sou · GOB391d3 · 2001-01-01 00:00:00 — Grundinställningen bör vara att skolans arbete med folkhälsofrågor inriktas på att skapa stödjande strukturer och miljöer. Såväl den fysiska miljön som allt som händer i skolan motverkar eller främjar elevers lärande och hälsa. Därför är utvecklingsarbete, som bygger på en sådan helhetssyn, mest lovande. Det finner vi framför allt i kopplingen till skolans styrdokument och värdegrundsarbete, skolans sociala nätverk, i utvecklingen av ett helhetstänkande på hälsa som t.ex. i arbetet med hälsofrämjande skolor samt i en bred hälsoundervisning, baserad på (social)pedagogisk metodforskning. Det finns också tydliga behov av samordning. Såväl som , och , myn- digheter under tre olika departement, har regeringsuppdrag att arbeta med hälsorelaterade frågor inom skolan och det är viktigt att de får tydliga samordningsdirektiv. Landstingens samhällsmedicinska enheter samverkar sällan med de länsvisa kommunförbunden i skolfrågor. Det skulle vara angläget att sådan samverkan kom till stånd. Möjligheterna för de hälsoplanerare som arbetar lokalt med hälsofrågor att hitta kanaler till skolans värld varierar mycket och de behöver få stöd av goda exempel på samarbete mellan folkhälsoarbetare, skola och kommunala skolpolitiker. På alla nivåer inom skolan konkurrerar de olika hälsofrågorna med varandra om uppmärksamhet. Enstaka frågor lyfts fram och nya kom- mer till; ätstörningar och självmordsprevention är exempel på sådana. Skolan orkar ofta på sin höjd engagera sig i en eller två av dem och känner sig otillräcklig eller slår hela hälsoarbetet ifrån sig. Det vikti- gaste budskapet till skolan bör därför vara att helhetssynen på hälso- främjande arbete ligger helt i linje med de uppgifter skolan redan har i sina egna styrdokument, framförallt i värdegrundsarbetet. Kunskap om hälsofrämjande arbete är till största delen förbehållen folkhälsosektorn. Inom skolan finns den framförallt på nationell nivå och inom elevvården. Eftersom det är skolans egna aktö- rer som skall driva den hälsofrämjande utvecklingen på skolorna måste kunskapen ges en bred spridning. Man måste dock vara medveten om att det i själva verket bedrivs mycket hälsofrämjande utvecklingsarbete på skolan, som inte alls betecknas som sådant. En ny lärarutbildning skall träda i kraft och bör konkreta diskussioner föras om hur det hälsofrämjande arbetet skall kunna beredas plats i den. De som inte lärt sig ett hälsofrämjande arbetssätt i sin grundutbildning bör ges möjligheter till fortbildning. Detta är särskilt viktigt för skolledare, som har ett särskilt ansvar för bl.a. elevinflytande, sex och samlevnad och . Lärarutbildningar, högskolor och pedagogiska utvecklingscentra bör ha ett utbud av kurser i hälsofrämjande skolarbete, som ger akademiska poäng eller andra meriter. Kommunpolitiker är också en viktig grupp att nå med information om hälsofrämjande arbete i skolan. Ett forum kan vara den Kommunala skolriksdagen, som anordnas för skolledare och skolpoliti- ker. Inom landstingen finns det ett stort intresse för hälsofrämjande skolor, även om det hälsofrämjande arbetet där ofta måste konkurrera med specifika riskfrågor. De som ingår i nätverk av regionala resurspersoner finns alla på landstingen. Om Folkhälsoinsti- tutet får ändrade roller på det sätt som framförs i SOU 2000:57 är det angeläget att skolnätverken kan forstätta att verka och att ansvars- frågorna kring detta klargörs.67 bör se över hur främjandet av hälsa kan regleras i skollagen. På uppdrag av görs en forsknings- genomgång av samband mellan elevers hälsa och studiefram- gång/inlärning. Litteratursökningen har visat att det finns ett mycket stort behov av forskning kring lärande och hälsa. Detta bör utvecklas i samarbete mellan pedagogisk och folkhälsovetenskaplig forskning.68 En del av de pengar till utbildningsforskning, som kommer med nya lärarutbildningen, bör användas till att få in en hälsodimension i den pedagogiska forskningen samt initiera vetenskapligt upplagda och