sou · GOB391d4 · 2001-01-01 00:00:00 — Samverkan sker här med andra statliga myndigheter inom området. När det gäller arbetsplatsplanering har tillsammans med , och utarbetat en skrift gemensam syn presenteras med inriktning på miljö, hälsa och säkerhet. Ett projekt angående bullerstörningar har genom- förts, liksom ett projekt som inventerat vilka kunskaper som finns om hur planering, utformning och förvaltning av bebyggelseområden och av enskilda byggnader påverkar brottsligheten. Inom utemiljöområdet sker samverkan mellan om kemikaliefrågor. Samverkan rör svårned- brytbara ämnen. Kemikalieinspektionen samverkar fortlöpande med övriga involverade myndigheter samt med fackliga organisationer, miljöorganisationer, forskningsinstitutioner och med industrins organi- sationer. Samverkan sker på olika nivåer. Kemikalieinspektionen är t.ex. ansvarig som svensk myndighet när det gäller kemikaliefrågor i EU, och FN. Samverkan sker i form av bl.a. generaldirektörs- möten, strategidokument, samarbete i sakfrågor med olika intressenter och i vissa gemensamma uppdrag eller projekt. Inom luftförorenings- området samverkar och för att fastställa exponering av hälsovådliga ämnen vid vedeldning. 578 Myndigheternas samverkan och ansvar inom folkhälsoområdet En viktig del för myndigheterna är att driva arbetet för ökad miljö- hänsyn och att förbättra olika aktörers möjligheter att ta sitt miljö- ansvar. Särskilt viktiga bland myndigheterna när det gäller att miljöan- passa vägtransportsektorn är , kommunerna, länsstyrelserna och . Frivilligorganisationerna, t.ex. Svenska natur- skyddsföreningen, spelar en stor roll genom att sprida information och bilda opinion. Inom området stadsmiljö och trafik förekommer samverkan mellan , , , , Rädd- ningsverket och . Vidare finns Gruppen för nationell samverkan (GNS) som är det centrala organet för samverkan mellan , polisen och kommunerna samt NTF. Det viktigaste arbetet har varit att driva på genomförandet av det nationella trafiksäkerhets- programmet samt skapa en gemensam syn kring den s.k. nollvisionen och förankra den. Inom området brott, bebyggelse, och planering sker samverkan mellan , , och . Inom rökavvänjningsområdet samarbetar med WHO, , Hjärt-Lungfonden, Cancerfonden och . En stor del av samarbetet har rört det tobakspreventiva arbe- tet med att finansiellt stödja den s.k. Sluta röka linjen – rådgivning per telefon. För att motverka alkoholrelaterad brottslighet och narkotikabrottslighet sker samverkan mellan med bl.a. myndigheter inom rättsväsendet, och och narkotikaupplysning (CAN). På flera håll i landet har polisen i samverkan med flera andra intressenter förstärkt insatserna mot olovlig hantering av alkohol. Polisen har genom olika metoder arbetat för att förebygga förekomsten av olovlig hantering av alkohol, bl.a. genom information till skolungdomar. Svartspriten är ett område som fått ökad aktualitet och som intar en särställning inom området alkohol och brottslighet. Myndigheternas samverkan och ansvar inom folkhälsoområdet 579 har överläggningar med främst beträffande alkohol- och narkotikafrågor. I frågor som rör tek- nisk sprit och narkotika samarbetar med bl.a. Tull- verket och polisen. har deltagit i utredningar om olaglig sprithantering och lämnat synpunkter på förändringar i narko- tikastrafflagen. övergripande tillsyns- och uppföljningsuppgifter beträffande teknisk sprit föreslås överföras till enligt förslag av för (SOU 2000:57). samverkar bl.a. med vad gäller drogmissbruk hos personer som sitter i fängelse. Inom läkemedelsområdet sker samverkan mellan en rad myndigheter och organisationer. har regelbundna kontakter med . Verket samarbetar också med om främst klassificeringsfrågor och frågor om godkännande av produkter samt frågor som rör medel som används för missbruksändamål. Övriga myndigheter som samverkar med är bl.a. Jordbruks- verket och , den senare främst inom vaccina- tionsområdet. Samarbetet mellan och avser bl.a. information om workshoprekommendationer och