sou · GOB362d5 · 2001-01-01 00:00:00 — Myndigheten efterlyser en mera självständig tillsynsfunktion, vil- ken kan uppnås genom att TSM anförtros beslutanderätten i fråga om utseende och arvodering av konkursförvaltarna. Den nuvarande organi- sationen inbjuder också till att tillsynen sammanblandas med krono- fogdemyndighetens roll som företrädare för statens borgenärsintressen. TSM bör även stöttas i sin myndighetsutövande roll genom lagstiftning som föreskriver en skyldighet att redovisa tidsåtgång i arvodesfram- ställningarna. Därutöver anser TSM i att innehållet i 7 kap. 1 § KL bör ändras. Bedömningen av förvaltarens lämplighet bör ske med utgångspunkt i vad som generellt krävs i en konkurs, inte vad som erfordras i den enskilda konkursen. I övrigt önskar myndigheten viss lagstiftning om sekretess för uppgifter om bl.a. affärshemligheter. TSM i önskar också att myndigheten får en självständigare ställning. Ett steg i denna riktning kan vara att RSV ger budgetanslag direkt till TSM och inte via regionkronodirektören. TSM i hävdar, liksom myndigheten i , att TSM bör anförtros upp- giften att utse och arvodera förvaltarna. En standardisering av arvodes- framställningarna och slutredovisningshandlingarna efterlyses också. TSM i och i betonar att tyngdpunkten i tillsynsar- betet bör ligga i den fortlöpande tillsynen. TSM i () har samma synsätt om än i mera positiva ordalag. anser att lagstiftningen till viss del ger vägledning om tillsynsfunktion- en i konkursens inlednings- och avslutningsskede men inte för den mellanliggande perioden. I anser man att efterhandsgranskningen bör utmönstras ur tillsynsarbetet. TSM i () anser att TSM är en balansfaktor till de intressen som gör sig gällande i en konkurs. Förvaltarens unikt självständiga ställning måste balanseras under kon- kursens gång genom myndighetens interaktion. Den nuvarande lagstift- ningen ger enligt TSM i utrymme för en sådan ordning. TSM i och, till viss del, även i anser att omvärl- dens förväntningar om vilken roll TSM har skiljer sig från lagstiftarens intentioner. TSM i anser att de har för lite resurser till men för tillsy- nen i konkursens inledningsskede. Allmänna synpunkter på lönegarantihanteringen Drygt hälften av myndigheterna uppger tillämpningsproblem beträff- ande 12 § sjätte stycket förmånsrättslagen (1970:979) främst i dess lyd- else före lagändringen , som var ett resultat av en EU- Några myndigheter anser även att bestämmelsens nuvaran- de utformning medför tillämpningsproblem. TSM i och i Es- kilstuna framhåller behovet av ett utvidgat omprövningsförfarande av förvaltarnas lönegarantibeslut. Därigenom skulle processekonomiska fördelar vinnas (jfr 18 och 20 §§ LGL). Samma myndigheter anser det vara en brist att TSM inte kan hindra utbetalning av lönegarantimedel till arbetstagaren trots att TSM väckt talan mot den senare (jfr 30 § LGL). TSM i och hävdar att oklarhet föreligger om tillämpningen av 25 § LGL och statens åberopsbörda i anslutning till nämnda paragraf. TSM i uppger att myndigheten i konkursens inledning får ett dåligt underlag för granskning av förvaltarens lönegarantibeslut. Beslutshandlingen ger endast underlag för en teknisk granskning av t.ex. beloppets riktighet. Underlaget för att göra en materiell bedöm- ning av beslutets riktighet såvitt avser arbetstagarens rätt till lönega- ranti föreligger nämligen först genom bouppteckning och förvaltarbe- rättelse. TSM i menar att det är principiellt tveksamt att TSM uppträder som part i lönegarantiprocesserna, eftersom TSM:s roll i för- hållande till aktörerna i en konkurs i övrigt är neutral. Enkät till tillsynsmyndigheterna (TSM) 1Hur är TSM organiserad i fråga om olika personalkategorier? 