sou · GOB3106d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Kommitténs bedömning: Kravet på svenskt medborgarskap för ledamöterna i hyres- och arrendenämnderna är sakligt motiverat. Någon ändring föreslås inte. respektive hyresnämnd består i regel av en lagfaren ordförande och två intresserepresentanter (se avsnitt 6.10.4). Ledamöterna skall vara svenska medborgare.62 Arrendenämnderna och hyresnämnderna står under Domstols- verkets tillsyn och har i viss utsträckning domstolsliknande uppgifter. Nämnderna avgör bl.a. tvister mellan enskilda som rör arrende-, hyres- eller bostadsrättsfrågor. De flesta beslut som arrendenämnd meddelar kan en part klandra genom att väcka talan vid fastighetsdomstol mot den andre parten. beslut får med vissa undantag överklagas till . hyreslagstiftningsutredning föreslog i sitt betänkande Nytt system för prövning av hyres- och arrendemål (SOU 1999:15) bl.a. att nämnderna skulle avskaffas och att merparten av de ärenden som handläggs av nämnderna skulle överföras till domstol. Eftersom ett relativt stort antal remissinstanser framförde invändningar mot orga- nisationsförslagen ansåg regeringen att förslagen i huvudsak inte borde genomföras. Regeringen avser i stället att remittera ett förslag som administrativt knyter hyres- och arrendenämnderna till tingsrätterna vid de nuvarande orterna. Genom en sådan lösning kan, enligt regeringen, särdragen i nämndernas verksamhet bibehållas som deras judiciella och administrativa bärkraft kan förbättras genom den administrativa samordningen med tingsrätten på orten.63 Av 31 § förordningen (1980:1030) med hyresnämndsinstruktion framgår att ordföranden i hyresnämnd (hyresråd) och andra anställda är skyldiga att i den utsträckning arbetsuppgifterna tillåter det tjänstgöra i hovrätten eller vid tingsrätt under hovrätten. Bestämmelsen gäller även för ordföranden och andra anställda i arrendenämnd. Vid administrativ samordning mellan hyres- och arrendenämnd samt tingsrätt framstår det som angeläget att ordförandena i hyres- och arrendenämnd även är behöriga att tjänstgöra vid tingsrätt och i hovrätt. 622 § tredje stycket och 5 § tredje stycket lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder. 1999/2000:106 s. 59. Offentliga anställningar och uppdrag 369 Enligt vår bedömning bör samma behörighetsvillkor gälla för hyresråd som för lagfaren domare vid domstol. Eftersom intresse- representanterna har samma maktbefogenheter som råden bör även de vara svenska medborgare (jfr sammansättningen i Arbetsdomstolen avsnitt 11.8.9). Kravet på svenskt medborgarskap för ledamot i arrendenämnd och i hyresnämnd får således alltjämt anses sakligt motiverat. Kommitténs bedömning och förslag: Kravet på svenskt medborgar- skap för ledamöterna i är inte sakligt motiverat. Föreskriften härom i 48 § första stycket rättshjälpslagen (1996:1619) tas bort. består av en ordförande, som skall vara eller ha varit ordinarie domare, två ledamöter som skall vara advokater samt ytterligare två ledamöter. Samtliga ledamöter skall vara svenska medborgare (se avsnitt 6.10.5). är central förvaltningsmyndighet för Rättshjälps- myndigheten och . överprövar beslut i rättshjälpsfrågor enligt rättshjälps- lagen. Nämndens beslut får inte överklagas. Om ett mål eller ärende rörande den rättsliga angelägenheten pågår vid domstol beslutar dock domstolen i rättshjälpsfrågorna. anknytning till det allmänna domstolsväsendet utgör i sig inte tillräckligt skäl att behålla kravet på svenskt medborgar- skap. De frågor som nämndens ledamöter har att ta ställning till är inte jämförbara med den dömande verksamhet som utövas av domstolarna. Enligt vår uppfattning utgör inte verksamhet sådan myndighetsutövning som motiverar krav på svenskt medborgar- skap. Beträffande det förhållandet att ordföranden skall vara eller ha varit ordinarie domare hänvisar vi till vad som sägs i avsnitt 11.9.7. Vidare bör noteras att vi föreslår att kravet på svenskt medborgarskap eller medborgarskap i en