sou · GOB381 · 2001-01-01 00:00:00 — Men tyvärr är de människor som avstår från att rösta i allmän- na val också mer benägna än de röstande att avstå från att fylla i enkä- ter. Denna skevhet löses genom att olika statistiska vikter tilldelas röstarna och ickeröstarna. Hade vi i nedanstående analyser redovisat oviktade resultat hade valdeltagandet framstått som högre än vad det i själva verket är1. har vi alltså viktat ned de som röstade och viktat upp de som avstod, så att resultaten överensstämmer med det faktiska valdeltagandet2. Fyra uppsättningar individuella faktorer Betydelsen av människors sociala position för benägenheten att delta i allmänna val, är ett forskningsmässigt förhållandevis väl genomlyst område3. Såväl svenska som utländska studier har visat att personer med en i vid bemärkelse stor social resursstyrka – exempelvis högutbil- dade och högre tjänstemän – deltar i större utsträckning än mer resurs- svaga grupper – exempelvis lågutbildade och arbetare. Därtill har en rad demografiska faktorer som inte lika kan kopplas till samhällsposition stor betydelse för deltagandet i allmänna val. Äldre deltar till exempel mer än yngre och gifta mer än ensamstående. Dessa kända samband kvarstår, som vi snart skall se, också europaparlamentsval och kan således betraktas som en viktig upp- sättning individuella faktorer bakom deltagandet. Därtill är beslutet att delta eller inte delta naturligtvis avhängigt av människors politiska åsikter och attityder4. Hur man ställer sig till det svenska unionsmedlemskapet, vilket förtroende man har för EUs demo- kratiska institutioner och i vilken utsträckning man på dessa punkter är överens med det parti som man i riksdagssammanhang sympatiserar med, är alla faktorer som påverkar människors röstbenägenhet. Dessutom kan individuella variationer i valdeltagande sökas i fakto- rer som har att göra med politiskt engagemang och internaliserande av medborgerliga normer5 (hädanefter för enkelhetens skull kallat med- borgerligt engagemang). Bland dessa faktorer återfinns givetvis all- mänt politiskt intresse, men också andra karaktäristika – som exempel- vis föreningsaktivitet, horisontellt förtroende och en generell orienter- ing som inte är begränsad endast till det lokala, utan också rymmer ett intresse för och världen utanför gränser. Slutligen kan valmanskårens medieanvändning och nyhetskonsum- tion förväntas vara av betydelse. Denna faktor bör närmast ses som en specialkomponent i det medborgerliga engagemanget. Sambandet mellan dessa båda storheter är av allt att döma dubbelriktat. Politiskt engagerade människor tenderar att skaffa sig en viss typ av medievanor, som i sin tur stimulerar till ytterligare engagemang6. Men trots att dessa faktorer är så intimt förbundna med varandra, förtjänar medieanvänd- ningen särskild uppmärksamhet – inte minst som den enskilda väljaren i väldigt stor utsträckning är hänvisad till medierad kommunikation för att skapa sig den bild med vars utgångspunkt beslutet att rösta eller ej fattas. Vi skall fördjupa resonemangen om respektive upp- sättning förklaringsfaktorer och värdera de ingående komponenterna efter den betydelse som de visar sig ha i empirin. en faktorerna emellan kan dock inte avläsas ur själva datamaterialet. Även om vi exempelvis skulle kunna visa att utbildning och politiskt intresse hänger ihop, kan vi inte statistiskt avgöra om det är högutbilda- de som blir politiskt intresserade eller politiskt intresserade som väljer långa utbildningar. Hur de fyra uppsättningarna förklaringsfaktorer på ett allmänt plan hänger ihop, är ett teoretiskt problem och kan således skisseras redan i detta skede. Figur 1 Principskiss över individuella bakgrundsfaktorer bakom del- tagandet i europaparlamentsvalet Politiska åsikter och attityder Figur 1 åskådliggör det sätt på vilket den tidmässiga ordningen mellan de fyra förklaringsfaktorerna hanteras i nedanstående analyser. Det går naturligtvis att laborera med alternativa modeller, men knappast