sou · GOB3112 · 2001-01-01 00:00:00 — För den som av olika skäl har låga ålderspensionsförmåner behövs en garantiregel. Ersättningen för uppehälle bör därför, efter mönster från be- stämmelserna om minskning av sjukpenningens belopp i 3 kap. 15 § andra stycket AFL, begränsas till högst en tredjedel av förmånen. Ersättningen skall inte betalas ut till kriminalvården utan tillfaller social- försäkringssystemet. Med hänsyn till att den intagne får behålla merparten av sin ålderspen- sion finns det inte något behov av att såsom för vilande aktivitetsersätt- ning/sjukersättning, kunna utbetala pensionsbelopp till den pensionsberätti- gades anhöriga. I så fall kan 5 kap. 5 § andra stycket lagen (2000:798) om ändring i lagen om garantipension upphävas. Den nu redovisade metoden att motverka överkompensation för det fåtal ålderspensionärer som är intagna i kriminalvården anser vi vara att föredra framför en reduktion som endast kan omfatta vissa ålderspensionsförmåner. Beträffande personer som har kontraktsvård bör samma regler gälla oav- sett om de har ålderspension eller aktivitetsersättning/sjukersättning, se av- snitt 6.2. Vår förslag: Nuvarande regler om reduktion i 7 kap. 14 § lagen (2000:461) om efterlevandepension och efterlevandestöd till barn skall inte ändras. Den som uppbär pensionsförmåner enligt 4 och 6 kap. och på sta- tens bekostnad genomgår s.k. kontraktsvård skall betala ersättning för uppehälle med /dag, dock högst med en tredjedel av förmånen. Det reformerade ålderspensionssystemet har medfört att de nuvarande förmånerna folkpension och ATP i efterlevandepensionssystemet på sam- ma sätt som i ålderspensionssystemet kommer att ersättas av andra förmåner. För beräkning av inkomstgrundade efterlevan- 88 Överväganden och förslag depensionsförmåner skall användas ett efterlevandepensionsunderlag som normalt baseras på den faktiska pensionsbehållning som den som har avli- dit har tjänat in till och med året före dödsfallet och en antagen pensions- behållning för åren därefter t.o.m. det år person ifråga skulle ha fyllt . Efterlevandepension till vuxen som utges i form av omställningspen- sion och särskild efterlevandepension skall fortsättningsvis utges i form av omställningspension, medan den särskilda efterlevandepensionen avveck- las . Efterlevandepension till barn skall utges i form av barn- pension. För båda kategorierna finns det ett grundskydd, för vuxna garan- tipension och för barn efterlevandestöd till barn. Änkepensionsförmåner på grund av tidigare övergångsbestämmelser kommer att kunna nybeviljas även . För den som är född kommer änkepensionen i det nya efterlevandepensionssystemet att bestå av en del som motsvarar tilläggspensionen i det nuvarande systemet och en del som motsvarar den del av folkpensionen som beräknas i för- hållande till antalet år med ATP-poäng. Grundskyddet kommer att utgöras av garantipension. För änkor födda eller senare är det den avlidne mannens intjänade ATP t.o.m. som ligger till grund för pensionen och detta förhållande ändras inte. Vid dödsfall som inträffar skall garantipension till änkepension inte kunna beviljas änkor födda eller . Liksom ålderspensioner reduceras endast folkpensionsdelen av änkepension och omställningspension vid institutionsvistelse. Folkpen- sionsdelen av barnpensionen får under vissa förhållanden inte utges. 1999/2000:91 föreslog regeringen att endast garantipension skulle kunna reduceras i de fall en efterlevande är intagen kriminalvårdsanstalt eller är häktad och redovisade därvid det uppdrag som vi har fått. I propo- sitionen framhölls att på samma sätt som gäller enligt nuvarande regler, och som även skall gälla inom ålderspensionssystemet, borde i avvaktan på resultatet av vår översyn inkomstgrundad efterlevandepension och änkepension inte heller inom efterlevandepensioneringen beröras av reduktionsreglerna. Detsamma borde gälla det tillägg för det första pris- basbeloppets inkomster som skall läggas till änkepension