sou · GOB357d2 · 2001-01-01 00:00:00 — Nordiskt och annat internationellt samarbete, förutom EU-samarbetet, är andra vik- tiga inslag i arbete. Att främja eller skydda människors hälsa är ett huvudsyfte för ar- betet vid , vilket uttrycks i verkets instruktion. Verk- samhet som har betydelse för folkhälsan finns således inom samtliga av myndighetens verksamhetsgrenar. Insatserna syftar dels till att skydda befolkningen mot akuta och långsiktiga hälsorisker orsakade av livs- medel, dels till att förbättra folkhälsan genom ändrade kostvanor. arbete kan således betecknas som både sam- hälls/struktur- och individinriktat samt riktar sig såväl nationellt, regio- nalt som lokalt. Även livsmedelsindustri, handel och storhushåll nås såväl direkt som indirekt via kommunerna och länsstyrelserna. På na- tionell nivå riktas insatser bl.a. till livsmedelsbranschens organisatio- ner, konsumentorganisationer och medier. I kost- och hälsoarbetet har landstingen, oftast kostansvariga vid de samhällsmedicinska enheterna, länge varit en framträdande målgrupp. har även kost- och hälsoarbetet kommit att riktas till kommunerna, främst barnomsorgen och skolan. Kost- och hälsoarbetet har framför allt inriktats mot are- norna storhushåll och livsmedelshandel. Förutom normgivnings- samt tillsyns- och kon- trollverksamhet är det framför allt informations-, utbildnings- och kun- skapsuppbyggnadsverksamheten som har påverkan och betydelse för folkhälsan. arbetar bl.a. med målgruppsanpassad in- formation och utbildning för att nå ut med verkets kunskap, men för att nå konsumenterna är massmedierna en viktig kanal. Dessutom genom- förs informationsaktiviteter i samarbete med t.ex. industri, handel, storhushåll, kommuner och andra myndigheter samt konsumentorgani- sationer. Information riktas i huvudsak till konsumenten, direkt eller via informatörer. Verket har vidare god kunskap inom allergiområdet och om över- känslighetsreaktioner mot mat. Arbetsområdet kost och hälsa syftar till att påverka befolkningens matvanor och näringsintag i en hälsosam riktning. Kost- och hälsoarbetet bedrivs med folkhälsovetenskapliga ut- gångspunkter och metoder och strategin är att stödja det lokala/regio- nala folkhälsoarbetet för bättre matvanor. Målen för informationsverk- samheten är att öka konsumenternas kunskaper om viktiga livsmedels- frågor och att minska det genomsnittliga fettintaget i befolkningen. Huvudinriktningen vad gäller det utåtriktade arbetet har varit att stödja och initiera lokala och regionala insatser, t.ex. att göra storhus- håll och butiker till stödjande miljöer för hälsosamma matvanor. Inom kost- och hälsoarbetet har framtagande av och förmedling av kunskap om metoder i folkhälsoarbetet, matvanor, kost- och näringsrekommen- dationer samt målgruppsanpassade budskap fått stort utrymme. Ett så- dant exempel är projekt som engagerat folkhälsoarbetare i tolv län. arbetar även med information om matkultu- rer, livsstil och attityder bland invandrare. Olika personalkategorier inom skolan och i vården har varit de främsta målgrupperna. kommer att arbeta i en ny organisation . Antalet avdelningar kommer att reduceras och in- riktningen på arbetet kommer att vara riskvärdering, riskhantering, risk- kommunikation inklusive kost- och hälsofrågor samt administration. Kunskapsuppbyggnad har varit en av de nödvändiga vetenskapliga förutsättningarna för verkets arbete med normer, tillsyn och informa- tion. finns främst inom kemi, mikrobiologi, näringslära och toxikologi. Kunskapsuppbyggnad inom kost- och hälsoområdet omfattar bl.a. att följa utvecklingen av befolk- ningens matvanor. har genomfört studier kring befolkningens och specifika målgruppers matvanor. Denna kunskap används sedan för att identifiera målgrupper och riskgrupper och för att utforma relevanta budskap till olika grupper. följer utvecklingen av kunskapen om sambanden mellan kost och hälsa och ansvarar för de svenska näringsrekommendationerna. Kost- och hälsoarbetet är den enda verksamhet inom