sou · GOB393 · 2001-01-01 00:00:00 — 2.6En sammanhållen organisation för företagsutveckling Kommitténs slutsats är att det behövs en statlig organisation för företagsutveckling för att de olika motiven ovan ska få verka till- sammans och bidra till en effektiv helhet. Utmaningen för den nya organisationen är således att kunna väga samman behovet av ett samlat grepp med en tydlig regional närvaro som företagens behov tillgodoses inom ramen för en tydlig närings- politisk inriktning. I tidigare näringspolitiska diskussioner har frågan om den näringspolitiska inriktningen ofta tagits upp. I t.ex. SOU 1993:70 om en Strategi för småföretagsutveckling sågs bristen på fokusering och oklarheter när det gällde målgrupper som ett problem. Utredaren menade att resurserna inte alltid användes så att högsta möjliga tillväxt kunde uppnås. Istället inriktades mycket av verksamheten på att bistå företag som har problem. I betänkandet diskuterades problemet med att väga samman före- tagens behov med den näringspolitiska inriktningen. Behovet av att verka nära kunden har ofta tagits upp i olika sammanhang, inte minst när det gäller företagsutveckling. Den regionala närheten och tydligheten är avgörande. är det lika viktigt att de företagsutvecklande insatserna görs med överblick och perspektiv så att inte t.ex. konkurrenssnedvridan- de effekter uppkommer. Den nya organisationens uppgift och utmaning blir därför att ständigt göra avvägningar mellan olika behov, inriktningar och krav så att en långsiktig effektiv verksamhet säkras. Varför behövs en ny organisationsstruktur för företagsutveckling Kapitel 2 i sammanfattning. Företagens behov i fokus (näringspolitiskt fokus) 3 Syfte och uppgifter Den nya organisationen ökar den yttre effektiviteten (att göra rätt saker) genom en renodling och koncentration av uppgifterna till sådant som ger stort utbyte för företagen och för samhället i form av fler och växande företag. Organisa- tionen höjer den inre effektiviteten (att göra saker rätt) genom en ökad samordning i genomförandet. Den nya myndigheten ska ha ett samlat ansvar för statligt finansierad företagsutveckling inom fyra preciserade huvud- uppgifter: Företagsfinansiering ska inriktas på tidiga utvecklings- skeden och finansiering för tillväxt. Finansieringsformerna är sådd- och tillväxtkapital i olika former av riskvilliga lån och inom den regionala näringspolitiken även i form av bidrag. Den inre effektiviteten ska öka genom att finansierings- verksamheten föreslås omfatta verksamheter som ingår i och samt samverkan i genomförandet med och , som även erbjuder finansiering med eget kapital. Information och rådgivning innefattar bl.a. en informa- tionsportal dit företagen kan vända sig när det gäller alla typer av myndighetsinformation, företagsstöd m.m. På regio- nal nivå erbjuds strategisk rådgivning för företagen, medan annan rådgivning av mer specialiserad natur, som t.ex. redo- visning och teknisk konsulting inte är en uppgift för den nya organisationen. Nätverk och mötesplatser syftar till att erbjuda möjligheter och kontakter, ofta med internationella utblickar. Den nya organisationen ska komplettera och stödja de aktiviteter som görs centralt, regionalt och lokalt. Regional näringslivsutveckling syftar till att bidra till att internationellt attraktiva och funktionella regionala miljöer utvecklas i hela landet. Det statliga ansvaret för samordning av tillväxtavtal och strukturfondsverksamhet är centrala upp- gifter liksom hanteringen av det regionalpolitiska företags- stödet Organisationen ska arbeta med analys och kunskapsut- veckling för att följa upp och effektivisera de egna verksam- heterna. Därutöver bör organisationen förmedla kunskap om företagens problem och möjligheter, som underlag för fortsatt analys och konkreta förändringar i regelverk m.m. En nära samverkan med det nya förutsätts. Regeringen har i direktiven till kommittén slagit fast att den nya myndigheten ska arbeta med företagsutveckling i ett tillväxt- perspektiv. De