och övergångs- vis utgiven omställningspension och särskild efterlevandepension. Detta tillägg var enligt propositionen att betrakta som en del av den inkomstre- laterade efterlevandepensionen. Motsvarande invändningar framfördes i propositionen mot att minska barnpensionen. Frågan om det är rimligt att reducera eller hålla inne annan pension än garantipension och efterlevandestöd till barn är inte minst med hänsyn till det anförda lika berättigad när det gäller efterlevandepensioner som när det gäller ålderspensioner. Efterlevandepensioneringens regler är efter ett tidigare omfattande re- formarbete och med de av an- Överväganden och förslag 89 tagna lagändringarna betydligt mer komplicerade än reglerna för ålders- pensionen. Särskilt framträdande är de många olika och i många fall mycket blygsamma nivåer som förmånerna kan utges på och att flera ål- dersgränser och olika villkor i övrigt gäller för rätt till förmånerna. Till detta kommer att omställningspensionen och garantipensionen är tidsbe- gränsade i flera steg och att rätten till garantipension till änkepension inte är heltäckande. Enligt det statistiska material som redovisas i SOU 1998:120 s. 151ff uppbar 17 167 änkor () änkepension i form av folkpension. Av dessa uppbar 2 533 ingen ATP. Antalet änkor som uppbar änkepension i form av tilläggspension, som utges även efter det att änkan blivit ålderspensionär, uppgick till 392 347. Av dessa änkor var 362 186 och är ålderspensionärer när det nya efter- levandepensionssystemet träder i kraft. Medelårsbeloppet för ATP- utbetalningarna var . var antalet efterlevande män och kvinnor med inledande omställningspension i form av ATP 1 125 st. Motsvarande tal för förlängd omställningspension var 3 030. Medelårsbeloppet för ATP-utbetalningarna var . När det gäller änkepension till personer som är födda eller tidi- gare kan vi till en början konstatera att den stora majoriteten av dessa för- månstagare kommer att vara ålderspensionärer . För ålderspensio- närer i häkte eller kriminalvårdsanstalt har vi föreslagit ett system med dagersättning som dras från pensionen i samband med att den utbetalas. Även övriga kvinnor födda som uppbär änkepension kommer att vara ålderspensionärer inom efter det att det nya systemet trätt i kraft. Änkepensionen till kvinnor födda och senare är beräknade på ett inkomstunderlag som är starkt begränsat och vid dödsfall inte kompletteras med något grundskydd, varför änkepensionerna till dessa kvinnor i de flesta fall kommer att utges med små belopp. Denna grupp änkor bestod 1997 av knappt 15 000 personer. Sannolikheten för att någon inom så små populationer, som änkor födda eller änkor födda eller senare utgör, skall tas in i häkte eller kriminalvårdsanstalt är mycket liten mot bakgrund av att endast 501 kvinnor i hela landet togs in 1997. Omställningspensionen som utges till såväl män som kvinnor kommer att utges under en omställningstid av . Om den efterlevande stadigvarande bor med och har vårdnaden om barn som vid dödsfallet stadigvarande vistades i makarnas hem, utges förlängd omställningspension , dock att för- längd omställningspension alltid utges till dess det yngsta barnet fyller . Motsvarande tidsramar gäller även för garantipensionen till om- ställningspensionen. 90 Överväganden och förslag Vi kan konstatera att när en efterlevande tas in i häkte eller kriminal- vårdsanstalt kan han eller hon inte längre utöva den faktiska vårdnaden om det eller de barn som grundar rätt till en förlängd omställningspension. Vårdnaden måste överföras på någon annan och därmed uppkommer auto- matiskt frågan om att dra in stödet så länge frihetsberövandet pågår. När det gäller omställningspension/garantipension som utges kan vi förutse att det är inte särskilt sannolikt att en intagning i häkte eller kriminalvårdsanstalt kommer att få någon större inverkan på denna pension i praktiken. Detta beror på att för den som inte redan är frihetsberövad när dödsfallet inträffar