sou · GOB3119d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Avgränsningen till värdepappersinstitut innebär att kompetenssparinstituten kommer att omfattas av de allmänna bestämmelser som gäller för sådana företag, t.ex. de rörelseregler och regler om kapitaltäckning som gäller enligt bankrörelselagen och lagen om värdepappersrörelse. I paragrafens andra stycke anges kriterierna för den materiella tillståndsprövningen. Punkterna 1 och 3 fordrar ingen ytterligare kommentar. Innebörden i det i punkten 2 uppställda sundhetskra- vet har behandlats i anslutning till 1 kap. 3 §. 1 kap. 6 § Syftet med bestämmelsen är att ge ett fullgott underlag för bedömning av tillståndsfrågan. Det framstår som naturligt att det i planen bl.a. anges vilken eller vilka sparformer verksamheten skall omfatta, hur dessa är tänkta att utformas, ruti- ner för bokföring, registrering och förvaring av värdepapper och andra uppgifter av betydelse för tillståndsfrågan. Några detaljföre- skrifter om verksamhetsplanens innehåll bör inte tas in i lagen. Det bör i stället överlåtas åt regeringen, eller efter regeringens bemyn- digande, att vid behov meddela närmare före- skrifter härom. 1 kap. 7 § Förvaltningen av kompetenssparmedlen kommer att ske på ett sätt som i stora delar överensstämmer med bestämmelserna om det individuella pensionssparandet (IPS). De institut som har tillstånd att vara pensionssparinstitut bör därför kunna få sin ansökan om tillstånd prövad på ett enklare sätt. Regeringen eller, efter regering- ens bemyndigande, får meddela närmare före- skrifter om villkoren för en förenklad tillståndsgivning. 2 kap. 1 § Här anges de sparformer som det individuella kompetenssparandet omfattar. Härutöver kan kompetenssparande ske i försäkring som omfattas av denna lagstiftning enligt vad som närmare anges i 1 kap. 1 § andra stycket. Av formuleringen framgår att sparandet får fördelas mellan inlåning, andelar i värdepappersfond samt obliga- tioner och andra fordringsrätter. Tillgångarna på kompetensspar- kontot får också flyttas mellan de olika sparformerna och mellan olika placeringar. De enskilda sparformerna kommenteras nedan. 2 kap. 2 § omfattar både det som avses med bankin- stitut i 1 kap. 2 § 3 lagen om värdepappersrörelse, dvs. bankaktie- bolag, sparbank, medlemsbank och utländskt bankföretag som fått tillstånd att driva bankrörelse från filial här i landet, samt utländskt bankföretag utan etablering i . Kännetecknande för bankinlåning är att den avser kontoinlåning från allmänheten med i princip likalydande villkor från alla insättare, att behållningen är nominellt säker och helt likvid och att den inte är förknippad med några skyldigheter för insättarna och inte heller kopplad till någon annan typ av näringsverksamhet eller rörelse. 2 kap. 3 § Genom reglerna i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder inför- livades EG:s direktiv (85/611/EEG) om samordning av lagar, för- ordningar och administrativa föreskrifter som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (UCITS-direkti- vet) i svensk rätt. Hänvisningen i paragrafen till utländska fondfö- retag avser sådana som uppfyller kraven i direktivet. De fonder som blir aktuella är således i första hand fonder i länder inom det Europeisk samarbetsområdet (EES), vilka är underkastade i allt väsentligt samma regler som svenska fonder. 2 kap. 4 § Paragrafen reglerar placeringar i obligationer och andra fordrings- rätter. I paragrafen föreskrivs att placeringar får ske endast i papper som är föremål för allmän omsättning. 