nya läkemedel till distriktsläkare förmedlad av informationsapotekare. Tillsammans med , (), tidigare Spri och har etablerat en knutpunkt på Internet, Svenskt Medicinskt Fönster, om obunden medicinsk information. Inom det skadeförebyggande området finns ett antal mer eller mindre permanenta grupper, t.ex. SAMS-grupp (samver- kansgrupp i skadepreventiva frågor) där , Barnom- budsmannen, , , , Socialstyrel- sen m.fl. ingår. har ett samordningsansvar för skadepreventiva frågor. Inom området barns och ungas säkerhet och hälsa (BUS) har Barn- ombudsmannen (BO) i uppdrag att samordna och utveckla säkerhets- 580 Myndigheternas samverkan och ansvar inom folkhälsoområdet arbetet bland barn och ungdom, vilket sker i ett särskilt nätverk, BUS- nätverket (Barns och Ungas Säkerhet). I nätverket ingår ca 35 olika representanter från centrala myndigheter och organisationer. Opinions- bildning och information är en del av i BUS. Därutöver ges ett faktahäfte ut om skador och olycksfall bland barn och ungdom med statistik och förteckning över forskningsrapporter och kartlägg- ningar. Tillsammans med har BO givit ut skriften Barnets rätt till en säker miljö – lagar och regler. Inom området våld mot kvinnor skall polisen bl.a. utveckla sam- arbetet med andra myndigheter inom rättsväsendet och frivilliga orga- nisationer. Samverkan om trafiksäkerhet sker bl.a. mellan , , , samt representanter från länsstyrelserna. Dessa har utarbetat en miljö- och trafiksäkerhetsstrategi som bl.a. behandlar utvecklingen av tätorternas miljö- och trafiksäkerhet. Regional samverkan i skadepreventions- grupper förekommer även runt om i landet där syftet är att utveckla handlingsprogram som vägledning för att förebygga trafikolyckor. Det finns fem delegationer knutna till ; delega- tionen för samordning av räddningstjänst, delegationen för utbildning, delegationen för beredskap mot kärnenergiolyckor, delegationen för transporter av farligt gods och delegationen för samordning av risk- frågor. I delegationerna finns ett urval aktörer inom respektive sak- område representerade. Delegationen för samordning av riskfrågor består av följande organisationer: , , , , , , , , Försvarets forsknings- anstalt, , , , , Kammarkollegiet och Arbetar- skyddsstyrelsen. Övriga delegationer är uppbyggda på motsvarande sätt. har också inrättat ett nätverk för att arbeta med allmänhetens säkerhet. Där återfinns representanter från ett 15-tal myndigheter och organisationer. , och har inom sina respektive områden ansvar för att främja en god hälsa i befolk- ningen, inkl. ett ansvar för att stödja olycks- och skadeförebyggande arbete, vilket bl.a. lett till att myndigheterna gemensamt lagt fram ett förslag till program för konsumentsäkerhetsforskning åren 1998–2000. Myndigheternas samverkan och ansvar inom folkhälsoområdet 581 När det gäller solstrålning har tagit initiativ till samarbete mellan berörda myndigheter och organisationer och bildat olika samarbetsgrupper. tog tillsammans med initiativ till en lands- omfattande hälsoupplysningskampanj med målsättningen att få till stånd en tidigare diagnostik och en minskad incidens av elakartade hudtumörer. Arbetsgruppen för Förebyggande av Strålskador från Solljus (AFSS) bildades för att leda kampanjen. I arbetsgruppen ingår före- trädare för en rad berörda myndigheter t.ex. , , Arbetarskyddsstyrelsen samt organisationer och före- tag som Cancerfonden och men också medicinskt sak- kunniga inom relevanta ämnesområden. Arbetsgruppen AFSS tjänstgör nu som ett tvärsektoriellt kontaktorgan med uppgift att samordna preventiva insatser mot olika slag av solskador där malignt melanom prioriteras. Inom livsmedelsområdet förekommer en omfattande samverkan när det gäller kost och hälsa. är beroende av en bred sam- verkan med sin omvärld. Bland de samverkande organen kan nämnas , , , Jordbruksver- ket, , , , och Kemikalieinspektionen, , , kommuner och landsting. är medlem i Svenskt nätverk för lokalt folkhälso- arbete. Vidare samverkar med