Livsmedelsver- ket som uttryckligen har jämlikhet i hälsa som ett övergripande mål enligt den nationella handlingsplanen för nutrition som är vägledande för verkets kost- och hälsoarbete och som fastställdes av regeringen . Den nationella handlingsplanen för nutrition gavs ut av och . har till- sammans med påtagit sig ansvaret att sprida kun- skap om planen samt följa upp hur den förverkligas. och 1999 har och vidareutvecklat handlingsplanen och utformat ett strategidokument med operationella mål och strategier för arbetet för bättre matvanor för . Dokumentet syftar bl.a. till att tydliggöra myndigheternas roller och ansvarsförhållanden i nutritionsarbetet. Ansvaret för det statliga nutritionsarbetet är fördelat mellan , , och m.fl. arbete har stor betydelse för att minska risker förknippade med mikroorganismer och främmande ämnen i livsmedel och arbetet sker både . Verkets agerande på folk- hälsoområdet har sannolikt betydelse för hur kost- och hälsofrågorna värderas i det regionala och lokala folkhälsoarbetet för goda matvanor. Att en nationell myndighet arbetar med frågorna ökar deras status. finns stora förväntningar på den nationella nivån från regio- nala och lokala folkhälsoarbetare på stöd och tillförlitliga kunskapsun- derlag. Verket samverkar med ett flertal olika myndigheter och andra organ. Myndigheter m.fl. aktörer som kan nämnas är förutom , , , , Veterinärmedicinska anstalten, , Läkemedels- verket, Kemikalieinspektionen, , , enskilda landsting och kommuner, livsmedels- branschens organisationer och företag. är även medlem i Svenskt nätverk för lokalt folk- hälsoarbete. Därutöver samverkar myndigheten med Livsmedelscent- rum, som är ett kontaktnät mellan forskning och näringsliv, liksom i referensgrupp för samarbete för bra matvanor samt i verkets referensgrupp för livsmedelsfrågor. Dessutom har inrättats en expertgrupp för kost- och hälsofrågor liksom en expertgrupp för kost, aktivitet och hälsa hos barn och ungdom som ger myndigheten råd i vetenskapliga frågor. är central förvaltningsmyndighet för frågor om skydd av människor, djur och miljö mot skadlig verkan av jonise- rande och icke-joniserande strålning. huvudupp- gift är att verka för att intentionerna enligt strålskyddslagen (1988:220) uppfylls. Detta görs med hjälp av tillståndsgivning, inspektioner m.m. Institutet skall skaffa sig noggrann kännedom om de risker som är förenade med strålning och med uppmärksamhet följa utvecklingen inom de biologiska strålningsverkningarnas och strålningsfysikens om- råden. De skall även ha ett centralt samordnande ansvar för målinriktad strålskyddsforskning samt bedriva ett målinriktat forsknings- och ut- vecklingsarbete inom strålskyddsområdet. skall även främja tillkomsten och upprätthål- lande av internationella normer på området samt vara samordnande or- gan för olika strålskyddsintressen i landet och samverka med myndig- heter och sammanslutningar som arbetar med strålskyddsfrågor. Vidare skall institutet sprida upplysningar om strålskyddet samt om strålning och om dess egenskaper och användningsområden. Institutet skall ha beredskap för rådgivning till de myndigheter som är ansvariga för be- folkningsskyddet och räddningstjänsten, dels i fråga om det strålskydd som behövs om en olycka i kärnteknisk verksamhet inträffar inom eller utom landet, dels i fråga om sanering efter utsläpp av radioaktiva äm- nen. har ansvaret för den långsiktiga uppfölj- ningen av sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen. Användning av strålning och strålkällor medför i många fall stor nytta för den enskilde och samhället men innebär hälsorisker för dem som berörs av verksamheterna. Följande övergripande målsätt- ningar är formulerade: Kunskapen om strålningens förekomst, egen- skaper och användning bör blir så utbredd att frågor om strålning kan avgöras på grundval av god avvägning mellan risk och nytta, att respekt men ej obefogad oro bör finnas för strålningens risker och att onödiga strålningsrisker inte skall