utvärderade modellförsök kring det breda hälsofrämjande arbetet och kring hälsoundervisningen, t.ex. den utveckling som pågår inom området Livskunskap. Ytterligare studier behövs om vad ett hälso- främjande arbete på skolan får för effekter. Vuxenutbildningen har en speciell funktion för att minska skillnaderna i utbildning. Det finns stora grupper vuxna som har kort utbildning, vilket påverkar deras villkor och hälsa, både i arbetslivet och i andra hänseenden. Utbildning är en uppenbar hälsofråga för enskilda individer i den bemärkelsen att man med längre utbildning kan få ett arbete med lägre hälsorisker. Det är dock en orimlig tanke att längre utbildning för alla skulle innebära att ingen skulle behöva utföra de arbetsuppgifter som har de största hälsoriskerna. från folkhälsosynpunkt är det därför – roll och uppgifter. Betänkande av för . : Socialdeparte- mentet, 2000. 68Nilsson, L. Hälsa och lärande? Kunskapssammanställning avseende sam- band mellan elevers hälsa och studieframgång/inlärning. förbättringar i arbetsmiljön snarare än utbildning som kan utjämna den ojämlikhet i hälsa som är relaterad till arbetsmiljön. Vuxenutbildningen har sin grund i folkbildningstraditionen. Begreppet vuxenutbildning används i regel om kompensatorisk utbildning för vuxna, i första hand de tre utbildningsformerna kommunala vuxen- utbildningen på grundskole- och gymnasienivå, folkhögskolan och stu- dieförbunden. Särvux och undervisningen i svenska för invandrare ryms inom dessa utbildningsformer. Arbetsmarknadsutbildning och personalutbildning är två andra former av kompetensutveckling och utbildning för vuxna. Dessutom finns vuxenutbildning bl.a. inom sta- tens skolor för vuxna och ett antal fristående vuxenutbildningsenheter på grundskole- och gymnasienivå. Vuxenutbildningen har ökat . Antalet studerande i den kommunala vuxenutbildningen nästan fördubblades mellan åren 1990 och 1998.69 Utvecklingen pågick under hela decenniet, men med en påtaglig ökning då det s.k. startade. De flesta deltog i utbildning på gymnasienivån inom . har det gjorts ytterligare satsningar på vuxenutbild- ning. Personer som inte har arbetslöshetsunderstöd får höjd ersättning när de deltar i arbetsmarknadspolitiska program. Inom arbetsmarknads- politiken är det möjligt att få kompletterande utbildning inom lärar- yrken, teknik och naturvetenskap. Arbetslösa invandrare med utländsk utbildning inom hälso- och sjukvård har fått bättre möjligheter att komplettera sin utbildning, och tvåspråkig personal i primärvården och äldreomsorgen kan lättare få kompletterande utbildning. inleddes och är en flerårig statlig sats- ning. Projektet vänder sig främst till arbetslösa vuxna som saknar tre- årig gymnasial utbildning, men även anställda och andra vuxna kan delta i mån av plats. har det funnits mer än 100 000 heltidsplat- ser . 69 SOU 2000:3. Välfärd vid vägskäl. Delbetän- kande av Kommittén Välfärdsbokslut. startade sin verksamhet med uppgift att presentera underlag för en nationell svensk vuxenutbildning, som skulle vara en del i en strategi för ett livslångt lärande. Kommittén, som presenterade sitt slutbetänkande i april 2000,70 har dessutom haft två specialuppdrag, nämligen att utvärdera och att utreda situationen för studerande med funktionshinder. föreslår bl.a. att individens rätt till vuxenutbildning utökas genom att staten garanterar individerna tillgång till gymnasial kompetensnivå. Antalet helårsplatser i vuxenutbildnings- reformen bör öka till sammanlagt 137 000 helårsplatser, fördelade mellan grundläggande vuxenutbildning, gymnasial vuxenutbildning och folkhögskoleutbildningen. En av ut- gångspunkter är att den enskilde inte skall behöva skuldsätta sig för att studera på grundskolenivå. Det föreslås därför att hela studiestödet utgörs av bidrag för studier på den nivån. Kommittén anser att det behövs två typer av statliga organ för att genomföra de aktuella reformerna inom vuxenutbildningen, dels sådana som har kontrollerande uppdrag, dels sådana som har främjande