sou · GOB399d4 · 2001-01-01 00:00:00 — RÅ beaktade bl.a. tingsfiskalens begränsade erfarenhet av brottmål samt att denne själv upptäckt felet och vidtagit åtgärder för att det skulle rättas på ett korrekt sätt så att den tilltalade inte skulle drabbas av någon olägenhet. Förundersökning inledd och åtal angående tjänstefel väckt mot i tingsrätt som i brottmålsdom underlåtit att förordna att fängelsestraff till skulle anses verkställt i anstalt. Åtalet ogillades eftersom gärningen bedömdes som ringa (NJA 1996 s. 307). Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt i brottmålsdom underlåtit att förordna att fängelsestraff till skulle anses verkställt i anstalt. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned då det inte bedömdes föreligga någon straffbar RÅ hänvisade i beslutet till bl.a. att rådmannen under målets handläggning och i samband med domens utformning haft en extraordinärt stor arbetsbörda. Förundersökning angående tjänstefel inledd på grund av tingsrätts försummelse att häva häktningsbeslut sedan åklagaren inte inom föreskriven tid inkommit med åtal eller begäran om förlängd tid för åtals väckande. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned då det inte bedömdes föreligga någon straffbar oaktsamhet. Med hänsyn till vad som framkommit under utredningen kunde det inte visas att någon av de ansvariga rådmännen brustit i aktsamhet. Förundersökning angående misshandel alternativt ofredande inledd. Den misstänkte var rådman i tingsrätt. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned eftersom vad som framkommit inte gav anled- ning till antagande att brott begåtts. Förundersökning inledd och åtal väckt angående tjänstefel mot tingsfiskal som i brottmålsdom dels utan laglig grund förordnat om förverkande av villkorligt medgiven frihet, dels underlåtit att förordna att fängelsestraff till skulle anses verkställt i anstalt. Åtalet bifölls i laga kraft vunnen hovrättsdom så vitt avser den först nämnda förseelsen (1997:23). Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt sedan häktningsbeslut hävts förklarat att den dömde skulle återföras till häktet i stället för att friges. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned eftersom vad som framkommit inte gav någon entydig bild av vad som inträffat varför det inte kunde visas att den aktuelle rådmannen brustit i aktsamhet. Förundersökning inledd och åtal väckt angående tjänstefel mot hov- rättsledamöter som utan laglig grund förordnat om häktning. Åtalet ogillades eftersom gärningen ansågs ringa (NJA 1997 s. 86). Förundersökning inledd och åtal väckt angående tjänstefel mot rådman i tingsrätt som dels i upprepade fall inte färdigställt tidigare avkunnade domar så att underrättelse om respektive dom kunnat ske inom lag- stadgad tid, dels i brottmålsdom utan laglig grund förordnat om förverkande av villkorligt medgiven frihet. Åtalet bifölls i sin helhet i hovrättsdom som har överklagats (dom , mål B 1655-98). Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt avgjort tvistemål som inte varit tillräckligt förberett. Förunder- sökningen lades ned eftersom rådmannen som avgjort målet avlidit. Förundersökning inledd och åtal väckt angående tjänstefel mot hovrättsledamöter som i brottmålsdom underlåtit att förordna att fängelsestraff till skulle anses verkställt i anstalt. Åtalet bifölls (NJA 1996 s. 806). Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt (f.d. ) i brottmål dels avkunnat dom av innebörd att den tilltalade dömts för brott som inte omfattats av åtalet, dels senare avfattat skriftlig dom med annat innehåll. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned eftersom utredningen inte helt kunnat klar- lägga vad som förevarit. Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt inte hållit häktningsförhandling från det att en person som häktats i sin frånvaro gripits. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned. Inrapporteringen av gripandet hade inte skett enligt tingsrättens hanteringsrutiner och beskedet om gripandet hade mottagits av en oerfaren tjänsteman utan befogenhet att på eget ansvar ta emot sådana anmälningar. RÅ konstaterade att det inte kunde läggas domstolssekreteraren till last och att det inte heller fanns anledning anta att någon annan förfarit på sådant sätt att straffansvar kunde komma i fråga. Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av uppgifter från parter i tryckfrihetsmål i tingsrätt om att de inte fått ta del av handlingar eller lägga fram bevisning samt att beslut expedierats sent. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned med motiveringen att det av materialet framgått att brott inte begåtts. Förundersökning inledd och åtal väckt angående tjänstefel mot tingsfiskal som utan laglig grund förordnat om häktning. Åtalet ogillades i laga kraft vunnen hovrättsdom (dom , DB 31). Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt (hovrättsassessor) utan laglig grund förordnat om häktning. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned. Av beslutet framgår att RÅ beaktade bl.a. en extraordinär arbetsbörda, vissa personliga förhållanden samt att den sammanlagda tiden för frihets- berövandet, till följd av reglerna om avräkning av häktestid, inte torde ha påverkats av felet. Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av tingsrätts () fällande brottmålsdom avseende bestickning trots att brottet var preskriberat. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned. Av beslutet framgår att RÅ beaktade bl.a. en mycket pressande arbetssituation. Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt dels inte hållit häktningsförhandling från det att en person som häktats i sin frånvaro gripits, dels underlåtit att häva ett häktningsbeslut då åtal inte väckts inom den tid som rätten bestämt och då inte heller förlängning av åtalstiden begärts. Förundersökningarna ledde inte till åtal utan lades ned. I det först nämnda fallet anförde RÅ bl.a. att den domarsekreterare som haft hand om målet visserligen arbetat en relativt på brottmålsavdelning och kände till tidsfristerna för häktning, men att hon inte var jurist- utbildad och inte heller hade någon självständig befogenhet vad gällde myndighetsutövning. RÅ anförde vidare att anledningen till att fristen inte iakttogs ytterst kunde sägas ha berott på att häktningsframställ- ningen inte underställdes någon domare för bestämmande av tid för häktningsförhandling. Detta syntes dock ha skett helt i enlighet med de rutiner som gällde vid tingsrätten. RÅ konstaterade att utredningen inte gav vid handen att vare sig den domare (chefsrådman) som haft målet lottat på sig eller någon annan förfarit på sådant sätt att straffansvar kunde komma i fråga. I det sist nämnda fallet beaktade RÅ bl.a. en pressad arbetssituation för chefsrådmannen. RÅ anförde dock att detta inte ensamt kan tillmätas avgörande betydelse för straffbarheten då det som i det aktuella fallet varit fråga om en juridiskt okomplicerad och rutinbetonad uppgift. RÅ fäste särskilt avseende vid att försummelsen inte kunde anses ha förorsakat den tilltalade skada eller olägenhet. Förundersökning inledd och åtal väckt angående tjänstefel mot hov- rättsassessor som i brottmålsdom underlåtit att förordna att fängelse- straff till skulle anses verkställt i anstalt. Åtalet bifölls i laga kraft vunnen hovrättsdom (dom , DB 153). Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt (rådman) dels meddelat brottmålsdom i den tilltalades utevaro trots att det inte funnits någon erinran i kallelsen om detta, dels dömt den tilltalade för en gärning beträffande vilken denne inte delgivits stämning. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned. Av beslutet framgår att RÅ beaktat bl.a. en mycket ansträngd arbets- situation. Förundersökning angående brott mot tystnadsplikt alternativt tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt (rådman) lämnat ut parts i tvistemål sekretessbelagda identitets- och adressuppgifter. Förunder- sökningen ledde inte till åtal utan lades ned. RÅ anförde bl.a. att utred- ningen visat att varierande uppgifter förekommit angående i vilken utsträckning sekretess skulle gälla och att rådmannen vid avfattningen av protokollet genom vilket uppgifterna blivit offentliga gått efter uppgifter i personbevis som saknat uppgift om sekretess. RÅ kon- staterade att det framstod som ett rent förbiseende från rådmannens sida varför gärningen var att anse som ringa. Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tings- rätt (tingsfiskal) förordnat om s.k. utredningshäktning trots att något sådant yrkande inte framställts i målet. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned. RÅ beaktade bl.a. att den aktuella häktnings- förhandlingen genomförts under tidspress, att tingsfiskalen först i sam- band med förhandlingen fått del av utredningshandlingarna samt att tingsfiskalen inte hade någon lång erfarenhet som domare. Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt (rådman) i brottmålsdom utan laglig grund förordnat om förverkande av villkorligt medgiven frihet. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned. Av beslutet framgår att RÅ beaktat bl.a. pressade arbetsförhållanden. Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt (chefsrådman) i brottmålsdom utan laglig grund förordnat om förverkande av villkorligt medgiven frihet. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned. I beslutet anför RÅ bl.a. att chefsråd- mannen själv innan domen vann laga kraft upptäckt felet och vidtagit åtgärder för att det skulle rättas till, till följd varav den tilltalade inte lidit någon skada. Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt (rådman) i brottmålsdom underlåtit att förordna att fängelse- straff till skulle anses verkställt i anstalt. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned. RÅ konstaterade att det på grundval av de uttalanden som gjort i avgörandet NJA 1997 s. 125 kunde dras den slutsatsen att det vid tiden för tingsrättens dom förelegat ett visst utrymme att tolka bestämmelsen i 33 kap. 5 § första stycket på det sätt som tingsrätten gjort. RÅ beaktade vidare att JO lagt ned två förundersökningar avseende likartade avräk- ningsfel, som båda legat i tiden före Högsta domstolens avgörande. Mot bakgrund av det anförda fann RÅ inte anledning anta att den avräkning som skett kunde medföra ansvar för tjänstefel. Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt (rådman) i brottmålsdom utan laglig grund förordnat om förverkande av villkorligt medgiven frihet. RÅ utfärdade strafföre- läggande varigenom rådmannen lagfördes för tjänstefel. Förundersökning inledd och åtal angående tjänstefel väckt mot i tingsrätt som i brottmålsdom utan laglig grund förordnat om förverkande av villkorligt medgiven frihet. Åtalet bifölls i laga kraft vunnen hovrättsdom (Hovrätten för Västra dom , mål B 5005-99). Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt (tingsfiskal) i brottmålsdom underlåtit att förordna att fängelsestraff till skulle anses verkställt i anstalt. Förunder- sökningen ledde inte till åtal utan lades ned. Av beslutet framgår att RÅ beaktat bl.a. att tingsfiskalen var oerfaren och hade en hög arbets- belastning samt att tingsfiskalen på eget initiativ sett till att felet kunnat rättas innan någon skada uppkom genom oriktigt frihetsberövande. Förundersökning inledd och åtal angående tjänstefel väckt mot rådman i tingsrätt som i brottmålsdom utan laglig grund förordnat om för- verkande av villkorligt medgiven frihet. Åtalet bifölls i laga kraft vunnen hovrättsdom (Hovrätten för Västra dom , mål B 5644-99). Förundersökning angående tjänstefel inledd med anledning av att tingsrätt (rådman) i brottmålsdom underlåtit att förordna att fängelse- straff till skulle anses verkställt i anstalt. Förundersökningen ledde inte till åtal utan lades ned. Av beslutet framgår att RÅ beaktat