sou · GOB32 · 2001-01-01 00:00:00 — heten har använts i strid med 7 kap. 6 § (användning av lägenheten för avvikande ändamål) eller 7 kap. 8 § BRL (otillåten partiell sublokation) samt när bostadsrättshavaren inte har fullgjort sådan skyldighet som avses i 7 kap. 18 § 7 BRL. I dessa fall har bostadsrättshavaren rätt att bo kvar till det månadsskifte som inträffar närmast från uppsägningen, om inte rätten ålägger bostadsrättshavaren att flytta tidigare. Den grundläggande frågan är givetvis om man bör ha kvar skillna- den mellan de olika förverkandegrunderna. En sådan skillnad har fun- nits ända sedan 1930 års BRL. Då fanns sex förverkandegrunder. Hälften av dem omfattades av tremånadersregeln. Enligt förarbetena gjordes uppdelningen "efter det men, som kan anses tillskyndas före- ningen genom bostadsrättshavarens kvarsittande" (NJA II 1930 s. 516). De nya förverkandegrunder som därefter tillkommit – ohyra och brottslig verksamhet – har sedan kommit att inte omfattas av tremåna- dersregeln. Enligt vår uppfattning kan man skönja en viss skillnad mellan olika förverkandegrunder. Beträffande vissa av grunderna är det för före- ningen mer angeläget att bostadsrättshavaren snabbt kan skiljas från lägenheten jämfört med de andra grunderna. Exempelvis framstår läget för föreningen som mer akut när bostadsrättshavaren inte alls betalar årsavgiften än när han har någon utomstående inrymd i lägenheten. Så förhåller det sig i varje fall typiskt sett. Skulle förhållandena i de en- skilda fallet avvika från det normala, finns en möjlighet att göra un- dantag från huvudregeln . Argumentet har framförts att förfarandet ändå tar så , efter- som man oftast får gå till domstol osv., att det inte är meningsfullt att ha en tremånadersregel. Men bestämmelsen har trots allt sin betydelse. Exempelvis kan regeln ha sin betydelse om bostadsrättshavaren är be- redd att flytta utan process. Med tremånadersregeln i BRL som stöd får bostadsrättshavaren ett bättre förhandlingsläge i frågan när denne skall vara skyldig att flytta. Det som återstår att ta ställning till är således om förverkande på grund av upprepade betalningsförseningar skall medföra att bostads- rättshavaren skall vara skyldig att flytta genast eller – enligt huvudre- geln – först . Det kan därvid nämnas att bo- stadsrättsutredning föreslog att tremånadersregeln skulle gälla. I och för sig kan sägas att missbruk bör beivras. Men för sen betalning inne- bär trots allt en mindre förlust för föreningen än om betalning inte alls erläggs. Visserligen kan sägas att risken för att bostadsrättshavaren inte betalar alls ökar, när denne får klart för sig att nyttjanderätten är för- verkad. Men den risken är inte större i det här fallet än i de övriga fall som omfattas av tremånadersregeln. Vi föreslår därför att tremånaders- 226 )|UYHUNDQGH regeln skall omfatta även fall då rätten till återvinning har gått förlorad på grund av upprepade betalningsförseningar. 16.2.2Fristerna vid försenad betalning 9nUW I|UVODJ )|UYHUNDQGHIULVWHQ skall vara för bostadslä- genheter och, liksom enligt gällande rätt, för lokaler. cWHUYLQQLQJVIULVWHQ skall vara för bostadslägenheter och för lokaler. Den utformning vi gett vårt förslag i det föregående avsnittet om för- verkande på grund av upprepade betalningsförseningar nödvändiggör i sig inga ändringar av 7 kap. 18 § 1 BRL. Det är alltså den punkt som avser bl.a. förverkandegrunden för sen betalning av årsavgiften. Men som anges i våra direktiv har bl.a. den s.k. förverkandefristen förlängts beträffande hyresrätterna utan att saken har övervägts för bostadsrät- ternas del. Avvikelser finns även beträffande återvinningsfristen. Det finns därför skäl att se över dessa frister. För hyresrätter som avser bostadslägenheter är för- verkandefristen . I alla andra fall, alltså överlag för bostads- rätter och för hyresrätter som är lokaler, är fristen . Införandet av en förverkandefrist om för hyresrätter som är bostadslägenheter motiverade departementschefen på följande