annan stat inom EU eller EES för antagning till avskaffas (se avsnitt 12.1). Sammanfattningsvis anser vi att det saknas godtagbara sakliga skäl att behålla medborgarskapskravet för ledamöterna i . Föreskrifter om svenskt medborgarskap i 48 § första stycket rättshjälpslagen bör därför tas bort. 370 Offentliga anställningar och uppdrag Kommitténs bedömning: Kravet på svenskt medborgarskap för leda- möterna i är sakligt motiverat. Någon ändring föreslås därför inte. är en myndighet som lyder under rege- ringen. Nämnden består av ordföranden, som skall vara lagfaren och ha erfarenhet som domare, samt fem andra ledamöter med sakkunskap inom andra områden än det juridiska (se avsnitt 6.10.6). Samtliga ledamöter skall vara svenska medborgare. Detta följer av såväl 11 kap. 9 § tredje stycket RF som 4 § lagen (1976:839) om . Nämnden är specialforum för tvistemål enligt lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar och lagen (1981:1354) om allmänna värmesystem. Härutöver har nämnden att tillhandagå domstolar och vissa andra myndigheter med yttrande i va-frågor och frågor om vattenförsörjning genom allmänna värmesystem. Nämndens beslut överklagas hos och målet prövas av hovrätten i dess sammansättning som miljööverdomstol. Mot bakgrund härav kan de uppgifter som åvilar ledamöterna i i viss utsträckning jämställas med dömande verk- samhet vid domstol. Enligt vår bedömning bör samma behörighets- villkor gälla för ledamöterna i som för lagfaren domare och särskilda ledamöter vid domstol. Detta stämmer också väl överens med vår bedömning av medborgarskapskravet för ledamöter i hyres- och arrendenämnderna (avsnitt 11.9.1). Av avsnitt 11.7.4 framgår att vi anser att kravet på svenskt med- borgarskap för bl.a. ledamot av myndighet som lyder under regeringen inte bör regleras i grundlag. Vi föreslår att det istället ankommer på regeringen att föreskriva eller för särskilda fall besluta härom, enligt förutsättningar som anges i den av oss föreslagna lydelsen av 6 § (se avsnitt 11.4). Av tidigare anförda skäl bör emellertid ledamöterna i va- nämnd alltjämt vara svenska medborgare. Medborgarskapskravet bör även fortsättningsvis regleras i lagen om . Offentliga anställningar och uppdrag 371 Kommitténs bedömning: Dispaschör enligt sjölagen (1994:1009) bör vara svensk medborgare. Någon ändring föreslås inte. En dispaschör enligt sjölagen handlägger frågor om s.k. gemensamt haveri och sjöförsäkringstvister som första instans (se avsnitt 6.10.7). Överklagande sker till tingsrätt och följer därefter vanlig instans- ordning. Det finns en dispaschör och en biträdande dispaschör för hela riket. Som behörighetskrav gäller bl.a. att de skall vara lagfarna och svenska medborgare.64 Verksamheten står under tillsyn. Dispaschören har uppgifter som ligger på gränsen mellan de som åvilar en domstol och en förvaltningsmyndighet. Med hänsyn till verksamhetens karaktär bör samma behörighetskrav gälla för dis- paschören som för en lagfaren domare. Mot bakgrund härav får medborgarskapskravet för dispaschören alltjämt anses sakligt motive- rat. 11.9.5Gode män vid fastighetsbildningsförrättning Kommitténs bedömning: Det är inte sakligt motiverat att ställa krav på svenskt medborgarskap för de gode männen vid fastighets- bildningsförrättning enligt fastighetsbildningslagen (1970:988). Vårt förslag att ta bort medborgarskapskravet för nämndemän, medför att det indirekta medborgarskapskravet i fastighetsbildningslagen för gode män automatiskt faller bort. Vid fastighetsbildningsförrättning består lantmäterimyndigheten av en förrättningslantmätare och under vissa förutsättningar två gode män (se avsnitt 6.10.8). De gode männen, som utses genom val av kommun- fullmäktige, skall vara valbara till nämndemän. Härav följer att de skall vara svenska medborgare.65 I avsnitt 11.8.5 föreslår vi att kravet på svenskt medborgarskap för nämndemän tas bort. Vårt förslag medför således att det indirekta medborgarskapskravet för gode män automatiskt faller bort. Vi ser inte något skäl till att upprätthålla kravet enbart för de gode männen. I sammanhanget bör också noteras att det inte ställs krav på att förrättningslantmätare skall vara svenska medborgare. 