kommer möjligheterna att få upp- skov med verkställigheten efter dödsfallet att vara stora. Vår undersökning visar att endast en efterlevande- pension till vuxna, en änkepension, då var reducerad. Frågan om hur en intagning i häkte eller kriminalvårdsanstalt skall påverka en efterlevande- pensionsförmån framstår därmed som än mer teoretisk. Vi har mot denna bakgrund stannat för att behålla de regler för reduk- tion av efterlevandepensioner till vuxna som antagits av . Vid vårt ställningstagande har vi även vägt in att den ersättningsmodell vi föreslagit för frihetsberövade ålderspensionärer bör vara strikt begränsad till dessa åldersgrupper och inte tillämpas på personer i förvärvsaktiv ål- der. Med hänsyn till syftet med omställningspensionen har vi inte heller ansett det lämpligt att föreslå regler som innebär att denna inte utbetalas efter en viss tids frihetsberövande. Vuxna personer som uppbär efterlevandepensionsförmåner och ge- nomgår s.k. kontraktsvård bör liksom när aktivitetsersättning och sjuker- sättning utges betala ersättning för uppehälle med högst /dag, se av- snitt 6.2. Barnpension utges efter avliden förälder till barn eller så länge barnet studerar på grundskole- eller gymnasienivå, dock längst till och med juni månad det år barnet fyller . Barnpension utges både från folkpensioneringen (grundnivå ) och tilläggspensioneringen och skall alltid vara av prisbasloppet efter varje avliden för- älder. I det reformerade systemet behålls åldersgränser och personkretsen. Efterlevandestödet till barn som ersätter nuvarande grund- skydd kommer att utges med högst av prisbasbeloppet. Den inkomstgrundade barnpensionen kommer att minska efterlevandestödet till barn krona för krona. utges inte barnpension från folkpensioneringen om barnet under en hel månad på statens bekostnad får vård på anstalt eller annars för kost och bostad. Förmånen får dock alltid utges om barnet är inackorderat vid sameskola. Går barnet på specialskola får barnpensionen utges för tid när barnet vistas utanför skolan på samma sätt som gäller enligt bestämmel- Överväganden och förslag 91 serna för vårdbidrag (se avsnitt 6.8). Även dessa regler behålls i det refor- merade systemet, där endast efterlevandestödet till barn dras in. Enligt statistikuppgifter i SOU 1998:120 uppbar 29 769 barn i decem- ber 1997 barnpension från folkpensioneringen. utgavs 28 858 barnpensioner från tilläggspensioneringen. Vid vår undersökning var endast en barnpension indragen. Av samma skäl som anförts beträffande efterlevandeförmåner för vuxna föreslår vi ingen ändring i de antagna reglerna om reduktion av efterlevandestöd till barn. Vår bedömning: Nuvarande bestämmelser om sjukpenning, tillfällig för- äldrapenning och smittbärarpenning vid intagning på institution skall inte ändras. Sjukpenning utges enligt 3 kap. 7 § AFL vid sjukdom som sätter ned den försäkrades arbetsförmåga med minst en fjärdedel. Vid bedömningen av om sjukdom föreligger skall enligt nämnda paragraf bortses från arbetsmark- nadsmässiga, ekonomiska, sociala och liknande förhållanden. Om en försäkrad vistas på en institution på allmän bekostnad, utbetalas inte sjukpenning i de fall som anges i 3 kap. 15 § första stycket b–d AFL. Detta gäller bl.a. för tid när en försäkrad är intagen i ett särskilt ung- domshem (s.k. § 12-hem) med stöd av 3 § LVU. Därmed avses att tvångs- vård lämnas med anledning av att den unge genom sitt beteende utsätter sin hälsa eller utveckling för påtaglig risk att skadas eller på grund av att det finns ett uppenbart behov av fortsatt vård vid slutet av en verkställighet av sluten ungdomsvård. Sjukpenning utbetalas heller inte för tid när en försäk- rad är intagen i kriminalvårdsanstalt eller häktad. Vidare utbetalas inte sjuk- penning för tid när en försäkrad i annat fall än som sagts av annan orsak än sjukdom tagits om hand på det allmännas bekostnad. När en försäkrad får vård i ett sådant hem för vård eller boende eller familjehem enligt SoL