sou · GOB328d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Man kan dock inte ställa det i relation till den summa som avsatts i propositionen till det prioriterade stödet eftersom detta lägre stöd inte är ett ramat anslag. I ovanstående kostnadsberäkningar har vi antagit att , netto, av helårsplatserna inte ska finansieras inom det prioriterade studiestödet. Ett rimligt ingångsvärde för beräkningarna av denna dynamiska kostnadsökningseffekt skulle kunna vara bruttoandelen av de som utnyttjar studiemedel, nämligen . Detta motsvarar 27 400 av de maximalt 137 000 platserna, alltså 8 200 fler heltidsplatser med det lägre bidraget. Detta leder till en maximal kostnadsökning enligt följande kalkyl. Gy(34,5): 66300 * 0,345 (bidragsandel) = 22 900; 22 900 * 8 200 = . Hur stor del av denna kostnadsökning som redan är finansierad är dock svårt att beräkna, vilket innebär att det är osäkert hur stor den egentliga kostnadsökningen blir. De resurser som avsatts för den särskilda utbildningsbidraget UBS härrör i praktiken från arbetsmarknadspolitiken genom att de ar- betslösa under studier får lika mycket ersättning som vid arbetslöshet. På så sätt har kostnaderna för arbetslöshetsersättningen kunnat mins- kas. aktuella förslag till ett nytt UBS-system för de arbetslösa med en dagpenning över viss nivå innebär även det att kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen minskar. Här kan det därför komma att handla om besparingar inom ett annat politikområde. Kommittén förslag om ökad åldersgräns för statligt studiestöd för- väntas inte öka kostnaderna för de prioriterade stöden eftersom ansla - get för dessa i förväg är begränsat till ett visst antal platser. Det enda som påverkas är sammansättningen av deltagarna där de äldre med kommitténs förslag kommer att utgöra en större andel . Emellertid kan återbetalningsmöjligheten vid tagna studielån bli mindre för vissa individer eftersom man har färre år kvar att betala tillbaka sitt lån på. Detta kan komma att påverka statens låneavskrivningar. I vilken utsträckning är osäkert, men det har handlat om mycket få låntagare och lånedelen i de framtida studie stöden är mindre än i förhållande till dagens läge. 11 Alternativa sätt att finansiera livsuppehälle under studier 11 .1 Övergripande diskussion om social- och arbetslöshetsförsäkringen Arbetslinjen är en central princip i såväl arbetslö shetsförsäkringen som de olika socialförsäkringarna. – – – [i]nom såväl socialförsäkringen som arbetsmarknadspolitiken är den så kallade arbetslinjen central – så många som möjligt ska försörja sig själva genom förvärvsarbete. En vägledande princip är att den offentliga sektorn ska prioritera aktiva insatser för att få tillbaka människor i arbetslivet även om dessa åtgärder på kort sikt kan kosta mer än den ersättning som betalas till sjuka och arbetslösa. Arbetslinjen är central för samhället: de som är sjuka och de som blir arbetslösa ska hjälpas tillbaka till arbete och egen försörjning genom olika former av åtgärder – rehabilitering, utbildning, praktik och insatser (RFV, 1999b). Regeringen betonar också arbetslinjen när den i budgetpropositionen definierar målet för verksamheten inom socialförsäkringsområdet till – – – att ge ekonomisk trygghet för sjuka och funktionshindrade och att aktivt arbeta för att återföra människor i arbete (prop. 1999/2000:1). Social- och arbetslöshetsförsäkringarna ersätter den enskilde individen för en del av de inkomster hon eller han går miste om vid ofrivillig frånvaro från förvärvslivet och ger på så sätt henne eller honom möj- lighet att upprätthålla sin levnadsnivå. Socialförsäkringen ger ersättning vid inkomstbortfall på grund av de inkomster individen går miste om vid sjukdom, funktionshinder, arbetsskada, föräldraledighet eller ålderspension, medan arbetslöshetsersättning utbetalas vid arbetslöshet. Vid deltagande i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd under arbetslöshet utbetalas utbildningsbidrag medan deltagande i rehabiliteringsåtgärder