utan att i någon mån göra våld på verkligheten. I figuren ligger alltså valdel- tagandet sist i ordningsföljden, eftersom vi intresserar oss för vad som påverkar deltagandet och inte vad deltagandet i sin tur kan tänkas på- verka. Med samma självklarhet ligger de demografiska och socio- ekonomiska faktorerna först, eftersom flertalet av dessa – exempelvis kön och ålder – inte påverkas av politiskt engagemang och åsikter, medan det omvända är fullt tänkbart. Tvistefrågan är således i vilken ordning medborgerligt engagemang och politiska åsikter formeras hos de enskida individerna i valmanskåren, samt vilken roll medierna har i detta sammanhang. Detta är ett klassiskt spörsmål som rönt stort veten- skapligt intresse7, men hur man än vrider och vänder på saken – och särskilt om man låter respektive faktor rymma ett så stort antal kompo- nenter som i nedanstående empiriska prövningar – tvingas man förr eller senare medge att ömsesidig påverkan är möjlig. I modellen tillåts alltså dessa båda sfärer utöva inflytande på varandra i ett växelspel vars ursprung inte går att fastslå. Medieanvändningen har, av skäl som kommer att framgå, placerats just som en specialkompo- nent till det medborgerliga engagemanget. I de kommande avsnitten kommer respektive uppsättning för- klaringsfaktorer att diskuteras en i sänder. Eftersom de politiska fakto- rernas betydelse så omsorgsfullt belyses av Bennulf, och i denna volym, kommer särskild intresse att ägnas den med- borgerliga engagemangsdimensionen. Bland engagemangsindikatorerna skall i synnerhet mediernas och nyhetskonsumtionens inverkan på valdeltagandet göras till föremål för noggrann analys. För att resultaten av dessa analyser skall kunna sättas in i ett större sammanhang, krävs dock att hela spektrumet av individuella förklaringsfaktorer tas i beak- tande. Låt oss börja längst till vänster i den modell som angivits (figur 1), med att skärskåda de demografiska och socioekonomiska skillnaderna mel- lan röstare och ickeröstare. Karaktäristiskt för denna uppsättning för- klaringsfaktorer är att de sätter ramarna för olika människors olika benägenhet att rösta. Som vi strax skall se kan vi, endast med några enkla procentjämförelser, konstatera att egenskaper som ålder och utbildning, har en mycket stor inverkan på valdeltagandet. Men samti- digt är dessa skillnader otillräckliga för att förklara stora och plötsliga förändringar i deltagandet, eftersom förskjutningar i demogra- fiska och socioekonomiska struktur, i den mån de sker, sker mycket långsamt. Tabell 1 visar att den viktigaste demografiska egenskapen är ålder. En knapp tredjedel av deltog europaparla- mentsval, medan deltagandet bland dem över 50, uppgick till . En storleksmässigt jämförbar skillnad kan noteras också mellan ensamstående och gifta, men huvuddelen av denna är helt enkelt ett utslag av att gifta som regel är äldre än ensamstående. Därtill finner vi också ganska påtagliga skillnader mellan stad och landsbygd. De boende på landsbygden röstade i mindre utsträckning än de boende i städerna. Denna skillnad har försvagats något sedan 1995 års europaparlamentsval, men i gengäld kan vi konstatera en tilltagande geografisk polarisering mellan olika delar av . val till , var andelen röstare tämligen jämnt fördelade över olika områden, med det något högre deltagandet i som enda avvikelse. I det senaste valet finner vi däremot att valdel- tagandet sjunkit mer i landets norra delar än i riket i övrigt. Eftersom resultaten i detta fall är hämtade från vallängdsdata är det ingen tvekan om att det rör sig om en reell geografisk skillnad, vars orsaker sannolikt skall sökas i motsvarande geografiska skillnad i inställningen till Sveri- ges medlemskap i . Tabell 1 Deltagandet i europaparlamentsvalet i olika grupper 1995 och 1999 (procent) -2,8 -1,4 -4,3 -4,4 -1,1 -8,7 -6,7 -7,6 -1,3 -6,3 Stad eller större tätort -3,8 -5,1 -3,5 -2,3 -3,9 -2,8 -0,6 -3,0 -6,6 -5,5 * Bygger på bearbetningar av vallängdsdata hämtade från SCBs