sou · GOB3110 · 2001-01-01 00:00:00 — s. 22 ff. Se även lagrådets uttalanden i ärendet, s. 81. Konsumentskyddet vid småhusavtal 73 ningar på mark eller i vatten eller på andra fast saker. Däremot gäller lagen inte tjänster av immateriell natur, även om uppdraget har anknytning till arbete på t.ex. fast egendom. Detta innebär att förhållandet mellan en kon- sument och en näringsidkare som exempelvis är arkitekt inte regleras av KTjL så länge uppdraget endast rör projektering. Skulle däremot uppdra- get omfatta även byggnadsarbeten på småhuset blir KTjL tillämplig för hela uppdraget, d.v.s. även projekteringen. Av 2 § KTjL följer att lagen inte heller är tillämplig beträffande avtal om tillverkning av lösa saker. Den gäller inte heller avtal om installation, montering eller annat arbete som utgör ett led i fullgörandet av ett avtal om köp av en lös sak. En motsvarande regel finns i 2 § KKL (1990:932). I förarbetena till de båda nämnda konsumentlagarna ges vissa anvis- ningar för hur gränsdragningen mellan köpe- och tjänsteavtal skall göras. Den rådande ståndpunkten kan sammanfattas på följande sätt. Avtal om tillverkning av monteringsfärdiga hus betraktas vanligen som köp av lös egendom och omfattas av reglerna i KKL. Om avtalet även in- nefattar uppförande och montering av huset anses det alltjämt vara ett kö- peavtal om arbetsinslaget utgör en biförpliktelse till avtalet om tillverk- ning av huset. En förutsättning är att den som utför monteringsarbetet gör det som ett led i fullföljandet av ett köpeavtal som han eller hon har träffat med en konsument.74 Vad som sagts kan medföra gränsdragningsproblem, inte minst vid uppförande av småhus. I förarbetena till KKL framhålls att om en förplik- telse kan delas upp i självständiga delar, en som avser köp och en som avser tjänst, finns det inget hinder mot att reglerna om köp tillämpas be- träffande den ena delen och reglerna om tjänster på den andra. Det vanli- gaste torde emellertid vara att tjänsten har ett samband med köpet. Någon uppdelning kan då inte göras. Jämförelsen mellan omfatt- ningen och karaktären av tillverkningen respektive uppsättningsarbetet blir då avgörande för om avtalet skall hänföras till reglerna om köp eller tjänst.75 Liksom i annan konsumentlagstiftning är avtalsvillkor som är till nack- del för konsumenten utan verkan mot denne, om inte annat uttryckligen anges i lagen. Ett sådant viktigt undantag är, som tidigare framgått, att lagen inte omfattar tjänsteavtal där konsumenten tillförsäkras ett sådant garanti-, försäkrings- och avtalsskydd som ställs som villkor för statlig s. 152 ff. och /90:89 s. 64 f 75Prop 1989/90:89 s. 64 f. Jfr , Konsumententreprenader, 1997, s. 29 ff. 74 Konsumentskyddet vid småhusavtal I praktiken innebär det att ABS 95 skall vara gällande mellan parterna för att undantaget skall gälla. KTjL innehåller inga bestämmelser som särskilt tar sikte på entrepre- nadförhållanden. De regler som finns är mer allmänt hållna och avsedda att tillämpas för en mängd olika typer av konsumenttjänster. Vi skall nu belysa dem ur ett småhusperspektiv. I KTjL finns inga uttryckliga bestämmelser om hur avtalet skall ingås. Något krav på skriftliga avtal finns således inte. Konsumenten har inte heller någon rätt att kräva att ett avtal skall upprättas skriftligen. Om något skriftligt avtal däremot inte upprättas är utgångspunkten i rättspraxis att det är konsumentens uppgifter om avtalets innehåll, i vart fall vad avser priset, som gäller. I rättsfallet NJA 1975 s. 280, där det gäll- de ett muntligt entreprenadavtal mellan en konsument och en näringsidka- re, uttalade att det fick anses lämpligt att entreprenören bär ansvaret för att säkerställa bevisning om vad parterna har avtalat i frå- ga om priset. På så vis, menade domstolen, främjas upprättandet av skrift- liga avtal och därmed skulle också större klarhet om avtalets innehåll vin- nas.76 Efter att ett avtal har träffats uppkommer ofta behov av ytterligare ar- beten, utöver vad