sou · GOB388d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Det är inte ett krav att organisationens enda eller huvudsakliga syfte skall vara att begå brott. En organisation kan således anses ha som syfte att begå brott även om organisationens slutliga mål är ett helt annat och brottsligheten bara är ett medel för att nå dit. För att artikel 140 skall vara tillämplig krävs inte att något brott faktiskt har begåtts, inte ens att brott har påbörjats. Bestämmelsen skall tolkas mot bakgrunden av att blotta existensen av en organisation som avser att begå brott anses utgöra ett hot mot samhället. Artikel 140 återfinns också i ett kapitel i strafflagen med rubriken allvarliga brott mot allmän ordning. Domstolarnas vidsträckta tillämpning av bestämmelsen har varit före- mål för kritik, bl.a. med hänvisning till att den kan missbrukas i politiska syften. Så framfördes det omfattande protester när ett stort antal demon- stranter vid det europeiska toppmötet i arresterades med hänvisning till artikel 140. Enbart medlemskap i en organisation är inte tillräckligt för att en per- son skall anses ha deltagit i organisationen. Det krävs att personen genom sina handlingar på något sätt bidrar till organisationens verksamhet. Någon direkt koppling mellan dessa handlingar och de brott som organisationen begår eller avser att begå behöver inte finnas. Som ett exempel har nämnts 156 Straffansvar för deltagande i organisationer.... att någon sköter bokföringen i en organisation. Hur långt detta sträcker sig, dvs. om även mera perifera bidrag till organisationens allmänna verk- samhet omfattas, förefaller osäkert. För att en person skall kunna dömas för deltagande i en kriminell orga- nisation krävs att han eller hon känner till att organisationen har som syfte att begå brott och förstår att de handlingar han utför bidrar till organisatio- nens verksamhet. Enligt den nederländska grundlagen (Grondwet) råder föreningsfrihet i landet. När denna frihet har åberopats mot åtal enligt artikel 140 har dom- stolarna regelmässigt sagt att föreningsfriheten inte ger någon rätt att i namn av en förening begå brott. Det finns också möjlighet enligt neder- ländsk lag att på begäran av åklagare förbjuda och upplösa en juridisk person vars aktiviteter strider mot allmän ordning (jfr artikel 140.2). Det finns i den nederländska strafflagstiftningen också bestämmelser om medverkan och förberedelse till brott. Medan medverkansansvaret är generellt, är förberedelse straffbart endast vid narkotikabrott och i vissa andra, ganska speciella fall som förberedelse till statskupp m.m. Det finns även en allmän bestämmelse om straff för den som försöker förmå annan att begå brott (en form av stämpling till brott). Det är åklagaren som avgör hur ett åtal utformas. Det är relativt vanligt - och föreligger inget hinder för - att en person åtalas med åberopande av såväl bestämmelserna om medverkan eller förberedelse till brott som be- stämmelsen om deltagande i en kriminell organisation. Om en person först åtalas för ett visst brott, t.ex. ett bedrägeri, och i ett senare åtal för deltagande i en kriminell organisation (eller tvärtom), upp- kommer frågan om res judicata föreligger. Det första brottet kan ju vara en del av den kriminella organisationens verksamhet. Den nederländska Hög- sta domstolen har i ett par sådana fall avvisat det senare åtalet med hän- visning till just detta. Den franska strafflagen (Code Pénal) innehåller en bestämmelse om an- svar för deltagande i en brottslig organisation (association de malfaiteurs). En brottslig organisation [association de malfaiteurs] är varje gruppering eller sammansvärjning som syftar till förberedelse, som tagit sig uttryck i handling, till ett brott eller flera eller till en förbrytelse eller flera där straf- fet är fängelse. Straffansvar för deltagande i organisationer.... Deltagande i en brottslig organisation straffas med upp till fängelse och 100 000 F i böter. Varje person, som deltagit i en gruppering