som ger vård åt alkohol- eller drogmissbrukare, kan sjukpenningen enligt 3 kap. 15 § andra stycket minskas på begäran av den som svarar för vårdkostnader- na. Minskning görs därvid med per dag, dock med högst en tredjedel av sjukpenningens belopp. Det innehållna beloppet betalas ut till den som begärt minskningen. Däremot utbetalas sjukpenning till en försäkrad som är intagen i kriminalvårdsanstalt vid sjukdom som inträffar han eller hon får vistas utom beredas tillfälle att förvärvsarbeta. – Bestämmelserna i 3 kap. 15 § AFL tillämpas enligt 4 kap. 18 § även i fråga 92 Överväganden och förslag om tillfällig föräldrapenning och enligt 9 § lagen (1989:225) om ersättning till smittbärare även i fråga om smittbärarpenning. Gemensamt för de situationer i vilka sjukpenning inte skall utges enligt 3 kap. 15 § första stycket b–d AFL är i praktiken, att det för den försäkrade föreligger ett arbetshinder som beror på att han eller hon vistas på en institu- tion av andra skäl än sjukdom. Detta sammanfaller med att det inte förelig- ger något försäkringsfall enligt 3 kap. 7 § AFL. Frågan om enhetliga ekonomiska villkor när det gäller rätten till sjukpen- ning för en försäkrad som på allmän bekostnad vistas på en institution har fått särskild aktualitet när det gäller personer som får rättspsykiatrisk vård. Nuvarande ordning innebär sammanfattningsvis att för tid under vilken en försäkrad på allmän bekostnad vistas på institution eller liknande inrätt- ning utges sjukpenning endast om omhändertagandet beror på sjukdom. I enlighet med detta är exempelvis en person som på grund av en brottmåls- dom är intagen för rättspsykiatrisk vård berättigad till sjukpenning, eftersom han eller hon har omhändertagits på grund av sjukdom. Som jämförelse kan nämnas att en person som dömts till fängelse är omhändertagen på grund av brottslig gärning och inte sjukdom. Han eller hon är därför inte berättigad till sjukpenning, även om sjukdom skulle föreligga. Oavsett hälsotillståndet föreligger det normalt, utom vid s.k. frigång, hinder för den som är intagen i kriminalvårdsanstalt att utföra förvärvsarbete. Det är med andra ord inte fråga om något försäkringsfall med avseende på sjukpenning när en person i denna situation blir sjuk. En i kriminalvårdsanstalt intagen kan också överföras till rättspsykiatrisk vård, om han eller hon lider av allvarlig psykisk störning. I detta fall är den till vård överförda personen fortfarande omhändertagen på grund av brottslig gärning och inte sjukdom. När det i ett sådan fall inte längre finns grund för rättspsykiatrisk vård, skall nämligen han eller hon återföras till kriminal- vårdsanstalten. Det förhållandet att personen i fråga är grundplacerad inom kriminalvården utgör den yttre ramen för samhällets omhändertagande. Sjukpenning kan därför inte utges. Enligt vår mening kan man inte ändra den ovan beskrivna rätten till sjuk- penning vid rättspsykiatrisk vård utan att det strider mot grundläggande principer för sjukpenningförsäkringen. Om rätten till sjukpenning avskaffas för dem som dömts till rättspsykiatrisk vård, kommer villkoren för denna grupp att på ett icke godtagbart sätt avvika från vad som gäller för dem som har rätt till sjukpenning vid t.ex. psykiatrisk tvångsvård. Å andra sidan kan rätt till sjukpenning inte införas för fängelsedömda som får rättspsykiatrisk vård, eftersom samhällets omhändertagande i dessa fall inte är föranlett av sjukdom. Dessutom är det i allmänhet fråga om endast korta vårdtider, när intagna inom kriminalvården får rättspsykiatrisk vård. har de liksom andra i kriminalvården intagna som inte uppbär pension rätt till kriminalvårdens sjukersättning. Överväganden och förslag 93 Det finns anledning att beröra frågan om det finns något större behov av bestämmelsen i 3 kap. 15 § andra stycket om minskning av sjukpenning på begäran av den som svarar för vårdkostnaderna samt utbetalning till denne. har utvecklingen inom socialförsäkring gått i den riktningen