som omfattas av det ursprungliga avtalet. Sådana arbeten benämns tilläggsarbeten och regleras i 8 § KTjL. Det skall då vara fråga om arbeten som på grund av sitt samband med det ursprungliga uppdraget lämpligast bör utföras i anslutning till detta.77 Frågan om ett visst arbete ryms inom ramen för det avtalade uppdraget eller ej är förmodligen en av de vanligaste tvistefrågorna. Omfattningen av uppdraget bestäms av parternas överenskommelse. Innebär uppdraget att näringsidkaren skall utföra vissa åtgärder är i stort sett varje arbete därut- över att betrakta som ett tilläggsarbete. Motsatt innebär ett avtal om att ett visst resultat skall uppnås – utan att enskilda åtgärder har angetts – att samtliga åtgärder som krävs för att uppnå ett felfritt resultat innefattas i uppdraget. Även i det senare fallet kan fråga om tilläggsarbete uppkomma genom att det visar sig att uppdragets utförande kräver mer omfattande åtgärder än vad som från början hade kunnat förutses. Vid sådana förhållanden är 76Lena , s. 92 f. och , Speciell avtalsrätt II, Kontraktsrätt, första häftet, 1993, s. 88. Konsumentskyddet vid småhusavtal 75 näringsidkaren skyldig att underrätta konsumenten i enlighet med 8 § första stycket KTjL. Konsumenten får då möjlighet att antingen beställa tilläggsarbetet eller uttala att arbetet inte skall utföras.78 Huvudprincipen är att kunden bestämmer vilka arbeten som skall utfö- ras. Näringsidkaren ges dock – enligt 8 § andra stycket KTjL – rätt att utföra vissa tilläggsarbeten även om han inte kan få kontakt med konsu- menten eller inte får några anvisningar. Detta förutsätter emellertid an- tingen att det sammanlagda priset för tilläggsarbetet är lågt i förhållande till ursprungsuppdraget eller att det finns särskilda skäl att anta att det är konsumentens önskemål att tilläggsarbetet skall utföras i samband med uppdraget.79 I vissa särskilda, nödliknande situationer har näringsidkaren en skydig- het att utföra tilläggsarbeten. Av 8 § tredje stycket KTjL framgår till att börja med att ett tilläggsarbete som inte kan skjutas upp utan att det inne- bär fara för att allvarlig skada drabbar konsumenten skall utföras om kon- sumentens anvisningar inte kan inhämtas. Med detta förstås antingen att konsumenten inte kan nås inom rimlig tid eller att behovet av tilläggs- arbetet är så akut att det inte finns tid att kontakta konsumenten. Skyldig- heten att utföra tilläggsarbete finns också om konsumenten har begärt att arbetet skall utföras. Näringsidkaren kan då t.e.x inte kräva att förskotts- betalning skall erläggas för att utföra arbetet.80 KTjL innehåller allmänna regler om vilka krav som kan ställas på nä- ringsidkarens prestation. Till att börja med skall näringsidkaren utföra uppdraget på ett fackmässigt sätt (4 §). Av uttalanden i förarbetena fram- går att begreppet i sig ger utrymme för vissa variationer med hänsyn till att ett uppdrag t.ex. kan vara förenat med vissa särskilda svårigheter. Det talas där också om att hänsyn kan tas till att näringsidkaren och konsumenten kommit överens om att arbetet skall utföras av en lärlig eller praktikant.81 behandlade i sitt betänkande Förvärv av nya småhus (SOU 1986:38) frågan om fackmässighet. s. 178 f och s. 62 ff. prop s. 183 f. Även vid jämförelse mellan priset för tilläggsarbetet och det ursprungliga priset kan den 15-procentsgräns som tillämpas vid ungefärliga prisuppgifter tjäna till ledning. 