sou · GOB359d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Eventuella olägenheter som uppkommer med servering av öl vid olämpliga tider kan mötas med förbud enligt 7 kap. 21 §. I första stycket stadgas att tillståndsmyndigheten, med de begräns- ningar som anges i andra stycket, beslutar om tider för när servering av spritdrycker, vin och starköl får påbörjas och när den skall avslutas. Någon s.k. normaltid finns inte utan tillståndsmyndigheten skall i varje enskilt fall pröva vilken tid som är lämplig. Vid beslut om serveringstid skall särskilt beaktas risken för alkoholpolitiska olägenheter. Härvid bör polismyndighetens och yttranden ges stor tyngd. Den tidigare begränsningen av den s.k. stängningstiden har tagits bort och ersatts med att tillståndsmyndigheten skall besluta även om när ett serveringsställe senast måste vara utrymt. kan t.ex. avpassa stängningstiden så att restau- rangen kan låta gästerna i lugn och ro avsluta sin förtäring. Något hinder att under den tiden servera lättdrycker eller öl föreligger inte. Enligt andra stycket får servering av spritdrycker, vin och starköl till allmänheten inte påbörjas tidigare än och inte pågå längre än . Servering i slutna sällskap omfattas alltså inte av denna särskilda tidsbegränsning. Se även allmänna övervägan- den i avsnitt 4.1.5. En bestämmelse har införts om att innehavare av tillstånd för tillfällig servering i slutet sällskap endast får inhandla spritdrycker, vin och starköl som omfattas av tillståndet på Systembolaget. Se även kommentaren till 4 kap. 5 § ovan samt allmänna överväganden i avsnitt 4.3.4. 7 kap. Serveringstillstånd m.m. 1–4 §§ Förslagen kommenteras i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). I första stycket klargörs att tillstånd för servering året runt eller benämns stadigvarande tillstånd. I ett nytt tredje stycke anges att tillstånd för servering till allmänheten eller vid ett enstaka tillfälle endast får ges till innehavare av stadigvarande tillstånd av motsvarande slag. Se även allmänna överväganden i avsnitt 4.3.4. I övrigt har endast gjorts redaktionella ändringar. Med tillägget om krav på kunskaper i första stycket avses att klargöra att lämpligheten, förutom god vandel och kunskaper i alkohollag- stiftningen, även skall innefatta krav på erforderliga kunskaper i bokföring, redovisning och skattelagstiftning. Detta kommer dock endast att gälla vid beviljande av nya tillstånd och vid prövning av nya företrädare för en rörelse med serveringstillstånd. Se även allmänna överväganden i avsnitt 4.4.7. Kravet i första stycket på ett kök för allsidig matlagning har ersatts med att lokalen skall vara godkänd som livsmedelslokal och att serverings- stället skall tillhandahålla ett brett utbud av lagad mat. kravet på kök för allsidig matlagning har ansetts på ett omotiverat sätt försvåra användning av nya tekniker. En hög utrustningsnivå i köket utgör inte i sig någon garanti för att serveringsstället lägger ned möda på matserveringen, vilket är det centrala i bestämmelsen. Till kraven på lokalen har därför lagts ett krav som tar sikte på just matserveringen. Enligt den nu gällande regeln skall serveringsstället tillhandahålla lagad mat. Detta har skärpts så att det nu krävs att serveringsstället tillhandahåller ett brett utbud av lagad mat. Härmed avses ett varierat utbud av förrätter, huvudrätter och efterrätter som bygger på olika slag av ingredienser och bereds på olika sätt. En restaurang som endast tillhandahåller t.ex. olika varianter av hambur- gare kan inte anses uppfylla kravet på ett brett matutbud. Liksom tidigare är det inte meningen att serveringstillstånd skall ges till gatukök och liknande miljöer. Se även allmänna överväganden i avsnitt 4.2.5. Som tidigare gäller att servering av spritdrycker, vin och starköl endast får bedrivas i viss lokal eller annat avgränsat utrymme (serverings- lokal). Om två eller flera tillståndshavare delar på samma serverings- lokal svarar varje tillståndshavare för tillsyn över alkoholserveringen i hela lokalen han själv bedriver servering. Uppkommer olägenheter vid serveringen kan serveringstillståndet ifrågasättas för samtliga tillståndshavare som bedrev servering . Se även kommentaren till 19 § nedan samt allmänna överväganden i avsnitt 4.6.2. Förslaget kommenteras i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). Ett nytt andra stycke har införts om att återkallelse av