6415 § förordningen (1975:932) om dispaschörsinstruktion. 654 kap. 2 § andra stycket fastighetsbildningslagen jfr 4 kap. 6 § första stycket RB. 372 Offentliga anställningar och uppdrag Kommitténs bedömning och förslag: Kravet på svenskt medborgar- skap för synemän vid arrendesyn enligt jordabalken är inte sakligt motiverat. Föreskriften härom i 2 § förordningen (1971:704) om synemän enligt 9 kap. jordabalken tas bort. Synemän vid arrendesyn enligt jordabalken skall vara förtrogna med arrende- och jordbruksförhållandena i länet och utses bland personer som av länsstyrelse har förklarats behöriga att hålla syn (se avsnitt 6.10.9). De skall vara svenska medborgare.66 Vid utformningen av behörighetsvillkoren för synemän gjordes en jämförelse med vad som gällde för nämndemän.67 Såsom tidigare framgått föreslår vi att medborgarskapskravet för nämndemän tas bort (avsnitt 11.8.5). Mot bakgrund härav och då det i övrigt saknas sakligt godtagbara skäl att ställa krav på svenskt medborgarskap, anser vi att medborgarskapskravet för synemän bör tas bort. 11.9.7Krav på domarkompetens för anställningar och uppdrag utanför domstolarna Kommitténs bedömning: I lagstiftningssammanhang bör det upp- märksammas att krav på domarkompetens som behörighetsvillkor för offentliga anställningar och uppdrag indirekt innebär att befatt- ningshavaren skall vara svensk medborgare. Behörighetskrav bör om möjligt utformas så att även utlänningar kan komma ifråga för offentliga anställningar och uppdrag. Krav på svenskt medborgarskap för offentliga anställningar och upp- drag framgår i flera fall endast indirekt genom att det i lag eller förordning föreskrivs att befattningshavaren skall vara eller ha varit lagfaren alternativt ordinarie domare. Av vår schematiska översikt (av- snitt 6.1.2) framgår att krav på svenskt medborgarskap för ordförande, vice ordförande och tillfällig ersättare i övervakningsnämnd samt ordförande i följer av att nämnda befatt- ningshavare skall vara eller ha varit domare som omfattas av föreskriften i 11 kap. 9 § tredje stycket RF om innehav eller utövande av domartjänst. Sådana krav ställs också för ordförande i och i (se även avsnitt 11.9.2 och 662 § förordningen om synemän enligt 9 kap. jordabalken. 67Se redovisning i avsnitt 6.10.9. Offentliga anställningar och uppdrag 373 Krav på att ordförande eller annan ledamot skall vara eller ha varit sådan domare förekommer även i andra fall än de som framgår av vår kartläggning. Exempelvis skall ordförande i över- klagandenämnd vara jurist och ha erfarenhet som domare68 och ledamöterna i skall inneha eller innehaft ordinarie tjänst som domare.69 Det primära syftet med nämnda föreskrifter är givetvis att befattningshavaren har den kompetens som följer av att han eller hon är eller har varit domare och inte att anställningen eller uppdraget bör förbehållas svenska medborgare. Frågan om kravet på domarkompetens är befogat ligger inte inom ramen för vårt uppdrag. Eftersom lika rättigheter och skyldigheter i största möjliga utsträckning skall gälla för landets invånare oavsett medborgarskap, vill vi dock framhålla vikten av att man i lagstiftningssammanhang är uppmärksam på att föreskrifter om domarkompetens som behörighets- krav för offentliga anställningar och uppdrag stänger ute utlänningar från sådana anställningar och uppdrag. Behörighetskravet bör, om annan kompetens kan anses likvärdig, utformas så att även utlänningar kan komma ifråga för anställningarna och uppdragen. Kommitténs bedömning och förslag: Kravet på svenskt medborgar- skap för anställning som åklagare är sakligt motiverat eftersom de uppgifter åklagare fullgör är viktiga för den svenska rättsstaten och innefattar myndighetsutövning som på ett ingripande sätt berör enskildas rättsförhållanden. Någon ändring