76 Konsumentskyddet vid småhusavtal kravet på fackmässighet i första hand fick bedömas med utgångspunkt i erfarenhet och kunniga yrkesmäns uppfattning. Det framhölls också att beskrivningar och anvisningar från materialtillverkare kunde tjäna till led- ning, liksom myndigheters föreskrifter, råd och anvisningar. Vad gäller byggbranschen kan som exempel på sådana anvisningar nämnas de all- männa material- och leveransbeskrivningarna ().82 I kravet på fackmässighet ingår också att näringsidkaren, om inget an- nat har avtalats, skall svara för det material som krävs för tjänstens utfö- rande, 4 § andra stycket KTjL. Även när det gäller val av material ställs krav på fackmässighet. Bestämmelsen avser inte bara material som skall ingå i byggnaden utan också tillfälliga anordningar som t.ex. ställningar som krävs för uppdragets utförande.83 Leder avvikelser från kravet på fackmässighet till att resultatet av tjänsten påverkas skall tjänsten betraktas som felaktig enligt 9 § första stycket 1 och 2 KTjL. Säkerhetskrav och andra föreskrifter Näringsidkarens förpliktelser påverkas även 1av vissa säkerhetshänsyn. I 5 § KTjL anges att en tjänst inte får utföras i strid mot sådana författnings- föreskrifter eller myndighetsbeslut som väsentligen syftar till att säker- ställa att föremålet för tjänsten är tillförlitligt ur säkerhetssynpunkt. Av- sikten är att främja säkerheten till person och egendom. De föreskrifter som avses är t.ex. föreskrifter om krav på byggnader som utfärdar med stöd av 16 kap. 1 § PBL. Det finns även andra föreskrifter som syftar till att uppnå en hög säkerhet vad gäller bl.a. elek- triska installationer och anläggningar eller som ställer krav på godkännan- de av visst material. Här har t.ex. de standarder som utfärdas av Standardi- betydelse. Med hänsyn till kravet på varors fria rör- lighet inom EU ställs stora krav på samordning i detta avseende. I paragrafens andra stycke finns en skyldighet för näringsidkaren att inte utföra en tjänst i strid mot ett förbud som meddelats enligt 6 § pro- duktsäkerhetslagen (1988:1604) eller 17 § marknadsföringslagen (1995:450). Förbud enligt marknadsföringslagen riktar sig mot en viss näringsidkare och har därför formellt sett endast betydelse i förhållande till denne. När ett förbud grundar sig på att en metod eller ett material som används vid tjänstens utförande är farligt får emellertid förbudet i prakti- ken betydelse för varje näringsidkare som använder den förbjudna meto- 82SOU 1986:38 s. 137, , Entreprenad- och konsulträtt, 1994, s. 61 f. s 158 och 161 samt s. 42 f. Konsumentskyddet vid småhusavtal 77 den eller materialet eftersom kravet på fackmässighet då inte uppfylls. Tjänsten är då felaktig, vilket också framgår av 9 § KTjL.84 En allmän princip i avtalsförhållanden är att en part är skyldig att visa omsorg vid uppfyllandet av de förpliktelser som parten har enligt avtalet. Denna omsorgsplikt är särskilt tydlig i ett avtalsförhållanden mellan nä- ringsidkare och konsument. Inte minst när det gäller uppförande av nya småhus är dess betydelse särskilt stor eftersom en konsument ofta saknar tillräcklig kunskap och erfarenhet för att kunna bedöma olika förhållanden av betydelse. Han eller hon bör i stället kunna utgå från att näringsidkaren har den kompetensen. Omsorgsplikten innebär att näringsidkaren, i den utsträckning som sa- ken kräver det, skall ställa sin sakkunskap och yrkeserfarenhet till konsu- mentens förfogande och på så sätt tillvarata dennes intressen. Han skall vid behov samråda med konsumenten om tjänstens utförande och ge råd och vägledning i olika valsituationer. Som exempel kan nämnas att nä- ringsidkaren skall upplysa konsumenten om dennes önskemål strider mot ett beviljat bygglov eller mot myndighets föreskrift. Näringsidkaren är också i vissa fall skyldig att avråda konsumenten från att utföra tjänsten, helt eller delvis (6 §). En sådan skyldighet finns, enligt förarbetena, om konsumentens önskemål leder till att kravet på fackmäs- sighet inte kan uppfyllas, t.ex. för att en viss metod eller material inte är lämpligt. Det kan också vara så att önskemålet leder till orimligt höga kostnader för konsumenten eller att det begärda arbetet inte kan anses vara till rimlig nytta för denne. Skulle konsumenten, trots avrådande, vidhålla sina önskemål har nä- ringsidkaren fullgjort sin avrådandeplikt och är skyldig att utföra arbetet i enlighet med önskemålen, förutsatt att dessa inte strider mot någon säker- hetsföreskrift.87 I förarbetena till lagändring påpekas det att reglerna om avrå- dande sällan blir