterära och konstnärliga verk (Convention de pour la protection des oeuvres littéraires et artistiques) , Haag-arrangemanget om internationell depone- ring av mönster (Arrangement de la Haye concernant le dépôt interna- tional des dessins et modèles industriels) , Världskonven- tionen om upphovsrätt (Copyright Convention) och TRIPs (Trade Related Aspects of Intellecual Property Rights) . , och Haagarrangemanget administreras av () med SOU 2000:79 Huvuddragen i gällande rätt och internationella överenskommelser 43 administreras av WTO (), också med säte i . Nedan lämnas en kortare redogörelse för de överenskommelser som har störst betydelse för mönsterskyddet. Vad gäller Haag- arrangemanget skall, enligt till utredaren lämnade direktiv, en bedöm- ning göras om bör ansluta sig till denna konvention. Utred- ningen kommer att behandla denna konvention mer utförligt i ett slut- betänkande. 2.2.2Pariskonventionen för industriellt rättsskydd är anslutet till av 1883 för industriellt rättsskydd (PK). hade sammanlagt 160 stater anslutit sig till PK. Dessa länder bildar den s.k. Parisunionen (artikel 1.1). PK har reviderats i , i 1911, i , i , i och i . För svenskt vidkommande gäller den s.k. Stockholmstexten. PK bygger på de två grundprinciperna om nationell behandling (artikel 2–4) och minimiskydd (artikel 4–11). I korthet innebär principen om nationell behandling att medborgare och företag i andra konventionsländer skall åtnjuta samma rättigheter och ha tillgång till samma rättsmedel som motsvarande inhemska sub- jekt. Av de bestämmelser i som rör principen om ett minimiskydd förtjänar följande särskilt intresse. Den som i behörig ordning i något av unionsländerna ansökt om skydd för bl.a. mönster skall ha en prioritetsrätt (artikel 4 A). Prioritets- rätten innebär att den utomlands inlämnade ansökan skall, förutsatt att den fullföljs här, anses som inlämnad för den första ansökan (artikel 4 B). Fristen för prioritetsrätt är, såvitt gäller mönster, (artikel 4 C). Mönster skall enligt PK skyddas i alla unionsländer (artikel 5 quinquies). PK innehåller inga bestämmelser om på vilket sätt detta skall ske. Det är således inte nödvändigt med en särskild lagstiftning om skydd för mönster. I vissa konventionsstater skyddas mönster exempelvis genom den upphovsrättsliga lagstiftningen. Mönsterskydd får inte förverkas på grund av underlåtenhet att utnyttja mönstret eller genom införsel av föremål som överensstämmer med de skyddade (artikel 5 B). Det får inte heller som förutsättning för skydd krävas att föremålet är åsatt något märke eller uppgift om regist- rering av mönstret (artikel 5 D). 44 Huvuddragen i gällande rätt och internationella överenskommelser SOU 2000:79 Vid förnyelse av en mönsterrätt skall en respittid av för betalning av eventuella avgifter medges (artikel 5 bis). träffades i en överenskommelse om internationell deponering av mönster. Konventionen har reviderats i , i och i . Två tilläggsakter har antagits, en i och en i . De stater som tillträtt överens- kommelsen bildar den s.k. Haag-unionen. För dessa gäller, utöver kon- ventionstexter och tilläggsakter, de tillämpningsföreskrifter som antogs 1985. Sammanlagt är 29 stater medlemmar av överenskommelsen. Som framgått av inledningen i avsnitt 2.2 har inte anslutit sig till text eller text. Haagöverenskommelsen etablerar ett system för internationell registrering av mönster. En ansökan kan antingen lämnas direkt till den internationella byrån hos i eller förmedlas dit via en nationell myndighet. En ansökningsavgift skall erläggas till den inter- nationella byrån. En registrering hos den internationella byrån får, enligt den i antagna texten, samma verkan som en nationell registre- ring. Skyddets närmare innehåll bestäms dock utifrån den nationella lagstiftningen i vart och ett av de i ansökan angivna länderna. Om ett land i vilken sökanden vill ha skydd för sitt mönster finner några mate- riella hinder mot ansökan enligt den nationella rätten, kan underrättelse om detta ske till den internationella byrån. En sådan underrättelse, som sker inom föreskriven tid, leder till att skydd inte kommer att ges för detta land. Skyddet kan förlängas i femårsperioder, men får inte över- skrida den maximala tid som medges i respektive medlemsland. 