statistiska databaser. Innan vi fördjupar diskussionen om hur de iakttagna demografiska skillnaderna egentligen skall tolkas, skall motsvarande jämförelse göras mellan grupper med olika socioekonomisk resursstyrka (tabell 2). Socioekonomi skall här förstås som ett samlingsbegrepp för sådana kategorier som på ett eller annat sätt beskriver samhällets vertikala dimension. Helt i överensstämmelse med tidigare studier av deltagande och politisk participation, finner vi genomgående linjära samband mellan valdelta- gande och socioekonomisk resursnivå8. Ju högre resursnivå – oavsett om den är ekonomisk eller utbildningsrelaterad – desto högre valdelta- gande. Det förefaller också som om vi även på detta område bevittnat tilltagande polarisering . Vid första europaparlamentsval skilde det exempelvis mellan låg- och högutbildades deltagande. Motsvarande skillnad i det senaste valet uppgår till . Ännu tydligare är polariseringen mellan låg- och höginkomsttagare, där procentdifferens fördubblas . Samma utvecklingstendens kan noteras också mellan arbetare och tjänstemän, även om de högre tjänstemännen back- ar års mycket höga nivå. Tabell 2 Deltagandet i europaparlamentsvalet i olika grupper 1995 och 1999 (procent) -2,8 -5,4 -3,1 -3,9 Högre tjänsteman/akademiker -7,3 -5,8 -1,6 -1,5 -7,9 -3,2 -0,1 * Bearbetningen avser endast och bygger på en sammanvägning av andel socialbidragstagare, andel invandrare samt genomsnittlig hushållsinkomst i respektive stadsdel. Datamaterialet har viktats för att överensstämma med valdeltagan- det i . Längst ned i tabellen återfinns en jämförelse av valdeltagandet i stads- delar med olika resursstyrka i . Utfallet indikerar ett annat intressant fenomen, nämligen att ickeröstning verkar sprida sig underifrån. kännetecknades de resurssvaga stadsdelarna av lågt deltagande, medan de tre övriga resursnivåerna alltjämnt låg över eller omkring det göteborgska genomsnittet. 1999 har också de medelresurssvaga stadsdelarna kommit att karaktäriseras av lågt deltagande och till och med i de medelresursstarka kan en nedgång konstateras, medan valdeltagandet är helt oförändrat i de resursstarka stadsdelarna. Det kan i förbigående påpekas att de normer som utvecklas i en stadsdel eller ett bostadsområde, tycks ha en egen effekt på valdelta- gandet. Tjänstemän boende i resurssvaga stadsdelar röstar exempelvis i lägre utsträckning än tjänstemän i resursstarka stadsdelar9. Det medför rimligen att förändringar i boendestrukturen, framför allt när denna tar sig i uttryck i tilltagande geografisk segregation, i vissa områden kan komma att sänka valdeltagandet rakt över alla grupper. Sammanfattningsvis kan två generella slutsatser dras av den demo- grafiska och socioekonomiska strukturens betydelse för deltagandet europaparlamentsval. För det första att alla kända samband mellan demografi, socioekonomi och politiskt deltagande kvarstår. I likhet med riksdagsval, folkomröstningar och mycket annan politisk participation, är deltagandet högre bland äldre, mer etablerade och i vid bemärkelse resursstarka grupper i valmanskåren. För det andra har det skett en märkbar polarisering . När det gäller kvarstående generella samband mellan till exempel ålder, resursnivå och deltagande är det svårt att säga huruvida dessa är starkare eller svagare i det senaste europaparlamentsvalet än vad de vanligen är vid ett riksdagsval. Eftersom en majoritet av be- folkning faktiskt valde att inte rösta i europaparlamentsvalet, är det svårt att betrakta valskolk som en minoritets brott mot den outtalade medborgerliga , föranledd av bristande resurser av ekonomiskt, socialt eller åldersmässigt slag. I den bemärkelsen torde alltså männis- kors demografiska och socioekonomiska hemmahörighet ha betytt mindre. Å andra sidan betyder det låga valdeltagandet att icke-röstarna inte endast återfinns i de mest uppenbart resurssvaga grupperna, utan tvärtom i samhällets alla skikt. Skillnaden mellan ganska resurssvag och ganska resursstark torde alltså ha