att det i allt mindre utsträckning ankommer på att för annans räkning ta ut avgifter för vård. I stället kan den som svarar för vårdkostna- derna själv debitera den enskilde vårdavgift. Denna utveckling kan anses tala för att andra stycket borde upphävas. Vi har emellertid valt att låta bestäm- melsen stå kvar, med hänsyn till att den kan vara tillämplig på missbrukare, som kan ha svårt att klara av att betala avgifter. Bestämmelsen kan fortfa- rande fylla en funktion på så sätt att eftersläpande avgiftsskulder kan undvi- kas för den försäkrade, vilket kan underlätta dennes rehabilitering. Det anförda innebär att vi inte föreslår några ändringar i nuvarande be- stämmelser om sjukpenning m.m. vid intagning på institution. Vår bedömning: Nuvarande bestämmelser om föräldrapenning skall inte ändras såvitt gäller institutionsvistelse på allmän bekostnad. Föräldrapenning utges till en förälder eller med förälder likställd person för vård av barn. Föräldrapenningen som utges under (vid fler- barnsfödsel ) kan tas ut till dess barnet fyller , eller till den senare tidpunkt då barnet har avslutat det första skolåret. Om båda föräldrarna har vårdnaden om barnet delar föräldrarna på föräldrapen- ningen, men en förälder kan med undantag överlåta sin rätt till föräldrapenningen till den andre föräldern. Har en förälder ensam vårdnaden om barnet, har föräldern rätt till föräldrapenning för hela den tid den kan utgå. Modern har rätt till föräldrapenning tidigast från och med den sextion- de dagen före den beräknade tidpunkten för barnets födelse. Hon har också, även om hon efter barnets födelse inte har det i sin vård, rätt till föräldrapen- ning till och med den efter förlossningsdagen. Är en kvinna vid tiden för förlossningen intagen i kriminalvårdsanstalt eller ett särskilt ungdomshem, får enligt 4 kap. 18 § fjärde stycket AFL på framställning av föreståndaren för inrättningen besluta att kvinnans föräldrapenning skall utbetalas till föreståndaren för att användas till kvinnans och barnets nytta. Föräldrapenningen utges med belopp som motsvarar föräl- derns sjukpenning. Lägsta belopp är alltid en garantinivå på per dag. För återstående utges föräldrapenningen enbart med ett belopp som motsvarar garantinivån. 94 Överväganden och förslag Den som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är häktad kan endast i be- gränsad utsträckning få ha ett barn hos sig i anstalten. Medför en kvinna spädbarn vid intagningen i kriminalvårdsanstalt eller föder hon därefter barn, kan hon enligt 41 § KvaL få tillstånd att ha barnet hos sig. Innan beslut med- delas om tillstånd för en intagen att ha barn varaktigt hos sig i anstalten skall enligt 25 § anstaltsföreskrifter (KVVFS 1998:8) samråd ske med socialnämnden i den kommun där barnet vistas. Vidare skall en intagen enligt nämnda föreskrifter förses med nödvändig utrustning och få sådana bostads- och arbetsförhållanden som behövs för tillfredsstäl- lande vård av barnet. kan kvinnan som framgår av ovanstå- ende tillgodogöra sig föräldrapenningen antingen den betalas ut direkt till henne eller till anstalten (häktet). Om barnet inte medföljer till anstalten eller lämnar denna efter födelsen kan föräldrapenningen utbetalas till den som har vård om barnet. Det kan då vara fadern, sammanboende som kvin- nan tidigare varit gift med eller har eller har haft barn med eller en rättslig vårdnadshavare som har barnet i sin vård. och fick i uppdrag att gemensamt se över förhållandena för barn vars föräldrar var intagna i häkte eller kriminalvårdsanstalt. Utgångspunkten för uppdraget var barn- konventionen. Uppdraget redovisades i rapporten med frihetsberövade föräldrar. Genom rapporten får man en allmän bild av hur begränsade möjligheterna är att ha barn hos sig i en anstalt. Ett fåtal barn, mellan 10–25 barn , har medföljt kvinnor i anstalt . Modern har i ett flertal fall avtjänat ett mycket kort fängelsestraff i öppen anstalt. Utredningen föreslog att om ett barn skall