sou · GOB320 · 2001-01-01 00:00:00 — (1998) me- nar att steriliseringarna generellt kan betraktas som myndighetsöver- grepp och uttryck för kontroll riktad mot enskilda människor (Runcis 1998:286). Endast i undantagsfall finner Runcis stöd för att den enskilda sökanden själv önskade sterilisering ( 1998:287). Samhällsdebattören och kulturjournalisten (1999) benämner alla ster iliseringar som tvångssteriliseringar och de steriliserade som offer för en repressiv folkhemsideologi. Det var samma sorts människor som steriliserades på närmast identiska grunder i och , skriver Zaremba (1999:38). Vår granskning visar också att människor steriliserades i egenskap av mindervärdiga och oönskade samhällsmed- borgare. Men detta gällde långt ifrån alla ingrepp och kan definitivt inte anses gälla den stora merparten steriliseringar . och betonar i (1991) att det är svårt att fastställa hur många ster iliseringar 47 Från olika perspektiv och utgångspunkter behandlas denna aspekt av sterilise- ringsproblematiken - förutom i ovan anförda arbeten - bl.a. i (1985), (1990) och (1997). SOU 2000:20 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet 123 som ägde rum under tvång respektive frivillighet. I senare sammanhang har och pekat på vikten att inte dra alla steriliseringar från hela perioden över en kam (1998). Vår undersökning utmynnar i en liknande hållning. Lagens text stod intakt över perioden, medan praktiken långt ifrån präglas av samma kontinuitet. Ur aktmaterialet kan utläsas att steriliseringar genomfördes med olika motiv, avsikter och under vitt skilda omständigheter. Beroende på vilken akt vi väljer att studera och från vilken tid den hämtas träder olika bilder fram av verksamheten. En vanlig akt skulle då kunna beskrivas i termer av befolknings- och socialpolitisk praktik med samhällets strävan att förhindra vissa kategorier av individer att skaffa barn och sprida sin arvsmassa som överordnat intresse. Den rashygieniska vision de veten- skapliga programmen uttrycker finner vi emellertid lite av i akterna. Eu- geniska förhållanden lyftes fram som argument, men fokus i undersök- ningarna låg oftast på individens sociala förhållanden och framförallt på den undersöktas förmåga att sörja för eventuella barn. rer som hanterade steriliseringsärenden på lokal nivå tycks ärendena mer handlat om krasst kommunalekonomiskt tänkande, än omsorger om den så kallade folkstammen. En akt skulle visa på en tydligare social- och familje- politisk profil där sterilisering framstår som en lösning, eller kanske rät- tare, en lindring för en familj med många barn, knappa ekonomiska om- ständigheter och inte sällan otidsenliga bostadsförhållanden. Ingreppet tycks också ha börjat uppfattats som ett alternativ t ill de tillgängliga preventivmetoderna. Plockar vi slutligen fram en akt kan vi finna tecken på att sterilisering önskas av den sökande, inte därför att man har för många barn eller lever under socialt besvärliga omständigheter, utan därför att man har det barnantal man önskar och vill ha en säker preven- tion utan biverkningar. Steriliseringen kan då beskrivas i termer av praktisk familjeplanering. Denna förändring i praxis visar att sterilise- ringsverksamheten inte kan betraktas som ett isolat, utan måste förstås utifrån en historisk och samhällelig kontext. Mellan 1930- och 1970- talet förändrades samhället på en rad områden vilka mer eller mindre di- rekt påverkade steriliseringsverksamheten. 1930-talets präglades t.ex. av andra auktoritetsförhållanden än 1970-talets. På motsvarande sätt förändrades synen på sexualitet, familjeplanering, barnomsorg och kvinnans plats i förvärvslivet under lagstiftningens fyra decennier. Den- na period inbegriper också påtagliga förändringar av människors materi- ella och ekonomiska förutsättningar. Det finns skäl att tro att dessa och andra parallella samhällsförändringar lämnade avtryck i steriliserings- praktiken. 