sou · GOB329d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Förslaget torde i sig inte medföra något merarbete utöver det som följer av förslaget om utvidgning av prisinformationslagens tillämp- ningsområde, se föregående avsnitt. Kommitténs förslag: förslag till bestäm- melser om informationsskyldighet vid betaltjänster genomförs. Frågan om information om betaltjänster behandlas i delrapporten på s. I delrapporten nämns det förslag till lag om betaltjänster som Betal- tjänstutredningen lämnade i sitt slutbetänkande (SOU 1995:69). För- slaget innehåller vissa regler om informationsskyldighet (2 kap. 3–8 §§). Huvudbestämmelsen i denna del av utredningens förslag är den 170 Finansiella tjänster från ett konsumentperspektiv som avser att reglera den information konsumenten har rätt till innan ett avtal om betaltjänst ingås (2 kap. 3 § i förslaget): Innan ett avtal om betaltjänst sluts, skall betaltjänstkunden få skrift- lig information om avtalsvillkoren. Därvid skall särskilt framgå 1.namnet på den betaltjänstansvarige, 2.på vilket sätt betaltjänsten kan användas, 3.vad som gäller beträffande kontoutdrag och bekräftelser på genom- förda transaktioner, 4.vilka avgifter och räntekostnader som är förenade med betaltjänsten, 5.inom vilken tid betalningar utförs eller kontot debiteras och hur ränta beräknas, 6.om kunden kan återkalla en transaktion och kostnaden för detta, 7.vad som åvilar kunden när han förlorat kontrollen över sitt konto- kort, sin personliga kod eller annat legitimationsmedel som hör till kontot och vilket ansvar kunden kan drabbas av i sådana fall, samt 8.den betaltjänstansvariges ansvar för betaltjänsten. Om betaltjänsten skall utföras utan föregående kontoavtal, skall infor- mationen avse vad som sägs i första stycket 1, 4, 5, 6 och 8. Vid marknadsföring och annan information skall den betaltjänstansva- rige tydligt ange kostnaderna för betaltjänsten och vad som i övrigt är väsentligt för utnyttjandet av tjänsten (2 kap. 4 § första stycket i försla- get). Denna bestämmelse om pris- och kostnadsinformation torde i stora delar genomföras genom det förslag som lämnas i avsnitt 6.2.14 beträffande utvidgning av prisinformationslagens tillämpningsområde. I bestämmelsens andra stycke föreslås regeringen eller, efter regering- ens bemyndigande, eller få med- dela närmare föreskrifter om hur informationsskyldigheten enligt första stycket skall fullgöras. Förslaget innehåller även följande bestämmelser. Om den betaltjänstansvarige i enlighet med förbehåll i avtalet ensidigt ändrar ett betaltjänstavtal har kunden alltid rätt att frånträda detta. Kunden har då också rätt att återfå erlagda avgifter som belöper efter frånträdandet. Rätten att frånträda avtalet enligt första stycket gäller inte om kontohavaren efter underrättelsen genom fortsatt användning av betaltjänsten eller på liknande sätt får anses ha godtagit ändringen. Finansiella tjänster från ett konsumentperspektiv 171 Innan ett avtalsvillkor ändras enligt 5 § första stycket skall betaltjänst- kunden få skriftlig information om detta. Kunden skall också erinras om rätten att frånträda avtalet. Informationen skall lämnas senast en månad innan ändringen skall börja gälla. Följder av bristande information Har skriftlig information enligt 3 eller 6 § inte lämnats om ett avtalsvillkor, gäller inte villkoret mot betaltjänstkunden, om det är till nackdel för honom. Vid bedömning av om ett avtalsvillkor är till nackdel för kunden skall en jämförelse göras med vad som skulle gälla om villkoret inte tillämpas. Om informationsskyldigheten enligt 4 § inte fullgörs, skall detta anses strida mot vad som föreskrivs i 3 § marknadsföringslagen (1975:1418).[anm. motsvaras av 4 § andra stycket samt 15–16 §§ i marknadsföringslagen /1995:450/] För sådana fall gäller vad som i övrigt sägs i marknadsföringslagen. I detta sammanhang bör som en jämförelse lagen (1999:268) om betal- ningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet nämnas. Lagen innehåller en särskild regel om informationsskyldighet som ålägger banker som verkställer betalningsöverföringar att skrift- ligen eller i elektronisk form informera konsumenterna om villkoren för en betalningsöverföring (3 §). 