3 kap. 1 § I paragrafen uppställs ett krav på skriftlig form för kompetensspar- avtal. Kravet motiveras av att avtalet i vissa fall kan komma att gälla och även efter spararens död. Obligatoriska uppgif- ter är att sparandet är avsett för kompetensutveckling och de vill- kor som gäller för utbetalning av kompetenssparmedlen. Avtalet får inte innehålla villkor om att en insättning inte får understiga . Aktuella bestämmelser om utbetalning av kompetensspar- medel i kompetensutvecklingssyfte finns i 8 och 9 §§. I 12 § finns bestämmelser om utbetalning i andra fall än för kompetensutveck- ling. I fråga om uppdelningen av bestämmelser mellan lagen om individuellt kompetenssparande och olika skatteförfattningar har i förevarande paragraf intagits en bestämmelse om att kompetens- sparavtalet även skall innehålla fullmakt för kompetenssparinstitu- tet att förfoga över tillgångar på kompetenssparkonto för betalning av avkastningsskatt. I ett kompetenssparavtal måste givetvis regle- ras även andra frågor. Särskilda föreskrifter om avtalets innehåll i övrigt kan inte bedömas vara nödvändiga i lagen om kompetenssparande. Däremot föreskrivs att sådana villkor för att civilrättsligt kunna åberopas mot kontoinnehavaren skall tas in i avtalet. Motivet för detta är i huvudsak detsamma som för kravet på skriftlig form. Regeln är också ägnad att inskärpa vikten av att kompetenssparavtal utformas på ett tydligt och fullständigt sätt. Ett kompetenssparavtal får inte ingås av den som uppbär ålderspension enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. 3 kap. 2 § I paragrafen erinras om de krav som i inkomstskatterättsligt hänse- ende ställs på innehållet i ett kompetenssparavtal. Bestämmelsen har förts in här i stället för i inkomstskattelagen. 3 kap. 3 § I paragrafens första stycke uttrycks en grundprincip bakom den föreslagna lagstiftningen, nämligen att kontoinnehavaren själv, inom de ramar som lagen anger, får bestämma hur tillgångarna vid varje tid skall förvaltas. skall således följa kontoinnehavarens anvisningar i fråga om placeringar. Därvid måste givetvis iakttas de begränsningar av tillåtna placeringar som följer av reglerna i 2 kap. I lagen ges inga föreskrifter om att pla- ceringarna måste fördelas på visst sätt inom eller mellan de olika sparformerna. Den som önskar prioritera säkerhet i sparande kan som placering välja inlåning. Som en naturlig del i kompetens- sparrörelse bör ingå att institutet i den utsträckning kontoinne- havaren önskar och behöver det, bistår denne med placeringsråd och annan vägledning. Härigenom torde i flertalet fall kunna und- vikas förluster till följd av oförsiktighet eller bristande kunskaper. Kontoinnehavaren kan också uppdra åt kompetenssparinstitutet att sköta placeringarna. Institutet skall därvid självfallet iaktta före- skrifterna om tillåtna sparformer och de begränsningar som kan följa av spararens instruktioner. I paragrafens andra stycke finns en allmän målbestämmelse för förvaltningen av kompetenssparmedlen. Den kommenteras när- mare i avsnitt 7.3.3. 3 kap. 4 § I paragrafen regleras vilka värdepappersfonder och utländska fondföretag som kan komma i fråga. Den begränsning detta inne- bär kommenteras närmare i avsnitt 7.3.3. 3 kap. 5 § skall för varje kompetenssparavtal föra ett särskilt kompetenssparkonto. Detta skall skiljas från inlånings- konton. Kompetenssparkontot är det sammanhållande kontot för samtliga placeringar. På kompetenssparkontot skall fortlöpande antecknas alla förvaltningsåtgärder som vidtas och kontot skall ge en samlad bild av hur kontoinnehavarens till- gångar är placerade. 3 kap. 6 § Bestämmelsen följer av den valda lösningen att kontoinnehavaren förblir ägare till medel som inte placeras som inlåning direkt i kompetenssparinstitutet. Sparmedel som inbetalas till annat kom- petenssparinstitut än bank skall således avskiljas och hållas avskilda från institutets tillgångar. Detsamma gäller obligationer och andra fordringsrätter som förvärvas för kontoinnehavarens räkning oav- sett om institutet är en bank eller annat värdepappersinstitut. Beträffande avskiljande och formerna härför gäller vanliga regler. Avskiljandet innebär att tillgångarna inte kan utmätas för kompe- tenssparinstitutets skulder och inte heller ingår i konkursboet i fall av institutets konkurs. 