sou · GOB362d5 · 2001-01-01 00:00:00 — b) Byråchefen är juris kandidat och vicehäradshövding, som tidigare an- svarade för lönegarantiärendens praktiska funktion i arbetsministeriet. Sex av konkursöverinspektörerna är juris kandidater, en är ekonom. Konkursöverinspektören i är f.d. biträdande länsman, åklagare i första instans. Konkursöverinspektören i Åbo har fungerat som jurist i lönegarantiärenden i arbetskraftsdistrikts byrå och efter detta som jurist i en stor revisorsbyrå som är specialiserad i konkursmål. Den ena av konkursöverinspektörerna i är f.d. bankjurist och sedermera indrivningschef i en bank vars uppgift var att realisera och reda ut de pro- blematiska fallen av bankkrisen. Den andra konkursöverinspektören i Hel- singfors är f.d. föredragande i justitiekanslerns byrå. Den enda ekonomen har poliserfarenhet som utredare av ekonomiska brott. c) Sekreterarna har följt med konkursombudsmannen och byråchefen från arbetsministeriet. 3)I princip är det fråga om en regionell indelning. Byråchefen ansvarar för förvaltningen och ekonomin i byrån, vartill hon har föredragande- ansvaret för övervakningsärenden från norra . Huvudstadsregionen hör till två konkursöverinspektörer. Resten av är dividerad till ytterligare tre zoner. Ekonomiöverinspektören ansvarar för utförandet av granskningar i hela landet. Den regionella indelningen är på det sättet smidig att var och ens speciella yrkeskunskaper och erfarenheter kan på bästa möjliga sätt ut- nyttjas. 4)byrå strävar till för att utföra en del gransk- ningar själv antingen av ekonomiöverinspektören själv eller under dennes ledning och uppsikt. I övrigt har man inte använt personal från andra äm- betsverk till granskningarna utom i några enstaka fall där byrån har anlitat skattemyndigheternas sakkunnighet. Byrån köper granskningarna från auktoriserade revisorer. På detta sätt vill man få erfarenheter från deras verksamhet. byrå förutsätter alltid att gransk- ningen utförs av en auktoriserad byrå (Centralhandelskammaren). I Fin- land är det allmänt att revisorerna har fått en merkantil utbildning och är vanligen ekonomer. 5a) och byrå har existerat endast . På grund av detta finns det relativt litet erfarenheter med tanke på framtida förändringar. Från konkursombudsmannens synvinkel ligger den största bristen där att konkursöverinspektörerna fattas praktisk erfarenhet i kon- kursärenden eller erfarenheten är liten. En konkret fråga som ligger under planering är, huruvida lagen borde ändras så att i vissa fall konkursombudsmannen kunde omhänderta för- valtningen av ett konkursbo. Det här skulle gälla närmast sådana konkurs- bon där boförvaltaren har försnillat alla boets medel, boförvaltaren borde ersättas med någon annan men boet saknar medel till en ny boförvaltare eller en process mot f.d. boförvaltare. En sådan möjlighet kunde motiveras med kostnadsskäl. På den fria marknaden är det ofta så att ingen borgenär vågar ta på sig kostnadsansvaret i sådana fall. bestämmer de områden som utgör by- råns huvudsakliga intresseområden. Under pågående år strävar man till att granska alla gäldenärernas åtgärder i aktiebolagskonkurser som saknar tillräckliga medel för fortsatt konkursbehandling. Detta syfte skulle ändå gälla endast de största städerna i . Resultaten skall analyseras och vid behov föras till polismyndigheterna för närmare undersökningar. Dessutom bestämmer justitieministeriet konkursombudsmannens årliga resultatmål. Till årets målsättning hör en ökad utbildning av dom- stolar, åklagare och advokater samt yrkesborgenärer, som t.ex. banker, försäkringsbolagens jurister och vissa myndigheter. Den andra målsätt- ningen anknyter till effektiviseringen av den internationella verksamheten. Till denna del ligger huvudvikten i anskaffningen av informationen från s.k. offshoreländer. En skriftlig arbetsplan har inte antagits eftersom justitieministeriet inte krävt en sådan. Arbetsordningen bygger sig på konkursombudsmannens allmänna förordnanden. 