aktuella vid småhusentreprenader. De ansågs dock kunna ha en viss betydelse som det inte ansågs innebära några större 85SOU 1986:38 s. 139 och A.prop s. 39 f. 1984/85:110 s. 40 f. och 166 ff. Jfr också SOU 1986:38 s. 139 f. 78 Konsumentskyddet vid småhusavtal problem att avgränsa de fall där näringsidkaren skulle vara skyldig att av- råda.88 Som exempel på situationer där skyldigheten att avråda skulle kunna komma i fråga nämndes i förarbetena t.ex. att konsumenten beställer ett utförande som är orealistiskt eller onödigt komplicerat. Om det är uppen- bart att skälen för detta är andra än ekonomiska och praktiska – önskemå- len kan t.ex. vara estetiskt betingade – bortfaller dock skyldigheten att avråda.89 Enligt 6 § andra stycket KTjL skall näringsidkaren också avråda kon- sumenten när det efter att arbetet har påbörjats visar sig att tjänsten inte blir till rimlig nytta för konsumenten eller att priset blir betydligt högre än vad denne har kunnat räkna med. Det sista kan t.ex. bero på att uppdraget visar sig kräva en betydligt större arbetsinsats än vad näringsidkaren rim- ligen kunnat förutsätta. Näringsidkaren skall då underrätta konsumenten och begära dennes anvisningar. Avsikten med regeln är att konsumenten – som oftast fäster stort avseende vid priset – skall ha möjlighet att välja om han eller hon vill fullfölja eller avbeställa tjänsten. Regeln blir i första hand tillämplig när arbetet utförs på löpande räk- ning. Det kan då bli aktuellt med tilläggsarbete enligt 8 §. Om det avtalade priset är fast kan pristillägg enligt 38 § komma i fråga. Det förutsätter att tjänsten har blivit dyrare beroende på något förhållande på konsumentens sida.90 Till ledning för vad som skall anses vara ett betydligt högre pris kan den i 36 § andra stycket KTjL angivna 15-procentsgränsen för ungefärliga prisuppgifter tjäna. Om priset i sig är högt, vilket torde gälla vid i stort sett alla småhusentreprenader jämfört med andra typer av konsumenttjänster, kan det tala för att procentsatsen bör sättas lägre.91 Om det inträffar en situation som den som avses i 6 § andra stycket KTjL och och näringsidkaren inte får kontakt med eller anvisningar från konsumenten skall arbetet avbrytas. Så skall dock inte ske om det finns särskilda skäl för näringsidkaren att tro att konsumenten ändå vill att ar- betet skall utföras, 6 § tredje stycket KTjL. Som exempel på sådana skäl anges i förarbetena att omfattande arbeten redan har utförts när det blir aktuellt att avbryta arbetet eller att den slutliga kostnaden trots detta ligger inom ramen för en lämnad prisuppgift. Bestämmelsen är dispositiv och ger således parterna möjlighet att komma överens om en annan ordning för att 88Prop 1989/90:77 s. 26 89Prop 1989/90:77 s.26 1984/85:110 s. 170 f. och s. 52. SOU 2000:110 Konsumentskyddet vid småhusavtal 79 hantera sådana oförutsedda händelser som avses i paragrafens andra stycke.92 Om näringsidkaren inte fullgör sin skyldighet att avråda och det finns starka skäl att tro att konsumenten annars hade avstått från att beställa tjänsten eller hade avbeställt den har näringsidkaren inte större rätt till ersättning än vad han skulle ha haft om konsumenten hade avstått från att beställa tjänsten eller hade avbeställt den (7 § KTjL).93 Det finns inget krav på att avrådandet skall ske skriftligen. Vid tvist om huruvida näringsidkaren har fullgjort sin skyldighet att avråda torde bevis- bördan för detta ligga på denne. Om näringsidkaren åtar sig att utföra ar- bete som han avrått ifrån bör han därför se till att han får konsumentens bekräftelse på att han har avrått från utförandet.94 Frågor relaterade till bestämmande av priset har tidigare behandlats i av- snitt 2.2.7. Regler om priset för konsumenttjänster finns i 36–37 §§ KTjL. Det finns också bestämmelser i prisinformationslagen (1991:601) om hur information om pris skall ges till konsumenter. Det gäller t.ex. att prisin- formation skall vara skriftlig och inkludera mervärdesskatt. Vad beträffar