uppdrag. Den föreslår när det gäller de främjande uppdragen att man bl.a. inrättar en myndighet som ägnar sig åt dels utvärderingar av det livslånga lärandet, dels utveckling av kvalitetssäkringssystem för hela infrastrukturen för det livslånga lärandet. föreslår att personer med utvecklingsstör- ning garanteras grundläggande vuxenutbildning som andra vuxna. Kommunerna bör också få skyldighet att ge studerande med behov av särskilt stöd rätt till en fördjupad individuell studieplan. menar att rätten till stöd, bl.a. assistansersättning, i samband med vuxenutbildning måste säkerställas. Döva, dövblinda och vissa hörselskadade bör också få bättre möjligheter till vuxenutbildning genom att staten svarar för kostnaderna för utbildningstolkning. 70 SOU 2000:28 Kunskapsbygget – det livslånga lärandet. Kunskapslyfts- kommitténs slutbetänkande. En god utbildning är en viktig resurs på arbetsmarknaden och därmed en hälsofaktor. Utbildning ger möjligheter att skaffa sig en arbetssitua- tion där individen själv kan styra sitt arbete, och det är väl vetenskap- ligt belagt att kontroll över den egna arbetssituationen ger bättre hälsa. Det finns ett långsiktigt behov av utbildning och vidareutbildning för vuxna därför att arbetsuppgifterna för korttidsutbildade minskar. Kompetenskraven förändras i alla branscher, och det finns fortfarande många i arbetskraften som inte har gymnasial utbildning. Många riske- rar att bli arbetslösa och behöver komplettera och bygga på sin utbild- ning för att få ett arbete, för att kunna behålla det arbete de har och för att kunna få ett nytt arbete när arbetsmarknaden förändras och arbets- uppgifter försvinner. Det gäller enligt perso- ner med funktionshinder, utomnordiska medborgare med kort utbildning, korttidsutbildade med yrken och arbetsuppgifter som mins- kar, samt ungdomar som inte har godkänt betyg från gymnasieskolan. Arbetslöshet är en väl dokumenterad ohälsofaktor. Ur ett folkhälso- perspektiv är det därför väsentligt att dessa grupper får möjlighet att skaffa sig den utbildning de behöver för att få och behålla ett arbete. Det är också viktigt att utbildningen för vuxna på samma sätt som skol- undervisningen får en tydligare hälsoinriktning än den har . An- delen arbetslösa personer är fortsatt hög trots den förbättrade konjunkturen . Det är angeläget att den äldre arbets- kraftens kompetens- och utbildningsbehov beaktas. Arbetsgivarna har huvudansvaret för personalutbildning och det är viktigt att det avsätts medel för utbildning till anställda inom alla yrken och arbetsuppgifter. Personalutbildningsresurserna fördelas ofta så att anställda med kvalificerade arbetsuppgifter får mest utbildning. Resur- serna för personalutbildning av kvinnor och män är ojämt fördelade. I SCB:s arbetsmiljöundersökningar uppgav av kvin- norna och av männen att de hade möjligheter att skaffa sig nya kunskaper och utvecklas i sitt yrke. av männen och av kvinnorna hade fått utbildning i sitt arbete under minst . Arbetsmarknaden är föränderlig , och det är en hälsofråga att en större andel av de anställda får möjligheter till kontinuerlig vidareutbildning. Det är sär- skilt angeläget att personalutbildningen når dem som har kortast utbildning. Det är alltså arbetsgivarens ansvar att erbjuda anställda den utbild- ning deras arbetsuppgifter kräver. Men det är också viktigt att de anställdas utbildning används i arbetet. Många anställda, särskilt kvin- nor, har en högre utbildning än deras arbetsuppgifter kräver. Detta kan bl.a. hänga samman med att vissa arbetsuppgifter av tradition är utfor- made med föreställningen att de anställda inte vill och kan ta ansvar för hur arbetet utförs. Konsekvensen kan bli att de anställdas kunskaper och kompetens inte utnyttjas i arbetet, vilket kan skapa otillfreds- ställelse och påverka hälsan. Arbetsgivaren har också ett förstahandsansvar för rehabilitering för anställda som varit frånvarande från arbetet på grund av sjukdom. Rehabiliteringen innebär i regel någon form av utbildning