livsmedelsbranschens organisationer och företag samt är en av grundarna av Livs- medelscentrum, som är ett kontaktnät mellan forskning och näringsliv. Vidare finns en expertgrupp för kost- och hälsofrågor och en expert- grupp för kost, aktivitet och hälsa hos barn och ungdom som ger myndigheten råd i vetenskapliga frågor. Dessutom finns det en referensgrupp för livsmedelsfrågor där verket möter företrädare för konsumentorganisationerna. Regeringen fastställde en nationell handlingsplan för nutri- tion som är vägledande för kost- och hälsoarbete. Den nationella handlingsplanen för nutrition gavs ut av och . har till- sammans med påtagit sig ansvaret för att sprida 582 Myndigheternas samverkan och ansvar inom folkhälsoområdet kunskap om planen samt följa upp hur den förverkligas. har och vidareutvecklat handlingsplanen och utformat ett strategidokument med operationella mål och strategier för arbetet för bättre matvanor för sexårsperioden –2004. Dokumentet syftar bl.a. till att tydliggöra myndigheternas roller och ansvarsförhållanden i nutritionsarbetet. Dessutom har ett avtal tagits fram av de båda myndigheterna. Ansvaret för det statliga nutritionsarbetet är fördelat mellan , , , , m.fl. Vid () har funnits ett särskilt s.k. zoonoscentrum. Zoonoser är sjukdomar och smittoämnen hos djur som kan spridas naturligt från djur till människa. Arbetet leds från SVA men i nära samverkan med , , och samt Sve- riges . sammanställer zoonoscentrum en s.k. zoonosrapport, vilken enligt tillställs EU-kommis- sionen. I denna redovisas omfattande statistik över zoonosförekomsten inkluderande också t.ex. matförgiftningar med olika smittämnen. Inom EU pågår ett arbete med att etablera en europeisk livs- medelsmyndighet. kan detta komma att påverka beslut i olika folkhälsofrågor Vid framtagning av Råd för livet-bladen som ger ut samarbetar med Cancerfonden, , , Korpen, Hjärt-Lungfonden, Cancerpreventiva en- heten vid och . Kokboken lätta menyer har tagits fram i ett samarbete med Hjärt-Lungfonden och . som producerar, har tagits fram i sam- arbete mellan Hjärt-Lungfonden, Korpen och SISU-Idrottsböcker. Friskvårdsdagar med temat hjärta och kärl har hållits i samarbete med i . I många sammanhang sker samarbetet tillsammans med olika landsting om t.ex. egenvårds- och hälsoböcker, t.ex. i . Inom området fysisk aktivitet sker samverkan mellan bl.a. aktörer såsom , , och och . Myndigheternas samverkan och ansvar inom folkhälsoområdet 583 skall aktivt medverka till att skyddet mot smitt- samma sjukdomar upprätthålls och förstärks samt samverka i dessa frågor med berörda myndigheter, t.ex. , , och organisationer. och samarbetar främst inom vaccinationsområdet. Inom ungdomsområdet sker en bred samverkan mellan Ungdoms- styrelsen, vars sektorsövergripande verksamhetsinriktning har gjort det möjligt att samverka med olika sektorsmyndigheter, intresseorganisa- tioner och forskarsamhället, och t.ex. , Arbetar- skyddsstyrelsen, , , och narkotikaupplysning (CAN), , Jäm- ställdhetsombudsmannen, , , Riks- polisstyrelsen, och . Samarbetet inom barn- och ungdomsområdet har ofta formen av ömsesidigt del- tagande i olika referensgrupper och samarbete kring konferenser, semi- narier, hearings, rapporter och utredningar samt andra produktioner. Inom barnområdet samverkar med bl.a. och exempelvis generaldirektörs- grupp för folkhälsofrågor och dess SAMS-grupp (samverkansgrupp i skadepreventiva frågor). är representerad i Rädd- ningsverkets nätverk för allmänhetens egna säkerhetsåtgärder inom verksamhetsgren Den enskilda människan och i referensgrupp för hemsäkerhet. Inom ramen för hälsoarbetet i skolan sker samverkan mellan Skol- verket och ett flertal myndigheter t.ex. . har bl.a. haft ett treårigt samarbete med i arbetet med s.k. hälsoskolor (WHO-projekt). Inom äldreområdet sker samverkan mellan , Social- styrelsen, , , , och frivilligorganisationer m.fl. Dessutom sker samverkan inom ramen för Nätverket för folkhälsoarbete bland äldre som samordnas av . Syftet med nätverket är att sti- 584 Myndigheternas samverkan och ansvar inom folkhälsoområdet mulera intresset för att utveckla adekvata former för lokalt och lång- siktigt folkhälsoarbete bland äldre. samverkar med ett flertal myndigheter eftersom verket skall ansvara för att de integrationspolitiska målen får genom- slag inom olika samhällsområden. Som exempel på myndigheter kan nämnas , , , Ombuds- mannen mot etnisk diskriminering, (f.d. ). Andra aktörer som verket samverkar med är t.ex. , invandrarnas centrala organisationer och olika regionala aktörer. 