eller sammansvärjning, enligt definitionen i artikel 450-1, undantas från straff om han, före varje laga åt- gärd, avslöjar grupperingen eller sammansvärjningen för behöriga myndig- heter och möjliggör identifiering av de övriga deltagarna. Fysiska personer skyldiga till brott enligt artikel 450-1 ådrar sig även föl- jande tilläggsstraff: 1.Förlust av medborgerliga rättigheter, civilrättsligt och familjerättsligt, i enlighet med villkoren i artikel 131-26; 2.Förbud, i enlighet med villkoren i artikel 131-27, mot att utöva något offentligt ämbete eller att utöva yrkesmässig eller samhällelig verksam- het, i eller vid vars utövande brott har begåtts. 3.Förbud mot att vistas på vissa platser, i enlighet med villkoren i artikel 131-31. Även andra tilläggsstraff kan ådömas dessa personer för de brott och för- brytelser som grupperingen eller sammansvärjningen har haft som syfte att förbereda. Deltagande i en brottslig organisation är således enligt artikel 450 ett brott i sig. I sak bestraffas därigenom viss typ av förberedelse till brott. En be- stämmelse av liknande konstruktion är den som finns i artikel 323-4 i Co- de Pénal och som straffbelägger deltagande i en grupp som bildats för att förbereda vissa typer av dataintrång. Något annat, allmänt stadgande om ansvar för förberedelse till brott finns inte i den franska strafflagen. Där- emot finns ett antal mycket allvarliga brott av närmast förberedelsekarak- tär, t.ex. förberedelse till statskupp. Det finns också bestämmelser om straffskärpning för brott som utförs av en organiserad liga. I den belgiska strafflagen (Code Pénal/Strafwetboek) finns inte några ge- nerella bestämmelser om ansvar för förberedelse till brott, utan endast bestämmelser om ansvar för förberedelse till ett antal mycket allvarliga brott, mestadels av politisk karaktär. Därutöver finns en bestämmelse lik- nande den franska bestämmelsen om associations de malfaiteurs. Enligt strafflagens artikel 322 är det således ett brott att delta i en sammanslut- ning (association) som har för avsikt att angripa personer eller egendom. 158 Straffansvar för deltagande i organisationer.... Lagtexten ger ingen vägledning i frågan om vad som skall krävas för att en person skall anses ha deltagit i en sådan sammanslutning, utan lämnar den frågan till praxis. Som exempel på deltagande har nämnts att man förser sammanslutningen med vapen, brottsverktyg, gömställen eller mötesplat- ser. Den ursprungliga tanken med bestämmelsen om association de mal- faiteurs var att den skulle användas mot organisationer som har en viss varaktighet. I domstolspraxis har emellertid bestämmelsens räckvidd ut- sträckts så att den kan användas även i fall då en sammanslutning bildas för att begå ett enda brott. Det finns i lagen inget krav att sammanslutningen måste bestå av ett visst minsta antal personer; i praxis har tre personer ansetts tillräckligt. Det finns inget krav på att sammanslutningen måste vara hierarkiskt upp- byggd. Däremot har förekomsten av en hierarki, liksom en viss fördelning av arbetsuppgifter eller andra strukturella kriterier, ansetts kunna utgöra bevis för sammanslutningens existens. I praktiken har bestämmelsen om association de malfaiteurs visat sig vara svår att tillämpa. Åklagare har funnit sig stå inför betydande problem när det gäller att visa att en tillräcklig organisationsgrad föreligger och framför allt att visa att sammanslutningen haft en brottslig avsikt. I syfte att mera effektivt kunna bekämpa den organiserade brottsligheten har där- för genom beslut i parlamentet införts två nya artiklar i strafflagen. En kriminell organisation är en sammanslutning bestående av mer än två personer, grundad i syfte att för skull begå brott och förbrytelser straffbara med fängelse eller med strängare straff, genom använd- ning av skrämsel, hot, våld, bedrägligt beteende eller korruption, eller ge- nom att ta sin tillflykt till kommersiell eller annan verksamhet för att dölja eller underlätta genomförandet av