1.den tid det tar att överföra ett belopp till den bank som betalnings- mottagaren anlitar, med angivande av hur tiden beräknas, och den tid det tar från det att betalningsmottagarens bank har tagit emot ett belopp till dess att betalningsmottagarens konto krediteras, 2.hur kundens kostnader för överföringen skall beräknas, 3.den dag banken debiterar beställarens konto respektive krediterar betalningsmottagarens konto, 4.hur de växlingskurser som används beräknas, 5.lagens tillämpningsområde och bankens ersättningsskyldighet (enligt 14 §) när en betalningsöverföring inte verkställts, och 6.möjligheterna att få klagomål och begäran om ersättning prövade när ett uppdrag utförts felaktigt och hur kunden i så fall skall gå till väga. Den nya lagen ger konsumenterna ett bra skydd vid gränsöverskridande betalningar inom EES. Viss osäkerhet torde emellertid kvarstå när det gäller betalningar till länder utanför EES. Det är därför angeläget att de 172 Finansiella tjänster från ett konsumentperspektiv förmedlande instituten i den mån det finns förutsättningar, inte gör någon skillnad för betalningar till länder utanför samarbetsområdet. Det är vår uppfattning att det finns brister i informationen kring betaltjänster och att konsumenterna har rätt till viktig information om betaltjänster. Konsumenterna bör kunna kräva att utan särskild begäran få skriftlig information om avtalets innehåll, och särskilt i de avseenden som är väsentliga. Denna information bör ligga till grund för vad som ingår i avtalet. Avvikelser eller tillägg från den skriftliga informationen bör inte kunna ske om sådan information är till kundens nackdel. Vi föreslår att regler härom i linje med förslag (2 kap. 4–8 §§) införs. Förslaget behöver med hänsyn bl.a. till den informationstekniska utvecklingen ses över och uppdateras men huvuddragen i författningsförslaget är alltjämt giltiga. Förslaget föranleds av behovet att stärka konsumentskyddet på området. Det är inte möjligt att på detta stadium bedöma om förslaget kommer att få några negativa ekonomiska konsekvenser för de finansi- ella instituten. 6.2.17En byrå för rådgivning om finansiella tjänster Kommitténs förslag: och ges i uppdrag att undersöka förutsättningarna för ett inrättande av en konsumenternas rådgivningsbyrå för finansiella tjänster. Frågan om en byrå för rådgivning om finansiella tjänster behandlas i delrapporten på s. 122. För att förbättra informationen på området lade vi i delrapporten även fram en tanke på en gemensam och neutral rådgivningsinstans för konsumenter av finansiella tjänster generellt, dvs. även värdepappers- området. Konsumentråd, (), och i (BuS) har ställt sig positiva till bil- dandet av en gemensam och neutral rådgivningsorganisation för hela det finansiella området. anser att det är viktigt att även konsumenterna på värdepappersområdet erbjuds opartisk rådgiv- ning och information. Enligt har man tagit upp frågan för behandling. är nega- tiva till ytterligare samordning av och För- säkringsbyrå. anser att i stället för att man bildar en ny byrå bör de lokala konsumentvägledarna få kom- Finansiella tjänster från ett konsumentperspektiv 173 petens- och resursförstärkning. anser att frå- gan om en sammanslagning av byråerna är tidigt väckt. Vi ser det som önskvärt att huvudmännen för Konsumenternas Bank- och Försäkringsbyråer närmare undersöker förutsättningarna för en gemensam organisation, som i så fall borde innefatta även värde- pappersmarknaden. Vi föreslår att regeringen ger och i uppdrag att undersöka förutsättningarna härför samt att inleda en dialog med företrädare för företagen på värde- pappersmarknaden och eventuellt andra kategorier av finansiella insti- tut som bör ingå, om skapandet