2.2.4Locarnoöverenskommelsen om internationell klassificering av mönster träffades i Locarno en överenskommelse om etablering av en internationell klassificering av mönster. är anslutet till konventionen. De stater som är medlemmar bildar en särskild union. Staterna i unionen antar en internationell klassificering av mönster. Klassificeringen består av en förteckning av klasser och underklasser (artikel 2), en alfabetisk föreckning över varor som kan vara föremål registrering med angivande av vilka klasser och under- klasser de hör till. Klassförteckningen upprättas av en expertkommitté. SOU 2000:79 Huvuddragen i gällande rätt och internationella överenskommelser 45 Klasslistan är endast av administrativ betydelse och det är upp till varje medlemsstat att bestämma om den i något avseende skall ha rättslig betydelse. sammanträder regelbundet för att behandla eventuella ändringar i klasslistan och den alfabetiska förteckningen. Locarnoöverenskommelsens klasslista tillämpas av PRV vid indelning i klasser. antogs inom organisationen en immaterialrättslig överenskommelse, Avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter. Avtalet är främst känt under namnet och omfattade 136 länder. Avtalet har ratifi- cerats av och trädde i kraft . Även EU är part till avtalet. (som bl.a. finns publicerat i prop. 1994/95:35 del C s. 103 ff.) innehåller 73 artiklar uppdelade på sju delar som i sin tur är uppdelade i avsnitt. Av intresse i detta sammanhang är främst tre delar av avtalet (Del I, Del II avsnitt 4 och Del III). Del III, som innehåller bestämmelser om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter, har lett till infö- randet av en ny skyddsåtgärd (s.k. intrångsundersökning) i bl.a. ML (se Ds 1998:24, prop. 1993/94:122, rskr. 1993/94:227). Vad gäller inne- hållet av bestämmelserna i av får utredningen hänvisa till a. prop. s. 45 f. Ett annat utmärkande drag för TRIPs- avta- let, som bör framhållas, är den tvistlösningsmekanism och den över- vakningsfunktion avtalet innehåller. Del I (artikel 1–8) innehåller allmänna bestämmelser med grundläg- gande principer. Där ges uttryck för två av de huvudprinciper avtalet vilar på, nationell behandling och mest gynnad nationsbehandling. Den förstnämda principen är densamma som återfinns i PK, dvs. utlänningar hemmahörande i en annan stat som är avtalspart får inte behandlas sämre än landets medborgare i vad gäller tillgång till skydd och rättsmedel (artikel 3). Den andra principen innebär i korthet att alla de fördelar som medges rättssubjekt från en medlemsstat även skall medges övriga medlemmars rättssubjekt (artikel 4). Nämnda bestäm- melser i har föranlett förslag till förändringar i patentlagen (1967:837) och växtförädlarrättslagen (1997:306) (se Ds 2000:30). Förslagen innebär i korthet att reglerna om rätt till prioritet för medlemmar till PK skall utsträckas även till medlemmar i . Motsvarande behov av förändringar finns även för ML. Utedningen kommer att återkomma till detta under avsnitt 12.2. Av den inledande delen av avtalet framgår även att bestämmelserna i avtalet är av mini- 46 Huvuddragen i gällande rätt och internationella överenskommelser SOU 2000:79 Medlemmarna är således oförhindrade att införa regler som ger ett mer omfattande skydd än avtalet. Den minsta skyddsnivå som föreskriver för mönsterskyddets vidkommande finns i artikel 25 och 26. Enligt artikel 25 skall medlemsstaterna tillhandahålla skydd för självständigt skapade mönster som är nya eller särpräglade. Medlems- taterna kan besluta att mönster inte är nya eller särpräglade om de inte i betydande grad avviker från kända mönster eller kombinationer av kända särdrag av mönster. Vidare kan medlemsstaterna vägra skydd för mönster som huvudsakligen är betingade av tekniska eller funktionella ändamål. Det finns även särskilda regler om snabb och billig tillgång till skydd för textilmönster. I artikel 