sou · GOB370 · 2001-01-01 00:00:00 — Till statsrådet och chefen för Genom beslut bemyndigade regeringen chefen för , statsrådet , att tillkalla en särskild utredare för att undersöka hur rättegången i tvistemål och brottmål kan förbättras. Med stöd av bemyndigandet förordnade departementschefen lagmannen i K-G som särskild utredare. Experter i utredningen är jämställdhetsombudsmannen , hovrättspresidenten , professorn , advokaten och överåklagaren . Sekreterare i utredningen är hovrättsassessorn . Utredningen, som antagit namnet rättegångsutredning, överlämnar härmed sitt delbetänkande Beslut om rättspsykiatrisk undersökning - Problem och lösningar. Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1137) om Allmänt om personutredning i brottmål................................ 1.3Straffrättslig särreglering av psykiskt störda lagöverträdare 15 1.3.1 Närmare om rättspsykiatriska undersökningar ........... Hur går undersökningarna till? – Det rättspsykiatriska utlåtandet – Kostnader – Antalet undersökningar – Sekretess Rättspsykiatrisk undersökning i några andra länder ............. 2.1Vad händer om bevisning åberopas efter beslut om rättspsykiatrisk undersökning?.............................................. Konsekvenser av att huvudförhandlingen måste tas om....... – Förbud mot nya bevis efter beslut om rättspsykiatrisk undersökning? – Beslut efter huvudförhandling utan öppet ställningstagande till bevisningen? – De rättspsykiatriska undersökningarna beslutas och genomförs innan huvudförhandlingen påbörjas? 3.2Fördelar med att den rättspsykiatriska undersökningen genomförs före huvudförhandlingen..................................... Koncentrationsprincipen – Bättre psykiatrisk bedömning – Vårdbehov och humanitära aspekter – Den rättspsykiatriska bedömningens betydelse för skuldfrågan – Den rättspsykiatriska undersökningens betydelse för medåtalade 3.3Nackdelar med att den rättspsykiatriska undersökningen genomförs före huvudförhandlingen..................................... Ingrepp i den personliga integriteten – Nackdelar för medåtalade –Skuldfrågans betydelse för den rättspsykiatriska bedömningen 3.4En huvudregel om att den rättspsykiatriska undersökningen genomförs före huvudförhandlingen? 3.4.1 Det måste finnas tillräcklig utredning om gärningen . Olika grader av misstanke om brott – Sannolika skäl för – Åtal har väckts/tillräckliga skäl? Det måste finnas utredning om den misstänktes Den rättspsykiatriska diagnosen skall vara möjlig att ställa redan när åtal har väckts............................... 3.4.4 Integritetsskälen får inte väga över............................. Integritetsingreppet påverkas av hur undersökningen tar och hur den genomförs – Integritetsingreppet påverkas av hur utlåtandet formuleras – Sammanfattande synpunkter på integritetsaspekten Det måste finnas proportionalitet mellan den tänkbara påföljden och den rättspsykiatriska 3.4.6 Rätt att yttra sig och rätt till sammanträde.................. Inhämtande av åklagarens och den misstänktes synpunkter – Sammanträde – Vad kan behandlas vid – Sammanträde i överrätt? Rätt till överklagande.................................................. En domare som beslutat om rättspsykiatrisk undersökning i samband med sammanträde bör i allmänhet inte delta vid huvudförhandlingen ............. Sammanfattande slutsatser och förslag................................. Kostnadsberäkningar och andra konsekvensanalyser ............... Utdrag ur kommittédirektiv .................................................. Enligt utredningens direktiv är det långt ifrån ovanligt att den tilltalade efter beslut om rättspsykiatrisk undersökning åberopar ny bevisning. Genom den europeiska konventionen (d. 1950) om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () har reglerna om domarjäv skärpts. En domare som – bortsett från erkända fall – har deltagit i beslut om rättspsykiat- risk undersökning torde med nuvarande regler bli jävig att delta i en fortsatt huvudförhandling om den åtalade åberopar ny bevisning. En sådan domare anses på grund av jäv inte heller kunna ta ställning till om den nya bevisningen skall tillåtas. Detta har lett till att huvudför- handlingarna