3 kap. 7 § I bestämmelsen ges kompetenssparinstitutet rätt att för i paragra- fen angivna ändamål avyttra tillgångar på ett kompetenssparkonto för att göra likvida medel tillgängliga. Punkterna 1 och 2 fordrar ingen närmare kommentar. Punkten 3 avser i första hand utsök- nings- och familjerättsliga förhållanden. Avyttringen bör ske med utgångspunkt från vad som bedöms vara mest förmånligt för kon- toinnehavaren. Utbetalning av kompetenssparmedel för kompetensutveckling 3 kap. 8 § Beträffande bestämmelserna om utbetalning i paragrafen kom- menteras den i avsnitt 3.6. Möjligheten till utbetalningar enligt föreskrifter i annan författ- ning avser i första hand utsöknings- och familjerättsliga förhållan- den. Krav på godkänd kompetensutveckling 3 kap. 9 § Paragrafen kommenteras i avsnitt 3.6. och 8.3. 3 kap. 10 och 11 §§ Paragraferna kommenteras i avsnitt 3.7. Utbetalning av kompetenssparmedel i andra fall 3 kap. 12 § Paragrafen kommenteras i avsnitt 3.8. Flyttning av kompetenssparmedel till annat konpetenssparinstitut 3 kap. 13 § Enligt bestämmelsen får spararen flytta tillgångarna mellan de tillåtna sparformerna och också flytta kompetenssparavtalet till ett annat kompetenssparinstitut. Den sistnämnda flyttningsmöjlighe- ten är primärt avsedd att tillsammans med reglerna om information i 15 och 16 §§ bidra till konkurrens mellan instituten i fråga om avgifter och service. Flyttning av kompetenssparavtalet förutsätter att ett avtal träffas med ett annat kompetenssparinstitut. Det avtal som träffas med detta institut skall därvid anses utgöra en direkt fortsättning av det tidigare. Det åligger det institut med vilket avtal ursprungligen träffats att kontrollera att det föreligger ett avtal med ett annat institut innan några tillgångar överförs. Några tillgångar får inte betalas ut till spararen utan att det föranleder att avgift tas ut enligt 12 §. Överföringen skall i stället ske mellan de berörda instituten. Vid flyttning får en skälig avgift tas ut. Flyttning av kompetenssparmedel i andra fall 3 kap. 14 § I paragrafens första stycke föreskrivs att en kompetenssparare får flytta sitt sparande till det individuella pensionssparandet i samband med att denne börja uppbära någon form av ålderspension enligt 5 kap. lagen om inkomstgrundad ålderspension. I paragrafens andra stycke föreskrivs att för flyttning enligt första stycket och för flyttning av sparmedel i samband med avveckling av kompetenssparrörelse enligt 6 kap. 3 § får avgift inte tas ut. 3 kap. 15 § Bestämmelsen motsvarar i huvudsak vad som gäller om avräk- ningsnotor, men omfattar här även andra transaktioner såsom flyttning av medel mellan olika inlåningskonton. 3 kap. 16 § I paragrafens första stycke åläggs kompetenssparinstitutet skyldig- het att ge kontoinnehavaren en utförlig redovisning av till- gångarnas förvaltning. Denna regel är tvingande. Kontoinnehavaren får härigenom en överblick av tillgångarnas placering, värde och avkastning. I redovisningen kan också avläsas vilka kostnader som varit förenade med sparandet. I paragrafens andra stycke anges att kompetenssparinstitutet i sin årliga redovisning över förvaltningen av tillgångarna på kompetenssparkontot skall ge särskild information till sådana kontohavare som har haft tillgångar placerade i en sådan värdepappersfond som avses i lagen om värdepappersfonder. Bestämmelsen har utformats i anslutning till 27 a lagen om värdepappersfonder. 4 kap. Spararens förfoganden 4 kap. 1 § Bestämmelsen i paragrafens första stycke, som är utformad huvud- sakligen efter förebild av 3 § andra stycket lagen (1927:77) om för- säkringsavtal, innehåller en civilrättslig ogiltighetsregel beträffande förfoganden över tillgångar på ett kompetenssparkonto eller över den rätt som följer av ett sparavtal om förfogandet skett i strid mot lagens bestämmelser. Här bör särskilt noteras bestämmelserna i 3 kap. 2 § om bl.a. förbud mot pantsättning eller belåning av tillgångarna på kontot. I 5 kap. 5 § utsökningsbalken finns ett principiellt förbud mot utmätning av egendom som inte får överlåtas. Med hänsyn till denna föreskrift har i andra stycket tagits in en regel om att över- låtelseförbudet som sådant inte hindrar utmätning och andra exe- kutiva förfaranden. I 3 § försäkringsavtalslagen finns en regel med samma innebörd. 