2Var god ange med kryssmarkering dels vilka sysslor som åligger de olika kategorierna ovan med utgångspunkt i TSM:s uppgifter enligt konkurslagen (1987:672), dels frekvensen av sysslorna, se bilaga. 3Om delegation inte sker alls eller endast delvis: Vilka är skälen för att underlåta delegation av arbetsuppgifter om möjlighet finns? 4a) Hur stor personalstyrka sysslar med tillsynen över lönegarantihante- ringen? b)Vilken personalkategori utför de olika uppgifterna inom denna hantering? 5Har TSM några ytterligare synpunkter angående TSM:s organisa- tion? 1Vilken/Vilka av bedömningsgrunderna nedan anser TSM ha bety- delse vid utseende av förvaltare och varför? a)Kompetens i juridiska frågor såsom allmän juridik, affärsjuridik, straffrätt och arbetsrätt, inkl. lönegarantifrågor? b)Kompetens i ekonomiska frågor såsom företagsekonomi, redovis- ning och bokföring? c)Kunskap om arbetsmarknadspolitiska frågor? d)Kostnadsnivån på konkursförvaltarens tjänster (innefattande förvalt- arens eget arvode, kostnader för kontorsorganisation samt löner till biträdande jurister och kameral personal) mot bakgrund av TSM:s tidigare erfarenheter av förvaltaren? e)Konkursförvaltarens förmåga att effektivt förvalta en konkurs med utgångspunkt i främst dennes skicklighet som "affärsman" och kon- kursens karaktär? f)Antalet pågående konkursärenden som förvaltaren för tillfället han- terar? g)Förvaltarens verksamhetsort? 2Var god rangordna om möjligt faktorerna under 1 a)–g) inbördes. 3Vilken betydelse tillmäts förslag till förvaltare av a)gäldenären? b)borgenärerna, uppdelade i olika kategorier som staten, bank, annan juridisk person och fysisk person? c)annan, t.ex. revisor eller likvidator? 4.I vilka fall brukar TSM förorda att flera än en förvaltare bör utses i en konkurs? 5a) Är det vanligt förekommande att någon /några faktorer under frå- gorna 1 – 4 ovan inte beaktas av tingsrätterna och i så fall vilka? b)Om någon/några faktorer inte beaktas, får det betydelse för kon- kursutfallet? c)Sker en kontinuerlig utvärdering hos TSM efter vilka kriterier myn- digheten avger yttrande till tingsrätterna resp. vilken genomslags- kraft dessa kriterier har i tingsrätternas beslut? 6.I vilka former brukar vanligen samrådet ske mellan domstolarna och TSM vid utseende av förvaltare? a)Används "listor" och i så fall i vilken omfattning? b)Avger TSM yttrande i varje konkursärende? c)Förekommer det kombination av "lista" och yttrande? 7a) Hur sker "nyrekrytering" av förvaltare? b)Vilken inställning har TSM till att nya förvaltare försöker etablera 8a) Hur får TSM kännedom om ev. misskötsamhet hos en förvaltare? b)Vilka är de vanligaste bristerna? c)Vilka åtgärder brukar myndigheten vidta mot en försumlig förvalt- are? Initierar TSM entledigande? 9.Har TSM några ytterligare synpunkter på TSM:s erfarenheter från tillämpningen av nuvarande regler om utseende av förvaltare? III.Kontrollen av att konkursförvaltningen sker ändamålsenligt och lagenligt 1Hur lång är den genomsnittliga konkurstiden (dvs. tiden mellan tingsrättens beslut om konkurs till rättens beslut om att konkurs- en är avslutad) för konkurser inom TSM:s område räknad i må- nader? a)för samtliga konkurser som avslutats resp. ? b)för samtliga konkurser som avslutats resp. fördelade mellan utdelningskonkurser resp. avskrivningskonkurser? 