17.3Aktörernas syn på ansvarsfördelningen I avsnittet redovisas aktörernas syn på arbetsfördelningen generellt inom folkhälsoområdet och specifikt med avseende på uppgifter som har ett dubbelt ansvar eller som ingen ansvarar för. Nära hälften av myndigheterna har uttalat sig om ansvarsför- delningen mellan myndigheter m.fl. Vissa myndigheter avstår från att ge synpunkter på ansvarsfördelningen med hänvisning till att målen bör konkretiseras innan något klargörande om ansvarsfördelningen kan ske. En del myndigheter som t.ex. och social medicin har uppgivit att det ej föreligger några oklarheter vad gäller arbetsfördelningen. Arbetarskyddsstyrelsen betonar att försäkringskassornas och Yrkes- inspektionens roller bör klargöras. Kommittén skriver i delbetänkandet SOU 1999:137 att försäkringskassorna bör få möjlighet att på olika sätt, inkl. ekonomiskt, bidra till att arbetsgivare vidtar åtgärder för att eliminera eller motverka risker för sjukdom eller skada. Arbetarskydds- styrelsen anser att detta förslag inte är bra. Skälet är att arbetsgivarens skyldighet att tillhandahålla en säker arbetsplats inom ramen för sin ekonomiska verksamhet är klart fastlagd i gällande arbetsmiljölag- stiftning. Avsteg från principen kan leda till avsteg från konkurrens- neutrala principer. Myndigheternas samverkan och ansvar inom folkhälsoområdet 585 Arbetarskyddsstyrelsen framhåller vidare att det krävs ett intensi- fierat samarbete mellan och för att identifiera arbetsplatser som är besvärliga att åtgärda när det gäller hälsoaspekter. Detta fungerar inte optimalt anser Arbetarskydds- styrelsen, men hävdar att det sannolikt handlar mer om attitydför- ändringar bland de ansvariga inom respektive organisation än om för- ändringar på det nationella policyplanet. Enligt () föreligger det svårigheter att finna adekvata samverkansmetoder i tillsynen. Alla distrikt har samverkans- avtal med (), men det är inte särskilt vanligt att FK anmäler försumliga arbetsgivare till YI. Tillsynen av arbetsgivarens system för arbetsanpassning och rehabilitering försvåras därigenom. I den utvärdering som gjorts i det s.k. har det dock visat sig att i de fall YI och FK gemensamt inspekterar en arbetsplats, har detta medfört bättre rehabiliteringsrutiner än om enbart YI besökt arbetsplatsen. Arbetarskyddsstyrelsen framhåller att inom arbetslivsområdet har de nationella mål som satts av styrelsen varit normerande för hur Yrkes- inspektionen på det regionala planet och därigenom även de enskilda arbetsplatserna på det lokala planet har prioriterat och utfört sitt arbete. Motsvarande sektorsspecifika målformuleringar skulle därför med framgång kunna prövas även inom andra områden. Samverkan mellan nationella aktörer som anger mål är i många fall nödvändigt och detta har bl.a. gällt sjukförsäkrings- områdets behov av samverkan med aktörer inom arbetsmiljölagens område. Regeringen har genom krav i regleringsbreven också ålagt flera av de myndigheter som har angränsande ansvarsområden att samverka, varför Arbetarskyddsstyrelsen inte ser något behov av att kommittén diskuterar ytterligare gränsdragningar inom arbetsmiljö- området. Enligt Arbetslivsinstitutets mening förekommer inte några externa målkonflikter i förhållande till andra myndigheters pågående eller pla- nerade verksamheter. Institutet bedömer dock att dess verksamhet berör många områden som andra myndigheter, forskningsinstitutioner, kom- munala verksamheter m.fl. har ett huvudansvar för. menar att arbetsgivarens ansvar för att utforma arbetsplatsen som en hälsoarena och myndigheternas stöd till arbets- givaren bör betonas. Institutet föreslår därför införandet av en Arbets- livskommission i modifierad form, alternativt att ett projekt skapas kring Arbetshälsa som engagerar flera myndigheter. Arbets- livskommission bör ledas på ministernivå och engagera berörda myndigheter, organisationer och parter. 