124 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet Den undersökning vars resultat vi här har redovisat väcker en rad frågor som vi inte har kunnat besvara med utgångspunkt i ansöknings- handlingarna. Vi har tidigare nämnt att många steriliseringsansökningar kan betraktas som ett slags final på en längre process av kontakter mel- lan den sökande å ena sidan och sociala och medicinska instanser å den andra. Den sökande hade i många fall stått under myndigheternas upp- sikt och kontroll. Individer som var intagna på anstalter stod under myndigheternas uppsikt. Andra hade kanske varit i kontakt med fattigvårdsnämnder eller med den lokala sjukstugan och på så vis fått uppmärksamheten riktad mot sig. I vårt material hänvisas ofta t ill kon- takter mellan den sökande och kommunala instanser, kontakter som inte sällan resulterade i administrativa biografier av liknande slag som sterili- seringsakterna. Att följa individer genom detta system av sociala och medicinska institutioner och myndigheter skulle skapa förutsättningar att ge en klarare bild av vad som föregick steriliseringsansökan, vad som fick den sökande att ta steget att ställa sin biografi till förfogande för undersökarna, skriva under eller att vägra att skriva under och lägga sig på operationsbordet . Att följa individerna bakåt på detta sätt är enligt vårt sätt att se en av två modeller att försöka utröna vad som låg bakom steriliseringsansökningarna och på vilket sätt tvång och påverkan respektive frivillighet faktiskt ägde rum. Vi skulle dessutom få en klarare bild av hur tvång och påverkan utövades i många andra situa- tioner som inte hade direkt bäring in i steriliseringslagstiftningen men som kunde leda dit, situationer präglade av ojämlika maktförhållanden och av repressiv myndighetsutövning baserad på uppfattningar om det normala och avvikande. Det är en undersökning som också skulle ge in- sikter i hur det sociala och medicinska systemet fungerade på individnivå och hur tätt sammanflätade de medicinska och sociala praktikerna fak- tiskt var. Den andra modellen som skulle kunna ge svar på de frågor som före- liggande undersökning lämnar öppna är att försöka höra ännu levande individer som på ett eller annat sätt var inblandade i ansökningsproces- sen. Vi kan räkna med att flera tusen människor lever som steriliserades års lag, kanske 1/3 av det totala antalet ster iliserade eller fler. Givetvis skulle deras versioner av händelseförloppen vara ytterst angelägna för att nå ökad kunskap och förståelse av den svenska sterili- seringspolitikens praktik. Ett par mindre undersökningar och reportage har gjorts, t.ex. av journalisten vars bok svenskar (1991) innehåller intervjuer med individer som utsattes för tvångssterilisering. En vidare intervjuundersökning skulle kunna bidra med ytterligare kunskap om det svenska folkhemmets och välfärdssam- hällets mest repressiva och cyniska sidor. Men den skulle också kunna ge kunskap om alla de människor som verkligen ville låta sig sterilise- Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet ras, om hur de resonerade, vilken process de tvingades genomgå och vilka erfarenheter de gjorde. Av vår undersökning har framgått att lagen gav ett stort handlingsut- rymme för de funktionärer som genomförde de sociala och medicinska En läkare eller kurator som hade satt sig före att dri- va en tveksam eller motspänstig person till operation hade påtagligt goda möjligheter att göra det. Men vårt källmaterial ger också exempel på motsatsen, på hur de undersökande funktionärerna var den sökande be- hjälplig med att lotsa frågan igenom lagstiftningen till, den av den sö- kande önskade, steriliseringen. Även om lagstiftningen ursprungligen hade syften kretsande kring samhällets skydd mot oönskade individer och deras arvsmassa kunde den också användas i andra syften sprungna ur individens egen vilja och initiativ. En intervjuundersökning som inbe- grep sådana tjänstemän som själva arbetade med steriliseringslagens tillämpning skulle ytterligare kunna belysa frågan hur ansökningspro- cessen gick till och inte minst vad