huvudaktiviteter som myndigheten ska driva framgår vidare av proposition 1999/2000:71 och direktiven. Frågan om mål för företagsutveckling har berörts i flera sam- manhang. I SOU 1993:70 Strategi för småföretagsutveckling defi- nierades målet enligt följande: Utredningen föreslår att den nya organisationen (läs ) skall främja utvecklingen av ett internationellt konkurrenskraftigt svenskt näringsliv. Verksamheten skall vara inriktad på renodlad näringspolitik och komplettera med insatser på de mest strategiska områdena: informationsnätverk, nyföretagandeinsatser, finansie- ring och företagsutveckling. Utredningens förslag är helt i linje med på området. När det gäller finansiering, finansieringsmäklarroll och före- tagsutvecklande projekt skall arbetet inriktas på utvecklingsbara projekt och företag, dvs. sådana som har en betydande tillväxt- och lönsamhetspotential och som kan bli internationellt kon- kurrenskraftiga, dvs. såväl exporterande som importkonkurreran- de... ...Organisationen skall främja uppkomsten av nya konsult- och tjänsteföretag samt stimulera utvecklingen av nya riskkapitalkällor. De mål som föreslogs i SOU 1993:70 är fortfarande relevanta. Kommittén har dock valt att formulera följande övergripande syfte för verksamheten: Den nya myndigheten ska stärka företags och regioners inter- nationella konkurrens- och förnyelsekraft så att näringslivet i utvecklas och därmed tillväxten ökar. Syftet är att Sve- rige får en ledande position i världen och tillhör de länder som har högst bruttonationalprodukt per invånare. Avsikten är att stimulera entreprenörskap och skapa ett dynamiskt näringsliv med många nya och växande företag, världsledande kompetens, dynamisk samverkan mellan företag, högskolor och forsknings- institutioner. 3.1.2Den nya organisationens huvuduppgifter Den nya organisationen föreslås få fyra huvuduppgifter. I nedan- stående avsnitt beskrivs de konkreta uppgifterna inom vart och ett av de fyra områdena. Avsnitten består av två delar. Först en genomgång av företagens behov och nuläget när det gäller stat- liga insatser, sedan en precisering av den nya organisationens framtida uppgifter. Ett centralt moment är att redogöra för hur dessa uppgifter avgränsas mot andra aktörer och verksamheter så att statens insatser renodlas och koncentreras till det som ger högsta yttre och inre effektivitet. De fyra huvuduppgifterna är: Tillgången till kapital är en central fråga i allt företagande. De flesta småföretag, de som ibland kallas levebrödsföretag eller soloföretag, har ett förhållandevis begränsat kapitalbehov, som täcks via ägarnas egna insatser, intjänade vinster och banklån mot säkerheter, t.ex. i den egna bostadsfastigheten. Kapital- behovet kan också till del tillgodoses genom förskott från kun- der eller genom leverantörskrediter. Företag som avser att utveckla nya idéer, exploatera nya mark- nader och expandera utöver levebrödsföretagets storlek behöver oftast andra finansieringsformer. Den relevanta företagsfinan- sieringen för dessa företag kan delas in i fyra kategorier: Den första kategorin finansierar exempelvis fastigheter och sköts till stor del av särskilda institut, ofta med anknytning till banksektorn. Staten har här ingen roll utöver engagemanget i bostadsfinansiering via . Det bör dock noteras att t.ex. den regionalpolitiska kommittén i en av sina underlagsrapporter pekat på problemet att få långfristiga krediter i t.ex. inland. Den andra kategorin består i stort av olika typer av banklån, i regel mot säkerheter. Den tredje kategorin består av olika mellanformer av lån med hög risk. Det kan vara villkorliga lån, konvertibla skuldebrev, förlagslån m.m. Flera statliga organ erbjuder någon eller några av dessa finansieringsformer. Eget kapital kan tillhandahållas – förutom av företagets grun- dare och huvudägare – av privatpersoner och riskkapitalbolag, men även av vissa statliga organ och stiftelser. Fördelen med denna typ av finansiering är att företagen inte behöver försämra