sätt (prop. 1992/93:115 s. 15). Jag instämmer i kommitténs uppfattning att de nuvarande reglerna om för- verkande av hyresrätten vid betalningsdröjsmål är omoderna och alltför stränga mot hyresgästerna. Bostaden är av central betydelse för en hyres- gäst, såväl ekonomiskt som socialt. Att hyresrätten förverkas på grund av ett så kort betalningsdröjsmål som enligt gällande rätt framstår därför inte som rimligt. är det viktigt för bl.a. betalningsmoralen att inte allt- för långa betalningsdröjsmål godtas utan förverkandepåföljd. Resultatet av avvägningen blev en förlängning av förverkandefristen till . föreslogs en ändring av återvin- ningsfristen . Denna ändring motiverades endast med intresset av att fristerna anges på ett enhetligt sätt, nämli- gen i veckor (prop. 1992/93:115 s. 16). ändrade denna frist för bostadslägenheter. Utskottet motiverade detta med att fristen därigenom blev så lång att en månadslön kan komma att betalas ut under den tiden och att socialnämnden får tillräckligt med tid )|UYHUNDQGH 227 att agera (1992/93:BoU24 s. 7). För lokaler gäller en återvinningsfrist . För bostadsrätter är fristen . När det gäller bostadsrätter som är bostadslägenheter torde samma skäl beträffande förverkandefristen kunna anföras som för bostadslä- genheter vilka är hyresrätter. Bostaden är socialt lika viktig för en bo- stadsrättshavare som för en hyresgäst. Ekonomiskt är bostadsrätten kanske ännu viktigare än en hyresrätt. Det talar för att de nuvarande reglerna är för omoderna och stränga mot bostadsrättshavare som har en bostad med bostadsrätt. När det gäller återvinningsfristen har bo- stadsutskottets tankar samma bärkraft om bostadslägenheten är en bo- stadsrätt som om den hade varit en hyresrätt. har mot detta kunnat anföras att ingen särskild påföljd har funnits mot en bostads- rättshavare som gör sig skyldig till upprepade betalningsförseningar inom fristerna. Det argumentet faller emellertid bort med vårt förslag att upprepade betalningsförseningar skall kunna medföra förverkande. Därigenom går det inte att vid upprepade tillfällen utnyttja de förlängda fristerna. Detta medför i sin tur att det saknas skäl att tro att ändringen medför några ekonomiska förluster för föreningarna. Vissa fördelar för alla inblandade innebär också en anpassning till hyreslagen. Systemet blir mer lättöverskådligt, t.ex. för en förening som även har hyresgäs- ter. Det har vidare visat sig att systemet där tiden räknas i vardagar ställer till med en del problem, bl.a. beroende på att lördag också räk- nas som vardag. En anpassning till hyreslagen innebär att alla tider ut- om förverkandefristen för lokaler räknas i veckor. Mot bakgrund av det sagda föreslår vi att förverkandefristen beträf- fande bostadsrätter skall vara för bostadslägenheter och för lokaler samt att återvinningsfristen skall vara för bostadslägenheter och för lokaler. En ytterligare skillnad finns mellan hyresrätter och bostadsrätter och det är från vilken tidpunkt återvinningsfristen räknas. Skillnaden häng- er emellertid samman med att en hyresvärd har skyldighet att skicka vissa underrättelser och meddelanden, vilka saknar motsvarighet be- träffande bostadsrätterna. Vi återkommer till detta i nästa avsnitt. 228 )|UYHUNDQGH 9nUW I|skall vara skyldig att underrätta bostads- rättshavaren om möjligheten att få tillbaka lägenheten genom att betala årsavgiften inom återvinningsfristen. Och återvinningsfristen skall börja löpa först när föreningen har underrättat bostadsrättsha- varen. Däremot skall bostadsrättsföreningen inte vara skyldig att skicka meddelande till återvinningsfristen skall börja löpa. I det föregående avsnittet föreslog vi beträffande bostadslägenheter att förverkandefristen skall vara och återvinningsfristen tre veck- or. Motsvarande frister för lokaler skall vara respektive . Men som antyddes i det angivna avsnittet finns skillnader mellan hyresrätter och bostadsrätter när det gäller från vilken tidpunkt återvinningsfristen räknas. Detta beror i sin tur på