4 kap. 2 § För tydlighetens skull anges uttryckligen i paragrafen att lagens begränsningar i fråga om möjligheterna att förfoga över medel på ett kompetenssparkonto inte gäller om kompetenssparavtalet upp- hör att gälla. 4 kap. 3 § Det individuella kompetenssparandet är konstruerat så att konto- innehavaren är ägare till värdepapper och fondandelar som anteck- nats på kompetenssparkontot. I olika situationer kan då en sam- äganderätt uppkomma. Så kan t.ex. bli fallet om kompetensspara- ren avlider och flera personer är insatta som förmånstagare. Sam- äganderättslagen skulle då bli tillämplig. Den lagens regler, t.ex. om förordnande av god man och om försäljning på offentlig auktion, framstår dock som onödigt tyngande, eftersom samäganderätten inom det individuella kompetenssparandet kan avse endast ett slags lätt omsättbara tillgångar som dessutom förvaltas av särskilda institut. Genom en särskild bestämmelse undantas därför tillgångar på ett kompetenssparkonto från samäganderättslagens tillämp- ningsområde. Samägandesituationer regleras i stället i 4 kap. 12 och 16 §§ lagen om individuellt kompetenssparande. Dessa bestämmel- ser kommenteras i anslutning till resp. paragraf. 4 kap. 4 § Bestämmelsen i paragrafens första stycke svarar mot 102 § försäk- ringsavtalslagen som innehåller den grundläggande regeln om möj- lighet för försäkringstagaren att förordna förmånstagare, varvid förordnandet kan göras oåterkalleligt. Kretsen av förmånstagare begränsas till samma personkrets som enligt 58 kap. 27 § inkomst- skattelagen. Regeln i paragrafens andra stycke svarar mot 106 § försäkrings- avtalslagen och avser fallet att förmånstagaren avlider före kompe- tensspararen. 4 kap. 5 § Efter förebild i 103 § försäkringsavtalslagen gäller enligt paragra- fens första stycke att formkravet att ett förmånstagarförordnande och återkallelse därav skall skriftligen meddelas kompetenssparin- stitutet eller dokumenteras i kompetenssparavtalet. Paragrafen har även i övrigt utformats i enlighet med denna bestämmelse. Bestämmelsen i paragrafens andra stycke har i huvudsak oföränd- rad överförts från 103 § andra stycket försäkringsavtalslagen som angetts ovan. 4 kap. 6 § Paragrafen svarar mot 104 § första stycket försäkringsavtalslagen och innehåller huvudregeln att sparmedlen inte ingår i spararens kvarlåtenskap, om en förmånstagare har förordnats. Avlider kom- petensspararen utan att förmånstagare förordnats upphör kompe- tenssparavtalet att gälla. Verkan av detta har behandlats i anslutning till 2 §. 4 kap. 7 § Den i paragrafen angivna jämkningsregeln till förmån för efterle- vande make eller bröstarvinge har utformats efter mönster av bestämmelsen i 104 § andra stycket försäkringsavtalslagen. 4 kap. 8 § Här återfinns motsvarigheten till den jämkningsregel som i försäk- ringsavtalslagen finns i 104 § tredje stycket. Det är alltså fråga om en situation då spararen avlider sedan det dömts till äktenskaps- skillnad mellan honom och hans maka eller sedan talan om äkten- skapsskillnad har väckts. Vid försäkring skall prövningen av om maken "får ut sin andel" grundas på försäkringens återköpsvärde. Eftersom något återköpsvärde inte finns vid det individuella kom- petenssparandet får vid beräkningen användas marknadsvärdet av tillgångarna på kompetenssparkontot. På motsvarande sätt som skett i 7 § har paragrafen omformulerats för att markera att det även i denna situation är fråga om en engångsbetalning. 4 kap. 9 § I likhet med vad som gäller enligt försäkringsavtalslagen (104 § fjärde stycket) gäller en ettårig preskriptionstid för väckande av talan mot en förmånstagare om jämkning enligt vad som anges i 7 och 8 §. 