varit mer utslagsgivande än i ett riksdagsval. Beträffande tecknen på en ökad social polarisering överensstämmer förändringen mellan de båda hållna europaparlamentsvalen, med iakttagelser gjorda på andra områden i samhället. exempelvis kunnat påvisa ökande skillnader mellan olika gruppers mediekonsumtion och liknande tendenser har identifierats i allt från inkomstfördelning och arbetsliv till opinion i enskilda politiska sakfrå- gor10. Således pekar mycket på att de växande skillnaderna mellan olika gruppers valdeltagande, i betydande utsträckning, är en följd av gene- rellt växande, samhälleliga avstånd. Politiska åsikter och attityder Den tanke som kanske ligger närmast till hands när man ställs inför det låga valdeltagandet i europaparlamentsvalet är: det måste vara något fel på politiken. Nedanstående avsnitt skall inte, annat än indirekt, ägnas åt politikens eventuella brister och förtjänster. Frågan är istället i vilken mån svenskarnas inställning till den förda politisken – deras attityder, åsikter och avväganden – kan förklara varför vissa bestämde sig för att delta i valet, medan andra bestämde sig för att inte göra det. De intressantaste attityderna i detta avseende torde vara de som är direkt kopplade till den Europeiska Unionen. Också mer generella politiska åsiktsskillnader har emellertid haft viss inverkan på valdel- tagandet, varför det förefaller rimligast att först granska dessa. Tabell 3 bjuder på en rad intressanta iakttagelser. Till att börja med kan vi konstatera att valdeltagandet är högre bland dem som sympatise- rar med något av oppositionspartierna än bland , social- demokraternas och sympatisörer – samt att denna tendens har förstärkts . Det bör emellertid påpekas att skillnaden mellan de olika partiernas sympatisörer är förhållandevis små, med undantag möjligen för folkpartisterna vars valdeltagande – sannolikt med draghjälp av – är högre än de övrigas. Tabellen indikerar också att svaret på valdeltagandets gåta delvis måste sökas i en generell engagemangsdimension. Det spelar till exem- pel ingen större roll om man är politiskt vänster- eller högerorienterad. Det väsentliga – och allt väsentligare – är istället att ha en orientering. Valdeltagandet är således som högst i vänster-högerskalans ytterändar och som lägst i mitten. Det bör dock påpekas att valdelta- gandet ökat i gruppen klart till höger, medan det minskat på vänster- kanten. Engagemangets betydelse för valdeltagandet illustreras också av den stora skillnaden mellan dem som uppger sig vara övertygade anhängare av det parti de sympatiserar med och dem som säger sig sakna övertygelse. Tabell 3 Deltagandet i europaparlamentsvalet i olika grupper 1995 och 1999 (procent) -2,8 -3,2 -1,9 Varken till vänster eller till höger -3,8 -2,5 -4,4 -4,1 -1,4 -6,3 -4,9 -3,4 Mycket/ganska stort -6,8 Varken stort eller litet -6,2 Mycket/ganska litet Mycket/ganska stort -4,3 Varken stort eller litet -3,3 Mycket/ganska litet Förtroende för de politiska partierna Mycket/ganska stort Varken stort eller litet Mycket/ganska litet Slutligen framkommer också ett tydligt samband mellan valdeltagande och förtroende för den svenska demokratins viktigaste institutioner, regeringen, och de politiska partierna. Dessa samband var i princip linjära vid val, medan det vid det senaste valet inte är någon större skillnad mellan dem som säger sig ha vare sig stort eller litet förtroende och dem som uttryckligen säger sig ha litet. Skillnaden går istället mellan dessa båda grupper och dem som säger sig ha stort förtroende. Utfallet skall sannolikt tolkas som ännu en indikator på engagemangsdimensionens växande betydelse. Att ha lågt förtroende tyder på ett engagemang, medan mittenalternativet kan vara ett uttryck för politisk indifferens. Dessa båda egenskaper verkar, vad valdelta- gandet anbelangar, i samma riktning men bristen på engagemang tycks alltså öka i betydelse medan det negativa engagemangets genomslags- kraft avtar. Vilken effekt har då mer EU-relaterade