sin likviditet genom att betala regelbundna amorteringar. bör betonas att det finns åtminstone tre slags skillnader när det gäller ägarengagemang. Vissa delägare kräver ett betydande inflytande över verksam- heten, andra ser sitt engagemang som en mer passiv kapital- placering. Insatserna kan också ha olika varaktighet och statens åtgärder tar i regel sikte på tillfällig kapitalförstärkning i ett företags utvecklingsskede. En tredje skillnad är att endast vissa ägare tillför kompetens och kontakter åt företagsledningen, medan andra endast tillför själva kapitalet. Forskningen om behovet av statliga finansieringsinsatser är mycket begränsad. et al (1998) genomförde en enkät- undersökning, där det framkom att av de till- frågade företagen ansåg att kapitalförsörjningen fungerar bra. Det främsta utvecklingshindret angavs inte vara bristande låne- möjligheter utan alltför låga vinster och begränsade möjligheter att låta vinsterna arbeta kvar i företaget. Vid sidan av forskningen finns en allmän uppfattning bland bedömare inom både statliga och andra småföretagsorgan att staten har en roll att spela när det gäller att främja tillväxt och utveckling i mycket tidiga skeden och där exempelvis ny och oprövad teknik ökar marknadsriskerna. Enligt kommitténs upp- fattning kan det också finnas skäl att öka denna del av statens finansieringsverksamhet, men det bör vara en fråga för den nya organisationen att göra en närmare bedömning av behovet av finansiering för olika ändamål. Därutöver behöver staten gå in och stödja utveckling i befint- liga små och medelstora företag med riskvillig finansiering. Det gäller exempelvis växande företag som står inför investeringar i ny kunskap, ny teknik eller nya marknader och som inte får sitt behov av finansiering tillgodosett av privata banker och/eller riskkapitalbolag. Dessutom finns det behov av lån med extra hög risk till sär- skilda grupper av företagare, branscher eller vid tillfälliga sväng- ningar på marknaden. Till vissa av dessa grupper eller ändamål kan även ett lägre krav på tillväxt accepteras. Det bör dock bara ske och verksamheten bör successivt utvärderas. Det finns situationer där intressanta nya företag och före- tagsidéer inte får finansiering på grund av att de ännu inte har en beprövad affärslogik, etablerad kundbas och påvisat kassaflöde. Dessa projekt är i regel beroende av kommande nyemissioner, men befinner sig i för tidigt skede för att kommersiella riskkapi- talister ska våga gå in med ägarkapital. I andra lägen kan det vara så att processen för att få in ägarkapital tar så så att bolagets utveckling och/eller fortlevnad äventyras. Detta kallas internationellt för equity gap och är bl.a. identifierat av i redovisad rapport, RRV 2000:18. Vid finansiering av dessa företag tar man, förutom den höga kreditrisken, även en emissionsrisk. Finansieringarna är ofta av förhållandevis kortfristig karaktär. För att hantera denna typ av finansieringar bör det finnas möjlighet till en ersättning som är baserad på värdetillväxten i företagen/projekten. Den nya myndigheten ska inte tillhandahålla finansiering med direkt ägande. Däremot bör organisationen kunna investera och ta kostnader för att överbrygga ovan nämnda equity gap. Detta kan ske via finansiering av eller garantier till aktörer som specifikt inriktar sig på riskkapital i dessa mycket tidiga skeden. Organisationens roll blir att aktivt följa upp dessa insatser så att inte dessa aktörer successivt förflyttar sig mot senare faser i finansieringskedjan, vilket annars kommer att ske. En viktig uppgift för den nya organisationen blir också att samverka i genomförandet med bl.a. Industrifonden, AP-fon- derna och privata aktörer som erbjuder finansiering av eget kapi- tal. 3.2.2Den nya organisationens finansieringsverksamhet Generellt för hela verksamheten med företagsfinansiering ska gälla att organisationen ska ta ett helhetsgrepp på den statliga finansieringen (se avsnitt 2.2 ovan) till små och medelstora före- tag. Det innebär