bl.a. att rådmannen vid tiden för domskrivningen hade en pressad personlig situation och att någon skada i form av ett oriktigt frihets- berövande inte drabbat den tilltalade. Ärenden hos t.o.m. i frågor om disciplinansvar, åtalsanmälan eller avskedande beträffande domare prövar frågor om avskedande, avstängning, disciplinansvar och åtalsanmälan beträffande befattningshavare på domarbanan – från fiskalsaspiranter (överrättsnotarier) och uppåt – och om tvångsmässigt genomförda läkarundersökningar beträffande ordi- narie domare. Justitieråd och regeringsråd är emellertid undantagna från nämndens ansvarsområde. prövar frågor endast efter anmälan. Anmälan kan göras av vederbörande domstolschef, eller JK. Mot nämndens beslut i de angivna frågorna – utom i fråga om åtalsanmälan – kan talan föras vid tingsrätt eller Arbetsdomstolen. Däremot kan besluten inte överklagas. Vid sidan av de nämnda frågorna avger på begäran av en domstol yttrande i ett brottmål, där en domare är åtalad, huruvida det finns anledning att anta att denne vid bifall till åtalet kommer att avskedas till följd av gärningen. Nämndens ställningstagande kan få betydelse i lindrande riktning vid påföljdsvalet och vid straffmätning. Redogörelsen i det följande omfattar en fullständig genomgång av ärenden, tillkomst till utgången av , rörande frågor om avskedande, disciplinansvar och åtals- anmälan samt yttranden till brottmålsdomstol angående befattnings- havare på domarbanan. I den mån något annat inte anges har talan inte förts mot nämndens beslut och domstolars avgöranden vunnit laga kraft. I de fall där det inte anges att anmälan har gjorts till nämnden – vilket gäller i några ärenden om avskedande – har detta inte heller angetts i beslut; i dessa fall har nämnden fått del av en brottmålsdom mot vederbörande domare. Det bör påpekas att redogörelsen inte omfattar de fall där en domare har åtalats för brott och där prövningen av åtalet inte lett till att anmälan gjorts till om avskedande av domaren eller där domstolen inte inhämtat något yttrande av tagandena i påföljdsfrågan. A Frågor om avskedande A:1 Rattfylleri (villkorlig dom och 80 dagsböter) Från en tingsrätt översändes till en dom av tingsrätten enligt vilken A, som var rådman vid tingsrätten, hade dömts för rattfylleri (som motsvarar grovt rattfylleri) till villkorlig dom och 80 dagsböter. A hade vid provtagningstillfället haft alkohol i blodet och alkohol i urinen. Av domen framgick att A hade alkoholproblem och led av hjärtsjukdom. fann att vad A hade låtit komma sig till last inte föranledde någon åtgärd av nämnden (beslut ). A:2 Rattfylleri (en månads fängelse) En kammarrätt anmälde till att A, som var kammar- rättsråd vid kammarrätten, hade dömts till fängelse i en månad. Gärningen bestod i att A hade gjort sig skyldig till rattfylleri (som motsvarar grovt rattfylleri). A hade vid provtagningstillfället haft alkohol i blodet. fann (, dnr Ä 1/1983) att vad A hade låtit komma sig till last inte föranledde någon åtgärd från nämndens sida. A:3 Stöld och urkundsförfalskning samt rattfylleri (villkorlig dom resp. en månads fängelse) På anmälan av en tingsrätt fann att A, som var rådman vid tingsrätten, inte hade fullgjort sina arbetsuppgifter tillfredsställande och att förhållandena var sådana att han inte heller kunde antas vara tjänstduglig. Den bristande tjänstdugligheten berodde på sjukdom eller därmed jämförligt förhållande. avstängde därför A från arbetet tills vidare, dock längst till en tidpunkt ett drygt år efter tidpunkten för avstängningsbeslutet (, dnr Ä 7/1983). Avstängningsbeslutet omprövades därefter av nämnden vid två till- fällen, som därvid förlängde avstängningen åt gången (och ). A dömdes senare av en annan tingsrätt, än den vid vilken han var anställd, för stöld och urkundsförfalskning till villkorlig dom och för rattfylleri (som motsvarar grovt rattfylleri) till fängelse i en månad. Gärningen avseende stöld innebar att A i lokaler hos den