586 Myndigheternas samverkan och ansvar inom folkhälsoområdet hävdar att företagshälsovården, som hälsovårds- organisation utgör en potentiell aktör i folkhälsoarbetet. Institutet har till i flera sammanhang framhållit företagshälso- vårdens roll och betydelse som aktör i arbetsplatsbaserat och hälso- inriktat förändringsarbete och därvid även poängterat de möjligheter som arbetsplatser erbjuder i praktiskt folkhälsoarbete. framhåller att det inte förekommer några former av dubbelarbete mellan de myndigheter som institutet har ett frekvent samarbete med, dvs. Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) anser att en systematisk genomgång bör göras av alla myndig- heter under regeringen i syfte att komplettera regleringsbrev och andra styrdokument så att ansvaret för konkreta, långsiktiga och uthålliga åtgärder för att förbättra situationen för landets homo- och bisexuella blir tydligt inom respektive arbetsområde. Motsvarande gäller för kommuner och landsting. HomO och har till uppdrag att verka på områden som har betydelse för situationen för homo- och bisexuella och därige- nom indirekt på hälsosituationen. Det är HomO:s mening att det är en fördel att dessa två myndigheter kan verka från delvis olika utgångs- punkter. Fördelningen av ansvaret och möjligheterna till samverkan kan sammantaget ge större effekt än om endast en av dem skulle ha hela denna uppgift ensam. HomO anser vidare att det finns brister när det gäller den svenska diskrimineringslagstiftningen och skyddet för de mänskliga rättig- heterna i , främst på så sätt att dessa regelverk utgör ett lapp- täcke och att en genomtänkt röd tråd saknas. Systemet riskerar att ge intrycket att respekten för mänskliga rättigheter är en fråga om för- handlingsbara förmåner snarare än om varje människas grundläggande rätt till respekt för sin särart och behandling utifrån sina egna sakliga förutsättningar utan ovidkommande hänsyn, t.ex. sådant som kön, etnicitet, ålder, sexuell läggning eller funktionshinder. Härigenom finns alltid en risk att människor faller mellan stolarna och att den vars situation inte passar in under någon specifik skyddslagstiftning lämnas utan hjälp och stöd. Ombudsmannen har därför tillsammans med Ombudsmannen mot etnisk diskriminering och Handikappombuds- mannen ställt krav på en generell översyn av det här lagstiftnings- området i syfte att skapa ett mer heltäckande skydd för mänskliga rättigheter. Myndigheternas samverkan och ansvar inom folkhälsoområdet 587 föreslår att lagstiftningen ändras så att försäk- ringskassornas ansvar för den enskildes behov av rehabilitering tydlig- görs. Vidare anser RFV att arbetsgivaren på förfrågan från försäkrings- kassan bör svara för utredningar med anknytning till arbetsplatsen. Detta kan ersätta arbetsgivarens nuvarande skyldighet att lämna en rehabiliteringsutredning till vid åtta veckors sjuk- skrivning. Det bör också klargöras att arbetsgivaren skall genomföra och bekosta sådana rehabiliteringsåtgärder som syftar till att den enskilde skall kunna återgå i arbete. Arbetsgivaren skall dock inte vara skyldig att bekosta och genom- föra sådana insatser som faller inom kommunerna, hälso- och sjuk- vården eller annans ansvarsområde. Vad gäller ansvarsfördelningen mellan arbetsmarknadsmyndigheterna och försäkringskassorna föreslår RFV att en utredning och konsekvensanalys görs av ansvaret för plane- ring, genomförande och samordning av rehabiliteringsinsatser för sjuk- skrivna utan anställning. Verket uppfattar, i likhet med bl.a. Statskon- toret, att utslussningen på