att beslut om statlig finansiering till enskilda företag så långt det är möjligt samlas i den nya organisationen. Det medger en samsyn på finansieringsfrågor som handhas av statliga eller av staten finansierade organ. Beslut på regional nivå och avkastningskrav Beslut i enskilda ärenden bör i största möjliga utsträckning dele- geras till organisationens regionala nivå. Vid finansiering av större engagemang i enskilda företag eller vid finansiering av projekt med stor komplexitet bör besluten flyttas till organisa- tionens centrala nivå. Organisationen ska vara företagsanpassad och marknads- kompletterande. Då svängningarna är stora i bankernas och risk- kapitalaktörernas agerande, är det av stor vikt att finansierings- villkoren är flexibla och successivt utvärderas och förändras. Det är av stor betydelse att de medarbetare som möter före- tagarna är affärsmässiga och professionella. Signalen bör vara att finansieringsmedlen alltid ska återbetalas. Detta blir en viktig del i varumärket då organisationen ska verka så att den uppfattas som en aktör som tillför kompetent kapital. Då staten av näringspolitiska skäl beslutar sig för att acceptera större kreditförluster eller låna ut medel till en lägre räntenivå än vad som är marknadsmässigt till en viss målgrupp eller för ett visst ändamål bör detta uttryckas i form av ett portföljavkast- ningskrav, men på lägre nivå än marknadens. Detta kan t ex gälla målgrupper som kvinnliga företagare, nyföretagare eller invand- rarföretagare, men det bör även gälla särskilda ändamål som t.ex. teknikinriktad såddfinansiering. Genom detta synsätt kommer den decentraliserade organisationen att arbeta för att bevilja rätt medel för rätt företagare samt att ta ansvar genom att aktivt följa upp företagen även efter det att finansieringen betalats ut. Här- med utnyttjas även skattemedlen på effektivast möjliga sätt. Avkastningskraven bör anpassas till och vara olika för respek- tive ändamål och målgrupp. En löpande utvärdering bör ske, men en viss långsiktighet måste beaktas för att entreprenörer, banker och andra aktörer ska veta vad organisationen erbjuder. Det är viktigt att detta görs tydligt så att organisationen kan ställa upp avkastningskrav och mål för de regionala bolagen. Varje regional bolagsstyrelse inom måste således ta ett resultatansvar för den finansieringsverksamhet man erhållit ett delegerat ansvar för. Medel motsvarande den beslutade avkastningsnivån och de förluster denna ger för respektive ändamål och målgrupp bör avsättas i en eller flera särskilda risk- täckningsfonder. Därmed undviks urholkning av lånefonden samt ständiga svängningar i finansieringstillgången för småföre- tagarna. Nettoöverskottet från kapitalförvaltningen kan bidra till finansieringen av risktäckningsfonderna. Därutöver måste stat- liga medel tillföras. Verksamhetens finansiering får dock inte bli beroende av stor andel medel i kapitalförvaltning. Finansiering i mycket tidiga skeden En väsentlig del av den nya organisationens finansieringsverk- samhet bör riktas mot mycket tidiga skeden för att underlätta utveckling av affärsidéer med hög tillväxtpotential. En särskilt prioriterad inriktning är högteknologibaserade affärsidéer. bedriver verksamhet med finansiering av lovan- de affärsprojekt med stor tillväxtpotential i form av villkorslån och mindre förstudiebidrag. Staten tillför resurser för denna såddfinansiering, eftersom endast en mindre del av det utgivna kapitalet betalas tillbaka från lyckade projekt. Innovationscentrum () finansierar ca 350 projekt i form av villkorslån och bidrag för uppfinnares och innovatörers teknikprojekt. och bedriver ett organiserat och avtalsbundet samarbete, som bland annat anger vilka målgrupper och huvudsakliga typer av projekt som respektive organisation ska koncentrera sig på samt innebär att biträder stiftel- sen med handläggning. finansierar SIC:s bidragsverk- samhet i regionala Produktråd/Innovationscentra med 15 miljo- ner kronor . Dessutom tillhandahåller de