ersätts av rehabiliteringsersättning. administrerar för- säkringskassorna sjukförsäkringarna och utbildningsbidraget medan de fackliga arbetslöshetskassorna och de fristående alfa-kassorna admi- nistrerar arbetslöshetsförsäkringen. Kostnaderna för arbetslöshetsersättningen har reducerats – års kostnader på till anslag på och det beräknade anslaget om . Anslagen för arbetsmarknadspolitiska åtgärder uppgår 1999 till , dvs. ungefär samma som (prop. 1999/2000:1). Kostnaderna inom socialförsäkrings- och rehabiliteringsområdet ökar däremot. utbetalas i ersättning till personer som är sjukskrivna eller förtidspensionerade, och prognoser har visat att utbetalningarna kommer att öka om inte en förändring kommer till stånd (RFV, 1999f). Kostnadsökningarna beror huvudsakligen på förändringar i ersättningens regelverk och på det för- bättrade konjunkturläget, vilket har påverkat löneutvecklingen, antalet förvärvsarbetande men även resulterat i att sjuknärvaro har övergått i sjukfrånvaro (RFV, 1999c). Ytterligare en bidragande orsak kan vara en minskad aktivitet inom rehabiliteringsområdet med längre sjuk- skrivningar som följd (prop. 1999/2000:1). Stöd till rehabilitering, med målet att återfå förmågan att förvärvs- arbeta i så stor utsträckning som möjligt, är dock ett viktigt syfte för socialförsäkringen. Totalt satsar alla involverade parter (försäkrings- kassorna, arbetsmarknadsmyndigheterna, landstingen, kommunerna, olika försäkringsbolag, landets arbetsgivare m.fl.) över 7 miljarder på medicinsk, social samt arbetslivsinriktad rehabilitering. Enbart försäkringskassorna använder runt 2–till rehabilitering (RFV, 1999f). För att hävda arbetslinjen har regeringen satt upp ambitiösa mål för arbetsmarknadspolitiken. regleringsbrev till Ams anges att av deltagarna i yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning ska ha fått ett arbete (Statsliggaren, 1999a). Även RFV driver linjen hårt. I regleringsbrevet till försäkringskassorna anges att av dem som varit föremål för en samordnad rehabilitering ska ha en ökad arbetsförmåga – jämfört med starttid- punkten – efter avslutningstidpunkten (RFV, 1999b). Frågan är hur man bäst uppnår ovannämnda resultat. Utbildning har sannolikt en viktig roll att spela. Statskontoret har i en undersökning, vars syfte var att titta på effekterna av den arbetslivsinriktade rehabili- teringen, visat att utbildning är den rehabiliteringsform som ger bäst resultat i form av friskskrivningar (Statskontoret, 1997). 11 .2 Arbetsmarknadsrelaterade ersättningar Arbetslöshetsersättning och utbildningsbidrag är ersättningar som läm- nas i samband med att en individ är arbetslös arbetssökande. Praktiskt skiljer ersättningarna sig åt i fråga om vad ersättningen kan utbetalas för och vilka som administrerar. Arbetslöshetsersättningen hanteras av arbetslöshetskassorna medan försäkringskassorna administrerar utbild- ningsbidraget. Arbetslöshetsersättning är i princip en passiv form av ersättning under en individs arbetslöshet, då individen enbart ägnar tiden åt att söka arbete. Utbildningsbidrag lämnas när individen – förutom att söka arbete – deltar i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd, för att förbättra sina kompetens och sina möjligheter att bryta arbetslösheten och få ett arbete. Genom medlemskapet i EU deltar i den gemensamma regio- nal- och strukturpolitik som finansieras via . I en- lighet med nya mål 3 finns möjligheter till satsningar på insatser för kompetensutveckling i arbetslivet i vid mening. Regeringen har också avsatt pengar för satsningar på individuell kompetensutveckling för anställda att genomföras –2002. Parallellt med detta växer marknaden för privata kompetensförsäkringar knutna till vissa företag. Sammantaget kan man säga att det finns ett flertal arbetsmarknads- relaterade ersättningar som syftar till att möjliggöra ett kompetenslyft för både anställda och arbetssökande. 