att hyresvärden är skyldig att skicka vissa underrättelser och meddelanden som saknar motsvarighet beträffande bostadsrätter. Som utvecklats i avsnitt 16.1.6 är en förutsättning för att återvinningsfristen skall börja löpa beträffan- de hyresrätter att hyresgästen har delgetts en underrättelse om att han genom att betala hyran på angivet sätt får tillbaka hyresrätten. Det gäl- ler för både bostadslägenheter och lokaler. Beträffande bostadslägen- heter gäller en ytterligare förutsättning för att återvinningsfristen skall börja löpa: ett meddelande om uppsägningen och anledningen till den- na skall ha lämnats till socialnämnden. Sådana underrättelser och meddelanden är alltså en bostadsrättsför- ening enligt gällande rätt inte skyldig att skicka. Återvinningsfristen börja därför att löpa när föreningen har sagt upp bostadsrättshavaren. I förevarande avsnitt diskuterar vi om systemet med underrättelser och meddelanden bör införas för bostadsrätterna. Det bör nämnas att denna fråga behandlades redan av bo- stadsrättsutredning. Utredningen föreslog en skyldighet för föreningen, motsvarande den som hyresvärden har, att skicka underrättelse till bo- stadsrättshavaren och meddelande till socialnämnden. Utredningen för- de ett rätt utförligt resonemang (SOU 1988:14 s. 164 f.): )|UYHUNDQGH 229 Vi menar att det finns omständigheter som talar både för och emot att komplettera lagstiftningen i det aktuella avseendet... Eftersom en bostadsrättshavare även enligt vårt förslag kan återvinna nyttjanderätten är det i och för sig rimligt att den försumlige medlemmen underrättas om sin återvinningsmöjlighet i anslutning till att denne sägs upp. Ett meddelande till socialnämnden om uppsägningen och anledningen till denna kan väl alltid sägas ha betydelse från bostadssocial synpunkt. Emellertid menar vi att skillnaderna mellan upplåtelseformerna hyra och bostadsrätt också måste beaktas. Således är bostadsrättshavaren medlem i den (ekonomiska) förening som avgiften skall erläggas till. Med andra ord har han själv, även sett från föreningens synpunkt, ett intresse av att han fullgör sina skyldigheter. Vidare bör framhållas att om en motsvarighet till de nu aktuella bestämmelserna i 12 kap. 44 § jordabalken skulle införas i bostadsrättslagen, kommer detta att innebära ytterligare administrativa på- lagor för föreningarna. Slutligen kan vi inte bortse från att bostadsrätten kan pantsättas för lån (om inte denna möjlighet redan utnyttjats maximalt), vil- ket kan användas till att betala den aktuella avgiften. Trots det sagda menar vi att skälen för att i det aktuella avseendet sam- ordna de båda upplåtelseformerna väger över. Därför förordar vi... Detta var en fråga där departementschefen i prop. 1990/91:92 anförde att BRL enligt hans mening i möjlig mån bör anpassas till hyreslagen men att ett ställningstagande borde avvaktas med hänsyn till det arbete som då bedrevs inom ramen hyreslagskommitté. Samma bedömning gjordes beträffande upprepade betalningsförseningar, se avsnitt 16.2.1. %|U XQGHUUlWWHOVH VNLFNDV WLOO ERVWDGVUlWWVKDYDUHQ" Reglerna om underrättelse till hyresgästen i hyreslagen härstammar . Den grundläggande tanken med att införa skyldigheten att lämna en underrättelse var att säkerställa att hyresgästen verkligen får kännedom om den möjlighet som finns att återvinna hyresrätten och att därigenom undvika onödiga rättsförluster (prop. 1973:23 s. 168 ff.). Om man ser på de argument som framfördes av bostads- rättsutredning kan konstateras att det i och för sig är så att bostadsrätts- havaren som medlem har ett intresse av att årsavgifterna erläggs. Men läget är att utgångspunkten är att nyttjanderätten är förverkad på grund av utebliven betalning. En möjlighet finns till återvinning. Det saken handlar om är huruvida bostadsrättshavaren skall få information om detta. Enligt vår mening saknas skäl att tro att bostadsrättshavare har bredare kunskaper om återvinningssystemet än hyresgästen. 