regionala ALMI- bolagen i regel en tjänst för den regionala verksamheten. ALMI- bolagen är således den kontaktyta innovatören möter i ett flertal fall. Kommittén anser att dagens samverkan mellan verksamhet ska fördjupas inom ramen för den nya organisationens verksamhet. och har i sin verksamhet vissa år mött en efterfrågan på finansiering i tidiga skeden som överskrider de ramar som funnits tillgängliga för verksamheten. De uppfölj- ningar som gjorts visar också på att de insatser som gjorts resulterat i ett stort antal nya företag som senare kommit att noteras på olika börslistor. Därför bör omfattningen av verk- samheten med tidig finansiering öka bl.a. genom den nedan före- slagna samverkan i genomförandet med Industrifonden. Denna finansieringsverksamhet kan inte bära sina kostnader, eftersom projekt i mycket tidiga faser i flera fall misslyckas antingen teknik- eller marknadsmässigt. Av det skälet måste verksamheten tillföras nya resurser. Det finns motiv för staten att genom kompletterande insatser främja en snabb tillväxt i befintliga små och medelstora företag. En benämning på sådana insatser är Tillväxtkapital. Det gäller företag som vill växa och utvecklas snabbt men där ägarna, ban- ken och andra finansiärer inte kan svara för hela kapitalbehovet. De statliga satsningarna ger en hävstångseffekt så att det lockar fram privat kapital på det mångdubbla beloppet. För varje krona lånar ut i form av toppfinansiering erhåller företagen i genomsnitt ca från banksystemet och/eller i form av ägarkapital. arbetar med sådana instrument och den verksamheten bör fortsätta i den nya organisationens regi. De principer som ALMI-moderbolag har tillämpat för utveck- ling, uppföljning och styrning av den decentraliserade finansie- ringsverksamheten bör utvecklas. Organisationen ska fortsätta ALMI:s verksamhet med att ge lån med hög risk till personer som startar företag, s.k. nyföre- tagarlån, samt ge lån till kvinnliga entreprenörer. Med hänvisning till att närmare anvisningar och råd till de regionala utvecklingsbolagen kommer att utfärdas föreslår kommittén inte några omedelbara förändringar i sak när det gäller förordningen som styr ALMI:s finansieringsverk- samhet. Organisationen bör överväga om sådana för- ändringar behövs och i så fall anmäla detta för regeringen, som har att stämma av eventuella ändringar med . har kortfristiga kreditlöften från affärsbankerna, garantiavtal med Europeiska investeringsfonden, kapitalförvalt- ningsavtal med fondkommissionärer, samt avtal med bankerna för att hantera de ca 16 000 lånekundernas låneinbetalningar. Dessa avtal måste omförhandlas innan någon större förändring av ALMI:s finansieringsverksamhet kan ske. När det gäller myndighetens samverkan med stiftelsen fonden föreslår kommittén att formerna för samverkan igenom- förandet etableras i samråd mellan parterna i beaktande av Industrifondens ändamålsbeskrivning i stadgar och förordning samt stiftelselagen. Samverkan föreslås gälla finansieringsverksamhet i mycket tidiga faser av projekts eller företags utveckling. Samverkan skulle kunna ges formen av ett arrangemang där myndigheten på uppdrag bereder ärenden och tar ställning till engagemangen och att beslut fattas på ett sådant sätt att detta är förenligt med Industrifondens stadgar. Formerna ska bestämmas genom skriftliga uppgörelser mellan fonden och myndigheten. I vissa fall kan regeringen behöva godkänna sådana avtal. Kommittén har inlett överläggningar med Industrifonden om olika lösningar av detta slag. bör lämpligen medverka i de fortsatta överläggningarna. finns ett samarbete mellan , och . Samarbetet mellan och inbegriper en verksamhet som riktas mot innovatörer och uppfinnare vid s.k. regionala innovationscentra i de olika länen. En betydande del av denna verksamhet innebär emellertid inga beslut om finansiering av enskilda projekt utan enbart ärendeberedning och rådgivning. Beslut om lån eller bidrag fattas av stiftelsen. ALMI:s länsvisa samarbete med har effektivt bidragit