11 .2 .1 Arbetslöshetsersättning Syftet med arbetslöshetsförsäkringen är att ge ekonomisk ersättning för den inkomstförlust som uppstår i samband med arbetslöshet. Uppgiften är att underlätta och stimulera omställning från arbetslöshet till arbete och därigenom öka flexibiliteten på arbetsmarknaden. Ersättningen medverkar även till att minska inkomstklyftorna mellan dem som har arbete och dem som är arbetslösa. Ersättningen är därmed inte bara ett arbetsmarknadspolitiskt instrument utan även en viktig del av fördel- ningspolitiken. Statens utgifter för arbetslöshetsförsäkringen påverkas främst av två faktorer, varav arbetslöshetens omfattning givetvis är en. Antalet arbetslösa 1998 var ungefär 276 000 vilket motsvarar av ar- betskraften. Det är en minskning från den höga arbetslösheten . Av alla på arbetsförmedlingen registrerade arbetssö- kande tillhörde någon arbetslöshetskassa. ut- betalades i inkomstrelaterad arbetslöshetser- sättning med en genomsnittlig ersättning på per dag för 62 miljoner ersättningsdagar fördelade på ungefär 800 000 ersätt- ningstagare. Ersättning med grundbeloppet – tidigare KAS – uppgick till (Ds 1999:58). Regelverket – dagpenningens storlek, inträdeskrav, arbetsvillkor m.m. – är den andra viktiga förklaringen till förändrade kostnader för ersätt- ningen. Arbetslöshetsförsäkringen är en försäkring mot ofrivillig ar- betslöshet. Ersättningen är inte behovsprövad och ställer krav på aktivt arbetssökande. Grundvillkoret för att söka ersättning är att den arbets- sökande individen skall stå till arbetsmarknadens förfogande, vilket innebär att hon/han är skyldig att ta arbeten som erbjuds. Arbetslös- hetsförsäkringen medger två typer av ersättning: a)inkomstrelaterad ersättning (en procentuell andel av tidigare inkomst) b)ersättning med grundbelopp (tidigare KAS). För att få inkomstrelaterad ersättning prövar arbetslöshetskassorna om den enskilde uppfyller två villkor: 1)Medlemsvillkoret – Den enskilde ska ha varit medlem i en arbets- löshetskassa före arbetslösheten för att uppfylla medlemsvillkoret och vara berättigad till inkomstrelaterad ersättning. 2)Arbetsvillkoret – Huvudregeln är att den enskilde ska ha arbetat och ha arbetat minst 70 tim- mar . Dessa ska ligga bakåt i tiden före arbetslösheten. Om inte individen upp- fyller detta prövas om hon/han uppfyller alternativregeln vilken fastslår att hon/han ska ha arbetat minst inom ramtiden, dvs. de 12 månader som man prövar arbetsvillkoret inom. Kravet är vidare att dessa timmar måste vara fördelade över sex på varandra följande månader och att ingen av månaderna får innehålla färre än 45 arbetade timmar. Rätt till ersättning enligt grundbeloppet har den som uppfyller arbets- villkoret, men inte medlemsvillkoret. Vidare kan grundbelopp lämnas till den som uppfyller medlemsvillkoret men istället för arbetsvillkoret uppfyller ett s.k. studerandevillkor. Studerandevillkoret är uppfyllt om man har stått till arbetsmarknadens förfogande genom att ha varit an- mäld på arbetsförmedlingen, eller förvärvsarbetat, i minst un- der en s.k. ramtid som sträcker sig från studiernas slut och 10 månader framåt i tiden. Studierna måste ha varat , varit på heltid och ha berättigat till studiemedel. Ersättning lämnas tidigast den dag den arbetssökande fyller . är kompensationsgraden av inkomsten – i realiteten upp till en månatlig inkomst om – för den som har rätt till inkomstrelaterad ersättning. Det ger en högsta dagpenning på , vilket innebär en månatlig ersättning om . Ingen egentlig lägsta nivå existerar. Maximal ersättning enligt grundbeloppet är eller i må- naden. Ersättningen är skattepliktig och är pensionsgrundande. En ersättningsperiod är maximalt (450 för personer ). Man kan dock återkvalificera sig till en ny ersättningsperiod genom att arbeta upp ett nytt arbetsvillkor eller genom att delta i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd som berättigar till utbildningsbidrag, eller en kombination av båda två. Möjligheter till bibehållen arbetslöshetsersättning vid studier Utgångsläget i arbetslöshetskassornas bedömning är – kan den sökande i första hand