brott. En organisation vars verkliga syfte uteslutande är av politiskt, fackligt, filantropiskt eller religiöst slag, eller som uteslutande har något annat lag- ligt ändamål, kan således inte betraktas som en kriminell organisation i första styckets mening. §1 Varje person som, frivilligt och med vett och vilja, deltar i en kriminell organisation straffas med fängelse från ett till och med böter från till eller med ett av dessa straff enbart, även om han inte har avsikten att begå brott inom ramen för denna organisation Straffansvar för deltagande i organisationer.... eller att ansluta sig till den på sätt som beskrivs i artikel 66 och följande ar- tiklar [medverkansbestämmelser, vår anm.]. §2 Varje person som deltar i förberedelse till eller genomförande av varje laglig aktivitet från den kriminella organisationens sida, då han vet att hans deltagande bidrar till organisationens syften, sådana de beskrivs i artikel 324bis, straffas med fängelse från ett till och med böter från till eller med ett av dessa straff enbart. §3 Varje person som deltar i något som helst beslutsfattande inom ramen för en kriminell organisations verksamhet, då han vet att hans deltagande bidrar till organisationens syften, sådana de beskrivs i artikel 324bis, straf- fas med straffarbete från fem till och med böter från femhundra francs till eller med ett av dessa straff enbart. Här kan också nämnas en lag av mera speciellt slag, som användes av en domstol i ett uppmärksammat mål för att upplösa en Hells i och konfiskera klubbens egendom (domen har överklagats), nämligen lag om förbud mot privatmilis. I arti- kel 1 i den lagen anges att Varje privatmilis eller annan enskild organisation vars syfte är att tillgripa våld, eller att ersätta armén eller polisen, genom inblandning i deras verk- samhet eller genom övertagande av deras uppgifter, är förbjuden. De som bildar eller deltar i en milisgrupp eller organisation av det angiv- na slaget kan dömas till fängelse. Uniformer eller andra kännetecken samt vapen eller andra föremål som gruppen använt kan konfiskeras, även om de inte tillhör den dömde. I den italienska strafflagstiftningen (Codice Penale) har fun- nits en bestämmelse (artikel 416) om straff för deltagande i en kriminell organisation (associazione per delinquere) liknande den franska bestäm- melsen om associations de malfaiteurs. Denna bestämmelse har emel- lertid inte ansetts tillräcklig för att man skall kunna komma till rätta med den brottslighet som den italienska maffian gör sig skyldig till. infördes därför i Codice Penale (artikel 416bis) ett särskilt straffansvar för deltagande i en maffialiknande sammanslutning (associazione di tipo ma- fioso). Enligt artikel 416bis döms den som deltar i en maffialiknande samman- slutning som består av minst tre personer till fängelse mellan tre och . Den som bildar eller leder en sådan sammanslutning döms till fängelse 160 Straffansvar för deltagande i organisationer.... mellan fyra och . Om sammanslutningen är beväpnad kan dömas till längre fängelsestraff. En maffialiknande sammanslutning föreligger enligt lagen om a) det i sammanslutningen genom hot upprätthålls en ordning där medlemmarna tiger inför utomstående och b) sammanslutningens syfte är att verka inom offentlig och privat sektor på ett sätt som skadar samhälls- ekonomin och som påverkar myndigheter. Det finns i Codice Penale också sedvanliga bestämmelser om med- verkan till brott. Något allmänt förberedelsebrott tycks inte finnas, där- emot ett antal självständiga brott som är av förberedelsekaraktär, t.ex. bil- dande av terroristorganisation eller bildande av en organisation för narko- tikasmuggling. Bestämmelsen om straff för deltagande i en maffialiknande organisa- tion har kritiserats för att gå alltför långt och i princip straffbelägga tankar eller harmlösa handlingar på ett så tidigt stadium att något hot mot sam- hällsordningen ännu inte uppkommit. Den har av vissa också ansetts stå i strid med föreningsfriheten. Det