2Hur stor andel av avskrivningskonkurserna som avslutats resp. avslutades inom sex måna- der? 3 Hur utnyttjas befintligt bevakningssystem för att konkurserna inte skall fördröjas? 4a) Vilka är de vanligaste fördröjningsfaktorerna? b)Vilka åtgärder vidtas för att motverka dessa fördröj- ningsfaktorer? Kontakterna mellan TSM och förvaltaren 1 Hur sker kontakterna mellan TSM och förvaltaren a)vid en tillämpning av 7 kap. 9 § KL? b)vid en tillämpning av 7 kap. 10 § KL? 2Fungerar kontakterna enligt ovan nämnda lagrum tillfredsstäl- lande? 3Hur lämnar TSM information till förvaltarna i generella frågor? I skriftlig information? På annat sätt? 4Brukar den information som lämnas av förvaltaren i bouppteck- ningen (7 kap. 13 § KL), i förvaltarberättelsen (7 kap. 15 § KL) och i halvårsberättelsen (7 kap. 20 § KL) vara tillfredsställande som underlag för TSM:s tillsyn? Kontakterna mellan TSM samt gäldenären och borgenärerna I vilka situationer brukar TSM ha kontakt med Hur ofta brukar t.ex. borgenärerna göra invänd- ningar hos TSM mot förvaltarens arvode? Vem brukar ta initiativ till kontakten? 1Brukar TSM ta initiativ till användning av tvångsmedel? 2I så fall till vilket eller vilka slags tvångsmedel? 1Brukar TSM närvara vid förlikningssammanträden? Vilken roll spelar i så fall TSM:s närvaro för tillsynsfunktionen? 2Vilka åtgärder brukar TSM vidta när ett utdelningsförslag kom- mit in till myndigheten? Hur kommer TSM:s eventuella syn- punkter på utdelningsförslaget till uttryck? 3Vilka överväganden gör TSM vid en tillämpning av 11 kap. 21 § KL? 1Vilka rutiner tillämpar TSM vid granskningen av slutredovis- ningarna? 2Granskar TSM verifikaten? Finns det problem med TSM:s beslutsfunktioner enligt 3 kap. 6 §, 7 kap. 4 §, och 8 kap. 7 § KL? 1Vilken är frekvensen av erinringar mot begärda arvoden? Före- ligger det någon skillnad mellan utdelnings- resp. avskrivnings- konkurser med arvodesanspråk över taxa? 2Enligt vilka bedömningsgrunder brukar TSM erinra mot arvode- na? Finns det "prutningsnormer", bruk av schabloner etc.? 3Vilken är domstolarnas attityd till TSM:s erinringar? Är det t.ex. skillnad mellan inställningen till formella brister (t.ex. underlåt- enhet att iaktta tidsfrister) och materiella brister (t.ex. förmåga att hantera en återvinningsprocess)? 4Brukar arvodesframställningarna och arbetsredogörelsen vara tillfyllest som bedömningsunderlag för arvodesprövningen? 1Har TSM några ytterligare synpunkter i fråga om konkurstillsyn- en? 2Har några problem uppkommit för TSM vid tillämpningen av lö- negarantilagen (1992:497)? Bilaga (enkätfrågor till tillsynsmyndigheterna) a) utseende av förvaltare (7 kap. 3 § 1 st. KL) b) antalet för- valtare (7 kap. 3 § 1 st. KL) c) ökning av (7 kap. 3 § 2 st. d) delning av kap. 3 § 2 st.KL) av förvaltare (7 kap. 5 § KL) f) efterträdare till valtare (7 kap. 1c), d) eller e) B. Förh TSM./. träden (2 kap 24 § och 6 kap. 5 § KL) 1 Var goda att i förekommande fall ange dels om intern eller extern personal anli- tas, dels vilken slags personal som avses (t.ex. revisor etc.) (6 kap. 7 § och 10 § KL) (6 kap. 7 § och 10 § KL) medel (6 kap. 7 § och 11 § KL) nären enl. 6 kap. C. Förh. TSM./. 