230 )|UYHUNDQGH Som bostadsrättsutredning konstaterade innebär underrät- telsen ett visst mått av extra arbete för föreningarna. Detta måste emellertid vägas mot den fördel systemet från informationssynpunkt innebär för bostadsrättshavaren. Möjligheten att pantsätta bostadsrätten för att betala avgiften torde sakna betydelse för frågan om systemet med underrättelse bör införas. Ytterligare belåning torde vara en håll- bar lösning endast i de fall betalningsproblemen är av kortvarig natur. Situationen där bostadsrättshavaren inte kan betala årsavgiften men beviljas lån torde vara ovanlig. Vi föreslår därför att bostadsrättsföreningen åläggs en skyldighet motsvarande den som hyresvärden har att underrätta bostadsrättshava- ren om möjligheterna att återvinna bostadsrätten. En särskild fråga är på vilket sätt delgivning av underrättelsen bör ske. Vi tar upp den i av- snitt 17.2.5. Kravet för bostadslägenheter på meddelande till socialnämnden inför- des för att så långt möjligt förhindra vräkningar (prop. 1977/78:175 s. 176). Man antog att vräkningar i många fall skulle kun- na undvikas genom den nya ordningen med meddelande. Vi har i avsnitt 13.2.3 redogjort för vad som kom fram vid vårt sammanträffande med m.fl. Det mötet hade till syfte att utröna hur reglerna om meddelande till socialnämnden vid störningar eller utebliven betalning av hyra fungerar och vad man ansåg om förut- sättningarna för en motsvarande reglering beträffande bostadsrätter. De redovisade synpunkterna och erfarenheterna drar åt olika håll. Det är svårt för personer som har blivit avhysta att få en ny bostad. Detta talar givetvis för att införa systemet med meddelanden. Men vil- ka åtgärder kommunerna vidtar varierar kraftigt. I många fall händer inget annat än att socialnämnden skickar ut ett brev som inte besvaras. Kommuner känner sig överhopade av meddelanden och det förekommer att personer upplever framstötar från socialnämnden som direkt kränkande. Beträffande bostadsrätter är möjligheterna att hjälpa den som har betalningsproblem klart mindre än beträffande hyresrätter. Hjälp att behålla bostadsrätten kan bli aktuell endast om man kan se att det rör sig om ett helt temporärt betalningsproblem eller möjligen om bostadsrätten helt saknar förmögenhetsvärde. I normalfallet innebär dock regelsystemet att bostadsrätten skall avyttras. När det gäller den ekonomiska dimensionen kan vidare konstateras att bostadsrätter ligger närmare ägande av fast egendom än vad hyres- rätt gör. Exempelvis består en del av bostadsrättshavarens faktiska bo- )|UYHUNDQGH 231 endekostnad oftast av amorteringar och räntebetalningar avseende lån på samma sätt som för en fastighetsägare. För kreditinstituten finns ingen skyldighet att skicka meddelanden till socialnämnden. Det torde vara vanligt att den som inte kan betala årsavgiften också har problem att betala sina lån. Därmed kan lägenheten komma att avyttras efter agerande av kreditgivaren. Till skillnad från vad som gäller beträffande systemet mot störning- ar i boendet kan vi se skillnader mellan hyresrätter och bostadsrätter vid utebliven betalning. Det torde vara i mycket färre fall som det kan bli aktuellt att vidta åtgärder som medför att bostadsrättshavaren får behålla sin bostadsrätt än vad fallet är med hyresgäster. Därtill kommer att systemet med meddelande inte fungerar särskilt bra beträffande hy- resrätter, att man i kommuner upplever att "papper" skickas i onödan samt att vissa personer reagerar negativt och känner sig kränkta när socialnämnden kontaktar dem. Beträffande störningar i boendet kom vi till slutsatsen att meddelan- de bör skickas till socialnämnden. I det nu aktuella sammanhanget, ute- bliven betalning av årsavgiften, anser vi däremot att skälen PRW en ord- ning med meddelanden väger över. 16.2.4Återvinning vid sjukdom m.m. 9nUW I|UVODJ Ett undantag från regeln att en bostadsrättshavare får skiljas från en bostadslägenhet när denne har betalat först efter åter- vinningsfristen skall införas. Det avser situationen att bostadsrätts- havaren har varit