finns i den grekiska strafflagen, som i andra strafflagar, bestämmelser om medverkan till brott (artikel 46-47). Det finns också en bestämmelse om stämpling till brott (artikel 186), enligt vilken den kan straffas som söker förmå någon annan att begå brott eller erbjuder sig själv att begå brott. Den som tillsammans med andra kommer överens om att begå brott kan straffas enligt en särskild conspiracy-liknande bestämmelse i artikel 187 i den grekiska strafflagen. Den bestämmelsen är dock bara tillämplig i fall då man kommer överens om att begå brott på regelbunden basis, dvs. den kan inte tillämpas på dem som kommer överens om att begå ett enstaka brott. Två särskilda bestämmelser i den grekiska strafflagen gäller straff- ansvar för deltagande i vissa typer av sammanslutningar. Enligt artikel 188 kan den straffas som deltar i en sammanslutning som har som syfte att begå brott. Behovet av denna bestämmelse har satts i fråga, särskilt mot bakgrund av den näraliggande bestämmelsen i artikel 187. Den har i prak- tiken tillämpats mycket sällan. Den andra bestämmelsen som gäller straff för tillhörighet till viss grupp är artikel 195, enligt vilken den kan straffas som deltar i bildandet av en väpnad grupp. Artikel 195 är subsidiär till bestämmelserna i artikel 186-188, dvs. om gruppen har ett brottsligt syfte tillämpas i stället någon av de bestämmelserna. Straffansvar för deltagande i organisationer.... Om två eller flera personer kommer överens om att begå brott, kan enligt amerikansk rätt var och en av dem dömas för conspiracy. Enligt de flesta delstaters lagstiftning och även enligt den federala lagstiftningen krävs för fällande dom, förutom själva överenskommelsen, även att någon av kon- spiratörerna vidtagit någon konkret åtgärd i syfte att förbereda det eller de brott man kommit överens om att begå. Denna åtgärd behöver inte vara brottslig. Straffbar conspiracy föreligger oavsett om brottsplanerna satts i verket eller ej. Enligt den s.k. Pinkertondoktrinen (efter målet v. , 1946) är samtliga deltagare i en conspiracy ansvariga för de brott som var och en av dem begår inom ramen för överenskommelsen. Denna doktrin har i praxis drivits tämligen långt. För att en deltagare i en conspi- racy skall undgå ansvar för brott som någon av de övriga begår, krävs att detta brott antingen faller helt utanför ramen för överenskommelsen eller annars could not be reasonably forseen as a necessary or natural con- sequence of the unlawful agreement. Lagstiftningen om conspiracy (och även complicity, dvs. medverkan) har ansetts vara otillräcklig för att komma åt den organiserade brottslig- heten. Främst har svårigheterna visat sig när det gäller att lagföra personer som njuter frukten av brottslig verksamhet, t.ex. den som tar emot betal- ning för varor eller tjänster utan att ifrågasätta pengarnas ursprung, trots att det på goda grunder kan misstänkas att dessa inte åtkommits på laglig väg. Ett sätt att komma till rätta med detta har varit införandet av the Racketeer-Influenced and Act (, US Code sec. 1961 ff), den kanske mest omtalade lagstiftningen mot organiserad brottslighet i . utformades ursprungligen i syfte att vara effektiv mot maffia-liknande företag eller organisationer, men har kommit att användas mot många andra sammanslutningar. är ett stycke tämligen komplicerad lagstiftning (som p.g.a. sitt stora omfång inte återges här). Den innehåller bestämmelser som gör det olagligt att på något sätt delta i användandet av medel som åtkommits ge- nom racketeering activities. Racketeering är ett svåröversatt ord; var- dagligt betyder det ungefär skojeri, svindleri, gangsterverksamhet. I finns en lång uppräkning av de brott som skall hänföras under begreppet. Dit hör bl.a. mord, kidnappning, rån, utpressning, narkotikabrott, penning- förfalskning, olaglig spelverksamhet, bedrägerier av olika slag och många andra allvarliga brott. innehåller också bestämmelser om deltagande direkt i racketeering activities. Det är i praktiken dessa