6a) Ordföranden för delegationen för konkursärenden är en advokat som är specialist i konkursärenden, som viceordförande fungerar den ledande domaren i konkursärenden från . Som medlem har delegationen advokater, ledande jurister i banker, försäkringsbolag, skatte- myndigheten och lönegarantiförvaltningen samt en jurist som represente- rar företagare. Delegationen för konkursärenden utnämns av statsrådet och dess mandattid är . I praktiken har delegationen antagit som sin enda uppgift att ge re- kommendationer angående god boförvaltningssed. har sådana re- kommendationer getts i följande ärenden: 1.Konkursförvaltningens plikt att regelbundet göra en redovisning i boets ärenden. 2.Om ordnandet av borgenärsstämman och protokollföringen i densamma. 3.Utbetalning av dividend. 4.Konkursboets bokföring och granskning. 5.Vissa uppgifter som tillhör den intermistiska boförvaltaren (det första stadiet). 6.Boförvaltarens uppgifter i samband med mottagandet av konkursbe- vakningar och uppsättandet av bevakningsprotokoll. 7.God boförvaltningssed i samband med realiseringen av boets egendom. Delegationen för konkursärenden vill uppnå enhälliga rekommendationer, som ofta förutsätter kompromisser. har man alltid lyckats med detta mål. b) Vid sidan om rekommendationer har delegationen gett utlåtande till justitieministeriet i lagstiftningsärenden som gäller konkurs- och företags- Dessutom har delegationens ordförande fungerat som sakkunnig i utskottsbehandling. 1a) I finns ett offentligt register som baserar sig på uppgifter från domstolar. I verkligheten kan konkursförfarandet i divideras i två faser. Vid slutet av den intermistiska boförvaltarens förvaltningsperiod fattas beslutet huruvida konkursförfarandet kan fortsätta. Den intermistis- ka boförvaltaren måste uppsätta till domstolen en promemoria angående sin förvaltningsperiod. Denna promemoria skall också sändas till konkurs- ombudsmannen. Om konkursförfarandet fortsätter skall boförvaltaren årli- gen redogöra för borgenärerna om boets angelägenheter. Denna redogörel- se skall också sändas till konkursombudsmannen. Dessutom ska boförvalt- aren sända konkursombudsmannen alla protokoll från borgenärsstämmor. På detta sätt får konkursombudsmannen mycket mera information om konkurser än vad han kan utnyttja. b)får automatiskt grunduppgifter från alla kon- kurser. Dessutom får han mera information vid behov. Boförvaltaren har en plikt att besvara konkursombudsmannens förfrågan och sända det material som efterfrågas. Tilläggsmaterial brukar efterfrågas vid behov i enstaka fall. Som grund kan man ha misstankar angående eventu- ella missbruk, osaklig verksamhet eller boförvaltarens bristande aktivitet vid befrämjandet av boets intressen (t.ex. har inte väckt återvinningstalan mot en bank som är största borgenären i boet). c)Det finns en ADB/IT-tillgång till konkursregistret. Dessutom kan rätts- fall från högsta domstolen och hovrätter följas med ADB/IT-teknik. 2a) få informationer på löpande band. b) får registrerade grunduppgifter. Dessutom får konkursombudsmannen informationen från boförvaltarens promemoria. Denna källa ger information bl.a. om gäldenärens ägodelar, eventuella missbruk, utförda granskningar och deras fortsatta behov, eventuella åter- vinningsgrunder och boets omedelbara ekonomiska tillstånd. Efter detta får konkursombudsmannen från boförvaltaren en utredning angående de åtgärder, som denne har vidtagit, samt en redogörelse för de beslut som borgenärerna har fattat. c) Den första informationen får konkursombudsmannen inom efter konkursförfarandets inledning. Denna information grundar sig på den promemoria, som den intermistiska boförvaltaren har uppsatt. 