förekomma. verksamhet syftar allmänt till att förebygga ohälsa som orsakas av eller kan orsakas av strålning. Akuta strålskador av allvarligt slag är sällsynt, tack vare strikta regler inom ex- empelvis sjukvård och industri. Strålskyddet har alltmer inriktats på att förebygga risker för s.k. sena strålskador, t.ex. strålningsinducerad cancer. När det gäller det förebyggande arbetet mot cancerrisker från strål- ning står två större strålskyddsproblem av folkhälsokaraktär i för- grunden. Den ena rör risker för lungcancer från radon i inomhusluften och den andra rör olika slag av hudcancer orsakad av ultraviolett strål- ning från sol och solarier. har de senaste decenni- erna avsatt en stor del av sina resurser för information och forskning inom dessa områden. Ett ytterligare arbetsfält som knyter an till folk- hälsoproblematiken är patientstrålskyddet där målsättningen har varit att minimera risker vid användning av strålning inom sjukvården för undersökningar och behandlingar, utan att ge avkall på den medicinska nyttan. är central förvaltningsmyndighet för tullfrågor. Enligt för- ordningen (1991:1524) med instruktion för skall verket ef- fektivt fastställa och uppbära tullar, mervärdesskatt och andra skatter samt avgifter så att en riktig uppbörd kan säkerställas. skall vidare övervaka och kontrollera trafiken till och från utlandet så att be- stämmelser om in- och utförsel av varor efterlevs. Myndigheten skall även verka för att kostnaderna för tullprocedu- rerna minimeras både för näringsliv, allmänhet och inom . Dessutom skall tillhandahålla en god service så att den legi- tima handeln med tredje land underlättas i största möjliga utsträckning och så att det legitima varuflödet inom EU inte hindras. be- driver vidare viss utrednings- och åklagarverksamhet i fråga om brott mot bestämmelser om in- och utförsel av varor. har definierat sin huvudsakliga verksamhet utifrån två arbetsflöden vilka benämns effektiv handel respektive gränsskydd. Ar- betsflödet effektiv handel motsvaras inom av verksamhets- grenen Uppbörd och arbetsflödet gränsskydd motsvaras av verksam- hetsgrenen In- och utförselrestriktioner. Inom verksamhetsgrenen In- och utförselrestriktioner skall verket vidareutveckla underrättelseverk- samheten och urvalsmetoderna för att förbättra urvalet av objekt i den fysiska kontrollverksamheten och därmed öka träffsäkerheten i arbetet. Vidare skall narkotikakontrollen ges högsta prioritet samt effektiviseras för att förhindra illegal införsel av narkotika. För att förhindra storska- lig illegal införsel av alkohol och tobak skall denna kontroll ges hög prioritet. Särskilt angelägna uppgifter för är vidare att medverka i det internationella arbetet med förhandlingar inom sitt verksamhets- område. Detta innefattar att inom EU-arbetet prioritera att verka för förenklingar av regler och procedurer inom tullområdet, datorisering av tullprocedurer samt effektivisering av narkotikabekämpning. Dessutom skall verket såväl nationellt som internationellt medverka i arbetet med att utveckla arbetsmetoder och samarbetsformer för att effektivare bekämpa gränsöverskridande brottslighet såsom narkotika-, sprit- och tobakssmuggling samt ekonomisk och organiserad brottslighet. är central förvaltningsmyndighet för ungdomsfrå- gor. Styrelsens uppgifter är reglerade i förordningen (1994:1389) med instruktion för . arbetar för att främja goda levnadsvillkor för ungdomar och för att stärka ungdomars delaktighet i samhällslivet. uppgifter är att följa ungdomars levnadsvillkor och utvärdera hur ungdomspolitiken inom olika områden förverkligas på statlig och nivå. Myndigheten fördelar vidare statsbidrag till ungdomsorganisationer samt fördelar stöd till centralt, regionalt och lokalt utvecklingsarbete i syfte att för- nya ungdomsverksamheten inom föreningslivet och i verk- samhet. sprider information om sitt arbete genom utred- nings- och utvärderingsrapporter samt bedriver samhällsinformation gentemot ungdomar i en arena på Internet som kallas . verksamhet kan sägas ha indirekta folkhälsoef- fekter. Denna dimension finns bl.a. i myndighetens regelbundna utred- ningar och rapporteringar om ungdomars levnadsvillkor där kartlägg- ning av ungdomars hälsotillstånd ingår som ett av flera andra områden som t.ex. fritid, bostad, arbete, ekonomi, inflytande och kriminalitet. Sådana kartläggningar och beskrivningar av ungdomars hälsa baseras i övervägande grad på bearbetningar som styrelsen belyser ur ett ung- domsperspektiv. I regeringens proposition (1998/99:115) På ungdo- mars villkor framhävs att den nya ungdomspolitiken skall vara av sek- torsövergripande karaktär. Ungdomar är en grupp medborgare som i sitt dagliga liv kommer i kontakt med en rad olika myndigheters verk- samhet. Styrelsens stöd till lokalt utvecklingsarbete och internationellt ut- byte kan också sägas ha en indirekt folkhälsodimension. En stor del av medlen till denna verksamhet är avsedda för utsatta ungdomar. Även på utvecklingsområdet kan myndigheten få tilldelat särskilda regerings- uppdrag där folkhälsoarbete kan ingå som ett mer eller mindre tydligt mål, t.ex. ett uppdrag med medel från Allmänna arvsfonden att sam- ordna insatser för utsatta ungdomar i ett antal medelstora kommuner samt ett uppdrag att stärka det förebyggande arbetet. är central förvaltningsmyndighet med ett samlat ansvar, sektorsansvar, för hela vägtransportsystemet. skall verka för att de transportpolitiska målen uppnås. Inom ramen för sitt sektors- ansvar skall myndigheten vara samlande, stödjande och pådrivande i förhållande till övriga berörda parter. skall särskilt verka för att vägtransportsystemets till- gänglighet, framkomlighet och effektivitet samt bidrag till regional ba- lans säkras, vägtransportsystemet anpassas och utformas utifrån högt ställda krav på miljö och trafiksäkerhet, fordonens säkerhets- och mil- jöprestanda utvecklas, väginformatik utvecklas och utnyttjas effektivt, kollektivtrafikens konkurrenskraft stärks samt att hänsyn tas till funk- tionshindrades behov inom hela vägtransportsystemet. skall även verka för att yrkestrafiken blir trafiksäker, miljöanpassad och ef- fektiv samt bedrivs under lika villkor mellan företagen. Myndigheten skall också verka för att samhällsmotiverad tillämpad forsknings-, utvecklings- och demonstrationsverksamhet inom vägtran- sportsystemet planeras, initieras, genomförs, dokumenteras och utvär- deras samt att resultaten sprids och att nödvändig kunskap och infor- mation om verkets ansvarsområde sprids. Verket ansvarar vidare för planering, byggande och drift av de statliga vägarna m.m. En redovis- ning, analys och utvärdering av utvecklingen inom de områden som berörs av verkets sektorsansvar lämnas till regeringen. sektorsuppgifter handlar om att utföra de insatser som krävs från verkets sida för att nå de mål som statsmakterna beslutat om för vägsektorns utveckling. Sektorsansvaret innebär att , som statens företrädare på central nivå, skall ha ett samlat ansvar för hela vägtransportsystemets miljöpåverkan, tillgänglighet, effektivitet, trafik- säkerhet, framkomlighet m.m. skall vara samlande och på- drivande mot andra aktörer, men inte ta ett operativt ansvar inom områden där andra huvudmän har ett entydigt ansvar. mål för trafikpolitiken är att erbjuda medborgarna och näringslivet i landets olika delar en tillfredsställande, säker och mil- jövänlig trafikförsörjning till lägsta möjliga samhällsekonomiska kost- nad. Det övergripande målet har brutits ned i fem delmål som rör ef- fektivitet, tillgänglighet, trafiksäkerhet, miljö och regional balans. del av dessa mål är bl.a. att verka för att ingen skall dödas eller skadas allvarligt inom transportsystemet och att vägtrans- portsystemets utformning och funktion anpassas till de krav som följer av detta samt att fortlöpande minska miljöpåverkan m.m. Mål som här- rör ur dessa har kvantifierats av , och i det nationella trafiksäkerhetsprogrammet . Utöver de effekter som vägtransporter har på folkhälsan vad gäller antalet dödade