av en konsumenternas rådgivningsbyrå för finansiella tjänster. Enligt uppgift från pågår diskussioner i fråga om rådgivning och information på värdepappers- området mellan huvudmännen för bank- och försäkringsbyråerna. Om man får positivt gensvar från aktörerna på värdepappersmarknaden får och gå vidare i frågan tillsam- mans med övriga delägare i och Konsu- menternas Försäkringsbyrå. En prioriterad uppgift om en gemensam rådgivningsbyrå för hela det finansiella området inrättas, är enligt vår uppfattning att skapa en gemensam databas för all viktig konsumentinformation på området finansiella tjänster. Uppdraget bör kunna utföras inom ramen för respektive myndighets nuvarande anslag. Kommitténs bedömning: Utvecklingen av tillförlitliga betalnings- former är av stor betydelse för konsumentens tilltro till de nya betaltjänsterna via Internet. Det åligger instituten på marknaden att utveckla fullgoda säkerhetslösningar. Det ingår dessutom som en naturlig del i löpande tillsynsarbete att kon- trollera säkerheten i de system som används av instituten. Frågan om betaltjänster via Internet behandlas i delrapporten på s. Vi skall enligt våra direktiv analysera säkerhetsaspekter ur ett kon- sumentperspektiv rörande användning av informationsteknik – dvs. som vi uppfattat uppdraget, Internet – t.ex. sådant som rör användning av betalkort, feldebiteringar och dröjsmål med betalningsförmedling, och lämna förslag om hur konsumenterna kan tillförsäkras att informa- tionstekniken kan användas på ett säkert sätt. Vi menar att detta i första 174 Finansiella tjänster från ett konsumentperspektiv hand är en fråga för marknaden och för tillsynsmyndigheten. Finns det brister i säkerhetssystem när det t.ex. gäller betaltjänster är detta i första hand en fråga för tillsynsmyndigheten. I löpande tillsynsarbete ingår som en naturlig del att kontrollera säkerheten i de system som används av instituten. Inom inspektionen pågår ett särskilt projekt för kartläggning och pro- bleminventering på området. I projektet ingår bl.a. att kartlägga vilka olika typer av tjänster som tillhandahålls konsumenterna via Internet, vilka egenskaper som skiljer Internet från andra mer traditionella dist- ributions- och informationskanaler samt vilka möjligheter och risker användandet av Internet är förenat med för instituten och deras kunder. Projektet skall i ett första steg utmynna i en rapport som beräknas vara klar . Arbetet med tillförlitliga betalningsmetoder är enligt vår mening av största betydelse för konsumenternas tilltro till den elektroniska han- deln och är en förutsättning för att Internet skall utvecklas till nytta för konsumenterna. Kommitténs förslag: ges i uppdrag att kart- lägga omfattningen av lämnande av uppgifter om bl.a. konto- kortsnummer på kassakvitton och att föreslå åtgärder för att komma till rätta med problemet. Vi har erfarit att många konsumenter känner en stor osäkerhet när det gäller användning av kontokort i samband med köp av produkter via Internet. Dessa problem kommer sannolikt till stor del att försvinna när regler och tekniker för kryptering, digitala signaturer etc. utvecklas. En fråga som rör Internet är att det på vanliga kassakvitton där betalning skett med kontokort, anges kortnummer och kortets giltighetsdatum, dvs. de uppgifter som normalt är tillräckliga för att kunna beställa varor – obehörigt eller ej – t.ex. via Internet. Det synes inte finnas något sakligt skäl till varför uppgifterna uttryckligen framgår av kvittot. Konsumenten liksom butiken torde normalt inte ha något behov av informationen. Informationen torde vara av intresse främst för kortföretaget och för det kontoförande institutet (som i och för sig kan vara butiken). I första hand torde detta vara en fråga för i dess tillsynsarbete. Kortföre- tagen ägs av banker och står därmed indirekt under tillsyn av inspek- tionen. Frågan får allt större aktualitet i och med att omfattningen av Finansiella tjänster från ett