ses som arbetssökande eller studerande? Grundregeln är att ersättning inte får lämnas till personer som deltar i utbildning, men undantag finns. Förutsättningarna för att få arbetslöshetsersättning är emellertid att man står till arbetsmarknadens förfogande och aktivt söker arbete. Ersättningen ges för arbetslösheten, inte för studi- erna. Studierna bedrivs i princip på undantag. Enligt Lag (SFS 1997:238) om arbetslöshetsförsäkring 10 § första punkten får inte ersättning lämnas till personer som deltar i utbildning. Emellertid kan regeringen föreskriva att ersättning lämnas till personer som deltar i utbildning om det finns särskilda skäl (SFS 1997:238 10 § andra stycket). Förordningen (SFS 1997:835) om arbetslöshetsförsäk- ring beskriver arbetssökandes möjligheter till studier under uppbärande av arbetslöshetsersättning. Enligt 14 § får individer som deltar i en kurs som syftar till att ge orientering om olika yrken och utbildningsvägar ges arbetslöshetser- sättning. Kursen måste dessutom ha ett eller flera av följande syften, nämligen att a)medverka till väl underbyggda beslut om studie - och yrkesval, b)ge ökade studietekniska färdigheter, c)utgöra en introduktion till kurser i olika ämnen, d)kunna ge tillfälle till bedömning av en elevs kunskaper i olika ämnen eller kurser. För övrigt kan ersättning erhållas vid mer reguljära studier under förut- sättning att individen aktivt söker arbete och inte slutade arbeta för att studera om det är a)studier på heltid som varaktigt har bedrivits vid sidan av ett heltids- arbete, vilka nu bedrivs parallellt med sökande av arbete på heltid. Ersättningen får inte kombineras med studiestöd i någon form. b)studier på deltid, under förutsättning att studierna inte hindrar indi- viden från att söka och ta heltidsarbete samt att den sökande intygar att hon eller han är beredda att avbryta studierna om dessa kan hindra henne eller honom från att ta ett arbete. Ersättningen får inte kombineras med studiestöd i någon form. c)deltidsstudier, berättigade till och eventuellt finansierade med stu- diestöd, vilka individen bedrev varaktigt före den ofrivilliga arbets- lösheten parallellt med deltidsarbete. Individen måste söka arbete i minst den omfattning det förra arbetet var. Ersättning lämnas för det inkomstbortfall som uppstod från det tidigare arbetet. (SFS 1997:835, 16-17 §§) 11 .2 .2 Utbildningsbidrag Syftet med utbildningsbidraget är att ge ekonomiskt stöd för den ersätt- ning eller inkomst som bortfaller på grund av deltagande i en arbets- marknadspolitisk åtgärd. Utbildningsbidrag utbetalas till deltagare i olika arbetsmarknadsåtgärder, varav främst arbetsmarknadspolitisk utbildning är av intresse här. om arbetsmarknadspolitisk åtgärd och därmed rätt till ersättning tas av arbetsförmedlingen eller länsarbetsnämnden. Bidraget beräknas och utbetalas av . För att komma ifråga för arbets- marknadsutbildning krävs att personen är eller riskerar att bli arbetslös och att hon/han söker arbete via den offentliga arbetsförmedlingen. Arbetsmarknadsutbildning kan beviljas från och med den dag man fyller . Undantagna från denna åldersgräns är ungdomar med funk- tionshinder, ungdomar som får inkomstrelaterad arbetslöshetsersättning samt ungdomar i kommuner där avtal inte har träffats om kommuners ansvar för individer upp till (SFS 1998:1784). Hur stor dagpenning som utbetalas beror på om individen uppfyller villkoren för arbetslöshetsersättning eller ej. Om man uppfyller kraven för arbetslöshetsersättning får man ett bidrag som storleksmässigt mot- svarar arbetslöshetsersättningen. Utbildningsbidraget har i motsats till arbetslöshetsersättningen ett golv på /dag. Individer som inte är kvalificerade till a-kassa får /dag, vilket innebär ett månatligt bidrag på . Specialregler gäller för ungdomar i åldern 20–som deltar i utvecklingsgarantin (se avsnitt 11.3.3). I likhet med arbetslöshetsersättningen utbetalas utbildningsbidrag maximalt , dvs. individen ersätts för dagar då hon/han deltar i åt- gärd. Utbildningsbidraget