föreslås därför inte. De medborgarskapskrav som finns i 13 § förordningen (1997:898) med instruktion för och i 14 § förordningen (1989:847) med instruktion för Riksåklagaren tas bort. Det indirekta krav på svenskt medborgarskap som tidigare fanns för antagning som åklagaraspirant genom kravet på notariemeritering görs uttryckligt i åklagarförordningen (1996:205). Att endast svensk medborgare får ha en anställning som åklagare följer av 5 § (se avsnitt 6.11). Motivet bakom kravet på svenskt med- borgarskap är bl.a. hänsynen till rikets säkerhet och önskemålet att beslut som rör enskildas rättsliga ställning skall fattas av svenska medborgare (prop. 1974:174 s. 73 ff, se avsnitt 6.4). 681 kap. 14 § andra stycket skollagen (1985:1100). 6913 § lagen (1972:625) första stycket om statligt stöd till politiska partier. 374 Offentliga anställningar och uppdrag Ett brottmål vid allmän domstol inleds i allmänhet genom att en åklagare väcker åtal mot en tilltalad. I själva brottsmålsprocessen är det sedan åklagaren som för det allmännas talan. Åklagarens uppgifter som företrädare för staten och allmänna intressen är förknippade med straffrättsskipningen och hänsynen till dessa intressen kräver inte enbart att den som förövat brott fälls till ansvar utan även att inte någon oskyldig drabbas av straff.70 Detta anses grundläggande för all åklagarverksamhet. Åklagarverksamheten är således av stor vikt för den svenska rättsstaten. Åklagare har enligt RB befogenhet att besluta om frihetsberövande (se t.ex. 24 kap. 6-8 §§ RB). Vidare är de allmänna åklagarna (se 7 kap. 1 § RB) bl.a. skyldiga att på uppdrag väcka och utföra åtal som har beslutats av JK eller av JO samt att i övrigt lämna dem det biträde de begär (14 § åklagarförordningen [1996:205]). Riksåklagaren har uppgett att rättsväsendet brukar betraktas som en av kärnverksamheterna inom den statliga sektorn och att om medbor- garskapet alls skall anses ha någon betydelse, så är det inom dessa kärnområden. Endast ett fåtal åklagartjänster är säkerhetsklassade.71 Enligt vår mening är den bedömning vi gör beträffande krav på svenskt medborgarskap såvitt gäller poliser (se avsnitt 11.11.1) ett skäl att kräva svenskt medborgarskap även för anställning som åklagare. Om polis beslutat om gripande skall åklagaren pröva om den som gripits alltjämt skall vara frihetsberövad, dvs. anhållas (se 24 kap. 8 § andra stycket RB). Normalt leder dessutom åklagare förundersökning rörande brott som hör under allmänt åtal (se 23 kap. 3 § RB), dvs. han eller hon är i detta avseende att betrakta som överordnad de poliser som utreder brottet. Med hänsyn till vad som sagts ovan är det vår mening att kravet på svenskt medborgarskap för åklagare i 5 § är sakligt motiverat, eftersom de uppgifter åklagare fullgör är viktiga för den svenska rättsstaten och innefattar myndighetsutövning som på ett ingripande sätt berör enskildas rättsförhållanden. Eftersom åklagare skall vara svensk medborgare bör även den som antas som åklagaraspirant vara svensk medborgare (jfr vår bedömning avseende aspiranter i hovrätt och kammarrätt, avsnitt 11.8.7). Kravet på svenskt medborgarskap för åklagaraspiranter är indirekt; det följer av kravet på notariemeritering i 24 § åklagarförordningen (1996:205). 70 m.fl., Nya jämte lagen om dess införande med kommentarer, 1949, s. 294. Se även Fitger, 1, 7:3. 71 Skrivelse , dnr. 20000/0098. 69 befattningar inom åklagarorganisationen är säkerhetsklassade. Av dessa tillhör endast ett fåtal klass 1. Offentliga anställningar och uppdrag 375 avsnitt 11.8.6 föreslår vi att kravet på svenskt medborgarskap för anställning som notarie tas bort. Det bör därför i åklagarförordningen föras in en uttrycklig föreskrift om krav på svenskt medborgarskap för antagning till åklagaraspirant. Detta innebär ingen förändring i förhållande till vad som gäller . I avsnitt 6.11 redovisas vissa särskilda kategorier av åklagare, nämligen generaldirektören och avdelningschef vid myndigheten samt biträdande åklagare hos RÅ. Dessa skall enligt 5 § vara svenska medborgare. Eftersom generaldirektören är chef för en myndighet under regeringen gäller beträffande denna anställning även vad som sägs generellt i avsnitt 11.7.4. Den rent administrativa delen av de arbetsuppgifter avdelningschef utför motiverar i sig inget krav på svenskt medborgarskap. Avgörande i denna fråga är den verksamhet som utförs i egenskap av åklagare. De medborgarskapskrav som finns i 13 § förordningen (1997:898) med instruktion för och i 14 § förordningen (1989:847) med instruktion för Riksåklagaren är därför onödiga och bör tas bort. 11.11Anställningar och uppdrag inom polisväsendet Kommitténs bedömning: Kravet på svenskt medborgarskap för anställning som polis är sakligt motiverat bl.a. eftersom verksamheten utgör myndighetsutövning som på ett ingripande sätt berör enskildas rättsförhållanden. Någon ändring föreslås därför inte. Polisens arbete syftar, som ett led i samhällets verksamhet för att främja rättvisa och trygghet, till att upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt att i övrigt tillförsäkra allmänheten skydd och annan hjälp. Till polisens uppgifter hör bl.a. att förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten och att övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, hindra störningar därav samt ingripa när sådana har inträffat. Polisverksamheten har således avgörande betydelse för upprätthållandet av nationens inre ordning och säkerhet. Att endast svensk medborgare har anställning som polis följer av 5 § . I avsnitt 6.12 räknas upp vilka personalkategorier som är att anse som poliser. Motivet bakom kravet på svenskt medborgarskap är 376 Offentliga anställningar och uppdrag bl.a. hänsynen till rikets säkerhet och önskemålet, att endast svenska medborgare skall kunna fatta beslut som rör enskildas rättsliga ställning (prop. 1974:174 s. 73 ff, se avsnitt 6.4). () anser att kravet på medborgarskap bör finnas kvar med hänsyn bl.a. till de maktbefogenheter som poliser har, främst att utöva våld mot landets befolkning, och till att poliser kan ha tillgång till känslig information rörande rikets säkerhet. RPS anser inte att det är motiverat med differentiering mellan olika kategorier av poliser. Enligt vår uppfattning bör de olika kategorierna av poliser behandlas på ett enhetligt sätt. Ett slopande av det generella kravet på svenskt medborgarskap och ett system där t.ex. tillgången till känslig information är förbehållen endast vissa tjänster eller endast svenska medborgare, skulle medföra organisatoriska problem och svårigheter i befordringsgång etc. En polisman får, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, använda våld för att ge- nomföra en tjänsteåtgärd, bl.a. om han eller hon möts av våld eller hot om våld eller om det är fråga om att avvärja en straffbelagd handling eller en fara för liv, hälsa eller värdefull egendom eller för omfattande skada i miljön (10 § polislagen [1984:387]). Poliser har även i övrigt befogenheter som omsatta i praktiken innefattar myndighetsutövning som på ett ingripande sätt berör enskildas rättsförhållanden. Detta, liksom polisverksamhetens funktion för den allmänna ordningen och säkerheten, talar enligt vår mening för att det även ställs krav på att poliser är svenska medborgare. Att notera i detta sammanhang är att, även om det inte finns några exakta uppgifter eftersom ansvaret för att en anställningar placeras i säkerhetsklass ligger hos de enskilda polismyndigheterna, flertalet polistjänster torde vara placerade i säkerhetsklass. Varje polismyndighet är enligt beredskapsförordningen (1993:242) beredskapsmyndighet, dvs. en myndighet vars verksamhet har stor betydelse för totalförsvaret. En sådan myndighet skall fortsätta sin verksamhet under höjd beredskap. Vidare skall varje polismyndighet enligt 12 § polisförordningen (1998:1558) upprätta planer för polisens insatser vid särskilda händelser och för polisens insatser vid skyddet av viktigare