konsumentperspektiv 175 den s.k. elektroniska handeln, dvs. handeln på Internet, ökar. Vi före- slår att ges i uppdrag att kartlägga omfattningen av uppgiftslämnande på kassakvitton i aktuellt avseende och att föreslå åtgärder för att komma till rätta med problemet. Uppdraget torde kunna utföras inom ramen för ordinarie verksamhet. Kommitténs förslag: och Premie- pensionsmyndigheten ges i uppdrag att genom en dialog med par- terna på avtalspensionsområdet uppnå en samordning av information om dels den allmänna pensionen, dels avtalspensioner, i syfte att underlätta för konsumenterna att bilda sig en uppfattning om hur den framtida totala pensionen kommer att se ut. I uppdraget bör ingå att och Premie- pensionsmyndigheten med arbetsmarknadens parter undersöker möjligheterna och formerna för en gemensam central och lokal råd- givning. Frågan om information om det nya pensionssystemet behandlas i del- rapporten på s. Vi skrev i delrapporten att det enligt vår mening också vore bra om berörda parter, dvs. , Premiepensionsmyndig- heten och arbetsmarknadens parter, i det sammanhanget undersöker möjligheterna för en gemensam central och lokal rådgivning. har uppgett att försäkringsbranschen inte ser legala, finansiella eller praktiska förutsättningar för att uppnå en sam- ordnad information och att det som bör ankomma på försäkringsbolagen att tillhandahålla den enskilde adekvat information. Förbundet har vidare anfört att frågan om hur man på ett ändamåls- enligt sätt beskriver försäkringsskyddet, både av praktiska och princi- skäl, måste övervägas noga. Enligt förbundet torde de privata försäkringsbolagen vara obenägna att med åsidosättande av annars gällande sekretess, till det allmänna lämna ut information som rör den enskilde försäkringstagaren. Allmän sett är det förbundets uppfattning att det på goda grunder kan ifrågasättas om det skall vara en uppgift för det allmänna att ge den enskilde en totalbild av försäkringsskyddet. har tillstyrkt förslaget. anser att man bör utnyttja den kompetens som finns hos de kommunala konsumentvägledarna. 176 Finansiella tjänster från ett konsumentperspektiv () har uppgett att verket instämmer i att informationen om det nya pensionssystemet bör samordnas mellan den allmänna pensionen och avtalspensionerna. RFV har tagit initiativ till ett samarbete med de större aktörerna på avtalspensionsområdet. RFV uppger vidare att samordning av information sker mellan RFV och För- säkringskassan. Vad gäller gemensam central och lokal rådgivning mellan och påpekar RFV att dessa myndigheter inte arbetar med rådgivning i egentlig bemärkelse, men att RFV välkomnar samarbete kring informations- givning. Även () har ställt sig bakom vår bedömning att det behövs en samordning kring informationen om den allmänna pensionen och avtalspensionen. PPM uppger att myndig- heten kommer att ha svårt att avsätta resurser för att aktivt delta i uppbyggandet av en ny organisation kring exem- pelvis lokal och central rådgivning där även avtalspensionen ingår. PPM:s resurser måste enligt myndigheten i ett uppbyggnadsskede prio- riteras till information kring den nya allmänna pensionen och då i syn- nerhet premiepensionen. PPM uppger att den kommer att ge vägledning inför valet som visar hur man steg för steg kan välja fond, vad man bör tänka på och i vilken ordning. PPM uppger att myndigheten dock inte kommer att lämna konkreta råd om vilka fonder pensionsspararna bör välja. PPM har ett omfattande samarbete med RFV bl.a. kring informationen om den nya allmänna pensionen. Samarbetet kommer att fördjupas inför det första valet av fonder i premie- pensionssystemet. Mot bakgrund av vad som sades i delrapporten beträffande bristan- de kunskaper och bristande intresse för pensionsskyddet anser vi att RFV och PPM bör ges i uppdrag att genom en dialog med parterna på avtalspensionsområdet uppnå en samordning av information om dels den allmänna pensionen, dels avtalspensionen, i syfte att underlätta