tjänster där priset inte är bestämt på förhand skall näringsidkaren i stället ange grunderna för hur priset bestäms (8 § prisinformationslagen). I första hand gäller vad parterna har avtalat. Detta kan innebära att pri- set är uttryckligen angivet men det kan också vara så att avtalet bara anger på vilket sätt priset skall beräknas. Om något pris inte följer av avtalet skall konsumenten, enligt 36 § KTjL, betala vad som är skäligt med hän- syn till tjänstens art, omfattning och utförande. Vilka faktorer som har betydelse för bedömningen av prisets skälighet kommer att diskuteras nedan. Även om ett visst pris har avtalats kan det uppstå tvist om vad som ingår i priset. Vanlig avtalstolkning får i första hand avgöra saken. Det kan också, när det gäller material, hänvisas till regeln i 4 § andra stycket KTjL som anger att näringsidkaren skall stå för det material som behövs för tjänstens utförande om ingenting annat har bestämts. I tveksamma fall får därför ett bestämt pris också anses innefatta materialkostnaderna. Konsu- menten bör också kunna utgå från att priset inkluderar mervärdesskatt och 93För en utförligare redogörelse för vilka rättsverkningar ett åsidosättande av skyldigheten att avråda har för framförallt näringsidkarens rätt till ersättning, se s. 56 ff. med där angivna referenser. 80 Konsumentskyddet vid småhusavtal andra liknande offentliga skatter och avgifter som näringsidkaren svarar för. Den motsatta presumtionen bör gälla för avgifter för t.ex. bygglov, fastighetsbildning och anslutning som konsumenten i egenskap av fastig- hetsägare normalt skall betala.95 Vad gäller begreppet gängse pris för motsvarande tjänster avses det pris som i allmänhet tillämpas i en viss bransch. Det är ofta inte möjligt att fastställa vad som är ett gängse pris men i många branscher, t.ex. bygg- branschen, finns det ofta vedertagna principer för hur priset skall beräk- nas, exempelvis eller per kvadratmeter. Bedömningen av prisets skälighet får då ske med hjälp av sådana branschförhållanden. Det är priset vid avtalstillfället som är utgångspunkten. Liksom när priset är avtalat bär alltså näringsidkaren risken för att prisnivån stiger från tidpunkten för avtalet till slutförandet av uppdraget.96 Det förekommer också indexklausuler i vissa typer av konsumentavtal. Dessa kan i vissa fall anses oskäliga med tillämpning av 36 § avtalslagen. I praxis har de dock accepterats i entreprenadförhållanden.97 Slutligen anges att bedömningen av vad som är ett skäligt pris skall ske med hänsyn till omständigheterna i övrigt. I förarbetena anges som exem- pel på omständigheter av betydelse för ett högre pris att näringsidkaren är specialist och att uppdraget krävt hans särskilda kompetens eller att upp- draget har fått utföras på obekväm arbetstid. Motsatt sägs att hänsyn bör tas till om konsumenten besparat näringsidkaren kostnader som normalt skulle förekomma vid tjänsten i fråga. Det gäller också om gängse pris är lägre vid utförandet än vid avtalstillfället och detta har lett till att närings- idkaren har haft lägre kostnader för sitt arbete än vad han räknat med.98 Frågan om vem som bär bevisbördan för om fast pris har avtalats har prövats av . I rättsfallet NJA 1975 s. 280, som avsåg ett entreprenadavtal mellan en näringsidkare och en konsument, ansåg att näringsidkaren borde bära bevisbördan. Som skäl för detta angavs lämpligheten av att näringsidkaren skulle säkerställa bevisning i prisfrågan genom användande av skriftliga avtal. I 36 § andra stycket KTjL finns regler om ungefärlig prisuppgift. I många fall kan det vara svårt att beräkna priset. Näringsidkaren kan ändå anse sig kunna ange det ungefärliga priset för tjänsten. I förarbetena till KTjL har frågan om vad som är en ungefärlig prisuppgift behandlats. Det framhålls att det bör råda en klar linje så att tvister om oklara uttalanden och formuleringar kan undvikas. s. 300 f. och s. 221 97NJA 1984 s. 115, jfr s. 105. Indexklausul ingår i det avtalsformulär som tagits