som föregick den. Lagstiftningen, dess förarbeten och vetenskapliga grundvalar motsva- rades alltså långt ifrån alltid av en praxis som tog de ursprungliga mål- sättningarna med lagen som sin utgångspunkt. ningen ett förhållandevis stort manöverutrymme för de sociala och medi- cinska funktionärer som hade för avsikt att utnyttja det. Vårt intryck är att den bild av steriliseringarna 1975 som massmedia och delar av den vetenskapliga forskningen har producerat till stor del har satt likhetstecken mellan lagstiftningen, dess politiska och vetenskapliga program, å ena sidan, och utövandet av la- gen, dvs. dess praktik å den andra. Denna överföring är i vissa avseen- Men den har också fått som resultat att bilden av sterilise- ringarna har kommit att uppfattas som påtagligt homogen. riliserades 1935 till 1975 tycks i denna mening ha uppfattats som offer för en förtryckande politisk och vetenskaplig uppfattning. Ytterligare ett problem med att likställa lagstiftning med praxis är att när en lag ersätts av en annan kan man få uppfattningen att praxis änd- ras lika radikalt som skrivningen av lagen antyder. matisering av förhållandet mellan program/lag och praktik/tillämpning skulle det därför vara av stort värde att undersöka hur sterili- seringslag tillämpades i praktiken, vilka skillnader som tillämpningar- na faktiskt innebar i förhållanden till lag. antyder att skillnaderna i praktiken kanske inte var så dramatiska, att praxis generellt sett hade förändrats i så hög grad att den hade större likheter med den lag som skulle komma än den lag den i praktiken var en tillämpning av. Av vår undersökning har framgått hur lag verkade tvingan- de från två olika håll. Å ena sidan steriliserades människor under tvång 126 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet SOU 2000:20 eller tvångslika omständigheter framförallt under lagstiftningens första decennier. Å andra sidan tycks lagen, under periodens sista decennier, förhindrat att sterilisering utfördes på människor som verkligen önskade en sådan. Statistik pekar på att lagen höll nere antalet steriliseringar i . 1975 rapporterades totalt 1.028 steriliseringar varav utfördes på kvinnor. Första året med lag (SFS 1975:580) utfördes 4.433 ster iliseringar. var antalen 5.242 respektive 5.91648 . Den kraftiga ök-ningen under den nya lagen tyder på att den äldre lagstiftningen hindrade personer som verkli- gen önskade sterilisering att få sådan utförd. Särskilt gäller det män. In- dikationerna lag begränsade starkt männens mö jlighet till ste- rilisering. Att sådana önskemål förelåg under lagens sista decennium un- derstryks av att andelen steriliserade män ökade från 1975 till 1976. Den kraftiga ökningen av steriliseringar under den nya lagen kan också sägas stödja uppfattningen att en stor andel ingrepp tillkom på frivillig väg. Lagens indikationer men också, vilket är rimligt att anta, ett utredningsförfarande som kunde uppfattas som integritetskränkande, tycks ha fått många att avstå från ansöka. Men vilka möjligheter, vilket handlingsutrymme, erbjöd lag i termer av påverkan och övertalning? Man kan betrakta lag som en anpassning till såväl gällande praxis som till allmänna uppfatt- ningar om individens autonomi i förhållande till samhället och dess myn- digheter. Men vi kan heller inte bortse från att den nya lagen kan ge ut- rymme åt sociala och medicinska funktionärers påverkan och övertalning av individer som befinner sig i situationer liknande de som under den äldre lagstiftningen kunde leda till sterilisering. Om man alltså antar att tillämpningen av steriliseringslagarna inte nödvändigtvis följer de ur- sprungliga intentionerna borde vi alltså ställa oss frågan om huruvida tvång och påverkan förekommer i steriliseringsärenden i vår egen samtid. En undersökning i denna riktning borde också inbegripa frågor om hur dagens omsorgsverksamhet och liknande samhällsinstitutioner hanterar frågor om vad som betraktas som oönskade graviditeter. Hur bemöts t.ex. individer som ser bekymmersfritt på sin egen roll som bli- vande far eller mor men som av de sociala myndigheterna ses som olämpliga som just mammor eller pappor? Vems rätt gäller, det ofödda barnets eller den vuxna individens rätt att vara eller bli mamma eller pappa? Eller är det den sociala myndighetens uppfattning? Steriliseringspolitikens och dess praktiks historia är i denna mening inget som tillhör det förflutna med en gång för alla avklippta band till 48 SOS, Allmän hälso- och sjukvård, 1975, 1976, 1977, 1978. Antalet verkställda steriliseringar redovisas i tabell D. Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet vår egen tid. Många frågor kretsande kring individens rätt och integritet i förhållande till samhällets krav, kring det ofödda barnets rättigheter och var och ens rätt att få bilda familj leder in mot några av vår tids mest brännande samhällsdiskussioner. Det finns många skäl att fördöma den människosyn som låg till grund års ster iliseringslagar och den tillämpning i form av tvång, påverkan och villkor som förekom ända in . Den hittillsvarande forskningen, och även denna undersökning, har visat upp systematiska övergrepp och stympningar på tusentals människor –1975. Att skriva deras historia är i sig mycket angeläget. Varje enskilt öde har något väsentligt att säga om 1900-talets , om dess baksida, om hur det kunde vara att leva i detta samhälles mar- ginaler och om gränserna för individens rättigheter och samhällets intres- sen. Att beskriva och analysera 1934 och ster iliseringslagar och tillämpningen av dem kan därför i förstone synas vara ett uppdrag som borde stanna 1976 då en ny lag b yggd på frivillighetens grund trädde i kraft. Men vi är alltså av den meningen att liknande frågor också kan och bör ställas till tiden efter, till vår egen tid. Historia är i denna mening inget från vår egen tid isolerat fenomen. 128 Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet SOU 2000:20 , , (1991) Oönskade i folkhemmet. Rashygien och sterilisering i . , , (1998) När svensk historia blev en världsnyhet I: Tvärsnitt 1998:3. Eivergård, (2000) Bör först ster iliseras. Anstalt, patient och ste- riliseringar vid Salberga sjukhus. I: , , Johannis- son, , red. Fem uppsatser om sterilise- ringsfrågan i . : Ugglan 12. , , (1985) På väg - bilder av kultur och klass I: , , red. Vision och vardag i folkhemmet. , (1990) Att lägga livet tillrätta . Studier i svensk folk- hemspolitik. , (1997) Kroppens tunna skal. Sex essäer om kropp, historia och kultur. , (2000) Ett skarpt vapen. Ster ilisering som alternativ till anstaltsvistelse. I: , , , , red.Fem uppsatser om steriliseringsfrågan i Sve- rige. : Ugglan 12. , (1991) Förädlade svenskar. Drömmen om att skapa en bättre människa . : Alfabeta bokförlag. , (2000) Abortpolitikens dolda dagordning under trettio- och fyrtiotalen. I: , , , dén, red.Fem uppsatser om steriliseringsfrågan i Sveri- ge. : Ugglan 12. Runcis, (1998) Steriliseringar i folkhemmet. : Ord- front. SOS, Allmän hälso- och sjukvård , årgångarna 1976, 1977, 1978. , (1999) Rasbiologi och andra rasismer. , MattiasI nationalismens bakvatten. : Stu- dentlitteratur. Zaremba, (1999) De rena och de andra. Om tvångssterilise- ringar, rashygien och arvssynd. Bilaga 2 (Rapport) Tvång – frivillighet Preventivmedel, abortmetoder, steriliseringsmetoder 1934-1974 Vid Steriliseringslagens tillkomst 1934 gällde fortfarande lagen om för- bud mot spridande av preventivmedel, den s.k. preventivlagen, som till- kom som ett tillägg i Strafflagen 18 kap. 13§ . Den lag om sårande av tukt och sedlighet, 18 kap. 13§ Strafflagen, som gällde , hade följande lydelse: Sprider någon ut skrift, målning, teckning eller bild, som tukt och sedlig- het sårar; straffes med böter eller fängelse . Lag sam- ma vare, om man genom annan gärning sårar tukt och sedlighet, så att allmän förargelse eller fara för andra förförelse däraf kommer. höjdes straffmaximum från fängelse till fängelse . Ett nytt moment tillfogades: Där någon offentligt utställer eller