tingsrätt vid vilken han var anställd vid olika tillfällen hade tagit och tillägnat sig tre lagböcker. Gärningen avseende urkunds- förfalskning bestod i att A falskeligen hade tecknat sin f.d. hustrus namn som underskrift på en fullmakt för honom gällande inteckning och försäljning av en fastighet (att A hade fog för sin invändning att fastigheten var hans enskilda egendom ansågs inte inverka på straffbarheten); fullmakten hade med A:s vetskap och gillande ingetts i ett inskrivningsärende. Domstolen uttalade att stölden, trots att den rörde ett mindre belopp, framstod som allvarligare än förfalskningen i betraktande av att tillgreppen haft visst samband med A:s tjänste- utövning. Vid påföljdsvalet beaktade tingsrätten att A på grund av bristande tjänstduglighet hade varit avstängd från sitt arbete. beslöt med anledning av brotten att avskeda A från anställningen som rådman (beslut ). I sitt beslut anmärkte att möjligheten att omplacera A till andra arbetsuppgifter hade undersökts. hade avgett ett yttrande enligt 15 § i den då gällande förordningen (1979:518) om arbetshandikappade i statligt reglerad anställning, m.m. I yttrandet erinrade om att enligt nämnda föreskrift fick ett beslut – att säga upp eller avskeda en arbetstagare av en orsak, som bedömdes ha samband med missbruk av alkohol eller annat berusningsmedel – inte meddelas innan nämnden hade förklarat att sådana åtgärder som avsågs i förordningen inte skulle vidtas. uttalade vidare att tingsrätten – vid vilken rådmannen var anställd – borde fortsätta med de arbetsvårdande åtgärder som hade planerats beträffande A. (Tingsrätten hade lämnat förklaring till att – om A inte kom att avskedas på grund av brotten enligt domen – denne, såvitt då kunde bedömas, skulle komma att placeras på tingsrättens sjöfartsregister.) anförde i beslutet om avskedande bl.a. följande. Det låg i sakens natur att stränga krav på redbarhet och oförvitlighet måste ställas på den som innehade en domarbefattning. Ett avsteg härifrån skulle kunna allvarligt skada allmänhetens förtroende för domstolarna. Varje förseelse eller brott av mindre allvarligt slag från en domares sida kunde naturligtvis inte medföra avskedande. Om en domare hade gjort sig skyldig till brott som medfört en svårare påföljd än böter, skulle det dock te sig stötande om han fick behålla sin tjänst. Med utgångspunkt från det anförda kunde det ifrågasättas om inte A redan genom rattfylleribrottet, för vilket han hade dömts till en månads fängelse, i sådan grad hade skadat det anseende som innehavaren av en domartjänst borde äga att han borde anses olämplig att inneha tjänsten. hade dock vid tidigare tillfällen ansett att ett enstaka rattfylleribrott inte utgjorde skäl för nämnden att vidta någon åtgärd. Allvarligare var emellertid den stöld och den urkundsförfalskning som A hade gjort sig skyldig till och för vilka brott påföljden bestämts till villkorlig dom. Dessa brott hade inte något direkt samband med A:s alkoholmissbruk, och de var inte uttryck för blott någon stundens ingivelse. Stöldbrottet hade fullföljts genom att A vid tre olika tillfällen sålt lagböckerna. Därtill kom som en försvårande omständighet att tillgreppen hade skett på A:s arbetsplats. Vad gällde urkundsförfalsk- ningen var A:s attityd till brottet anmärkningsvärd. Båda brotten visade grundläggande brister i hans rättsmedvetande. A hade genom brotten visat sig uppenbarligen olämplig att inneha sin tjänst som rådman. Han skulle därför avskedas såvida inte särskilda skäl av något slag talade mot detta. Tingsrätten – vid vilken A var anställd – hade uttalat att han skulle kunna placeras på sjöfartsregistret, om nämnden skulle finna skäl att inte avskeda honom. kunde emellertid inte finna att den omständigheten att en domare kunde placeras på en tjänst, där han inte deltog i avgörandet av tviste- eller brottmål, kunde utgöra skäl att avstå från att avskeda denne, om han hade gjort sig skyldig till brott som i och för