1.Fattar beslut i förvaltningsfråga enl. 7 kap. 4 § 2 st. KL när flera förv. 2.Begär upplys- ningar av förv. enl. 7 kap. 9 § KL 3.Deltar i sam- rådsförfarande enl. 7 kap. 10 § KL a. bouppteckning (7 kap. 13 § 4 st. KL) kap. 13 § 6 st. rättelse (7 kap. 15 § KL) else (7 kap. 20 § a. att bouppteck- rätten (7 kap. 13 § 5 st. KL) bank (7 kap. 18 § kap. 21 § KL) ras hos TSM (7 kap. 22 § KL) kap. 7 § KL) (9 kap. 1 § och 16 kap. 8 § 1 st. anträde (9 kap. 13 § KL) farande (9 kap. 8 § KL) (9 kap. 21 § KL) 1.Tar emot ut- delningsförslag och förvaltnings- redogörelse av förv. (för ev. granskning) (11 kap. 5 § KL) 2.Tar emot un- derrättelse av förv. att medel utbetalats till borgenärerna (11 kap. 9 § KL) 3.Fattar beslut om att medge förv. att dela ut nytillkomna me- del utan efterut- delning (11 kap. att medge förv. kap. 4 § KL) ning (13 kap. 7 § kap. 7 § KL) H. TSM:s beslut- kap. 6 § KL) egendom (8 kap. 7 § KL) a. arvode till kap. 8 § KL) b. förskott till kap. 12 § KL) c. arvode i bl.a. kurs (14 kap. 10 § KL) kurs (14 kap. 14 § KL) (14 kap. 15 § Sammanställning av enkätsvaren från tings- rätterna Utredningen tillställde /98 samtliga tingsrätter en enkät ang. vissa frågor rörande konkursförfarandet (se underbilaga). I det följande redovisas en sammanställning av svaren. har på grund av bristande erfarenhet av kon- kursärenden förklarat sig kunna besvara endast tre delfrågor. Beträf- fande vissa delfrågor har även någon eller några tingsrätter underlåtit att avge svar. I den mån det anses påverka utfallet av svaret anges det särskilt. Utseende och entledigande av konkursförvaltare De enskilda faktorernas betydelse Av avgivna svar har ungefär en femtedel angett att samtliga faktorer under fråga I 1 a)–g) har betydelse, däribland tingsrätten i och Södra Roslags tingsrätt. Drygt ett femtontal tingsrätter har ansett att alla eller några av faktorerna på förhand är "prövade" genom att en konkursförvaltare upptagits på "lista" eller tillhör en fast konkursför- valtarkrets. Så gäller t.ex. för , , , Öster- sunds och tingsrätter. De faktorer som på detta vis anses förhandsprövade är främst a–b och e men även c. Tingsrätten behöver därför i dessa fall inte överväga alla faktorerna vid utseende av en kon- kursförvaltare. En prövning sker dock ofta av faktorerna g och f. Faktor d anses vara av mer eller mindre underordnad betydelse. Av de resterande knappt sextiotalet tingsrätter anser dessa att faktor- erna a, kompetensen i juridiska frågor, b, kompetensen i ekonomiska frågor och e, konkursförvaltarens förmåga att effektivt förvalta en kon- kurs med utgångspunkt främst i sambandet mellan dennes skicklighet som "affärsman" och konkursens karaktär, vara viktigast. Därefter be- tonar tingsrätterna betydelsen av faktorerna g, förvaltarens verksam- hetsort, och f, antalet pågående konkursärenden som förvaltaren för tillfället hanterar. Minst betydelse tillskriver tingsrätterna faktorerna c, kunskap om arbetsmarknadspolitiska frågor, och d, kostnadsnivån på konkursförvaltarens tjänster mot bakgrund av tingsrättens tidigare er- farenheter av förvaltaren. Knappt hälften av tingsrätterna har inte redovisat några egentliga skäl varför de olika bedömningsgrunderna har betydelse. har redovisat sin syn på saken genom att bl.a. hänvisa till förljande avsnitt i en promemoria 1997–01–29 Förvaltarlistan upp- rättad av "Listgruppen". 