förhindrad att betala årsavgiften på grund av sjukdom eller liknande oförutsedd omständighet och års- avgiften har betalats så snart det var möjligt, dock senast när tvisten om avhysning avgjordes i första instans. Någon motsvarighet till möjligheten enligt hyreslagen för social- nämnden att ta över betalningsansvaret bör inte föras in i BRL. En hyresgäst får, enligt 44 § fjärde stycket hyreslagen, inte skiljas från en bostadslägenhet om 1.socialnämnden inom återvinningsfristen meddelar hyresvärden att den åtar sig betalningsansvaret för hyran, eller 2.hyresgästen har varit förhindrad att betala hyran inom återvinnings- fristen på grund av sjukdom eller liknande oförutsedd omständighet 232 )|UYHUNDQGH och hyran har betalats så snart det var möjligt, dock senast när tvis- ten om avhysning avgörs i första instans. Dessa bestämmelser infördes . I förarbetena (prop. 1992/93:115 s. 16 f.) angavs att man borde förbättra socialnämndernas möjligheter att agera och att starka skäl talade för att de genom att åta sig betal- ningsansvaret skall kunna förhindra att hyresgästen förlorar sin bostad. Tanken bakom undantagsregeln avseende sjukdom o.d. var att säker- ställa att hyresgästen i vissa klart ursäktliga fall får bo kvar i lägenhe- ten trots att hyran betalades först efter utgången av återvinningsfristen. Bör då dessa bestämmelser överföras till BRL? Vid vårt sammanträffande med m.fl. (se avsnitt 13.2.3) angav man samstämmigt att det är mycket ovanligt att social- nämnden i praktiken åtar sig betalningsansvaret beträffande hyresrätter. Det förekommer i princip inte. Som utvecklades i det föregående av- snittet är huvudregeln att en bostadsrätt skall realiseras, varefter be- hållningen av detta får tas i anspråk innan det kan bli aktuellt med bi- stånd. Redan av dessa skäl kan konstateras att det är uteslutet att före- slå en överföring av hyreslagens regler om socialnämndens övertagan- de av betalningsansvaret till BRL. Bör då en motsvarighet införas till regleringen i hyreslagen som in- nebär att hyresgästen inte får skiljas från en bostadslägenhet trots att betalningen har erlagts efter återvinningsfristens utgång, om försening- en beror på sjukdom eller liknande? Vi anser att det är viktigt att man upprätthåller principen att årsavgiften skall betalas och att detta sker . Inte minst i små bostadsrättsföreningar är detta av stor vikt för fö- reningens ekonomi. är det viktigt med balans i systemet. Re- dan enligt gällande rätt är utebliven betalning av årsavgiften en förver- kandegrund. Vi föreslår att upprepade betalningsförseningar inom åter- vinningsfristen skall kunna leda till att rätten till återvinnning går förlo- rad, vilket i sin tur medför att bostadsrättshavaren förlorar sin lägenhet. Detta tror vi kommer att få en preventiv betydelse mot missbruk. Det vi här talar om är att boende, som blir sjuka o.d. och inte betalar inom återvinningsfristen, inte skall förlora sin bostad. De aktuella fallen me- nar vi allmänt sett framstår som ursäktliga. Det är inte fråga om miss- bruk av systemet och liknande. Vi ser det därför som rimligt att fall som dessa inte skall leda till ett förverkande som man skärper lagstiftningen mot missbruk o.d. När det gäller lokaler gör vi samma bedömning som man har gjort beträffande hyresrätter. Det rör sig då oftast om näringsidkare. På dem kan man ställa större krav. Undantaget bör därför inte omfatta lokaler utan endast bostadslägenheter. )|UYHUNDQGH 233 Vi föreslår alltså att det för bostadsrätter som är bostadslägenheter införs ett undantag från huvudregeln att bostadsrättshavaren får skiljas från lägenheten när betalning har erlagts efter återvinningsfristen. Un- dantaget skall avse situationen att förseningen beror på att bostads- rättshavaren har varit förhindrad att betala årsavgiften på grund av sjukdom eller liknande oförutsedd omständighet. Regleringen bör ut- formas efter mönster av hyreslagen. 