serverings- tillstånd kan ske för samtliga tillståndshavare som delar på en serve- ringslokal om det inte endast tillfälligt uppkommer olägenheter i fråga om ordning och nykterhet. Se även kommentaren till 10 § ovan samt allmänna överväganden i avsnitt 4.6.2. Förslaget kommenteras i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). Möjligheten att meddela förbud mot fortsatt detaljhandel med eller servering av öl kan, vid upprepad eller allvarlig försummelse, utökas till av . Tiden är fast. I normalfallet skall försälj- ningsförbud meddelas . Se även allmänna övervägan- den i kapitel 5. I första stycket anges att hänvisningen till de särskilda reglerna i mark- nadsföringslagen även gäller försäljning och marknadsföring av aktivt kol enligt 4 kap. 11 a §. Se även allmänna överväganden i avsnitt 6.3. Förslaget i andra stycket kommenteras i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). Tillägget i första stycket föranleds av att motsvarande bestämmelse i 12 kap. upphävs. I fjärde stycket klargörs att polismyndigheten, förutom den skyldighet som myndigheten ålagts i andra stycket att självmant underrätta andra tillsynsmyndigheter om förhållanden som är av betydelse för dessa myndigheters tillsyn, också skall lämna uppgifter på begäran av tillståndsmyndigheten. Det kan härvid röra sig såväl om polisens iakttagelser angående t.ex. missbruk eller oegentligheter av olika slag som om personuppgifter från belastnings- och misstanke- register i den mån detta medges i registerförfattning. (Följdändringar förutsätts i de förordningar som reglerar registren.) Se även allmänna överväganden i avsnitt 3.3. Förslaget i fjärde stycket kommenteras även i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). Förslaget kommenteras i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). Förslaget kommenteras i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). Ändringen i första stycket kommenteras i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). I ett nytt andra stycke stadgas att innehavare av serveringstillstånd skall vara skyldiga att registrera all försäljning i ett kassaregister samt erbjuda kunden kvitto. Med all försäljning avses försäljning av mat och dryck samt ersättning för andra varor och tjänster som tillhandahålls av tillståndshavaren. Undantagna från dessa krav är innehavare av tillstånd för tillfällig servering i slutet sällskap. kan även medge undantag för vissa typer av stadigvarande slutna sällskap, såsom ideella föreningar och liknande. I ett nytt tredje stycke anges att närmare bestämmelser om kassa- registrets konstruktion m.m. får meddelas i form av myndighets- föreskrift. Se även allmänna överväganden i avsnitt 3.8. Förslaget kommenteras i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). 10 kap. Ansvar m.m. I paragrafen har tillagts en straffbestämmelse rörande innehav av aktivt kol i uppenbart syfte att olovligen tillverka sprit eller spritdrycker. Bestämmelsen omfattar alltså endast innehav av aktivt kol som har ett sådant syfte. Detta kan framgå t.ex. genom innehav av destillationsapparat eller andra tillbehör för sprittillverkning. Även mängden aktivt kol har betydelse, eftersom privatpersoner i princip inte har användning för större kvantiteter aktivt kol. Har den olovliga sprittillverkningen redan inletts blir i stället 10 kap. 1 § tillämplig. Se även allmänna överväganden i avsnitt 6.3. Paragrafens hänvisning till 2 kap. 1 a § första stycket kommenteras i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). 2 och 2 a §§ Förslagen kommenteras i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). Vid bedömningen av om bl.a. olovlig försäljning av sprit eller alkoholdrycker är att anse som grovt brott skall särskilt beaktas om brottet varit inriktat mot ungdomar. Detta var i och för sig möjligt redan tidigare, men med det direkta tillägget i lagtexten markeras inriktning mot ungdomar som en sådan omständighet som särskilt bör beaktas vid bedömningen av brottets svårighetsgrad. ett av alkohollagstiftningens viktigaste syften, nämligen skyddet för ungdomen. Se även allmänna överväganden i avsnitt 6.1. Olovligt innehav av alkoholdrycker utvidgas från att omfatta endast spritdrycker, vin och starköl till att även gälla öl. Därmed finns möjlighet för polismyndigheten att beslagta öl, som innehas i uppenbart syfte att olovligen försäljas. Förutsättning är, liksom för de starkare alkoholdryckerna, att det kan styrkas att ölet innehas i uppenbart syfte att olovligen säljas. Se även allmänna överväganden i kapitel 5. En ändring har gjorts för att klargöra bestämmelsens tillämpning i de fall som avses i 3 kap. 9 § andra stycket. 