2.1Vilka krav bör ställas på en förvaltare? Samsyn som garanti för hög och jämn kvalitet Även om det enligt konkurslagen är tingsrätten som beslutar om vem som i varje konkurs skall förordnas som förvaltare är det själv- fallet av vikt att i principfrågor rörande förvaltarförordnanden finna en om möjligt gemensam syn mellan tingsrätterna, förvaltarkollegiet och tillsynsmyndigheten. En ökad grad av samsyn bör kunna med- verka till att förfarandet med förordnande av konkursförvaltare kan bli snabbare, enklare och mera förutsebara. En samsyn kan även ga- rantera en hög och jämn kvalitet bland dem som efter öppen konkur- rens kommer i fråga som förvaltare. Tingsrätten bör i normalfallet besluta i förvaltarfrågan i samband med själva konkursbeslutet och skall ha hunnit höra tillsynsmyndigheten över valet av förvaltare. Om inte gäldenären eller någon borgenär i ansökan om konkurs eller i anslutning till handläggningen av konkursärendet framför någon synpunkt på för- valtarvalet är rätten därför hänvisade till egen erfarenhet och till- synsmyndighetens yttrande. För en något mindre tingsrätt med bara ett fåtal konkursärenden får därför tillsynsmyndighetens ytt- rande särskild tyngd – något som också synes ha varit lagstiftarens avsikt. En sammanvägning av olika krav är nödvändig Inför ett beslut att utse förvaltare ankommer det alltså på tingsrätten att i varje konkursärende om möjligt söka väga samman de olika in- tressen som där kan förekomma på förvaltarvalet. För att söka nå ett förbättrat förfarande med förordnande av förvaltare kan ett sätt där- för vara att kartlägga vilka krav som rimligen kan och bör ställas på en förvaltare. Såsom framgår av redovisningen i avsnitt 1.2.1 ställs i konkurslagen upp kravet på en förvaltare att hon eller han skall ha den särskilda insikt och erfarenhet som uppdraget kräver samt även vara lämplig för uppdraget. Därutöver ställer rätten, tillsynsmyndig- heten, förvaltarkollegiet, gäldenären, borgenärerna och allmänheten var för sig ytterligare krav. Utan anspråk på en mera fullständig redovisning kan allmänt uti- från arbetsgruppens kartläggning noteras att de krav som allmänhet- en ställer på en förvaltare är att denne är opartisk, har en personlig integritet, är bestämd och effektiv. Vidare ställs krav på att kunna ta väl hand om eventuellt anställda hos konkursgäldenären. Från gäld- enärens och borgenärernas sida ställs särskilda krav på att förvalta- ren är affärsmässig, effektiv och tillgänglig samt håller förlusterna på grund av konkursen nere så långt som möjligt. Från förvaltar- kollegiet ställs krav på att den förvaltare som har en mångårig erfa- renhet, har kompetens och snabbhet. ställer upp krav på att en förvaltare skall ha respekt för tillsynsmyndighet- ens synpunkter, vara omdömesgill och ha ett personligt engage- mang. Förvaltaren skall vidare vara kunnig i bokföring, redovisning och allmän kontorsförvaltning och inte ha uppnått pensionsåldern (jfr prop. 1978/79:105 s. 159). Förvaltaren skall enligt tillsynsmyn- digheten vidare ha tillgång till en rationell kontorsorganisation an- passad till konkursförvaltning och hålla en skälig arvodesnivå. Från tingsrätterna inom tillsynsområdet har ställts upp krav på att förvalt- aren har geografisk närhet till gäldenären och domstolen. Förvaltar- en bör vidare ha tillgång till en mycket god kontorsorganisation med bokföringskunnig personal. Förvaltningen skall skötas effektivt med stor kostnadsmedvetenhet. Förvaltarens handläggning bör enligt tingsrätterna präglas av noggrannhet samt skall vara snabb och kor- rekt. Arbetsgruppens närmare överväganden