för att t.ex. kunna få nya arbetsuppgifter. Arbetsgivaren har ansvar för de åtgärder som kan vidtas inom den egna verksamheten. Om detta inte är tillräckligt träder ansvar in. Den form av utbildning som den arbetslivsinriktade rehabiliteringen innebär är mycket viktig därför att den kan förhindra långtidsarbetslöshet och utslagning från arbetslivet. Effekter av utbildning för individen Den påverkan som utbildning har på människors tillvaro som helhet har inte studerats i samma utsträckning som effekterna av utbildning i arbetslivet. Det behövs därför ytterligare forskning på området. Det finns dock skäl att anta att den effekt som kontrollmöjligheter i arbets- livet har på hälsan också gäller för tillvaron i sin helhet. En faktor är ekonomin. Långtidsutbildade har ofta högre lön än korttidsutbildade, vilket påverkar handlingsmöjligheterna och tryggheten. Därutöver innebär utbildning i regel att individen förbättrar sina förutsättningar att påverka sin situation, att skaffa sig omvärldskunskap och att förstå sammanhang utanför sin egen sfär. Utbildning ger också större möjlig- heter att engagera sig i frågor och bli delaktig i samhällsutvecklingen, ta del av kulturutbud m.m. Alla dessa möjliga effekter av utbildning är hälsofrämjande. Vuxenutbildning är att få en andra chans. Genom vuxenutbildning har många vuxna fått en tro på sin egen förmåga som de inte fått i sko- lan och under uppväxten. Utbildningen blir ofta början till en livslång lärandeprocess. Vetskapen att det finns möjligheter att kompensera en kort utbildning och söka nya vägar i livet har stor betydelse för indivi- den. En tillgänglig vuxenutbildning stimulerar människor att söka nya kunskaper. Medborgarnas utbildning har betydelse för samhället Det har också betydelse för ett samhälle att medborgarna ser lärande och personlig utveckling som en livslång process. En god utbildning hos befolkningen är en del av det sociala kapitalet. Samhällsmedbor- gare med utbildning och kunskap har förutsättningar att känna trygghet och tillit till sin egen och andras förmåga. Medborgare med utbildning har förutsättningar att komma till tals, känna sig delaktiga och se väl- färden som en gemensam angelägenhet. Ju större utbildningsklyftorna är desto svårare har medborgarna att förstå varandras livsvillkor. Främlingsfientlighet och diskriminering av grupper som i någon bemärkelse avviker från det gängse, (utomeuropeiska invandrare, homosexuella, personer med funktionshinder) bottnar ofta i bristande kunskap. En jämlik utbildningsnivå är ett kitt som ökar möjligheterna för ett solidariskt samhälle byggt på en humanistisk människosyn. Utbildningsnivån hos befolkningen har betydelse för utvecklingen av samhället och de demokratiska värdena. Utbildningens betydelse sett både ur ett samhällsperspektiv och ur individens perspektiv förändras ständigt. En 80-åring som tagit stu- denten är relativt högutbildad jämfört med andra i sin generation, medan gymnasieutbildningen betraktas som en grundutbildning. När utbildningsnivån hos befolkningen höjs förändras också betydelsen av utbildning. När studentmössan innebar status och gav tillträde till ett välavlönat arbete hade den sannolikt också en annan hälsoeffekt än den har . Ännu vet vi inte vilka effekterna kommer att bli av ökningen av högskolestuderande under arbetslöshetens 1990-tal. Det är rimligt att tänka sig att arbetsmarknadens värdering av en högskoleexamen sänks på samma sätt som skett med studentexamen, och att detta också påverkar hälsoeffekten av att ha en akademisk examen. Invandrare och personer med funktionshinder Bland invandrare och funktionshindrade finns stora grupper som har kort utbildning, och dessutom har svårare än andra att komma in på arbetsmarknaden. Det är därför viktigt att vuxenutbildningen utformas så att dessa grupper får bättre möjligheter att bygga på sin utbildning. Vissa invandrare och en del, företrädesvis kvinnor, är analfabeter. Varje invandrare, kort- eller långtidsutbildad måste dessutom få