bestämmelser som kommit att bli de mest använda. Enligt (US Code sec. 1962c) är det olagligt för den som är anställd eller anknuten till ett företag (enterprise), 162 Straffansvar för deltagande i organisationer.... som är inblandat i eller påverkar näringsverksamhet (commerce) som sträcker sig över mer än en delstat, att delta i ett sådant företags verksam- het genom en serie (a pattern of) racketeering activities. Med enterprise avses inte bara juridiska personer utan varje grupp av perso- ner som utgör en faktisk sammanslutning (associated in fact). Bestämmel- sen har t.ex. använts mot medlemmar i . För att någon skall kunna dömas för brott mot den angivna bestämmel- sen måste åklagaren visa att (1) ett företag (enterprise) föreligger, att (2) företaget är inblandat i eller påverkar näringsverksamhet över statsgränser, att (3) den åtalade varit anställd eller anknuten till företaget, att (4) den åtalade deltagit, direkt eller indirekt, i företagets affärer, samt att (5) delta- gandet skett genom medverkan i en serie allvarliga brott (racketeering activities) inom en viss tidsrymd. Även i den kanadensiska lagstiftningen finns bestämmelser om straff för conspiracy (Criminal Code of artikel 465). Dessa är av samma karaktär som motsvarande bestämmelser i den amerikanska lagstiftningen. Därutöver finns en särskild straffbestämmelse (artikel 467.1) om delta- gande i en kriminell organisation. (1)Den som a)deltar i eller i väsentlig mån bidrar till en kriminell organisations verk- samhet med kännedom om att en eller flera av medlemmarna i organisatio- nen är inblandade i [engage in] eller, under de fem närmast föregående åren, har varit inblandade i en rad allvarliga brott [indictable offences] en- ligt denna eller annan lag, vilka vart och ett kan bestraffas med fängelse eller mera, och b)till förmån för, på uppdrag av eller tillsammans med den kriminella or- ganisationen själv deltar i [is a party to] utförandet av ett allvarligt brott på vilket kan följa fängelse eller mer gör sig skyldig till ett allvarligt brott [indictable offence] och döms till fängelse i högst . (2) En påföljd [sentence] för ett brott enligt (1) skall avtjänas efter varje annat straff [punishment] för brott som ingår samma händelse eller rad av händelser och varje annat straff som en person har dömts till vid tiden för brottet enligt (1). Begreppet kriminell organisation har definierats i artikel 2 i Criminal Code. Med begreppet avses: Straffansvar för deltagande i organisationer.... varje formellt eller informellt organiserad grupp, förening eller annan sam- manslutning som består av minst fem personer och a)som har som en av sina huvudsakliga aktiviteter att begå allvarliga brott [indictable offences] enligt denna eller någon annan av Parlamentet an- tagen lag, för vilka det högsta straffet är fängelse , och b)i vilken en eller flera medlemmar är inblandade i [engage in] eller, un- der de fem närmast föregående åren, har varit inblandade i en serie så- dana brott. Det har satts i fråga om en bestämmelse som den i artikel 467.1 inte strider mot föreningsfriheten, vilken garanteras genom den kanadensiska konsti- tutionen. Domstolarna har emellertid i flera fall uttalat att organisationer som har till syfte att begå brott inte skyddas av konstitutionen. I de nordiska länderna finns det ännu så länge inga exempel på bestäm- melser om straff för medlemskap eller deltagande i kriminella organisatio- ner. Som nämnts i avsnitt 14.1 har emellertid regeringen i lagt fram en proposition (rp 183/1999) i vilken det föreslås att en särskild straffbestämmelse avseende deltagande i en kriminell organisations verk- samhet skall införas. Bestämmelsen föreslås få följande lydelse. Den som aktivt deltar i sådan av en kriminell organisation bedriven verk- samhet vars syfte är att begå brott för vilka det föreskrivna maximistraffet är fängelse eller brott som avses i 11 kap. 8 § skall, om ett sådant brott begås, för deltagande i en kriminell organisations