7 a, 7 b, 8, 9 och 10 Förslagen kommenteras i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). I andra stycket har gjorts ett tillägg rörande aktivt kol. Detta är en följd av den nya straffbestämmelsen i 10 kap. 1 a §. I och med avskaffandet av tillverknings- och partihandelstillstånden och den förestående förändringen av den centrala alkoholmyndigheten behövs inte längre centrala registeruppgifter för tillståndsprövning och tillsyn. I paragrafen anges att det centrala registret i fortsättningen skall användas för uppföljning och utvärdering samt för framställning av statistik. Därigenom kan man följa såväl serveringstillståndens utbred- ning som restaurangkonsumtionens utveckling samt hur import- och exporthandeln med spritdrycker, vin och starköl utvecklas. Se även allmänna överväganden i avsnitt 3.3. I paragrafen anges vilka uppgifter som får registreras. Uppgifter om ansökningar och den som har haft tillstånd m.m. utmönstras m.h.t. registrets nya användningsområde. (Se kommentaren ovan.) Denna paragraf motsvarar den tidigare 7 §. 4, 5, 6, 8, 9, 10 §§ Dessa paragrafer upphör m.a.a. att det centrala registrets användnings- område skall begränsas till uppföljning, utvärdering och statistik. Denna paragraf motsvarar den tidigare 8 a §. I paragrafen klargörs att kommunen får registrera personuppgifter som behövs för tillståndsprövning och tillsyn enligt alkohollagen, och att för sådan behandling gäller bestämmelserna i personuppgiftslagen. Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Punkt 1 Lagen avses träda i kraft . Den nya regeln om kassa- register m.m. kan dock inte träda i kraft . Närmare föreskrifter behöver utfärdas av . Vidare är vissa innehavare av serveringstillstånd i behov av anpass- ningstid. En övergångstid har bedömts som lämpligt avvägd. Den nya bestämmelsen om absoluta tider för alkoholserveringens början och slut i 6 kap. 4 § innebär att de få serveringsställen som har beviljats serveringstider eller till allmänheten skall anses ha erhållit tillstånd till servering tidigast och senast . Med den tid det tar innan lagändringen kan träda i kraft synes detta inte medföra alltför stora svårigheter. Efter ikraftträdandet av den nya lagen kommer inte längre belastnings- uppgifter m.m. att tillföras det centrala register som f.n. finns hos Alko- holinspektionen. En registerhållning av mera begränsad omfattning avses ske hos . Det befintliga registret hos Alkoholinspektionen bör dock behållas för forskningsändamål m.m. och tas över av . Härvid bör tidigare meddelade föreskrifter om bl.a. gallring fortsätta att gälla. Kommenteras i betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60). har haft i uppdrag att undersöka tillämpningen av vissa bestämmelser om alkoholdrycker och vid behov föreslå ändringar eller förtydliganden. De förslag som utredningen nu lägger fram innebär enligt uppdraget inte något ifrågasättande av grunderna för den nuvarande lagstiftningen. Detta medför också att utredningen i sina förslag utgår från den beslutade svenska alkoholpoliti- ken. Skyddet för ungdomen är en av de bärande tankarna i denna alko- holpolitik. Utredningen har därför förstärkt restriktionerna vad gäller försäljningen av folköl men har inte gett ansvarig myndighet, det vill säga kommunen, möjligheter att ta ut en avgift för tillsynen av detaljhandeln med öl. Jag kan inte ställa mig bakom de slutsatser som utredningen kommit fram till i denna del och utvecklar närmare mina synpunkter nedan. Jag motsätter mig vidare utredningens förslag att reglerna för serve- ringstider förändras så att en definitiv sluttid enligt förslaget fastställes . Den nuvarande bestämmelsen innebär att är en normaltid med möjlighet för kommunen att i förekom- mande fall besluta om annan sluttid. Denna bestämmelse bör enligt min uppfattning kvarstå oförändrad. Jag återkommer även till denna fråga i mitt yttrande. Folkölskonsumtionen hos vuxna personer uppfattas i allmänhet inte som ett problem. Hos ungdomar däremot kan man befara att folkölet både har skadeverkningar i sig och blir en inkörsport till starkare drycker. I är exempelvis folkölet den vanligaste alkoholdrycken, vilket konstateras i utredningen. Med kännedom om de skador som konsumtionen av folköl förorsakar inom ungdomsgruppen har det varit viktigt att begränsa tillgången. Alkohollagen innehåller därför en rad bestämmelser som reglerar försäljningen av folköl. 