politiska åsikter på valdel- tagandet? I tabell 4 redovisas andelen röstare i grupper med olika in- ställning till EU-medlemskapet och dess konsekvenser. I likhet med föregående tabell rymmer tabell 4 två typer av förklar- ingar till variationer i deltagandet. För det första sådana som är koppla- de till en viss politisk åsikt eller betingelse, för det andra sådana som snarare uttrycker ett allmänt engagemang än en politisk värdering. Valdeltagandet är till exempel avsevärt högre bland dem som är positi- va till det svenska medlemskapet än bland dem som är negativa, vilket naturligtvis är en skillnad som beror på gruppernas olika åsikter. Ser vi däremot exempelvis till bedömningen av det svenska EU- medlemskapets konsekvenser, finner vi dels att de som gör en positiv bedömning deltog i större utsträckning än de som gör en negativ, men framför allt att de som inte har uppfattat några konsekvenser, har det lägsta valdeltagandet. Det är alltså, i detta sammanhang, inte ointressant vilken politisk åsikt man har, men det viktigaste av allt är att man över- huvudtaget har en åsikt. Det finns ytterligare en sida av de politiska åsikternas betydelse för valdeltagandet, utöver de två som redan konstaterats. För det första vittnar alltså själva förekomsten av åsikter om ett engagemang som verkar positivt på benägenheten att rösta. För det andra är valdeltagan- det högre bland dem med positiva åsikter till den Europeiska Unionen och dess institutioner. Men därtill är det också en uppenbar fördel om väljarens åsikt i EU- frågan är i överensstämmelse med det partis vilken vederbörande sym- patiserar med. När så inte är fallet uppstår ett korstryck – en kognitiv dissonans11 – som tenderar att motverka valdeltagande. Således är exempelvis valdeltagandet högre bland socialdemokrater som är för det svenska EU-medlemskapet, än bland dem som är emot. På motsvarande sätt röstar miljöpartister som är för i mindre utsträckning än miljöpar- tister som är emot. Av tabell 4 framgår att valdeltagandet är lägre i de grupper som upplever ett korstryck mellan sin egen och partiets hållning till EU12. Tabell 4 Deltagandet i europaparlamentsvalet i olika grupper 1995 och 1999 (procent) -2,8 Åsikt om det svenska medlemskapet i EU -2,4 Överens med det egna partiet Ej överens med det egna partiet -1,5 Bestämd eller tveksam uppfattning om -1,1 -5,1 Informerad eller ej i frågor om -4,7 -9,9 Mycket/ganska högt Varken lågt eller högt Mycket/ganska lågt Mycket/ganska högt Varken lågt eller högt Mycket/ganska lågt Nöjdhet med demokratins fungerande i EU Mycket/ganska nöjd* konsekvenser för ** Varken eller/ingen uppfattning *Gruppen mycket nöjda är så liten att alternativet lagts samman med alternativet ganska nöjd. **Indelningen bygger på en sammanläggning av hur de svarande bedömt EU- medlemskapets konsekvenser på 14 olika områden: miljön, ekonomin, sysselsättningen, jordbruket, den sociala tryggheten, jämställdheten, den militära säkerheten, möjligheten att påverka EU, prisnivån på livsmedel, brottsbekämpningen, företagens konkurrens- möjligheter, högre utbildning/forskning samt invandrare och flyktingar. Summerar vi de redovisade sambanden mellan politiska åsikter och valdeltagande, kan vi konstatera att åtminstone tre politiska fakto- rer är av stor betydelse: inställningen till medlemskap i , den eventuella förekomsten av korstryck, samt den generella tilliten till EU:s institutioner. Den sistnämnda av dessa faktorer kan härledas av de starka samband som i tabell 4 åskådliggörs mellan valdeltagande och förtroende för och samt nöjdhe- ten med det sätt på vilken demokratin fungerar i EU. Dessa tre attityder samvarierar emellertid i så hög grad att det är poänglöst att hålla dem isär. Fortsättningsvis kommer de alltså att slås samman till det vidare begreppet EU-tillit. I tabell 3 och 4 har också ett antal samband redovisats som egentli- gen inte har med riktningen på valmanskårens politiska åsikter att göra, utan snarare med förekomsten av riktning. Som