om krav på en konkurs- förvaltare Arbetsgruppen vill vid en sammanvägning av de krav som bör ställ- as på den som skall kunna komma i fråga för ett förvaltarförordnan- de särskilt framhålla följande. En förvaltare skall i princip besitta sådan erfarenhet, insikt och kunskap att hon eller han klarar varje typ av konkurs. Förvaltaren skall vara känd för ett personligt enga- gemang där förvaltningen i varje konkurs bedrivs snabbt och effek- tivt men korrekt och med stor noggrannhet. Förvaltaren skall vidare framstå som opartisk men ha ett smidigt men bestämt uppträdande i förhållande till såväl gäldenären, olika bor- genärer och andra berörda, såsom domstolen samt tillsynsmyndig- heten och andra myndigheter. Förvaltaren skall vidare ha tillgång till en tillräcklig och modern kontorsorganisation för att klara av- vecklingen av även en större affärsdrivande rörelse. Förvaltaren skall därtill – utifrån en väl trimmad basorganisation – ha ett väl ut- byggt kontaktnät med tillgång till sakkunskap i olika specialområ- den, för att snabbt, säkert och effektivt kunna vidta erforderliga för- valtningsåtgärder i varje typ av konkurs. En tydligare kombination av olika specialkunskaper och erfaren- heter med åtföljande jämnhet vid utförandet av uppdragen skulle eventuellt kunna uppnås genom att förvaltaruppdragen, som lämnas enskilda förvaltare, i stället lämnas till en förvaltarbyrå eller Ackordscentralen. Frågan om lämpligheten av att juridiska personer skall kunna mottaga förvaltaruppdrag ligger dock utanför arbets- gruppens egentliga uppdrag och kommer sannolikt att behandlas in- om den översyn av konkurslagen avser att påbörja. Arbetsgruppen avstår därför från att här göra någ- ra närmare överväganden i frågan. De krav på en konkursförvaltare som arbetsgruppen här för fram gör att eventuell geografisk närhet till gäldenären och domstolen väger relativt lätt. De geografiska avstånden inom tillsynsområdet är dessutom relativt korta. Ett enskilt förvaltaruppdrags svårighet eller omfattning har inte heller något samband med de forumregler som styr vid vilken domstol en konkurs skall handläggas. Några bärande skäl är därför svåra att finna för att begränsa den krets som bör kun- na komma i fråga som förvaltare vid tillgångskonkurser som hand- läggs vid någon av , eller tingsrätter. Övriga tingsrätter har på olika sätt angett följande omständigheter till stöd för de olika faktorernas betydelse. Skälen för att a, b och e är av vikt är genomgående generella. Tings- rätterna menar att i varje slags konkursärende har dessa fakorer betyd- else. De utgör grundläggande krav på en förvaltare. Några tingsrätter framhåller betydelsen av b och e särskilt i större konkurser och drifts- konkurser. Några tingsrätter framhåller även borgenärernas intressse av ett gott konkursutfall. Ett fåtal anser att det är tillräckligt att faktor b är tillgodosedd inom förvaltarens organisation. Det är främst kostnadsaspekter som gör att bedömningsgrunden g är av betydenhet. Även önskemålet om att konkursförvaltare som är verk- samma inom det egna tingsrättsområdet bör har företräde framför andra Några tingsrätter uppger att om specialistkompetens behövs, om en konkursgäldenär bedriver rörelse utanför domsagen eller om en borgenär lämnat förslag på förvaltare, så minskar hänsynen till förvalt- arens verksamhetsort. Ett fåtal tingsrätter hävdar också att faktor g har betydelse i fråga om var konkursgäldenären