till utveckling av många teknikbaserade affärsprojekt. Det är viktigt att en sådan typ av regional samverkan kan fortsätta även efter det att den nya strukturen har skapats. Samarbetet mellan och innebär att mot ersättning bereder teknikintensiva projektförslag åt . lämnar förslag till som därefter fattar beslut. innehåller en ändamålsparagraf med en mycket allmän formulering, vilket medger att stiftelsen även ger bidrag för att främja innovationsverksamhet Med skulle ett samarbete kunna övervägas som innebär att för över kapital till myndigheten som fattar alla beslut i enskilda ärenden, eventuellt på stiftelsens vägnar. Ett sådant tätt samarbete i genomförandeledet bör fastställas i ett avtal mellan parterna. Förslaget innebär bland annat att organisationen tar över och fördjupar roll gentemot stif- telsen. Såvida en djupare undersökning av stiftelselagen leder till att själv måste fatta alla beslut kan den låta organisationen svara för all beredning av ärenden, medelsförvaltning m.m. De två ovan berörda organen är stiftelser som har bildats av sta- ten och fått i uppgift att bedriva näringspolitisk verksamhet. Kommittén har inhämtat utlåtanden från juridisk expertis när det gäller vissa statliga stiftelsers möjlighet att samverka med den nya myndigheten och gör bedömningen att stiftelselagen ger möjligheter till samverkan på det sätt som beskrivs ovan. Sedan regeringen har tagit ställning till kommitténs betänkande bör det ankomma på myndigheten och berörda stiftelser att – med beaktande av lagar och rättspraxis – tillsammans utforma avtal om fördjupat samarbete. 3.2.5Nationell samordning av IUC Kommittén föreslår att den samordnings- och finansieringsroll nationellt som utövar tas över av den nya myndigheten i enlighet med vad regeringen redan föreslagit i budgetpropositionen (2000/01:1). 3.2.6Start av näringsverksamhet (Starta-eget bidraget) Regeringen har inom ramen för arbetsmarknadspolitiken kraf- tigt ökat satsningarna på att bistå arbetslösa med att starta eget genom det särskilda Starta eget-bidraget. Bidraget kan ges till den som är arbetslös och vill starta eget. Det utgör en ersättning motsvarande ersättningen från arbetslöshetskassan. Kommittén förslår att de medel som avsätts inom ramen för start av näringsverksamhet (Starta eget-bidraget) förs över till den nya organisationen. genomför bl.a. , , Nyföre- tagarcentra och privata konsulter analyser av de sökandes affärs- idéer. De olika organen bistår sedan företagsstartarna med infor- mation och rådgivning. Sammantaget förordar kommittén att: Kommittén fortsätter överläggningarna med Innovations- centrum med sikte på ett samarbetsavtal som innebär att myndigheten utser stiftelsens styrelse, som förvaltar dess kapital, bereder och beslutar i alla ärenden och kommittén fortsätter överlägg- ningarna med Industrifonden med sikte på en samverkan i genomförandet för att finansiera teknik- och marknads- utveckling i mycket tidiga skeden Myndigheten ges ansvar för statens roll gentemot IUC och ansvaret för Starta-eget bidraget. 3.3.1Behov av statliga insatser Rådgivning och information till små och medelstora företag är ett område där behovsbilden kartlagts och beskrivits ett flertal gånger. I nedanstående avsnitt redovisas slutsatser från tidigare utredningar som fortfarande har stor relevans. I strategi för småföretagsutveckling (SOU 1993: 70) konsta- terar utredningen brister när det gäller kvalificerad rådgivnings- och informationstjänster avseende det statliga stödsystemet. Vidare konstateras att marknadsutbudet till små företag avseende fram- för allt strategisk rådgivning rörande företagens utveckling och marknadsposition är bristande. Den informations- och rådgivningsverksamhet staten erbjuder bör även omfatta internationella perspektiv i form av infor- mation kring transnationella program och småföretagarprogram. Att snabbt kunna hitta relevant information om organisationer, lagar, blanketter etc. via Internet är ett påtagligt behov hos många företagare.