och skadade i trafiken så bidrar även vägtransporterna till försämrad folkhälsa genom bullerstörningar och utsläpp av miljö- och hälsovådliga föroreningar. har därför fattat beslut om mål för att begränsa vägtransportsektorns miljöpåverkan vad gäller luftkvalitet och buller. Regeringen har därefter i regleringsbrev för fastlagt mål för att minska halterna av koldioxid, kväveoxi- der, kolväten och andra cancerframkallande ämnen liksom att minska antalet personer som utsätts för trafikbuller. har tillsammans med andra myndigheter och organisationer inom ramen för ett samar- bete tagit fram mål för ett miljöanpassat transportsystem. antog det s.k. nollvisionsmålet, dvs. att ingen person skall dödas eller skadas allvarligt till följd av olyckor i trafiken. Andra aktörer på nationell nivå Regeringen inrättade en nationell ledningsgrupp för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser. övertog socialmi- nistern ordförandeskapet i avsikt att markera dessa frågors dignitet inom folkhälsoområdet. Bakgrunden är att regeringen ansett att föränd- ringarna på alkoholområdet rest krav på nya arbetssätt och metoder som kan komplettera den nuvarande alkoholpolitiken för att förhindra ökad konsumtion (prop. 1999/2000:1, uo 9). Ledningsgruppens uppgift är att stödja och bygga upp ett förstärkt långsiktigt förebyggande alko- hol- och drogförebyggande arbete, vilket kan kompensera de föränd- ringar som EU-medlemskapet medfört för den svenska alkoholpoliti- ken. Ledningsgruppen kan betraktas som en arbetsgrupp med Socialde- partementet som bas. I ledningsgruppen, som träffas cirka , ingår förutom representanter från även myn- dighetschefer eller motsvarande från , Alkohol- inspektionen, , , , Skol- verket, , , , samt även representanter från CAN, och . Dessutom finns även , och representerade i gruppen, liksom i och kriminalvården i . Insatser som vidtas i ledningsgruppen handlar om att direkt kunna påverka människors förhållningssätt och vanor som ökar det individu- ella ansvarstagandet, liksom att i ökad utsträckning utveckla hållbara lokala strategier som också innebär ett ökat lokalt ansvarstagande. Denna omställningsprocess anser regeringen kräver insatser . I syfte att stimulera till en sådan utveckling har lednings- gruppen tagit initiativ till ett antal nationella projekt där 27 500 tkr av- satts –2002. Ledningsgruppen har bl.a. tagit initiativ till ett antal projekt i syfte att pröva nya metoder för att stärka unga människors vilja och förmåga att avstå från narkotika och skjuta upp alkoholdebuten. Ett sådant pro- jekt är Drugsmart som startade och som är ett alko- hol- och narkotikapolitiskt forum på Internet. Drugsmart överfördes till CAN . Ett annat initiativ är projektet , som startade och avslutades , och som drevs med som huvudman i ett 25-tal kommuner. I projektet engagerades ungdomar i det drogförebyggande arbetet i syfte att pröva och sprida fungerande modeller för lokalt förankrat ar- bete med och av ungdomar. Vidare genomför , som är ett samarbetsorgan mellan arbetsmarknadens parter, ett treårigt projekt på arbetsplatser med många ungdomar i syfte att öka kunskapen hos ungdomar i arbetslivet om hur alkohol och narkotika påverkar individen och arbetsplatsen, bl.a. avseende säkerhet och hälsa. CAN har även, i det s.k. Max-pro- jektet, fått i uppdrag av ledningsgruppen att undersöka det tunga nar- kotikamissbrukets omfattning och utveckling, speciellt utvecklingen inom sociala marginalgrupper. påbörjade , i anslutning till en överenskommelse med Nationella ledningsgruppen, ett arbete med att revidera den nationella handlingsplanen för alkohol- och drogföre- byggande insatser. I denna revidering involveras cirka 30 kommuner och arbetet kommer att utmynna i en handbok i drogförebyggande arbete som skall spridas och användas i det lokala arbetet med dessa frågor. OAS – Oberoende alkoholsamarbetet Regeringen tog ett samarbetsinitiativ genom att tillsätta en kommitté som skall utveckla samarbetet mellan berörda