goda möjligheter att lära sig svenska för att ha en chans att bli delaktig i det svenska samhället. Sfi-undervisningen måste därför effektiviseras. Invandrare med funktionshinder har särskilt svårt att få tillträde till utbildningsinsatser. För vissa grupper behövs det exempelvis särskilda 424 Utbildning SOU 2000:91 åtgärder för att undervisningen i svenska för invandrare skall bli meningsfull. För många funktionshindrade är problemet att varken , gymnasieskolan eller högskolan gör det möjligt att ta del av utbild- ningen på lika villkor. Många lämnar skolan med ofullständiga betyg och har små möjligheter att studera vidare på högskolenivå. Det har också visat sig att de möjligheter till dispens från Centrala studiestöds- nämndens regler som finns för studerande med funktionshinder inte alltid är tillräckliga. Vuxenutbildningen i dess olika former är en möjlighet att kompen- sera en bristande skolgång. Det är därför viktigt att den görs tillgänglig för personer med olika slags funktionshinder. Kunskapslyftskommit- téns förslag att studerande i Särvux skall få samma rätt till grundläg- gande och gymnasial utbildning som andra medborgare är en viktig markering av utvecklingsstörda personers möjligheter och rättigheter till livslångt lärande. Funktionshindrades studiesituation i den obligatoriska skolan, hög- skolan och vuxenutbildningen har tagits upp i bl.a. betänkande Att lära och leda (SOU 1999:63) och slutbetänkande Kun- skapsbygget – det livslånga lärandet (SOU 2000:28) samt i rege- ringspropositionerna Elever med funktionshinder – ansvar för utbild- ning och stöd (prop. 1998/99:105) och Från patient till medborgare – en nationell handlingsplan för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79) Mot bakgrund av redovisningen bedöms följande som angeläget: Hälsoinriktningen bör stärkas i vuxenutbildningen på samma sätt som i skolan Sfi-undervisningen bör effektiviseras för att ge invandrare bättre kunskaper i det svenska språket. Forskningen bör stimuleras om vilka faktorer det är som gör att utbildning och social position har så stor betydelse för hälsan. för studiemedel bör ses över så att de dispenser som personer med funktionshinder kan få för förlängda studier verkligen fungerar. 10 Kultur och folkhälsa Kulturens betydelse för hälsan diskuterades i kommitténs underlags- rapport nr 6 som utkom under våren 1999.1 Redovisningen omfattade förekomst och användning av kulturutbud, hälsoeffekter av kultur, befintliga mål och åtgärder inom området samt förslag till framtida mål och åtgärder. Kommittén bedömde det som angeläget att komplettera och fördjupa materialet. I delbetänkandet Hälsa på lika villkor – andra steget mot nationella folkhälsomål (SOU 1999:137) framhölls att en redovisning av kulturens betydelse för hälsan skulle ske i slutbetänkan- det. Kommittén beslutade att tillsätta en arbetsgrupp bestående av personer med kunskap om hälsa i relation till olika former av kultur.2 Inriktningen i arbetet framhölls vara att komplettera och fördjupa det tidigare redovisade materialet med särskild betoning på: Aktiviteter av relevans för kultur och hälsa i svenska kommuner och landsting och i de nordiska grannländerna. En kompletterande vetenskaplig beskrivning av tänkbara effekter av kulturaktiviteter på fysiologiska mekanismer av relevans för hälsa. I kapitlet sammanfattas arbetsgruppens rapport till kommittén. Kom- mitténs sekretariat har biträtt arbetsgruppen med en viss redigering. 1Arbetsgruppen Levnadsvanor 2. Underlagsrapport nr 6. 2I den nu aktuella arbetsgruppen har ingått professor (ord- förande) IPM och , PhD , vid , professor , vid , utredare , , enhetschefen vid och ord- föranden för . 