26 stadgas att medlemsländerna skall tillse att innehavare av skyddade mönster skall ha rätt att hindra tredje man från att utan innehavarens tillstånd framställa, försälja eller importera varor som bär eller omfattar ett mönster som är en avbildning eller i huvudsak en avbildning av det skyddade mönstret om sådana handlingar utförs i kommersiellt syfte. Medlemsstaterna kan enligt artikel 26 besluta om undantag från mönsterskydd om detta inte otillbörligt strider mot ett normalt utnytt- jande av mönstret och inte otillbörligt skadar mönsterhavarens legitima intressen, med beaktande av tredje mans intressen. Skyddstiden för mönster skall vara . 3Regleringen av mönsterskydd inom EU och Europeiska unionens råd antog ett direktiv (98/71/EG) om mönsterskydd. Direktivet innehåller bestämmelser om vad som utgör ett mönster, förutsättningarna för registrering av mönster och grunder för att förklara beviljade registre- ringar ogiltiga m.m. Medlemsstaterna skall ha genomfört direktivet . Utöver mönsterdirektivet finns i EG-fördraget bestämmelser med betydelse för mönsterrätten. Det gäller bl.a. artikel 12 om förbud mot diskriminering, artikel 28 om förbud mot kvantitativa importrestriktio- ner och liknande åtgärder, artikel 30 om skydd för industriell ägande- rätt m.m. samt konkurrensreglerna i artikel 81 och 82. prövar bl.a. mål mot olika medlemsstater för brott mot gemenskapsrätten. Domstolen kan även på en nationell domstols begäran lämna förhandsavgöranden om hur en bestämmelse i gemen- skapsrätten skall tolkas. De avgöranden från domstolen som haft bety- delse för mönsterrätten har i huvudsak rört förhållandet mellan konkur- rensreglerna i EG-fördraget och den ensamrätt som är förenad med en mönsterregistrering (att märka är bland annat avgörandena från i mål C-144/81 Keurkoop mot , 1982, s. 2853, i mål C-53/87 CICRA mot , 1988, s. 6039 och mål C-238/87 AB mot (UK) Ltd, 1987, s. 6211). Inom EU pågår även arbete med en rådsförordning om EG-mönster (se KOM (1999) 310 av ). En kortfattad redogörelse för det senaste utkastet till förordning lämnas nedan under avsnitt 3.2. 48 Regleringen av mönsterskydd inom EG 3.1Europaparlamentets och rådets direktiv /71/EG om mönsterskydd Syftet med direktivet är att tillskapa ett effektivt mönsterskydd inom medlemsstaterna. Detta sker som ett led i en strävan att dels minska hindren mot en fri rörlighet av varor inom gemenskapen, dels säker- ställa att konkurrensen inom den inre marknaden inte snedvrids. Till- komsten av mönsterdirektivet skall ses mot bakgrund av de stora olik- heter som råder mellan de skilda medlemsstaternas skydd för mönster. Bortsett från i grundar sig mönsterskyddet inom gemenskapen i huvudsak på en nationell reglering. En harmonise- ring av mönsterrätten i de olika medlemsstaterna är nödvändig för att uppnå syftet, att få den inre marknaden att fungera smidigare. Olikhe- terna kan bl.a. illustreras av de sinsemellan olika regler som gäller i de skilda medlemsstaterna vad gäller skyddsobjekt, skyddstidens längd och registreringsförutsättningar. I en strävan att uppnå nu nämnda syften pågår inom EU även arbete med att utarbeta en förordning om ett gemenskapsmönster, i likhet med vad som redan gäller inom varumärkesrätten. I avvaktan på en sådan förordning, och då behov förelåg att få en harmonisering till stånd , beslutades om ett direktiv för att närma medlemsstaternas lagar om mönsterskydd till varandra. 3.1.2Allmänt om direktivets innehåll Direktivet innehåller en ingress och 21 artiklar. Vissa artiklar lämnar utrymme för de enskilda medlemsstaterna att avgöra om bestämmel- serna skall införas i den nationella lagstiftningen. Detta är bl.a. fallet med artikel 11.2. Direktivet inleds, bortsett från ingressen, med att definitioner ges av begreppen mönster, produkt och sammansatt produkt (artikel 1). Enligt artikeln avses i direktivet med mönster en produkts eller produktdels utseende som beror av detaljer som finns på själva produkten eller i produktens ornament och som särskilt kan vara linjer, konturer, färger, form, ytstruktur och/eller material. Med