myndigheter, försäkringsbolag och olika branschorganisationer när det gäller olika informationsinsatser kring bruk av alkohol, dess risker och skadeverk- ningar. Kommittén kallas Oberoende alkoholsamarbetet (OAS). OAS består av ledamöter från , , , Sprit- och Vinleverantörsföre- ningen, (), Hotell- och Restaurangföretagare, , Alko- holinspektionen, (), Rikspolissty- relsen, , , Försäkringsförbun- det, och . Utgångspunkten för detta samarbete är de prioriteringar som gjorts i den nationella handlingsplanen för alkohol- och drogförebyggande in- satser. Kommitténs uppgift är att uppmuntra olika aktörer att engagera sig i arbetet mot missbruk och alkoholskador. Insatser mot den illegala alkoholhanteringen, dvs. illegalt tillverkad eller insmugglad alkohol och langning till ungdomar, är ett prioriterat område. OAS bedriver här en omfattande opinionsinsats som löpande utvärderas. Sättet att bedriva opinions- och informationsarbete har varit flexibelt enligt OAS. Insat- sen mot den illegala alkoholhanteringen leds av en styrgrupp och finansieras av staten och av branschorganisationerna. Kostnaden för in- satsen uppgick till . OAS har därutöver deltagit i andra informationsinsatser, t.ex. insat- ser inom trafikområdet för att åstadkomma en alkoholfri trafik. Därut- över har även gjorts insatser riktade till restaurangnäringen, inom om- rådena alkoholfri graviditet samt mot langning till underåriga. I propositionen Vissa alkoholfrågor m.m. (prop. 1998/99:134) lade regeringen fram förslag bl.a. till riktlinjer för det framtida OAS-samar- betet, där avsikten var att samarbetet skulle kunna ombildas till en allmännyttig ideell förening. I riksdagsbeslut av har regeringen ombetts att återkomma till med förslag om hur ett samarbete på alkoholområdet skulle kunna utformas och be- drivas , dock ej som allmännyttig ideell förening, vilket an- sågs vara en olämplig samarbetsform. är en del av det svenska hälso- och sjukvårdssystemet. Bolaget har i ett avtal med staten åtagit sig att med ensamrätt driva de- taljhandel med läkemedel. Det innebär bl.a. att skall svara för en god läkemedelsförsörjning i landet och verka för en ratio- nell läkemedelsanvändning. Antalet apotek uppgår till cirka 900 och antalet kundbesök uppgår till cirka 87 miljoner. Bolagets uppgift inom ramen för det svenska hälso- och sjukvårdssystemet är att till- godose allmänhetens och sjukvårdens behov av läkemedel och när- liggande produkter för att uppnå största möjliga nytta till lägsta möjliga kostnad, både receptbelagda och receptfria, och som är godkända för försäljning i . Dessutom erbjuder apoteken ett kompletterande sortiment av produkter för egenvård. svarar även för information, rådgivning, utbildning och andra tjänster kring läkemedel och deras användning. har ett särskilt uttalat samhällsansvar som också är lag- stiftat. Ett flertal lagar och förordningar styr bolagets verksamhet, t.ex. aktiebolagslagen (1975:1385), hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), läkemedelslagen (1992:859), lagen om allmän försäkring (1996:381), smittskyddslagen (1998:301) m.fl. Apotekens arbete är såväl samhällsinriktat som individinriktat. Bo- laget arbetar framför allt med generell kunskapsspridning när det gäller det förebyggande hälsoområdet. Kunskapen är avsedd att främja hälsa genom att alla oavsett ålder, kön eller inkomst skall kunna göra med- vetna val vad gäller den egna livsstilen. En av policies för förebyggande hälsovård är att inom ramen för dess åtagande (visavi sjukvården och myndigheter) arbeta hälsoinriktat gentemot patienten i syfte att åstadkomma god hälsa och förebygga ohälsa och därigenom uppnå hälsopolitiska mål. personal skall alltid i sitt kundar- bete ha det förebyggande perspektivet. Personalen informerar och ut- bildar även vårdpersonal och deltar tillsammans med allmänläkare och specialister i läkemedelskommittéer. producerar Svensk läkemedelsstatistik och . försöker fokusera på att få människor att förbli friska mer än att vårda dem när de blir sjuka.