4 kap. 10 § 1 105 § försäkringsavtalslagen finns vissa tolkningsregler i fråga om bestämmelser som rör en förmånstagares rätt till försäkringsbe- lopp. I andra stycket anges att om make betecknats som förmåns- tagare förordnandet skall gälla för den som försäkringstagaren var gift med vid sin död. Vidare skall ett sådant förordnande anses förfallet om mål om äktenskapsskillnad mellan makarna då pågick. I tredje stycket föreskrivs att i det fall försäkringstagarens barn insatts som förmånstagare, förordnandet skall gälla till förmån för försäkringstagarens bröstarvingar, därvid beloppet skall fördelas mellan dem efter de grunder som gäller i fråga om arvsrätt efter försäkringstagaren. Fjärde stycket innehåller tolkningsregler för det fall make och barn insatts som förmånstagare. I förevarande paragraf har föreskrivits att nämnda tolkningsreg- ler i försäkringsavtalslagen skall på motsvarande sätt tillämpas beträffande tolkningen av bestämmelser om förmånstagares rätt enligt ett kompetenssparavtal. Övriga bestämmelser om förmånstagarförordnande m.m. Bestämmelsen svarar mot 109 § försäkringsavtalslagen och anger att en förmånstagare inte under spararens livstid får förfoga över sin rätt enligt kompetenssparavtalet. Detta gäller oavsett att för- ordnandet gjorts oåterkalleligt. 4 kap. 12 § Bestämmelsen i paragrafens första stycke anknyter till 11 § och anger ramarna för en förmånstagares förfoganden sedan förord- nandet börjat tillämpas. Grundregeln är att förmånstagaren inträder i kompetensspararens rätt enligt kompetenssparavtalet. Förmånstagaren får således göra omplaceringar och också byta kompetenssparinstitut. Förmånstagaren får däremot inte ändra vad som bestämts i kompetenssparavtalet. En förmånstagare får inte heller göra inbetalningar till kompetenssparkontot. Bestämmelsen i paragrafens andra stycke avser situationen att flera inträder som förmånstagare. Det mest praktiska ex- emplet är kanske att förordnandet gjorts till förmån för kompe- tensspararens barn eller make/maka och barn. Som angetts i anslutning till 3 § gäller då inte samäganderättslagen. I förevarande stycke har i stället intagits bestämmelser som i materiellt avseende väsentligen motsvarar de grundläggande reglerna i den lagen. Omplaceringar och byte av kompetenssparinstitut fordrar såle- des samtliga förmånstagares samtycke. Några undantagsregler motsvarande de i samäganderättslagen har med hänsyn till tillgångarnas art inte ansetts nödvändiga. Vid längre sjukdom eller frånvaro torde förmånstagaren i allmänhet företrädas av god man enligt reglerna i . Det föreligger inte heller några hinder mot att en förmånstagare enligt vanliga regler ger någon annan fullmakt att företräda honom. Om förmånstagarna inte kan enas, kan några förvaltningsåtgär- der inte vidtas. En sådan låsning är olämplig. I tredje stycket före- skrivs därför att en förmånstagare i sådant fall kan begära att kom- petenssparinstitutet skall upprätta ett konto för var och en av för- månstagarna och fördela tillgångarna mellan kontona. En sådan delning kan också föreskrivas av kompetensspararen i anslutning till förmånstagarförordnandet. Varje förmånstagare kan därefter själv besluta om tillgångarna på sitt konto inom ramen för reglerna i första stycket. Vid fördelningen skall förmånstagarna anses ha lika rätt till kompetenssparmedlen om inte kompetensspararen fördelat andelarna på annat sätt i förordnandet. 4 kap. 13 § I 111 § försäkringsavtalslagen anges att ett återkalleligt förord- nande om förmånstagare förfaller, om försäkringstagaren överlåter den rätt försäkringsavtalet medför i förhållande till försäkringsgivaren. Samma verkan torde följa av bodelning och utmätning. I överensstämmelse med det sagda föreskrivs i denna paragraf att ett förmånstagarförordnande upphör att gälla, om rätten enligt ett kompetenssparavtal övergått på annan av annan orsak än kompe- tensspararens eller en tidigare förmånstagares död och om det är fråga om ett förordnande som kan återkallas. 