redan nämnts är till exempel identifierandet av konsekvenser av det svenska EU- medlemskapet mer avgörande än huruvida dessa bedöms vara positiva eller negativa. På motsvarande sätt indikerar det positiva sambandet mellan röstning och graden av bestämdhet i inställningen till EU att ett generellt engagemang gynnar valdeltagandet. Motsvarande resonemang är också tillämpligt på den positiva effekten av att vara informerad i frågor som rör förhållande till unionen. Vi tar alltså endast med oss tre renodlade politiska faktorer – tre in- dikatorer på politisk överensstämmelse – som visar sig spela stor roll för beslutet att delta eller inte delta. Dessa är EU-tillit, inställning till det svenska medlemskapet, samt förekomst av korstryck. Det bör under- strykas att dessa tre komponenter, vilka hädanefter utgör den understa sfären i vår modell (figur 1) har en effekt på valdeltagandet som kvar- står också då de kontrolleras för varandra. Det betyder exempelvis att oavsett vilken tillit man hyser till EU och hur man ställer sig till det svenska medlemskapet, så har förekomsten av korstryck betydelse för benägenheten att rösta, och omvänt att oavsett om korstryck föreligger och om tilliten är låg eller hög, har inställningen till EU-medlemskapet effekt på valdeltagandet. Innan vi lämnar de politiska faktorernas arena för att hänge oss åt den redan identifierade engagemangsnivån, är det viktigt att konstatera att också vad de politiska faktorerna anbelangar, synes en polarisering ha skett . I samtliga fall där jämförelser varit möjliga ökar avståndet mellan röstsvaga och röststarka grupper. Tydli- gast är detta när det gäller sambandet mellan deltagande och upplevelse av att vara informerad om förhållande till EU. De välinforme- rade röstade i högre grad än de oinformerade, men denna skillnad har ökat betydligt val – från till anmärkningsvärda 48. De både grupperna mycket välinformerade och helt oinformerade är visserligen små och andelen oinformerade har minskat avsevärt , men informationsgradens starka genomslag i valdeltagandenivån, pekar ändå på vikten av att ägna människors medievanor särskilt intres- se. Den europeiska politiken är minst sagt svåröverskådlig och i vilken mån man upplever sig informerad är i första hand avhängigt av den medierapportering man tagit del av. Deltagande i allmänna val har länge betraktats som något av en med- borgerlig plikt i . Jämte juridiska rättigheter och skyldigheter har ett visst mått av politiskt engagemang ansetts som en självklar del av samhällsmedborgarskapet. Traditionellt har denna outtalade norm föreskrivit att vi som goda medborgare bör följa mediernas bevakning av den politiska händelseutvecklingen samt, åtminstone på valdagen, omsätta detta politiska intresse i praktisk handling. Användningen av uttryck som slötittare och soffliggare är tydliga exempel på hur sam- hällsfrånvänd medieanvändning och underlåtenhet att rösta framställs som just brott mot en överenskommen norm. Bakom dessa oskrivna lagar ligger utgångspunkten att ett bra sam- hälle, är ett samhälle vars invånare är engagerade. Vi har av redovisade resultat redan kunnat konstatera att valdeltagandet är lägre bland dem som saknar ideologisk vänster- eller högerorientering, bland dem som inte är övertygade anhängare av något parti, dem som är tveksamma i sin inställning till EU, som beskriver sig själva som oin- formerade beträffande förhållande till unionen och så vidare. Slutsatsen av dessa iakttagelser är självfallet att bristande engagemang motverkar valdeltagande – eller rättare sagt att valdeltagande är ett uttryck för ett samhälleligt engagemang. Detta avsnitt skall ägnas åt att analysera det medborgerliga engagemangets betydelse för deltagandet europaparlamentsval. En allt oftare framförd missuppfattning gör gällande att dagens svenskar är mindre intresserade av politik än gårdagens. Skulle det ligga någonting i denna utsaga, hade det sjunkande valdeltagandet i allmänna val inte behövt förvåna någon.