fram i anslutning till ABS 95. Konsumentskyddet vid småhusavtal 81 diskussioner som vanligen föregår en överenskommelse mellan en nä- ringsidkare och en konsument kan många olika uttalanden om priset göras. För att en av näringsidkaren lämnad prisuppgift skall vara bindande krävs emellertid att den är konkret och preciserad. Om den innehåller någon form av reservation är det fråga om en ungefärlig prisuppgift.99 Har en sådan prisuppgift lämnats får det priset överskridas med högst , om ingen annan gräns har avtalats. Detta anges i 36 § andra stycket KTjL. Även om ett fast pris har avtalats kan näringsidkaren ha rätt till ett pristillägg. Enligt 38 § KTjL har näringsidkaren rätt till pristillägg för utfört tilläggsarbete. Om näringsidkaren enligt 8 § KTjL har varit skyldig eller haft rätt att utföra sådant arbete, även utan konsumentens godkän- nande, har han också rätt till ersättning för detta. Regeln om pristillägg syftar till att skapa klarhet om de prismässiga följderna av detta.100 Näringsidkaren har också rätt till pristillägg om tjänsten blivit dyrare än vad han eller hon beräknade vid avtalstillfället och det beror på om- ständigheter som konsumenten svarar för. Det kan t.ex. bli aktuellt om ett avtal om fast pris eller en ungefärlig prisuppgift grundar sig på uppgifter från konsumenten som näringsidkaren saknat anledning att ifrågasätta rik- tigheten av men som senare visar sig felaktiga.101 Konsumentens främsta skyldighet är att betala det pris som parterna har kommit överens om eller som framgår av avtalet enligt de principer som redovisats. Vid olyckshändelse eller liknande som inträffar innan uppdraget har avslutats befrias emellertid konsumenten från att betala näringsidkaren för utfört arbete och det material som denne tillhandahållit, om detta försäm- ras eller går förlorat på grund av olyckshändelsen. Detta framgår av 39 § KTjL, som i sin tur anknyter till bestämmelsen i 12 § om att faran övergår till konsumenten i samband med att uppdraget avslutats.102 I entreprenadförhållanden anges oftast i avtalet när betalning skall ske. I annat fall är, enligt 41 § KTjL, konsumenten skyldig att betala på begä- ran av näringsidkaren. Skyldigheten inträder först när uppdraget har av- slutats. 99A..prop. s. 95 och 306 102Se även , 1 häftet, s. 100 82 Konsumentskyddet vid småhusavtal För att konsumenten skall kunna bedöma om det begärda beloppet är rimligt har konsumenten enligt 40 § KTjL rätt att kräva en specificerad räkning som – om det inte är fråga om ett fast pris – anger hur priset har beräknats.103 Har konsumenten begärt en specificerad räkning är han inte skyldig att betala näringsidkaren förrän han fått räkningen, 41 § andra stycket KTjL. Förutsättningen är dock att konsumenten framställer sin begäran . Avsikten är inte att konsumenten skall kunna skaffa sig uppskov med be- talningen genom att begäran en specificerad räkning.104 Vi har tidigare berört vilka krav som ställs på näringsidkaren beträffande tjänstens utförande. Av 9 § KTjL framgår att avvikelser från dessa krav medför att tjänsten är felaktig. För det första skall resultatet av tjänsten möta kravet på fackmässighet. Näringsidkaren skall också ha uppfyllt sin omsorgsplikt och iakttagit gällande säkerhetsföreskrifter (t.ex. beträffande elektriska installationer). Tjänsten är vidare felaktig om den har utförts i strid mot förbud enlig 6 § produktsäkerhetslagen (1988:1604) eller 17 § marknadsföringslagen (1995:450). De bestämmelserna avser förbud mot dels tjänster som inne- bär en särskild risk för skada på person eller egendom, dels otjänliga pro- dukter. På motsvarande sätt är tjänsten felaktig om näringsidkaren underlåter att utföra sådant tilläggsarbete som han är skyldig att fullgöra med hänsyn till faran för att konsumenten skall lida allvarlig skada (8 § tredje stycket KTjL). De förhållanden som redovisats är minimikrav som ställs på tjäns- tens resultat och utförande. Konsumenten skall alltid kunna utgå från att dessa är uppfyllda.