för konsumenterna att bilda sig en uppfattning om hur den framtida pen- sionen kommer att se ut. Syftet bör alltså vara att ta fram ett årligt gemensamt pensionsbesked som omfattar en uppgift om den totala pensionen. I uppdraget bör ingå att RFV och PPM med arbetsmarknadens par- ter undersöker möjligheterna och formerna för en gemensam central och lokal rådgivning. En central informationsenhet bör svara bl.a. för framtagning av informationsmaterial och rådgivning via telefon och e- post. Denna enhet bör med fördel kunna lokaliseras på annan ort än någon av storstäderna. Vi bedömer också att det finns ett behov av lokal rådgivning, dit konsumenten kan vända sig personligen. Uppdraget torde kunna utföras inom ramen för respektive myndig- hets ordinarie anslag. Finansiella tjänster från ett konsumentperspektiv 177 6.2.21En fråga om sekretess Kommitténs förslag: Den enskilde ges möjlighet att på valblan- ketten själv efterge den sekretess som gäller i fråga om val och byte av fond enligt 9 kap. 25 § sekretesslagen (1980:100). En fråga som vi uppmärksammats på av bl.a. är frågan om möjlighet för en fondförvaltare att få del av sekretessbe- lagda uppgifter hos () om vilka pen- sionssparare som valt att placera sitt sparande i någon av deras fonder. Uppgifter i PPM:s register över de försäkrade utgör som regel all- männa handlingar hos myndigheten. Detsamma gäller naturligtvis tra- ditionella handlingar som upprättats hos myndigheten eller som kom- mer in dit. Utgångspunkten är här att rätten att ta del av allmänna handlingar får begränsas bara om det är påkallat med hänsyn till vissa i tryckfrihetsförordningen (TF) angivna förhållanden (se 2 kap. 2 § TF). Begränsningarna fordrar stöd i lag och kan alltså inte regleras enbart genom avtal mellan myndigheten och den som har lämnat uppgiften till myndigheten. Bestämmelser om sekretess finns i sekretesslagen (1980:100). För uppgifter om de försäkrades tillgodohavanden m.m. gäller sek- retess hos allmän försäkringskassa, PPM, () och domstol i ärenden enligt bl.a. lagstiftningen om inkomstgrundad ålderspension, för uppgift om någons hälsotillstånd eller andra person- liga förhållanden (7 kap. 7 §). Sekretess gäller om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom/henne närstående lider men om uppgiften röjs. Detta brukar kallas s.k. rakt skaderekvisit, dvs. en pre- sumtion för offentlighet. När det gäller uppgifter om försäkrades fondval och fondbyten – dvs. hur premiepensionsmedlen har placerats för enskilds räkning – inom ramen för premiepensionssystemet är sekretesskyddet dock star- kare. Sekretess hos nämnda myndigheter gäller om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att han eller hon lider men (9 kap. 25 §). Detta brukar kallas s.k. omvänt skaderekvisit, dvs. en presumtion för sekretess. Detta innebär att det normalt inte blir möjligt för en fond- förvaltare att få ut uppgifter om t.ex. vilka personer som har valt fonder hos en viss förvaltare. Däremot kan den enskilde efterge sekretessen (14 kap. 4 §) om han eller hon t.ex. vill vända sig till förvaltaren för att få mer information. Bakgrunden till det starkare skyddet när det gäller fondval och fondbyte är i korthet följande. Försäkrade kan uppleva det som ett all- varligt intrång i deras personliga integritet om sådana uppgifter skulle 178 Finansiella tjänster från ett konsumentperspektiv lämnas ut; vissa personer skulle kanske t.o.m. påverkas i sitt val av fonder om de visste att uppgifterna kunde lämnas ut (SOU 1997:131 s. 1997/98:151 s. Premiepensionsutredning uttalade följande om för- och nackdelar med den regel de föreslog och som ligger bakom den nuva- rande regleringen (SOU 1997:131 s. Det blir alltså normalt inte möjligt för en fondförvaltare att få ut uppgifter om t.ex. vilka försäkrade som har valt fonder hos en viss annan förvaltare och sedan rikta särskild marknadsföring till dessa försäkrade. Man kan dis- kutera om detta är en positiv eller negativ effekt av den föreslagna regeln. Det står emellertid enligt utredningens mening klart att de fördelar i form av ökad konkurrens som skulle kunna vinnas genom att uppgifterna om den enskildes fondval lämnades ut inte är tillräckligt stora för att uppväga de nackdelar som enligt det ovanstående skulle följa med ett utlämnande. [anm. här syftar utredningen på resonemanget om risken för allvarligt intrång i den personliga integriteten] En fondförvaltare kan emellertid i stället vilja ha uppgift om vilka för- säkrade som har valt någon av hans fonder. Även om ett utlämnande till den egna förvaltaren typiskt sett kanske inte borde uppfattas som lika negativt av de försäkrade, är det inte säkert att alla försäkrade skulle vilja acceptera ens detta. Det bör därför inte tas in en regel av den innebörden i lagen, sär- skilt som en sådan regel inte skulle ha den konkurrensfrämjande verkan som annars kunde vara ett skäl för större öppenhet. Regeringen uttalade i förslaget till nytt pensionssystem att den delade utredningens uppfattning att uppgifter om fondval och byte bör vara föremål för en mer omfattande sekretess än vad som gäller t.ex. för uppgifter om den enskildes tillgodohavande i premiepensionssystemet och storleken av hans eller hennes pension (prop. 1997/98:151 s. 510). tillstyrkte förslaget om sekretess (bet. 1997/98:SfU13 s. 151, se även SfU14) och beslutade riks- dagen i enlighet med regeringens förslag. uttalade rege- ringen i ett förslag om statlig förvaltning av premiepensionsmedel, m.m., att de skäl som regeringen tidigare redovisat när det gäller den aktuella sekretessbestämmelsen är giltiga (prop 1999/2000:12 s. 19). , och gjorde i skrift daterad en framställan hos regeringen med förslag till ändring av regeln i 9 kap. 25 § sekretesslagen, i syfte att ge fondförvaltare möjlighet att få del av sek- retessbelagda uppgifter hos PPM om vilka pensionssparare som valt att placera sitt sparande i någon av deras fonder. Som skäl för sitt förslag angav de: Föreningarna anser att det bör vidtas åtgärder för att så långt som möjligt komplettera och bistå PPM med uppgiften att tillhandahålla information och rådgivning om premiepensionssystemet. Det för samhället mest kost- nadseffektiva sättet att tillgodose det stora informations- och rådgivnings- Finansiella tjänster från ett konsumentperspektiv 179 behovet är att använda de befintliga kanaler som finns i form av banker, fondbolag och försäkringsbolag. Dessa företag har ett väl utbyggt nät av kontors- och telefonservice. Därtill har företagen stor vana från att handha alltifrån enkla förfrågningar till mer avancerad ekonomisk rådgivning. Med ett delat informationsansvar mellan PPM och fondförvaltarna blir det i stället möjligt för pensionsspararna att välja mellan alternativa informationskanaler. Istället för att vara hänvisade till PPM:s call centers kan pensionsspararna få information om premiepensionssystemet genom t.ex. personlig rådgivning hos banker eller genom den information som fondförvaltare skickar sina kunder. Föreningarna vill framhålla att det hos pensionsspararna kommer att finnas ett stort behov av enskild vägledning och rådgivning om fondval inom premiepensionssystemet. Den vägledning som lämnas i dessa sam- manhang kan ha stor betydelse för spararens framtida pension och för att minska osäkerheten kring det kommande fondvalet. Den måste lämnas med beaktande av spararens ekonomiska situation och sparande vid sidan av premiepensionssystemet. Denna typ av individanpassad vägledning kom- mer inte att lämnas av PPM utan spararna kommer att vara hänvisade till de banker, fondbolag och försäkringsbolag där sparandet är placerat. Med den nuvarande utformningen av sekretessbestämmelserna för upp- gifter hos PPM kan emellertid de fondförvaltande företagen inte få uppgift om vilka pensionssparare som valt att placera i deras fonder, och inte heller hur dessa pensionssparares placeringar fördelas mellan olika fonder hos förvaltaren.