medfölja en förälder i anstalt eller häkte måste ha konstaterat att föräldern har till- räckligt omsorgsförmåga, att placeringen är till barnets bästa och att ingen bättre lösning finns att tillgå. Om dessa villkor är uppfyllda ansåg utredning- en att förälder kan ges tillstånd för barns vistelse i häkte till dess barnet upp- nått . För barn i åldern till ansåg utredningen att kortvarigt tillstånd, högst en månad, för barns vistelse i häkte bör ges förälder i avvaktan på att socialtjänst och förälder finner andra lösningar. Utredningen ansåg vidare att tillstånd i fortsättningen kan ges förälder som bedöms ha tillräcklig omsorgsförmåga så att barnet kan medfölja i anstalt, om verkställigheten är avslutad senast när barnet är . Utredningen pekade på alternativ för föräldrar och barn att vistas i kriminal- vårdsanstalt, varav ett var att ändra 12 § lagen om beräkning av strafftid m.m., så att uppskov även kan ges förälder som är ensam vårdnadshavare till barn som inte fyllt . Ett annat alternativ som skulle kunna användas i större utsträckning än var möjligheten att besluta om vistelse enligt 34 § KvaL redan i början av straffverkställigheten. Det finns anförde utredningen ett antal institutioner, dock inte något större antal, som tar emot föräldrar och barn. Överväganden och förslag 95 Det förhållandet att föräldrapenningen i princip endast utges vid vård av barn utgör i sig en begränsning av utbetalning av förmånen vid intagning i kriminalvårdsanstalt eller särskilt ungdomshem. Ovanstående rapport visar att det även endast i begränsad utsträckning kan förekomma att kvinnor har barnet hos sig i häkte eller under verkställigheten av ett fängel- sestraff . I lagen finns hinder mot att utge föräldra- penning på sjukpenningnivån än . Den föräldrapenning som kan bli aktuell att utge för kvinnorna i fråga är endast föräldrapenning motsvarande garantinivån. Vi anser därför inte att det finns skäl att föreslå några ändrade regler för föräldrapenningförmåner på dessa institutioner i syfte att förhindra eventuell överkompensation. Vårt förslag: I likhet med vad som föreslagits under avsnitt 6.2 beträffan- de aktivitetsersättning/sjukersättning skall personer som är intagna i krimi- nalvårdsanstalt, häktade eller verkställer sluten ungdomsvård få behålla sin livränta av institutionsvistelsen. Därefter skall förmånen vara vilande högst den tid för vilken den är beviljad. Från och med den trettionde dagen före frigivningsdagen skall den vilande förmånen åter betalas ut. Vilande livränta skall också kunna betalas ut till den förmånsberättiga- des anhöriga om de för sitt uppehälle är beroende av honom eller henne. En försäkrad har enligt 4 kap. 1 § LAF rätt till ersättning i form av livränta för inkomstförlust som uppkommer på grund av att hans eller hennes förmå- ga att skaffa sig inkomst genom arbete har satts ned med minst en femtondel till följd av arbetsskada. Rätt till livränta föreligger därvid efter det att den sjukdom som har förorsakats av skadan har upphört. Liksom förtidspension kan livräntan omprövas. Det är vanligt förekommande att en försäkrad som har arbetsskadelivränta även har förtidspension. I sådant fall sker samord- ning enligt 6 kap. 1 §. Det innebär att livräntan minskas på så sätt att den utges endast i den mån den överstiger pensionen. Samma gäller den som har efterlevandepension och efterlevandelivränta. Sådan samordning medför att den försäkrade inte överkompenseras genom att uppbära dubbla förmåner fullt ut. Vid sådan vilandeförklaring av förtidspension som föranleds av att den försäkrade skall pröva på förvärvsarbete, vilandeförklaras i förekommande fall med stöd av 4 kap. 12 § andra stycket LAF även arbetsskadelivräntan. Därvid beräknas livräntan i stället med hänsyn bl.a. till de inkomstförhål- landen som råder med vilandeförklaring. 96 Överväganden och förslag ligt förslagen i Ds 2000:39 och Ds 2000:40 gälla även när aktivitetsersätt- ning och sjukersättning vilandeförklaras.