sig borde föranleda avskedande. På en domare måste, oavsett med vilka mål eller ärenden han sysslade, ställas samma krav på redbarhet och oförvitlighet. Den möjlighet till omplacering som tingsrätten hade ställt i utsikt utgjorde därför inte skäl mot avskedande. pekade på att det i 11 kap. 4 § lag om offentlig anställning (äldre ), som då gällde, föreskrevs att i stället för bestämmelserna om avskedande i 1 eller 2 § i samma lag gällde annan bestämmelse som inskränkte rätten att avskeda arbetstagare. En sådan bestämmelse återfanns i den nämnda föreskriften i förordningen om arbetshandikappade i statligt reglerad anställning, m.m. En arbetstagare fick således enligt den föreskriften inte avskedas av någon orsak, som hade samband med alkoholmissbruk, innan hade förklarat att åtgärder enligt förordningen inte skulle vidtas. erinrade emellertid om att den grundläggande regeln om förutsättningarna för avskedande fanns i regeringsformen (11 kap. 5 §). Vid sådant förhållande kunde i ett fall som det före- varande den nyssnämnda förordningsbestämmelsen inte utgöra hinder mot ett avskedande, även om de brott som A hade begått – i större eller mindre grad – hade samband med hans alkoholmissbruk. Vad som hade framkommit om A:s psykiska tillstånd och hans personliga förhållanden i övrigt utgjorde inte särskilda skäl att, trots brotten, låta denne vara kvar i tjänsten. Slutligen pekade på att A hade varit anställd inom domstolsväsendet . De kunskaper och den erfaren- het som han hade förvärvat under sin tjänstgöring borde kunna komma till användning inom andra verksamhetsområden än domarens. Det tedde sig rimligt att staten som arbetsgivare försökte bereda A en annan sysselsättning. erinrade i detta sammanhang om 5 § i den nämnda förordningen om arbetshandikappade. Enligt denna bestämmelse fick den som sökte en statligt reglerad anställning inte på grund av brott utestängas från anställning, om inte brottet prövades göra honom olämplig för arbetsuppgifterna. avskedade således A från hans tjänst. Vidare beslutade nämnden om fortsatt avstängning av honom. A:4 Olovligt förfogande (40 dagsböter) Ett hovrättsråd och vice ordförande på avdelning, A, dömdes för olovligt förfogande till 40 dagsböter. Gärningen bestod i att A hade en bisyssla som universitetslärare och felaktigt uppburit arvoden under ett drygt halvår med innan felet upptäcktes. ansåg att A genom det begångna brottet allvarligt hade skadat det anseende som en domare borde ha. Brottet kunde dock inte anses visa att han var uppenbart olämplig att inneha sin anställ- ning. Tillräckliga skäl att avskeda honom förelåg således inte. avskrev därför ärendet från vidare handläggning (, dnr Ä 12/83). A:5 Misshandel (ringa brott), förargelseväckande beteende och våld mot tjänsteman (100 dagsböter) En hovrättsassessor dömdes för misshandel (ringa brott), förargelse- väckande beteende och våld mot tjänsteman till 100 dagsböter. fann att vad denne hade låtit sig komma till last inte var av beskaffenhet att medföra avskedande. Nämnden avskrev därför ärendet (, dnr Ä 5/85). A:6 Misshandel (tre månaders fängelse) A, som var rådman vid en tingsrätt, dömdes för misshandel till fängelse . Brotten utgjordes av att A hade misshandlat sin sambo. Misshandeln hade bestått i han tilldelat henne slag mot kroppen, att han tagit struptag på henne samt att han också slagit henne i ansiktet och knuffat omkull henne mot en trappa. Kvinnan hade till följd av misshandeln orsakats smärta, utgjutningar, blåmärken och en tungbensfraktur som, förutom smärta och obehag, medförde att hon varit tvungen att bära halskrage. Misshandelsbrotten hade förövats . Enligt brottmålsdomen hade det inte framkommit att kvinnan provocerat A eller annars uppträtt på ett sätt som gjort miss- handeln försvarlig eller ursäktlig. (majoriteten) avskrev ärendet (, dnr Ä 11/1984), som hade tagits upp på anmälan av den tingsrätt där A var anställd. I sin motivering uttalade nämnden bl.a. följande.