sou · GOB327 · 2001-01-01 00:00:00 — RÅ som tidigare hade en mycket blygsam verksamhet avseende utveck- lingssamarbete har numera en person på heltid som ägnar sig åt att sam- ordna de snabbt växande insatserna. DV hade redan tidigare en person som ansvarade för samordningen av utvecklingssamarbetet och som också själv utförde en stor del av insat- serna. har verksamheten breddats och mer personal såväl på DV som från olika domstolar är engagerade. KVS hade redan tidigt etablerat en väl fungerande samordningsfunktion och organisation för att hantera utvecklingssamarbetet och därför har man heller inte behövt genomföra några större förändringar. Finansieringen och därmed sammanhängande administrativa frågor har varit föremål för ständiga diskussioner mellan rätts- väsendets myndigheter och Sida. har en hel del av de stora och mera övergripande frågorna lösts på ett sätt som upplevs som tillfredsställande för samtliga inblandade. Rättsväsendets myndigheter har numera inga problem att få förstu- dier och andra förberedande verksamheter finansierade. Man har kommit överens om principer för ersättning som innebär full kostnadstäckning. Det finns en entydig strävan att få en mer programmatisk inriktning av utvecklingssamarbetet i respektive land. Den inriktning som KUR angav, att det bör vara tillräckligt med ett finansieringsbeslut för respektive land, förefaller ligga inom räckhåll. En annan målsättning är att rättsväsendets myndigheter skall kunna planera sin verksamhet inom utvecklingssamarbetet på samma sätt som all annan verksamhet och förelägga sina förslag till årsplaner för Sida. Sammantaget innebär förändringarna att samtliga de förändringsbe- hov som KUR pekade på nu förefaller vara lösta. Rättsväsendets myn- digheter har fått den framförhållning och trygga planeringshorisont som gör det möjligt att öka insatserna på ett planmässigt sätt. Det har också varit möjligt att bygga upp de centrala planerings- och samord- ningsresurser som är nödvändiga för att kunna hantera en ökad volym. Finansieringsfrågorna förefaller nu alltså vara lösta. Lösningarna har åstadkommits på ett pragmatiskt sätt i samarbete mellan myndigheterna. Dock arbetar Sida fortfarande i grunden med samma modell som tidigare dvs. Detta innebär att lösningarna för rättsväsendets myndigheter i själva verket är att betrakta som undantag som åstadkommits på en mer eller mindre formell basis. Vissa problem kvarstår, framför allt när det gäller själva administrationen, kontrollen och uppföljningen. Detta eftersom KTS-modellen i grunden bygger på att det finns en affärsmässig relation mellan Sida som upphandlare och konsulten som utförare. Just i denna typ av avtal/samarbeten fungerar modellen alldeles utmärkt, varför det knappast fel på själva modellen. Problemet är att den inte lämpar sig särskilt väl inom rättsväsendet. KUR föreslog i sitt delbetänkande att Sida och rättsväsendets myn- digheter skulle diskutera sig fram till en modell för finansiering, kontroll, uppföljning, re dovisning, rapportering och revision som var avpassad för det institutionella samarbetet. Kommittén framhöll dock att detta inte får innebära att kraven på effektivitet och hushållning med statliga medel minskar. Tvärtom bör förslaget kunna leda till enklare och mindre resurskrävande rutiner och att risken för suboptimeringar kan elimineras. Att hitta en ny och mer ändamålsenlig modell för institutionellt samarbetet var ett önskemål både från Sida och från rättsväsendets myndigheter. Efter vad jag erfarit pågår diskussioner inom Sida samt i regerings- kansliet mellan Justitie- och Utrikesdepartementen om att hitta en ny modell. Diskussionen har dock inte landat. Att etablera en modell för att hantera det institutionella samarbetet skulle vara resurs- besparande inte minst på Sida. Detta skulle kunna ge utrymme för ett kvalitativt utvärderingsarbete av insatserna inom rättsområdet. Rätts- väsendets insatser har pågått så att det börjar vara möjligt att dra slutsatser också av kvalitativ art för att utveckla de framtida insatserna. Såväl de fakta som finns när det gäller insatserna som de uppfattningar som framkommit i intervjuerna pekar entydigt på att utvecklingssam- arbetet är inne i en positiv spiral –Överenskommelserna ger stadga och struktur till samarbetet –Volymerna har ökat radikalt –Finansieringsfrågorna är lösta på ett pragmatiskt sätt även om det kvarstår en del administrativa bekymmer –Kompetensen och kapaciteten hos rättsväsendets myndigheter har förbättrats kraftigt –Utvecklingen går från projekt till programsamarbete. Blickar man framåt förefaller det finnas en grund för fortsatt optimism. Arbetet utvecklas i en ständig process. Kommande handlingsprogram har förutsättningar att förbättras. De kvarvarande problemen kring administration etc. bör vara möjliga att lösa om man realiserar tankarna på en modell för institutionellt samarbete som är avpassad till rättsvä- sendets behov. Det bör också vara möjligt att ta en del nya steg, exem- pelvis skulle det vara värdefullt att starta ett kvalitativt utvärderings- arbete, likaså kanske tiden snart är mogen att i ökad utsträckning få en integration med EU:s insatser. Min sammanfattning av de senaste årens utveckling kan ge intryck av att den positiva utvecklingen av insatserna mer eller mindre har kommit av sig självt. Detta har verkligen inte varit fallet. framåt varit både krokig och stenlagd. Det har funnits och finns i vissa avseenden fortfarande, skilda uppfattningar i enskilda frågor mellan Sida och rättsväsendets myndigheter, respektive mellan och . Det viktiga är dock att meningsskiljaktig- heterna har lösts, oftast i kompromissens tecken och mitt bestämda intryck är att arbetet nu är väsentligt mer resultatorienterat . Den politiska viljan från Regeringen att öka samarbetet har varit drivkraften, styrgruppen och myndighetssamarbetet har varit medlen för att åstadkomma denna resultatorientering.