eller hans egendom finns. Även tingsrätternas och TSM:s kännedom om förvaltarna befrämjas om man tar hänsyn till faktor g. Faktor f:s betydelse hänför sig enligt ett tiotal tingsrätter till om en enskild förvaltare dröjer med konkursavslutet på så sätt att denne får sättas i "karantän". Faktorn får enligt knappt lika många tingsrätter be- tydelse för hur snabbt konkursen kan avvecklas. Ett fåtal tingsrätter an- ger att denna bedömningsgrund har genomslag endast om en konkurs- förvaltare hanterar ett mycket stort antal konkurser. Ytterligare ett fåtal tingsrätter uppger att de saknar kännedom om de enskilda konkursför- valtarnas ärendemängd. och tingsrätter uppger att faktorn saknar betydelse eftersom förvaltarna sköter sina uppdrag. Faktor c är av underordnad eller mycket liten betydelse. Ett fåtal tingsrätter anser den ha viss betydelse, bl.a. om det är fråga om en stör- re företagskonkurs med många anställda. Faktor d är också av mindre betydelse. Orsaken härtill är enligt ett tiotal tingsrätter, bl.a. i , , , och , att det inte finns några konkursförvaltare som är "dyrare" än andra. Ett fåtal tingsrätter uppger att denna bedömningsgrund inte är relevant mot bakgrund av att tingsrätten i samråd med TSM fattar ar- vodesbesluten. Lika många anser faktor d helt sakna betydelse, bl.a. . Några av de tingsrätter som anser denna bedömnings- grund vara av vikt betonar faktorns betydelse för konkursutfallet. Hel- singborgs och tingsrätter hävdar att konkursförvaltare som tar ut för höga arvoden inte bör komma i fråga för uppdrag. Några tingsrätter har inte rangordnat och ytterligare några har vid rang- ordningen fört samman vissa faktorer som viktiga och andra som mind- re viktiga. Genomgående så rangordnas faktorerna a, b och e högt. Därefter kommer g och f. Sist rangordnas bedömningsgrunderna under d och c. Betydelsen av förslag på konkursförvaltare av borgenären, gäldenären eller annan Ett allmänt intryck är att tingsrätterna oftare tar hänsyn till förslag från borgenärer än från gäldenären eller annan. Om hänsyn tas till ett bor- genärsförslag, vilket flertalet tingsrätter gör, är det främst fråga om för- slag från "tunga" borgenärer, t.ex. staten eller en bank, vilka är för- månsberättigade. Därutöver brukar tingsrätterna som ytterligare skäl för att godta ett borgenärsförslag kräva att den föreslagne förvaltaren godkänts av TSM, att han finns upptagen på "listan", att han är ojävig eller att borgenären angett godtagbara skäl för sitt förslag, t.ex. att för- valtaren har specialiskompetens. Av de tjugofemtalet tingsrätter vilka tar liten hänsyn till borgenärs- förslag anger knappt hälften att ett förslag från borgenär snarare dis- kvalificerar personen att utses till förvaltare. Till den sist nämnda kate- gorien räknas tingsrätterna i bl.a. , , Karls- hamn, , och . Tingsrätternas inställning till förslag på konkursförvaltare av gälde- nären är genomgående mera restriktiv. Cirka femtiofem tingsrätter an- ger att de inte alls eller till liten del tar hänsyn till förslag från gälde- nären. Några av dessa uppger att ett sådant förslag snarare talar emot att utse den ifrågavarande personen. De tingsrätter som tar något större hänsyn till gäldenärens förslag ställer ofta upp likartade villkor som redovisats ovan beträffande bor- genärsförslagen. Hos drygt femton tingsrätter förekommer det inga förslag på kon- kursförvaltare från annan än borgenär eller gäldenären.