3a) I är det vanligen advokater som fungerar som boförvaltare i konkurser. Advokaterna har vanligen egna fastställda standarder för vissa åtgärder. En god advokatsed har ofta varit lika med en god boförvaltnings- sed. har delegationen för konkursärenden börjat ge rekommenda- tioner om god boförvaltningssed. Också domstolsavgöranden och konkurs- ombudsmannens ställningstaganden i vissa klagomål kan ge vägledning i detta syfte. b) Vanligen brukar negativa uppgifter uppenbara sig i form av gäldenär- ens eller borgenärens anmälan eller klagomål. Vid behov reagerar man på dessa genom att utföra granskning i konkursboet. Vanligen brukar resul- taten av dessa granskningar inte ge anledning till åtgärder. Men ger den det. Som en reaktion kan konkursombudsmannen göra en anmälan till åklagaren om ärendet. I fall där det inte är fråga om brott utan annars felaktigt förfarande som eventuellt vållat skada, kan konkursom- budsmannen begära att boförvaltaren sammankallar borgenärsstämman och sända alla borgenärer i förväg granskningsberättelsen för att utgöra grunden i behandlingen i stämman. 4a) Enligt 3 § brukar konkursombudsmannen begära information i syn- nerhet på grund av att boförvaltaren inte gett sakenligt de uppgifter som borgenären eller gäldenären begärt av honom. Annars är det ofta fråga om påståenden, att boets medel sålts till underpris. b)kan anmoda boförvaltaren att t.ex. ge in de handlingar, som innehåller den information, som borgenären eller gälde- nären i fråga saknar. Är det fråga om ett påstående om underprisköp, begär konkursombudsmannen köpebrevet och en redogörelse om realiserings- sättet samt det sätt som boet före köpet har försäkrat sig om prisets riktig- het. c)Mycket sällan. 5) Om boförvaltaren själv har gått i konkurs eller vid ett utmätningsförsök konstaterats sakna medel, låter konkursombudsmannen granska alla kon- kursbon, som skötts av denna boförvaltare. Om misstanken om missbruk har väckts av institutionaliserade borgenärer (banker, försäkringsbolag, skattemyndigheter o.s.v.), låter konkursombudsmannen granska boet. så annars brukar granskningar utföras om anmälan syns vara befogad och också för att det går onda rykten om en viss boförvaltare. Granskningarna som gäller gäldenären utförs vanligen efter boförvalt- arens initiativ, eftersom boets egna tillgångar inte räcker till att bekosta en specialgranskning. Som en motivering av en granskningsbegäran finns vanligen en misstanke om brott eller en eventuell återvinningsmöjlighet. 6)Vanligen utförs granskningarna av auktoriserade revisorer. Konkurs- ombudsmannens byrå utför själv bara en liten del av granskningarna. 7)Övervakningsuppdraget är allmänt och behöver ingen särskild impuls. Övervakningen är i princip ytlig och den baserar sig på de uppgifter som konkursombudsmannens byrå har fått. 8a) Behov till användning av vite har inte uppkommit. b)–1997 har boförvaltaren befriats från sitt uppdrag i 112 konkursbon. Detta hände antingen efter konkursombudsmannens be- gäran eller boförvaltaren frivilligt ville avlämna uppdraget efter konkur- sombudsmannens initiativ. I många fall hade befriade boförvaltare flera konkursbon , som delvis förklarar det stora antalet fall. blev 13 boförvaltare befriade från förvaltningen av 29 konkursbon. c)har aldrig i rätten krävt att boförvaltarens ar- vode sätts ned. Grunden till detta är att det saknas normer för detta. Advo- katförbundets taxor för boförvaltningsuppdrag blev avskaffade på grund av konkurrensmyndigheternas inställning . uppgift att främja och utveckla god boförvaltningssed. 1) tar hand om att de rekommendationer som delegationen för konkursärenden ger också verkställs i praktiken. Kon- kursombudsmannen styr praxisen till önskad riktning genom ställnings- taganden i de beslut som konkursombudsmannen fattar i olika klagomål. Dessutom ger konkursombudsmannen utlåtanden om god boförvaltnings- sed till domstolar. 