verksamhet dömas till böter eller fängelse i högst . Med kriminell organisation avses en organiserad sammanslutning som existerar och som består av mist tre personer som handlar i sam- förstånd för att begå brott som avses i 1 mom. Det finländska förslaget har utformats i nära överensstämmelse med EU:s gemensamma åtgärd om att göra deltagande i en kriminell organisation i unionens medlemsstater till ett brott. Förslaget går emellertid så till vida längre än vad som följer av den gemensamma åtgärden, att det omfattar inte endast deltagande i sådan av en kriminell organisation bedri- ven verksamhet vars syfte är att begå brott där maximistraffet är fängelse , utan även deltagande i en verksamhet som syftar till att begå sådant brott som avses i den finländska strafflagens 11 kap. 8 §, dvs. hets mot folkgrupp. Deltagandet föreslås bli straffbart bara när det är aktivt och avser just den del av den kriminella organisationens verksamhet som syftar till att 164 Straffansvar för deltagande i organisationer.... begå sådana brott som omfattas av bestämmelsen. En ytterligare förutsätt- ning för ansvar är att åtminstone ett sådant brott också faktiskt begås. Här- utöver fordras att den kriminella organisationen har som mål att begå flera brott; en gemensam avsikt att begå ett enstaka brott är alltså inte tillräck- ligt för att den föreslagna bestämmelsen skall vara tillämplig. I subjektivt hänseende fordras enligt förslaget uppsåt som täcker samt- liga rekvisit. Detta innebär bl.a. att det för ansvar krävs att den som delta- git i verksamheten har varit medveten om att sammanslutningen i fråga är av sådan karaktär att den omfattas av straffbestämmelsens definition av begreppet kriminell organisation och att syftet med just den verksamhet som vederbörande deltagit i varit att begå sådana brott som anges i be- stämmelsen. Under riksdagsbehandlingen av propositionen har grundlagsutskottet lämnat ett utlåtande över förslaget (GrUU 10/2000). Utskottet har därvid, under hänvisning främst till den straffrättsliga legalitetsprinci- pen, uttalat att lagförslaget bör ses över och preciseras på väsentliga punkter. Mera härom i kapitel 16. Internationell rättslig hjälp i brottmål 165 15Internationell rättslig hjälp i brottmål lämnar sedan gammalt andra länder rättslig hjälp i brottmål. Hjälp kan numera lämnas t.ex. med olika former av bevisupptagning, husrannsa- kan och beslag, hemlig teleavlyssning och användning av andra tvångsme- del. Utlämning för brott kan ske enligt särskilda regler. Den svenska lagstiftningen är av tradition utformad så att den inte krä- ver ömsesidighet - reciprocitet - utan rättslig hjälp kan lämnas även till stater med vilka inte har några konventionsbaserade åtaganden. En del länder kräver emellertid avtal med den andra staten för att lämna rätts- lig hjälp. Sådana avtal skapar också klarhet mellan länderna under vilka förutsättningar den rättsliga hjälpen lämnas. Avtalen brukar också inne- hålla bestämmelser som syftar till att underlätta det praktiska förfarandet. har ingått ett flertal avtal med andra länder om rättslig hjälp i olika former. De viktigaste har varit de konventioner om bl.a. inbördes rättshjälp och utlämning för brott som har anslutit sig till inom ramen för samarbetet i . Allt eftersom det straffrättsliga sam- arbetet inom EU har intensifierats, har också tyngdpunkten i det europeis- ka samarbetet flyttats dit. Svenska bestämmelser om ömsesidig rättslig hjälp fanns tidigare i en mängd olika författningar. trädde emellertid en ny lag (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål i kraft. Lagen omfat- tar rättslig hjälp när det gäller bl.a. olika former av bevisupptagning vid domstol, husrannsakan, beslag och kvarstad, hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning. Av de regler som inte omfattas av lagen märks bl.a. regler om utlämning för brott. Dessa regler finns i lagen (1957:668) om utlämning för brott och i lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och .