objekt i polisdistriktet. Detta innebär att polisman kan behöva ha kännedom om förhållanden som är viktiga för totalförsvaret. Även denna omständighet talar enligt vår mening för att det för anställning som polisman ställs krav på svenskt medborgarskap. Vidare följer av lagen (1943:881) om polisens ställning under krig att varje polisman är skyldig att under krig delta i rikets försvar i den omfattning som regeringen föreskriver. Poliser har även enligt annan Offentliga anställningar och uppdrag 377 lagstiftning uppgifter inom totalförsvaret. Personer som ingår i en parts styrka i väpnad konflikt brukar kallas kombattanter. Enligt den inter- nationella humanitära rätten i väpnade konflikter, en del av folkrätten, är endast kombattanter berättigade att direkt delta i fientligheter och det är endast de som tillhör denna personkategori som får anfallas eller tas till fånga som krigsfångar. I den mån poliser deltar i totalför- svarsverksamhet är de således kombattanter. Enligt regeringen förelig- ger inte något folkrättsligt hinder mot att använda poliser - eller vissa delar av polisen - som en väpnad styrka för det direkta väpnade försva- ret av landet. Övriga parter i konflikten skall dock underrättas om denna användning.72 överlämnade sitt betän- kande Folkrättslig status m.m. (SOU 1998:123) vari utredningen förordar att yrkespolismän och beredskapspolismän inte skall ha kombattantstatus utan i stället skall ha permanent status i väpnad konflikt; polismän skall alltså inte användas för det direkta väpnade försvaret av vårt land. Utredningen framhåller att dess förslag om polismäns folkrättsliga status har bedömts med utgångspunkt i folkrättens kombattantbegrepp. Enligt en i princip helt enig remissopinion är det inte önskvärt att vårt land fortsättningsvis använder sig av modellen med tillfällig kombattantstatus och tillfälliga kombattanter. Regeringen gav RPS och Försvarsmakten i uppdrag att klarlägga behovet av polisens insatser i det militära försvaret inför och i krig (väpnad konflikt).73 Av redovisningen av uppdraget framgår att myndigheterna är oense i frågan; Försvarsmakten förordar att polisen skall ha kombattantstatus, medan RPS förespråkar att polisen skall ha civil status enligt folkrätten vid väpnad konflikt.74 Kombattant- utredningens betänkande och frågan om polisens eventuella kom- battantstatus bereds inom . Om polisen även fortsättningsvis skall ha uppgifter inom totalförsvaret är detta en ytterligare omständighet som talar för att det, med hänsyn till rikets säkerhet, ställs krav på svenskt medborgarskap för poliser. Med hänsyn till vad som sagts ovan är det vår bedömning att polisverksamheten innefattar myndighetsutövning som på ett ingripande sätt berör enskildas rättsförhållanden och att det därför är motiverat med krav på svenskt medborgarskap. I viss mån är kravet motiverat även utifrån hänsynen till rikets säkerhet. 72Regeringsbeslut 29, , Fö1999/1498/RS. 73Se föregående not. 74Skrivelse , dnr. HKV 23 200:601 39 respektive POB 050- 3192/99. 378 Offentliga anställningar och uppdrag medborgarskap för anställning som polis enligt 5 § bör således finnas kvar. 11.11.2Ledamöter i polisstyrelser och polisnämnder Kommitténs bedömning: Kravet på svenskt medborgarskap för uppdrag som ledamot eller suppleant i polisstyrelse eller polisnämnd är sakligt motiverat bl.a. eftersom verksamheten innefattar myndighets- utövning som på ett ingripande sätt berör enskildas rättsförhållanden. Någon ändring föreslås därför inte. För ledningen av varje polismyndighet skall finnas en polisstyrelse som består av polismyndighetens chef och av det antal övriga ledamöter som regeringen bestämmer. Polisstyrelsen får inrätta en eller flera polisnämnder för att under styrelsen leda polismyndigheten inom den eller de delar av polisdistriktet som styrelsen bestämmer. I en polisnämnd skall ingå antingen polischefen eller den ställföreträdande polischefen och det antal övriga ledamöter (5-10) som polisstyrelsen bestämmer.