arbetsmarknaden har blivit den svåraste delen i rehabiliteringen. anser vidare att ansvarsfördelningen mellan hälso- och sjukvården och försäkringskassorna bör förtydligas om vad som ingår i sjukvårdens ansvar när det gäller att lämna uppgifter till för kassans handläggning. Inom socialförsäkringsadministrationen utgör det förebyggande arbetet en liten del av verksamheten och skall främst innebära att för- säkringskassorna påverkar ansvariga aktörer genom att uppmärksamma förhållanden som kan vara tecken på att det finns faktorer som leder till ohälsa. Det kan övervägas enligt RFV om ett hälsomål bör innehålla en uppmaning till myndigheter och andra aktörer att samverka med för- säkringskassan inför planering av förebyggande åtgärder. nuvarande roll är att följa upp plan- och bygglagens krav på att tillräckligt stora och lämpliga fria ytor avsätts för lek. Det behöver inte enbart vara fråga om lekplatser och lekredskap utan kan även vara andra typer av områden, som exempelvis park- och naturområden. anser att ansvaret för de allmänna lekplatserna bör för- tydligas. () pekar på att barns utemiljö är en fråga som är uppdelad på flera olika sektorer. BO menar att det behövs större 588 Myndigheternas samverkan och ansvar inom folkhälsoområdet inslag av samordning mellan de olika sektorsmyndigheterna: , , , , m.fl. Kemikalieinspektionen uppger att åtgärder mot kemikalier i kan betraktas som handelshinder inom EU. Likaså kan åtgärder få eko- nomiska konsekvenser för samhället, åtminstone på kort sikt. De svenska miljömyndigheter som arbetar med hälsoproblem förorsakade av kemikalieanvändning har i princip gemensamma mål. Det föreligger således inga interna eller externa målkonflikter inom området. Ansva- ret för kemikaliekontrollen åvilar primärt dem som marknadsför kemi- kalier i form av kemiska produkter eller i varor. Kemikalieinspektionen ser genom olika medel (regler, kontroll, information etc.) till att dessa företag/aktörer tar sitt ansvar för att produkterna inte skadar män- niskors hälsa eller miljön. Kemikalieinspektionen anser att det finns ett behov av problem- inriktad forskning inom myndighetens verksamhetsområde som ännu inte är tillräckligt tillgodosedd. Detta gäller områden som t.ex. utveck- ling av testsystem som grund för riskbedömning, miljöeffektforskning, miljötoxikologi och miljömedicin samt samhällsvetenskaplig forskning om bl.a. styrmedel, beteende och livsstil. Kompetensen hos de företag som importerar, tillverkar och marknadsför kemikalier i form av kemiska produkter eller varor bör förbättras vad gäller deras förmåga att bedöma kemikalierisker. På alkoholområdet har regeringen inrättat ett kansli för OAS (Oberoende Alkoholsamarbetet) och ett kansli för den nationella led- ningsgruppen. Enligt utför och initierar dessa kanslier inte sällan arbete som redan pågår, planeras eller genomförs av utan att rådfråga eller ta tillvara myndighetens kompetens. I propositionen Nationell handlingsplan för att förebygga alkoholskador (prop. 2000/01:20) föreslår regeringen att en kommitté skall tillsättas för att svara för samordningen av insatser inom alkoho- lområdet på nationell nivå. OAS avses upphöra fr.o.m. eftersom den nya kommittén delvis får samma uppgifter som OAS har . anser att inte bör anlägga en strikt natio- nell synvinkel på vissa delar av alkoholpolitiken. T.ex. bör enligt verket frågor om kontroll av drivmedelsspriten hanteras internationellt och då särskilt inom EU, där principen om fri rörlighet för varor sätter gränser för svenska särregler. noterar att det saknas ett Myndigheternas samverkan och ansvar inom folkhälsoområdet 589 nationellt organ som kan initiera och driva alkoholfrågor som är viktiga för . 17.3.5Mat, matvanor och fysisk aktivitet För att fullfölja uppgiften att bevaka utvecklingen av matvanorna genom regelbunden uppföljning behövs enligt en bättre nationell samordning och ett tydligare utpekat ansvar för dessa uppgifter, vilket också skulle gagna det nationella nutritionsarbetet.