är skattepliktigt och pensionsgrundande. anslogs för utbildningsbidrag (Statsliggaren, 1999a). Arbetsmarknadsutbildningens viktigaste uppgift är att utbilda för att förhindra att flaskhalsar uppstår. Följaktligen är åtgärderna, vilka man beviljar utbildningsbidrag för, främst inriktade på yrkesinriktade spets- utbildningar. Förordningen (SFS 1998:1784) om arbetsmarknadspolitiska aktiviteter reglerar vad som får godkännas som utbildning för att ge rätt till utbildningsbidrag. Förordningens 12 § anger att utbildning ska upphandlas av länsar- betsnämnden eller andra aktörer, eller utnyttjas av länsarbetsnämnden i det reguljära utbildningsväsendet. Vidare anger förordningens 13 § att utbildningen ska vara yrkesin- riktad men kan vara en -allmänteoretisk eller orienterande utbildning som är en nödvändig förberedelse för en yrkesinriktad utbildning och -utbildning i svenska språket för invandrare som har till syfte att för- bereda invandraren för arbete eller för en arbetsmarknadspolitisk Svenska för invandrare (sfi) får emellertid inte vara arbets- marknadsutbildning. Utbildning inom det reguljära skolväsendet på högskolenivå eller mot- svarande får anvisas som arbetsmarknadspolitisk utbildning, enligt för- ordningens 15 §, om den omfattar högst och inte är en del av en längre eftergymnasial utbildning. Det är den enda arbets- marknadspolitiska åtgärden i form av utbildning som är tidsbegränsad. Utbildning som en fördelningspolitisk åtgärd En annan uppgift för arbetsmarknadspolitiska aktiviteter är att fungera fördelningspolitiskt och stödja personer som har en svag ställning på arbetsmarknaden. De har möjlighet att läsa även mer allmänna ämnen inom det reguljära skolväsendet på grundskole - och gymnasienivå i syfte att ge dem en möjlighet att kunna ta till sig övrig för arbetslivet nödvändig kunskap. Detta regleras i förordningens 14 §. Där specifice- ras att dylik utbildning godkänns som arbetsmarknadspolitisk åtgärd endast för -arbetslösa invandrare som eller längre har varit anmälda som arbetssökande hos arbetsförmedlingen -arbetslösa arbetshandikappade som saknar grundläggande utbildning. Statistik visar att knappt 1400 kvinnor och drygt 1000 män med arbetshandikapp deltog i reguljär utbildning med utbildningsbidrag. Av dessa var knappt 450 under . Se vidare resonemang under diskussion och förslag senare i kapitlet. Funktionshindrade och yrkesinriktad rehabilitering som arbetsmarknadsutbildning Funktionshindrade som är arbetslösa eller riskerar arbetslöshet och där- för är i behov av yrkesinriktad rehabilitering vid ett arbetsmarknadsin- stitut kan beviljas det som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. reg- leras deras rättigheter i förordningen om arbetshjälpmedel (SFS 1987:409). kan ge bidrag till vissa kostnader som individer med funktionshinder har i samband med arbetsmarknadsut- bildning. Bidragen gäller främst resor för alla deltagare med funktions- hinder men även läromedel för personer med synskada och vissa kost- nader som uppstår i samband användande av ledsagare. De har då rätt att erhålla ersättning för nattlogi, samt även vissa kostnader för resor och eventuell ledsagare. Emellertid kan här komma förändringar. Såväl Social- som arbetar med reformer som berör re- habilitering och arbetsmarknadsutbildning. 11 .2 .3 EU:s Mål 3, individuell kompetensutveckling i arbetslivet och kompetenskonton Europeiska socialfonden och Mål 3-utredningen Genom medlemskapet i EU deltar i den gemensamma regional- och strukturpolitik som finansieras via . Dessa strukturfonder uppdelas i socialfonden, regionalfonden, jordbruksfonden och fiskefonden (Kolk, 1999b). Pengarna fördelas till EU:s medlemsländer genom program som kallas mål och gemensamhets- initiativ. Europeiska socialfonden har i första hand omfattat mål 3 och mål 4, där mål 3 syftar till att slussa in ungdomar på arbetsmarknaden, bekämpa långtidsarbetslösheten och integrera dem som riskerar att slås ut från arbetsmarknaden. Mål 4 syftar till att åstadkomma