2a) Delegationen för konkursärenden har en central roll vid utvecklandet av god boförvaltningssed. b) Som utgångspunkt har man att konkursombudsmannen känner till den konkursrättsliga lagstiftningen och den lagstiftning och det reglemente som styr advokatverksamheten i övrigt. följer domstolspraxisen och egen medlemspraxis och formar sina ställningstaganden angående god boförvaltningssed på basen av den information som på detta sätt är tillgänglig. D.Förhållandet mellan och borgenärerna 1a) I princip är det fortfarande borgenärerna som i främsta rummet över- vakar boförvaltarens åtaganden. Efter att alla allmänna förmånsrätter blev avskaffade, minskade borgenärernas intresse att övervaka boförvaltningen på så sätt, att tyngdpunkten i övervakningen är kännbart på väg att övergå från borgenärerna till konkursombudsmannens byrå. Mest intresserade av övervakningen är separatister vars rättigheter delvis säkras av panträtten. b) I princip kompletterar den förstnämnda den sistnämnda. I verkligheten brukar borgenärerna informera konkursombudsmannen om sina iakttagel- ser för att denne skall skrida till åtgärder. 2) I princip har konkursombudsmannen och borgenärerna gemensamma intressen: boet skall förvaltas effektivt, smidigt och med tanke på både borgenärernas och gäldenärernas intressen. Enstaka borgenärer och kon- kursombudsmannen samt borgenärerna i allmänhet kan i enstaka fall ha motstridiga intressen. Så kan hända t.ex. mellan separatister och övriga borgenärer. I praktiken har det aldrig uppstått motstridigheter mellan konkursom- budsmannen och borgenärerna. I princip är detta naturligtvis möjligt t.ex. i fall, där boförvaltaren har agerat endast med tanke på en borgenärs intres- se och negligerat andras intressen. 3a) Ja, ungefär en gång . b) Boförvaltaren tar kontakt med konkursombudsmannen och informerar om eventuella inkommande svårigheter vid omröstning eller att rösträtten vid mötet eventuellt används på ett sätt som gör den röstberättigade till boets motpart och således jävig. Dessa är de vanligaste fallen. Dessutom är konkursombudsmannens byrå representerad i sådana borgenärs- sammanträden, där behandlingen gäller den granskning av boet, som gjorts efter konkursombudsmannens initiativ. 4) I denna fråga har konkursombudsmannen strävat efter låg profil. Om domstolen gör en förfrågan i ärendet, syftar man hellre att rekommendera den som passar till uppdraget och inte tvärtom, den som inte passar. I prin- cip är det naturligtvis möjligt att uttala sig på det sistnämnda sättet också, i synnerhet i fall där någon är misstänkt för allvarliga brott försöker kon- kursombudsmannen inverka på domstolen på det sättet att inte en sådan person skulle bli vald. Målsättningen är endast den att boet får en kompetent boförvaltare. Om konkursombudsmannen känner till olika boförvaltarekandidater, såsom det vanligen brukar vara, boets omfattning och karaktär, kan han också av erfarenhet veta vem som är den optimala personen för boet. En kandidat kan ha goda säljkontakter, en annan erfarenhet i frågor som väntas aktuali- sera sig o.s.v. 1a) och pågående år har domstolarna varit relativt aktiva i detta hänseende. Vanligtvis är det tingsrätten som efter parternas initiativ vill inhämta ett utlåtande från konkursombudsmannen. Hovrätten har skickat tre utlåtanden. Hovrätten har alltid begärt ett utlåtande efter eget initiativ. har inte begärt något utlåtande. b) Vanligen är det på ett eller annat sätt fråga om praxisen på området, antingen under borgenärssammanträden eller boförvaltningspraxisen. Dessutom vill man veta, huruvida ett visst förfarande står i linje med god boförvaltningssed. har frågan gällt tolkningen av ett visst konkursrättsligt stadgande. Detta har varit osakligt, tycker jag. Eftersom hovrätterna endast velat ha utlåtanden, kan jag minnas vad det i huvudsak var fråga om: 1.Enligt konkurslagens stadgande, som var i kraft till , kunde inte boförvaltaren ha något som helst beroendeförhållande med gäldenär- en. Lagen sade ingenting om beroendeförhållandet med borgenären. Å andra sidan borde enligt lagen boförvaltaren gärna vara en person som också själv var borgenär. Detta stadgande var ändå inte levande rätt. I ett fall hade en bankjurist blivit vald till uppdraget på bankens och en annan borgenärs röster. Vissa borgenärer yrkade att någon annan än bankjuristen skulle väljas som boförvaltare. Hovrätten ville från konkurs- ombudsmannen veta, huruvida banktjänstemannen var jävig för uppdraget. 