förevisar föremål, som är afsedt för otuktigt bruk eller till att förebygga följder af könsumgänge; eller i skrift, som han utsprider eller eljest genom tillkännagifvande för allmänheten till salu utbjuda eller själf eller genom annan till försäljning kringför dylika föremål; eller under sådana förhållanden, att allmän fara för andras förfö- relse däraf kommer, vare sig muntligen eller genom utspridande av skrift söker förleda till användande af föremål, som sagts, eller meddelar an- visning om sättet för deras användande; varde ändå att gärningen ej är så- dan som första momentet sägs, dömd efter ty där stadgas. Bakgrunden till preventivlagens tillkomst började födelsetalen i sjunka. De sj önk ti- digare i städerna än på landsbygden och sjönk först hos medelklassen och senare hos de industriarbetande kvinnorna. Trots de sjunkande fö- delsetalen kom strömningar som förespråkade en aktiv familje- planering. Den s.k. nymalthusianska rörelsen förespråkade barnbegräns- ning som ett sätt att hålla nöd och fattigdom borta. Den unge studenten , som senare skulle bli en framstående liberal nationaleko- 132 Bilaga 3 SOU 2000:20 nom, menade att man inte skulle ha fler än två eller tre barn och ansåg att läkaren skulle upplysa om hur befruktning skulle u ndvikas. inlägg startade en debatt, som sedan pågick under de närmaste tre de- cennierna och som engagerade alla politiska partier, kvinnoorganisatio- ner på både vänster- och högerkanten, akademiker, läkare och kyrkan. höll agitatorn ett föredrag under temat . blev dömd till fängelse för sitt tal och tillstyrkte preventivlagen. Hela den diskus- sion som fördes i samhället och fram t ill lagens till- komst finns väl beskriven i avhandling (12). Enligt var det främsta skälet till preventivlagens till- komst den rädsla för folkminskning, som genomsyrade samhället och de politiska partierna. Därnäst kom rädslan för ökad sedeslöshet med pro- stitution, smittospridning, aborter och barnamord som följd. I den dis- kussion, som fördes före lagens tillkomst framfördes risken, att om man förbjöd preventivmedel skulle könssjukdomarna öka, men detta ansågs som mindre troligt, då man framhöll att om människorna hade tillgång till preventivmedel skulle sexualiteten och sedeslösheten öka så att köns- sjukdomarna istället skulle spridas. Det tredje skälet till tillkomst av preventivlagen var oron för en ras- försämring. Man menade att om man hade tillgång till preventivmedel så skulle de begåvade utnyttja det och minska barnafödandet, medan obe- gåvade individer inte skulle ta till sig budskapet och fortsätta att föda många barn. Utvecklingen 1912 – 1938 De farhågor man hyst vid lagens tillkomst, att den skulle hindra effektiv upplysning angående s kydd mot könssjukdomar, visade sig besannas. kom en lag om åtgärder mot könssjukdomar där man fram- höll den personliga profylaxen och rekommenderade användning av kon- dom. Det stod således klart att preventivlagen måste förändras och den var sedan föremål för diskussion i 1923, 1925, 1929, 1930 och 1933 utan att lagparagrafen förändrades (18). 1934 t illsattes en sak- kunnigutredning som utmynnade i ett förslag om upphävande av 18 kap. 13 §, andra momentet Strafflagen, och dess ersättning med en lag om preventivmedel och en lag om fosterfördrivande medel. Det var dock först i samband med förslag och proposition 146/1938 som preventivlagen slutligen upphävdes (20). Vilka preventivmetoder fanns då tillgängliga? Den sannolikt vanligaste metoden i som i andra länder var det avbrutna samlaget eller coitus interruptus. Metoden kan vara utomor- dentligt säker men kräver behärskning och absolut kontroll från mannen sida. Risken för misslyckande är stor hos unga människor, och vid ned- satt omdöme, t.ex. under inverkan av alkohol eller andra droger. I (första upplagan 1931, andra upplagan 1939) beskrivs metoden och poängteras dess osä- kerhet och låga effektivitet. varnar man för metodens använd- ning då både mannen och kvinnan som använder sig av den riskerar att