en förnyelse av arbetsorganisationen och ökad kompetensutveckling hos företag och anställda. hade över 143 000 personer i deltagit i olika mål 3 projekt. Arbetet med att slussa in ungdomar på arbets- marknaden har haft högsta prioritet. Att bekämpa långtidsarbetslöshe- ten har varit ett annat prioriterat område och ett tredje att integrera dem som riskerar att uteslutas från arbetsmarknaden. Här har målgruppen främst varit invandrare och arbetshandikappade. Det övergripande målet för mål 4 har varit att uppnå en ökad vilja till förändring och att genomföra kompetensutveckling både hos anställda i privata företag och offentlig verksamhet inom vård och omsorg. Åtgärderna är följande: analys av kunskaps- och kompetensbehovet, utbildning av nyckelpersoner, genomförande av utvecklingsprojekt, utveckling av nätverk och externt stöd samt slutligen tekniskt stöd där det främst handlar om uppföljning och utvärdering. I första hand ska det vara individer med en svag ställning på arbetsmarknaden, t.ex. de med kort utbildning, som får del av stödet. har frågan om generella stöd för utbildning i fö- retag diskuterats mellan regeringen och arbetsmarknadens parter. uppdrog därför regeringen åt en arbetsgrupp med repre- sentanter från regeringen och arbetsmarknadens parter att utarbeta ett förslag till hur parterna gemensamt kunde öka insatserna för kompe- tensutveckling i arbetslivet med stöd av regeringen. Arbetsgruppen, som redovisade sina förslag , före- slog ett ekonomiskt stöd som beräknas på grundval av den tid som an- ställda i företag och myndigheter deltar i kompetensutveckling. Förut- sättningen är att kompetensutvecklingsarbetet grundas på en överens- kommelse mellan parterna i företaget och omfattar alla anställda. Ut- redningen menade att det med vissa skärpningar går att göra arbets- gruppens förslag till en del av nya mål 3. Regeringen tillsatte därefter en utredning, Mål 3-utredningen (N 1999:06), för att bl.a. utarbeta underlag och förslag om inriktningen av nya mål 3 för tiden –2006. Ett av de övergripande målen är att insatserna ska riktas mot både anställda och arbetslösa, vilket alltså innebär en sammanslagning av mål 3 och mål 4. Under programperio- den ska därför nuvarande strukturfondsmålen 3 och 4 ersättas av nya mål 3. måste fördelningen av resurserna till de olika områdena bl.a. anpassas till utvecklingen på arbetsmarknaden. Som ett led i förberedelserna för nya mål 3 för har Mål 3- utredningen lämnat vissa förslag vilka innebär en tydlig koncentration på i arbetslivet i vid mening (SOU 1999:23). numera sju prioriterade insats- De olika insatsområdena är: Insatsområde 1 – Kompetens- och verksamhetsanalyser Området behandlar utveckling av arbetsorganisationer och därmed re- laterade kompetensbehov. Här ingår också uppbyggnaden av nätverk mellan småföretag i syfte att stimulera kompetensutveckling och förny- elsekapacitet. Insatsområde 2 – Verksamhetsrelaterad kompetensutveckling för anställda Bidraget från den Europeiska strukturfonden och den offentliga medfi- nansieringen beräknas motsvara av bruttolönen för de per- soner som deltar i kompetensutvecklingsinsatserna. Merparten av löne- kostnaderna bärs alltså av arbetsgivaren. till kostnaderna för att genomföra utbildningsinsatserna är arbetsgivarens kostnadsansvar ännu större. Inom den offentliga sektorn föreslås inte insatserna grundas på lönekostnaderna för dem som deltar i kompetensutvecklingsinsatserna utan på arbetsgivarens kostnader för att genomföra dem. Insatsområde 3 – Stöd till utbildning av anställda i kombination med vikariat, praktik mm. Insatsområdet syftar till att ge stöd till utbildnings- och utvecklingsin- satser riktade till anställda i kombination med att arbetsgivaren gör en arbetsmarknadspolitiskt motiverad motprestation. Arbetsgivarens mot- prestation kan gälla vikariat, praktikplatser, lärlings- och inskolnings- platser mm. för att underlätta övergång från utbildning och arbetsliv. Detta motiverar en hög nivå på den ekonomiska stimulansen.