2.Borgenärsstämman hade beslutat om boförvaltarens arvode. De borge- närer, som i inget fall skulle få en utdelning från boet hade emotsatt sig Hovrätten ville få ett utlåtande angående frågan, om dessa borge- närer hade rätt att ta del i omröstningen och för den skull lagenlig rätt att söka ändring i slutresultatet. Enligt konkurslagen är det inte möjligt att rösta med en fordran som är uppenbarligen ogrundad. En del amerikanska borgenärer hade bevakat fordringar som bestod av amerikanska skadeståndsbelopp. Hovrätten be- gärde hos konkursombudsmannen att denne skulle uttala sin ståndpunkt angående den praxis, som gällde röstberäkningen i sådana fall. Nr 109/1995 om övervakning av förvaltningen av konkursbon I enlighet med beslut stadgas: Allmänna stadganden 1 § För övervakning av förvaltningen av konkursbon finns i samband med justi- tieministeriet en konkursombudsman. 1)följa verksamheten i konkursbon samt genom initiativ, råd och anvisningar främja och utveckla god boförvaltningssed, 2)övervaka att ett konkursbo sköts enligt lag och god boförvaltningssed och att boförvaltarna sköter sitt uppdrag på behörigt sätt, 3)vid behov sörja för att gäldenärens räkenskaper och verksamhet granskas, 4)vidta nödvändiga åtgärder då han fått kännedom om försummelser och missbruk eller andra omständigheter som kräver rättelse samt 5)utföra andra uppgifter som i lag eller förordning tilldelats honom. skall på motsvarande sätt i tillräcklig utsträckning också följa genomförandet av företagssaneringar samt övervaka att utredarna sköter sitt uppdrag på behörigt sätt. kan ha en byrå. Vid byrån kan inom ramen för stats- budgeten finnas ett behövligt antal tjänstemän som är föredragande samt an- nan personal. Övervakning av förvaltningen av konkursbon 3 § En interimistisk boförvaltare, god man och syssloman (boförvaltare) skall utan dröjsmål på konkursombudsmannens begäran tillställa honom uppgifter och utredningar som behövs för övervakningen. De skall även i övrigt med- verka till att konkursombudsmannen kan sköta sitt uppdrag på behörigt sätt. En boförvaltare har dessa skyldigheter även efter att hans mandatperiod har upphört. Vad 1 mom. stadgar om boförvaltare gäller också övervakare som förord- nas enligt 52 § 2 mom. Konkursstadgan. har rätt att granska konkursboets handlingar och andra upptagningar som gäller gäldenären eller konkursboet och som konkur- sombudsmannen anser vara behövliga för utförandet av uppdraget. Konkur- sombudsmannen kan ta handlingarna och upptagningarna i sin besittning för tiden för granskningen och ta kopior av dem. har rätt att få tillträde till kontors-, produktions- och förvaringsutrymmen och andra motsvarande utrymmen som är i konkursboets besittning samt att granska boets kassa och annan egendom som hör till boet. har utan hinder av sekretesstadgandena samma rätt som gäldenären eller konkursboet att få uppgifter om gäldenärens eller konkursboets verksamhet och ekonomiska situation samt uppgifter om gälde- närens eller konkursboets bankkonton och betalningsrörelse samt om avtal och förbindelser som gäller finansieringen. Uppgifterna skall ges utan avgift. kan förordna en eller flera inspektörer att utföra sär- skild granskning av gäldenärens eller konkursboets förvaltning, räkenskaper och verksamhet. De som utför granskningen har de rättigheter som nämns i 4 § 1 mom. Kostnaderna för särskild granskning betalas av statens medel. Om gransk- ningen har varit behövlig för konkursboet är det skyldigt att till staten betala de totala kostnaderna för granskningen. Konkursboet kan påföras betalnings- skyldighet också först efter det att i konkursboet har samlats tillräckliga me- del för betalningen av avgifterna. Beträffande avgifterna iakttas i övrigt i till- lämpliga delar lagen om grunderna för avgifter till staten (150/92). Konkursboet kan på ansökan anhängiggöra ett ärende som gäller betal- ningsskyldighet