18-årsgräns som gäller både inom detaljhandeln och vid servering av folköl är av stor alkoholpolitisk betydelse. visar erfarenheten från att ålderskontrollen inom detaljhandeln inte har fungerat. skrivningar om folkölet visar att man ser mycket allvarligt på att unga människor utan större svårigheter kan få tag på alkohol bland annat på grund av att 18-årsgränsen inte upprätt- hålles. Man redovisar också ingående de svårigheter som tillsynen på det här området innebär. Utredningens ambition har alltså varit att finna olika vägar för att förhindra missbruk av folköl inom ungdoms- gruppen. Bland annat förstärks kravet på att detaljhandel med öl endast kan ske i butiker där man också i betydande omfattning försäljer matvaror. Butiker med folkölsförsäljning skall även utarbeta särskilda egentillsynsprogram. Jag kan konstatera att jag helt och hållet delar utredningens syn på folkölets alkoholpolitiska betydelse. Jag tror också att de förslag som utredningen lägger fram kan ha en positiv betydelse vad gäller ung- domskonsumtionen. Men jag är mycket kritisk till att utredningen inte ansett det nödvändigt att ge tillsynsmyndigheten, det vill säga kommu- nen, möjligheter att ta ut en avgift för tillsynen av försäljningen av folköl. Vad gäller andra alkoholpolitiska åtgärder, tillståndsgivning för och tillsyn av servering av starköl, vin och sprit, har kommunerna getts denna möjlighet. Allt mer av den kommunala tillsynen är för övrigt numera avgiftsfinansierad. I föreliggande utredning förstärks som nämnts kraven för detaljhandel med folköl, utan att kommunerna får avgiftsfinansiera exempelvis kontrollen av de föreslagna egentillsyns- programmen. Om utredningen menar allvar med sina förslag rörande förstärkta restriktioner måste dessa självklart understödjas med praktiska förutsättningar för tillsynsmyndighetens arbete. föreslår en lagändring innebärande att skall vara definitiv sluttid för servering av alkoholdrycker till allmänheten. innebär Alkohollagens regler att servering av alkoholdrycker normalt får fortgå men att tillståndsmyndigheten, det vill säga kommunen, har möjlighet att avvika från de rekommenderade tiderna. Jag anser att kommunerna även fortsättningsvis skall bestämma vilka sluttider för alkoholservering som skall gälla och motsätter mig därför den föreslagna lagändringen. Jag instämmer i att de bestämmel- ser som reglerar servering av alkoholdrycker har stor betydelse från ett samlat alkoholpolitiskt perspektiv och att detta i hög grad gäller även för vilka sluttider för alkoholservering som gäller. Ansvaret för tillståndsgivning för servering av alkoholdrycker över- gick 1995 till kommunerna. Detta var en förändring som tillstyrktes av majoriteten av remissinstanserna. En av anledningarna var att kommu- nerna på grundval av lokal kännedom bäst kunde bedöma om de alkoholpolitiska förutsättningarna var sådana att en restaurang kunde erhålla tillstånd och vilka serveringstider som i så fall var aktuella. I några fall har möjligheten att utsträcka serveringstiden lett till serve- ringstillstånd fram . Det är dock endast en handfull restauranger som har visat intresse för så sena serveringstider. Det har funnits en oro för att alltför sena serveringstider skulle leda till ökat krogrelaterat våld, sämre boendemiljö för grannar och andra olägenheter. Sådana direkta effekter av sena öppettider har dock inte kunnat verifieras av utredningen. Erfarenheten visar dessutom att det endast är en minoritet av restaurangerna som önskar få 05.00-tillstånd. Många restauranger ligger i bostadsområden där miljöskäl gör att tillstånd inte kommer i fråga. Andra restauranger vänder sig inte till den kundkrets som är intresserad av sena serveringstider. De säkerhets- anordningar som de kommuner ställt krav på som beviljat sena serve- ringstider, exempelvis ett angivet antal ordningsvakter, innebär att öppethållandet blir relativt kostsamt för restaurangen vilket också varit en hämmande faktor för sena serveringstider. Ingenting talar enligt min uppfattning för att de alkoholpolitiska olägenheterna generellt sett ökar med sena serveringstider. Däremot är det principiellt lika viktigt som när tillståndsgivningen kommuna- liserades