426 Kultur och folkhälsa 10.2Kulturens samband med hälsa Att kultur har stor betydelse för välbefinnande och hälsa har människor alltid ansett. I föreliggande framställning görs en avgränsning till vissa aspekter på kultur som inte berörs på annat sätt i kommitténs under- lagsmaterial. Vissa empiriska undersökningar redovisas som visar vilka effekter kultur kan ha på hälsan, vilka aktiviteter som förekommer i samhället och slutligen vilka möjligheter som finns att förbättra folk- hälsan genom att stimulera och underlätta människors kontakt med kultur i olika former. Att mäta hälsoeffekter av kulturell verksamhet är inte lätt. Det är inte heller lätt att definiera vad man menar med kultur. I nästa avsnitt förs en diskussion om avgränsningar. Men redan av rubriken framgår att kulturbegreppet kopplas mycket direkt till människors eget ska- pande och kontakt med vad andra människor skapat och skapar i konst- närliga uttrycksformer. Kulturell verksamhet förekommer som isolerat fenomen och det kan därför vara mycket svårt att fastställa om kulturell aktivitet som sådan har en effekt på hälsan. Svårigheterna blir särskilt stora när man skall mäta långvariga bestående hälsoeffekter. Man har länge vetat att människor känner sig glada och upplivade när de får tillfälle att utöva eller ta del av kulturell verksamhet men det betyder ju inte nödvändigtvis att de blir långvarigt friskare av sådan verksamhet. Dessutom vet man att det omvända också gäller – vissa typer av kulturella upplevelser blir man ledsen och arg av, och det väcker den omvända frågan: Kan man bli långvarigt sjuk av vissa typer av kulturella aktiviteter som förekommer i vårt samhälle? Ett hälso- problem som till viss del kan ha sådan grund är tinnitus som kan föror- sakas av hög ljudvolym t.ex. musik på konserter, diskotek, men även på gym och via hörlurar. har emellertid en mera aktiv internationell forsk- ning tagit fart på området hälsoeffekter av kultur. Framsteg i den neu- robiologiska forskningen har gjort att vi numera tror att man kan sti- mulera inte bara den växande hjärnans utveckling utan även den vuxna hjärnans tillstånd, och kanske just kulturella aktiviteter kan ha särskilt stor betydelse i detta avseende. Det är mycket som också talar för att både den kognitiva och den känslomässiga utvecklingen hos barn och ungdomar kan stimuleras genom detta. Det betyder att den roll som kulturen får spela för barn och ungdomar i skola och fritidsverksamhet kan vara av betydelse för folkhälsan på . För de äldre utgör kultur inte bara förströelse. Det finns vetenskap- liga undersökningar som visar att kulturella aktiviteter kan påverka kroppsliga och mentala funktioner i gynnsam riktning. Kultur och folkhälsa 427 och kvinnor i de yrkesaktiva åldrarna diskuteras just nu specifika möj- ligheter som kulturella aktiviteter kan skapa. De vida aspekterna på kulturens roll i samhällsutvecklingen är ingen nyhet. FN, och har alla utförliga rekommenda- tioner för ett utökat deltagande.3,4 I samband med att var värdland för UNESCO-kon- ferensen The , i vilken kulturministrar från hela värl- den deltog, formulerades också handlingsplanen Kulturpolitik för utveckling.3 Kulturpolitiken skall tillsammans med den ekonomiska och sociala politiken kunna verka för individens sociala och kulturella förverkligande liksom för ett hållbart samhälle. Kultur kan stimulera både kreativitet och hälsa. Det är inte så att kulturella satsningar enbart är dyr lyx som samhället kan kosta på sig när det finns pengar. Istället finns det ett visst stöd för uppfattningen att både produktiviteten och hälsan mår väl av kultur. Hälsomålet kan dock stå i strid men andra samhällsmål. Kulturen som i också är ett samhällsområde med politiska mål har bland dessa mål bl.a. att verka för att alla får möjlighet till delaktighet i kul- turlivet och till kulturupplevelser samt till eget skapande. Bland målen ingår också att ge kulturen förutsättningar att vara en dynamisk, utma- nande och obunden kraft i samhället.5 På kulturområdet kan man sna- rare säga att målen är samstämmiga och ger möjligheter till både indi- viders och gruppers utveckling, skapande och insikt, faktorer som visat sig vara nödvändiga också i ett folkhälsoperspektiv. Konst och kultur har blivit viktiga inslag i verksamhet och debatt om hälsa, livskvalitet och välfärd.