vid den domstol som är behörig i konkursärendet efter att konkursboet har fått del av konkursombudsmannens beslut. Domstolen kan förbjuda att beslutet verkställs tills vidare. har rätt att delta i borgenärssammanträden och att yttra sig vid dem samt att i protokollet få antecknat de anmärkningar som han finner anledning till. kan bistå en konkursgäldenär, borgenär eller bo- förvaltare i ett konkursärende eller vid en rättegång som anknyter till ett kon- kursärende, om ärendet är av allmän betydelse. Om boförvaltaren försummar en uppgift eller skyldighet som ankommer på honom, kan domstolen på konkursombudsmannens ansökan vid vite förplikta honom att fullgöra den inom en utsatt tid. Domstolen kan på konkursombudsmannens ansökan skilja boförvaltaren från hans uppdrag, om han i väsentlig mån försummar sina uppgifter eller skyldigheter eller om det finns andra vägande skäl. En ny boförvaltare förord- nas med iakttagande av 50-52 §§ konkursstadgan. Domstolen kan på konkursombudsmannens ansökan nedsätta det arvode som borgenärerna fastställt för boförvaltaren, om boförvaltaren i väsentlig mån försummat sina uppgifter eller skyldigheter eller om arvodet klart över- stiger vad som skall anses skäligt. Yrkandet skall framföras från den dag då borgenärerna fattade beslut om boförvaltarens arvode. I ett ärende som avses i 1-3 mom. skall domstolen höra boförvaltaren och enligt prövning andra parter. har enligt 4 § 1 mom. rätt att granska handlingar och andra upptagningar som tillhört konkursboet samt rätt att få de uppgifter som avses i 4 § 2 mom. Och rätt att förordna att särskild granskning skall förrättas också när konkursen har förfallit på grund av brist på medel. Om gäldenären eller någon annan som har de handlingar och upptagningar som nämns i 1 mom. i sin besittning, inte på begäran överlämnar dem till konkursombudsmannen eller om det föreligger fara att de förstörs eller döljs, kan domstolen förordna att de tas i beslag för tiden för granskningen. Dom- stolen kan också förordna om andra åtgärder som är nödvändiga för att säker- ställa granskningen. Angående dessa säkringsåtgärder gäller i tillämpliga de- lar 7 kap. 4, 5, 8 och 11-14 §§ . Övervakning i anslutning till saneringsförfarande 9 § har enligt 4 § 1 mom. rätt att granska handlingar och andra upptagningar som hänför sig till saneringsförfarande och som tillhör utredaren. En utredare skall utan dröjsmål på konkursombudsmannens begäran till- ställa honom uppgifter och utredningar som behövs för övervakningen. Ut- redaren skall även i övrigt medverka till att konkursombudsmannen kan sköta sitt uppdrag på behörigt sätt. En utredare har dessa skyldigheter även efter att hans mandatperiod har upphört. har rätt att delta i borgenärsdelegationens samman- träden och att yttra sig vid dem samt att i protokollet få antecknat de anmärk- ningar som han finner anledning till. kan bistå en gäldenär, borgenär eller utredare i ett saneringsärende eller vid en rättegång som anknyter till ett saneringsärende, om ärendet är av allmän betydelse. På konkursombudsmannens yrkande kan domstolen 1) enligt 85 § lagen om företagssanering (47/93) förplikta utredaren att full- göra en uppgift eller skyldighet som ankommer på honom enligt denna eller någon annan lag, 2)enligt 86 § lagen om företagssanering skilja utredaren från hans uppdrag, samt 3)minska det arvode som borgenärsdelegationen fastställt för utredaren, om denne i väsentlig mån försummat sina uppgifter eller skyldigheter enligt den- na eller någon annan lag eller om arvodet klart överstiger vad som enligt 87 § 1 mom. lagen om företagssanering skall anses skäligt. Ett ärende som avses i 1 mom. 3 punkten skall anhängiggöras och hand- läggas med iakttagande i tillämpliga delar av 87 § 4 mom. lagen om företags- sanering. Särskilda stadganden 12 § Domstolen kan i ett anhängigt ärende på eget initiativ eller på begäran av en part inhämta utlåtande av konkursombudsmannen i frågor som faller inom hans verksamhetsområde.