att lokala bedömningar får ligga till grund för beviljandet av serveringstillstånd. En sammanvägning av den lokala polismyndig- hetens uppfattning rörande ordning och säkerhet, kommunens känne- dom om eventuella miljömässiga hinder samt överväganden utifrån lokala alkoholpolitiska program för en ändamålsenlig hantering av serveringstillstånden även vad gäller sluttider för servering av alkoholdrycker. Experten Hans Agnéus ansluter sig till särskilda ytt- rande avseende kommunernas möjlighet att ta ut avgift för folköls- tillsynen. Jag delar inte utredningens uppfattning i följande avseenden. Antalet restauranger med tillstånd är få – färre än 30 i hela landet. De fick sina 5-tillstånd bland annat efter det att svartklubbar etablerats och blivit socialt accepterade i breda kretsar i våra storstäder. Dessa har efter införandet av 5-tillståndet nästan helt försvunnit. Alkoholkonsumtionen har således flyttat in på restaurangerna och har därmed blivit övervakad och kontrollerad. Rapporter från polisen tillmäts stor betydelse och särskilt resone- manget beträffande krog- och nöjesrelaterad brottslighet. Men poli- sens resonemang är inte övertygande. I katalogen över brott som antas relaterade till restauranger tas t.ex. upp misshandelsbrott mot personer och utan platsangivelse, rån mot privatperson med eller utan skjutvapen. Detta betyder att alla rån och brott mot unga personer i city, enligt polisens mening, är restaurangrelaterade. Så är naturligtvis inte fallet. Att polisens resonemang inte är särskilt genomtänkt och analyserande framgår bl.a. av vad som sägs i avsnitt 3.11.1 under rubriken , där polisen konstaterar man kan med skäl göra gällande att det finns ett klart samband mellan restauranger och den typ av brottslighet som brukar kallas krog- och nöjesrelaterade brott. Konstigt vore väl annars. Ett kanske kommande klassiskt exem- pel på cirkelresonemang. som kan överblickas har inflyttningen till varit stark. Över 100.000 fler människor bor i området i början jämfört med slutet av perioden. Detta bör rimligtvis påverkat brotts- utvecklingen men nämns inte. Även rapporterna från sjukvården väcker frågor. Att åldern på våldsoffer är 15–tyder på att det är andra faktorer än restauranger som driver utvecklingen. Nuvarande lagstiftning uppställer en rad restriktioner för sent öppet- hållande och dessa prövas av kommunerna. Övervakningen från polisens och kommunernas sida är intensiv. Möjligheterna att ingripa mot missförhållanden är goda. För alkoholpolitiska utgångspunkter bör strävan vara att så mycket som möjligt av samhällets alkoholkonsumtion skall vara övervakad och kontrollerad. 5-öppna restauranger bidrar till att dessa ambitioner kan förverkligas. Beslutsrätten ligger på lokal nivå, nära de människor som berörs. Erfarenheterna från tiden före 5-tillstånden och vad som fram- kommit som gått sedan de första tillstånden infördes tillsammans med svårigheten att överblicka konsekvenserna av en senaste sluttid enligt utredningens förslag, talar enligt min mening för att de nuvarande reglerna skall behållas. Ett restaurangföretag som går i konkurs, kan med den nuvarande ordningen antingen fortsätta sin tidigare verksamhet eller genom olika arrangemang från konkursförvaltarnas sida, driva en annan verksamhet. Skälet härtill är att man vill få in så mycket pengar som möjligt till konkursborgenärerna. Detta är i och för sig ett vällovligt syfte. Konkurs är en följd av att väsentliga förutsättningar för att driva verksamheten saknas. Om ett företag går i konkurs kan det innebära att ett annat konkurrerande företag får bättre förutsättningar. Men genom att konkursföretaget får en förmånligt snabb behandling av tillstånds- ärendet, uppstår olika behandling av företag. Det blir särskilt tydligt om en nyetablering sker som ett närliggande konkurrerande företag går i konkurs. Det nyöppnade företaget genomgår en ordentlig, tidskrävande prövning. Medan konkursföretaget har en gräddfil. Detta är inte rimligt. Farhågor har framförts om att ett slopande av förturen skulle påverka restaurangnäringens finansieringsmöjligheter. Det finns inget material som stödjer ett sådant påstående. Vidare förtjänar att påpekas att det som en konkurs oftast leder till, nämligen en företagsrekonst- ruktion, kan genomföras t.ex. med tillämpning av ackordslagstift- ningen. Jag anser därför att den nuvarande specialregeln för konkursbon bör slopas.