produkt avses varje industriellt eller hantverksmässigt framställt föremål. En sammansatt produkt anges vara en produkt som är hopsatt av flera utbytbara beståndsdelar så att produkten kan tas isär och åter hopfogas. För att skydd skall kunna erhållas för ett mönster måste det registre- ras (artikel 3.1). Skyddet gäller i taget och under en Regleringen av mönsterskydd inom EG 49 maximal tid av (artikel 10). Registreringen ger mönsterha- varen en ensamrätt till mönstret. Ensamrätten till mönstret innebär att tredje man inte utan mönsterhavarens samtycke får använda det genom att t.ex. tillverka, bjuda ut, marknadsföra, importera, exportera eller använda en produkt som mönstret ingår i eller används på, eller lager- hålla en sådan produkt för sådana ändamål (artikel 12.1). För att ett mönster skall erhålla skydd krävs att det är nytt och har särprägel (artikel 3.2, 4 och 5). I mönsterdirektivet finns vidare bestämmelser som berör när ett mönster skall anses ha gjorts tillgängligt för allmänheten (artikel 6), detaljer i ett mönster som är en följd av teknisk funktion och möns- ter för mekaniskt sammanfogade delar (artikel 7), under vilka förutsättningar mönster skall vägras registrering eller när en beviljad registrering skall förklaras ogiltig (artikel 11), ensamrättens omfattning och innehåll (artikel 9, 12 och 13), konsumtion av ensamrätten (artikel 15), och förhållandet till andra former av skydd (artikel 16 och 17). Mönsterdirektivet innehåller inga bestämmelser om skydd för reserv- delar. Frågan om skydd för reservdelar skapade problem under arbetet med direktivet. Det var i första hand reservdelar till bilar som var föremål för omfattande diskussioner inom EU. Någon lösning gick inte att finna under de diskussioner som fördes i rådet och frågan om skydd för reservdelar lämnades utanför direktivet. Medlemsstaterna kan där- för behålla sina nuvarande regler rörande skydd för reservdelar. Avser någon medlemsstat att vidta förändringar i skyddet för reservdelar, får denna förändring endast genomföras om den syftar till att liberalisera marknaden för sådana delar (artikel 14). Senast efter att mönsterdirektivet genomförts skall kommis- sionen lägga fram en analys av följderna av bestämmelserna i direktivet för industrin inom gemenskapen, konsumenterna, konkurrensen och den inre marknadens funktion. Analysen skall särskilt omfatta följderna för de delar av industrin som tillverkar sammansatta produkter och beståndsdelar. Senast , dvs. eller efter att mönsterdirektivet skall vara genomfört, skall kommissionen efter samråd med de berörda parterna lägga fram förslag till Europa- parlamentet och rådet om sådana ändringar i direktivet, som behövs för att fullfölja den inre marknaden med avseende på beståndsdelar i sam- mansatta produkter och alla andra ändringar som kan vara nödvändiga (artikel 18). 50 Regleringen av mönsterskydd inom EG 3.2Kommissionens förslag till rådets förordning om gemenskapsmönster KOM (1999) 310 slutlig Utkastet till förordning består av en ingress och i nu föreliggande form drygt etthundra artiklar. Förordningen innehåller i huvudsak samma materiella bestämmelser som mönsterdirektivet. Vad gäller de bestämmelser som inte är av materiell natur så stämmer de i stor utsträckning överens med EG:s varumärkesförordning. Följande bestämmelser i utkastet till förordning förtjänar att påpekas. I förordningen anges att mönster skall kunna skyddas antingen som oregistrerat eller registrerat gemenskapsmönster (artikel 1). Vad gäller det oregistrerade gemenskapsmönstret är skyddstiden . För det registrerade gemenskapsmönstret är skyddstiden maximalt från ansökan. Ett oregistrerat gemenskapsmönster skyddas från det gjordes tillgängligt för allmänheten inom gemenskapen. Med uttrycket allmänt tillgängligt avses detsamma som enligt mönsterdirektivet (artikel 12.1 och 2). Ett oregistrerat gemenskapsmönster ger under vissa förutsättningar innehavaren rätt att hindra efterbildningar av mönstret (artikel 20.2). En ansökan om registrering av ett mönster skall prövas av den inre marknaden (byrån).