234 )|UYHUNDQGH )|UIDUDQGHW YLG XSSVlJQLQJ 235 17 Förfarandet vid uppsägning En uppsägning skall vara skriftlig, om inte skriftligt erkännande av uppsägningen lämnas, 7 kap. 26 § BRL. Utan att det särskilt anges är utgångspunkten att bostadsrättshavaren, när det är denne som säger upp avtalet, har möjlighet att göra uppsägningen hos en behörig ställföre- trädare för föreningen. I paragrafen ges bostadsrättshavaren uttryckli- gen även en annan möjlighet. Bostadsrättshavaren får också göra upp- sägningen hos den som är behörig att ta emot årsavgiften på förening- ens vägnar. Det kan vara fråga om t.ex. förvaltare, vice värd eller någon annan som har rätt att ta emot avgifter för föreningens räkning (m.fl., Bostadsrättslagen, 2 uppl., 1998, s. 220). Motsvarande bestämmelser för hyresrätter finns i 8 § hyreslagen. Vissa avvikelser finns. Utgångspunkten är att en uppsägning skall vara skriftlig, om hyresförhållandet har varat i följd WLOO vilken tid uppsägningen görs. Har avtalet varat än kan avtalet alltså sägas upp muntligen, oav- sett om det är hyresvärden eller hyresgästen som gör uppsägningen. Därefter är det bara hyresgästen som kan säga upp avtalet muntligen. Det förutsätter dock att hyresvärden lämnar ett erkännande av uppsäg- ningen. Ett undantag finns. En lokalhyresgästs uppsägning enligt 58 a § hyreslagen – vilket innebär att uppsägningen sker med begäran om förlängning på ändrade villkor – måste vara skriftlig. På motsvarande sätt som för bostadsrätter får uppsägning göras hos den som är behörig att ta emot hyra på hyresvärdens vägnar. Ett ytterligare krav som saknar motsvarighet i BRL finns när upp- sägningen enligt första stycket VNDOO vara skriftlig, hyresvärden är den som säger upp och det rör sig om ett bostadshyresavtal. 236 )|UIDUDQGHW YLG XSSVlJQLQJ bör i dessa fall, enligt 8 § andra stycket hyreslagen, hyresvärden ange orsaken till att avtalet upphör. Undantag gäller när hyresgästen saknar besittningsskydd enligt bestämmelserna i 45 § första stycket 1 - 3. Det bör observeras att angivande av orsaken aldrig är obligatoriskt. De nu aktuella bestämmelserna i fick sitt sakliga innehåll genom BRL. När de infördes innebar de en anpassning till vad som gällde för hyresrätter (prop. 1971:12 s. 135). Det bör dock nämnas att det enligt hyreslagen fanns ett krav på skriftlighet först om hyresför- hållandet hade varat . Då gjordes också inskränkningen att är muntlig uppsägning en möjlighet endast för hyresgästen. infördes bestämmelserna om att hyresvärden i de flesta fall bör ange orsaken till uppsägningen. För skriftlig uppsägning finns särskilda bestämmelser om GHOJLYQLQJ av uppsägningen. En skriftlig uppsägning skall delges den som söks för uppsägning, 7 kap. 27 § BRL. Utgångspunkten är därvid att delgiv- ningslagen (1970:428) är tillämplig. Men bestämmelserna i 12 - 15 §§ delgivningslagen är inte tillämpliga. Det innebär att delgivningslagens bestämmelser om delgivning genom att handlingen lämnas till annan än den sökte, kungörelsedelgivning och s.k. spikning, inte är tillämpliga. I stället för dessa gäller bestämmelserna i 7 kap. 27 § andra och tredje styckena BRL. Om den som söks för delgivning inte träffas i sitt hemvist, får uppsägningen sändas i rekommenderat brev under bostads- rättshavarens vanliga adress. Ett exemplar av uppsägningen skall dess- utom lämnas antingen i den söktes bostad till en vuxen medlem i hus- hållet eller, om bostadsrättshavaren driver rörelse med fast kontor, på kontoret till någon som är anställd där. Påträffas inte någon av de nu angivna, skall uppsägningen i stället läggas i den söktes postlåda, om sådan finns. Uppsägning anses har skett när vad som här sagts har ut- förts. I paragrafens tredje stycke öppnas en möjlighet att säga upp genom kungörelse i Post- och . Detta förutsätter att den hos vilken delgivning skall ske saknar känt hemvist i och inte hel- )|UIDUDQGHW YLG XSSVlJQLQJ 237 ler har något känt ombud som har rätt att ta emot uppsägning för ho- nom. Beträffande hyreslagen kan först sägas att bestämmelserna om delgiv- ning är betydligt mer svåröverskådliga än .