utveckla "nervositet". Man beskriver också ett tillstånd hos kvinnan med smärtor, svullnad och obehag ifrån underlivsorganen beroende på att det avbrutna samlaget gjort att kvinnan ej fått sexuell utlösning (4). Användning av s.k. säkra perioder som preventivmetod hade sanno- likt ingen större utbredning i vårt land. avråder direkt från användning av metoden på grund av dess osäkerhet (4). Metoden be- skrivs också i bok , men även här avråder man från metoden som enda skydd mot graviditet (18). Övriga metoder tillgängliga under 30-, 40-, 50- och början av 60- talet var då som för mannen kondom. För kvinnan kemiska medel, pessar samt sköljningar . På grund av preventivlagen var kondom svårtillgängliga, ofta dyra och av dålig kvalitet. () bildande engagerade sig organisationen i import och testning av kondomer. Detta resulterade bl.a. i föreskrifter "Kungliga kungörelsen 19/9/ 1938 (nr. 568) med vissa föreskrifter med anledning av förordningen om handel med preventivmedel", som ersatte preventivmedelslagen av 1912. I förordningen stipulerades att när man ansökte om tillstånd att idka handel med preventivmedel så skulle man inhämta yttrande från Medicinalstyrelsen om medlet kunde befaras olämpligt eller skadligt. Viss kontroll av sammansättningen bl.a. av de kemiska medlen skedde således. Däremot ingen testning av den kliniska effektiviteten. ålades apoteken att tillhandahålla vissa preventivmedel och 1951 utfärdade Medicinalsty- relsen en särskild kungörelse i vilken apotekshandeln med kondomer och pessar reglerades. Efter att kvalitets kontroll diskuterats i samråd bl.a. med Food and i , samt , tillkom en förordning 1/7/1959 angående kvalitets kontroll, detta gällde då framförallt kondomer. Tillgängligheten av kondomer för allmänheten ökade ej förrän automatförsäljningen blev verklighet genom "Förord- ningen om handel med preventivmedel" 5/6/1959 med tillämpningsföre- skrifter (18). 134 Bilaga 3 SOU 2000:20 Utvecklingen av slidpessar och livmodertappessar startade liksom kondomutvecklingen i samband med att man kunde vulkanisera gummi. De första publikationerna rörande slidpessar daterar sig . utvecklades flera olika typer, vilka måste importeras till . Detta gjorde tillgängligheten låg så länge den gamla preventivlagen var verksam. Även efter 1938 var det ett fåtal kli- niker som tillhandahöll pessar; pessar måste ju inprovas av läkare eller barnmorska. 1947 beslöt att mödravårdscentralerna gratis skulle prova ut pessar. Men detta blev aldrig speciellt vanligt och det var företrädesvis klinikerna i , och och enstaka gynekologer som erbjöd denna service. Slidpessaret kom att bli den dominerande kvinnliga metoden ända fram till att p-piller introduce- rades . Korrekt utprovat och rätt använt är slidpessa- ret i kombination med kemiska medel en effektiv metod. Problemet i under tidigt 30-, 40- och 50-tal, liksom i utvecklingsländerna , är att hanterandet av pessar och skötsel av ett sådant kräver av- skildhet och tillgång till vatten. Omoderna, trånga bostäder med slask i köket och utan ett separat tvättrum försvårade användandet av ett pessar för många kvinnor (18). Då både kondomer och pessar var beroende av import till landet för- svann de nästan helt under . Denna brist på preven- tivmedel var tydlig även i . Uppgång i födelsetal, och såväl le- gala som illegala aborter kan delvis ha varit ett resultat av denna brist (19). Beträffande kemiska medel framgår av att användes framförallt två metoder: kinasalter och sura lösningar. Kinasalterna applicerades i form av tabletter som fördes in i slidan före samlaget. Medlen ansågs ofarliga men hade mycket låg ef- fektivitet. Den sura lösningen som vanligen användes för slidsköljning efter samlaget var vanlig ättika blandad i vatten (4). Med kännedom om samlagets fysiologi och spermiernas förmåga att ta sig in i livmodern och äggledarna kan man konstatera att detta var en mycket opålitlig metod. Upprepade sköljningar gjorde att kvinnan ibland drab- bades av kroniska slidkatarrer.