4 kap. 14 § I paragrafens första stycke anges som huvudregel att kompetens- sparavtalet upphör att gälla om sedan kompetensspararen avlidit också förmånstagaren avlider. Tillgodohavandet på kompetens- sparkontot faller då ut i förmånstagarens dödsbo. Härvid gäller reglerna i 2 §. Finns det flera samtidiga förmånstagare gäller att kompetenssparandet upphör att gälla till den del tillgångarna vid en fördelning enligt 12 § tredje stycket belöper på den avlidne. Regeln i paragrafens andra stycke stadgar undantag från huvudre- geln i första stycket för det fall spararen i det ursprungliga för- månstagarförordnandet föreskrivit att detta skall övergå på annan om den förste förmånstagaren avlider. Även för förordnanden av detta slag gäller bestämmelserna i 4 kap. 4 § i fråga om kretsen av tillåtna förmånstagare. 4 kap. 15 § I paragrafen upptas de bestämmelser som svarar mot reglerna om förverkande av eventuell rätt till försäkringsbelopp när någon orsa- kat en försäkringstagares eller en förmånstagares död genom vissa Om förmånstagarförordnande saknas upphör kompe- tenssparavtalet att gälla vid dödsfallet och tillgångarna faller då ut i dödsboet efter den avlidne. Därvid gäller i stället reglerna i 15 kap. om förlust av rätten att ta arv eller testamente. 4 kap. 16 § I paragrafen regleras fallet att rätten enligt ett kompetenssparavtal vid bodelning helt eller delvis tillagts kontoinnehavarens make. Om rätten enligt kompetenssparavtalet i sin helhet övergått till den andre maken övertar denne också kompetenssparkontot. Har rätten enligt avtalet delats skall kompetenssparinstitutet upprätta ett kompetenssparkonto även för den andre maken och fördela till- gångarna mellan kontona i enlighet med vad som bestämts vid bodelningen. Genom hänvisning till vad som gäller för förmånsta- gare enligt 12 § första stycket anges att den som genom bodelning förvärvat rätt enligt ett kompetenssparavtal inte får göra egna inbetalningar till kompetenssparkontot och inte själv förordna förmånstagare. Förhållandet till spararens borgenärer 5 kap. 1 § Rätten till medel enligt kompetenssparavtal likställs med annan egendom vad gäller möjligheten till utmätning för spararens skul- der. Om det föreligger ett oåterkalleligt förmånstagarförordnande och kompetensspararen således inte kan förfoga över rätten enligt kompetenssparavtalet torde dock följa av allmänna principer att inte heller utmätning får ske. 5 kap. 2 § Om en förmånstagare har insatts ingår belopp som utbetalas efter spararens död inte i dennes kvarlåtenskap. I denna paragraf öppnas som en motsvarighet till 116 § andra stycket försäkringsavtalslagen – möjlighet för den avlidnes borgenärer att ta i anspråk tillgångar på ett kompetenssparkonto, om det är fråga om ett icke utmätningsfritt sparande med ett återkalleligt förmånstagarförordnande. 6 kap. 1 § Bestämmelsen innehåller en uttrycklig föreskrift att kompetens- sparrörelse skall upphöra i de fall som anges i paragrafen. 6 kap. 2 § Kompetenssparrörelse får enligt paragrafens första stycke i annat fall än som anges i 1 § avvecklas endast med till- stånd. Tillstånd får meddelas om avvecklingen bedöms kunna genomföras utan försämring. av kontoinnehavarnas ställning eller om det finns särskilda skäl. Sådana skäl skulle t.ex. kunna vara att rörelsen drar oproportionerligt höga kostnader i förhållande till sin storlek eller att den övriga rörelsens inriktning skall ändras på sådant sätt att det inte skäligen kan begäras att kompetens- sparrörelsen skall fortsättas. Även andra skäl för tillstånd kan före- ligga. För att skall kunna göra en bedömning av förutsättningarna för tillstånd till avvecklingen och av allmänna tillsynsskäl skall ansökan enligt andra stycket åtföljas av en plan för hur avvecklingen skall ske. Institutet skall även i övrigt lämna de upplysningar som inspektionen begär. 6 kap. 3 § Paragrafen reglerar det inledande skedet i en avveckling. Med hän- syn till den fria flyttningsrätt mellan olika institut som i övrigt gäller inom kompetenssparandet bör kontoinnehavarna även i en avvecklingssituation beredas tillfälle att i första hand själva välja till vilket institut de vill flytta sina sparmedel.