har fått tas om i en del stora och uppmärksammade mål. När en huvudförhandling måste tas om uppstår flera problem. Några av dem är dessa. Bevisningen i målet blir sämre vid den andra huvudförhandlingen vilket kan leda till materiellt felaktiga domar. Ökade kostnader uppstår för domare, nämndemän, åklagare, advokater och andra som är engagerade i målet. Vittnen och brottsoffer utsätts för upprepade förhandlingar, där de måste berätta om ibland mycket traumatiska händelser. Enligt direktiven skall utredningen närmare undersöka hur man skall kunna komma till rätta med de handläggningsproblem som på detta sätt kan uppkomma i samband med rättspsykiatriska undersök- ningar. Jävsreglerna skulle formellt kunna ändras så att en domare som deltagit i ett beslut om rättspsykiatrisk undersökning inte blir jävig vid en fort- satt förhandling om den misstänkte åberopar ny bevisning. En bestäm- melse kan införas om att ny bevisning inte får åberopas efter beslut om rättspsykiatrisk undersökning. En annan lösning är att dela upp hand- läggningen i en skulddel och en påföljdsdel (sakerförklaring). skulle kunna avstå från att formellt uttala sig om vilket intryck den tagit av bevisningen, alltså inte ange om den funnit övertygande bevisning föreligga. Dessa uppslag till lösningar är av olika skäl mindre lyckade. Vi har kommit fram till att den rättspsykiatriska undersökningen i stället som regel skall genomföras före huvudförhandlingen. Fördelar och nackdelar med rättspsykiatrisk undersökning före huvudförhandling En ordning där den rättspsykiatriska undersökningen genomförs före huvudförhandlingen har flera fördelar. Den främsta fördelen är natur- ligtvis att man kommer till rätta med de problem som påtalats i direkti- ven. principer om muntlighet, omedelbarhet och koncentration bygger på tanken att all bevisning skall förebringas inför rätten vid en koncentrerad huvudförhandling och utan uppskov. Att en rättspsykiatrisk undersökning är genomförd innan huvudförhandlingen påbörjas är alltså bäst förenligt med rättegångens bärande principer. Den medicinska bedömningen torde typiskt sett bli bättre om den görs i så nära anslutning till gärningen som möjligt. Om den misstänkte lider av en allvarlig psykisk störning ökar möjligheterna att snabbt ge honom adekvat vård och han slipper vistas i häkte. Den rättspsykiatriska undersökningen kan ibland ha betydelse för uppsåts- bedömningen och brottsrubriceringen. Det skall emellertid inte förnekas att en ordning där den rätts- psykiatriska undersökningen utförs före huvudförhandlingen även har vissa nackdelar. En rättspsykiatrisk undersökning innebär ett betydande ingrepp i den undersöktes personliga integritet. Att genomföra undersökningen före bevisupptagningen i målet ökar – i vart fall teore- tiskt – risken för att någon som sedan inte döms för gärningen får genomgå en rättspsykiatrisk undersökning. Enligt kan det vara svårare att ställa en riktig diagnos om skuldfrågan är oklar. Särskilda problem kan uppstå i stora rättegångar där flera misstänkta står inför rätta. Vi föreslår att rättspsykiatrisk undersökning skall få beslutas om den misstänkte har erkänt gärningen eller åtal har väckts i målet och om – i båda fallen – en läkarundersökning enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. (LPU) utvisar att en rättspskiatrisk undersökning behövs. Ett sådant s.k. § 7-intyg skall dock inte behövas om den misstänkte är eller har varit föremål för psykiatrisk tvångsvård. Liksom enligt gällande rätt skall beslut om rättspsykiatrisk undersökning inte meddelas om påföljden för brottet bedöms kunna stanna vid böter. Några särskilda skäl skall inte heller tala mot att den rättspsykiatriska undersökningen genomförs före huvudförhandlingen. Vi föreslår i rättssäkerhetens intresse en del nya bestämmelser som rör själva förfarandet. Åklagaren och den misstänkte skall alltid få till- fälle att yttra sig innan rätten beslutar om rättspsykiatrisk undersök- ning. Om någon av dessa begär det eller om det annars är lämpligt skall ett sammanträde hållas i frågan. Beslut om rättspsykiatrisk undersök- ning skall alltid kunna överklagas. Vi rekommenderar att en domare som efter sammanträde beslutat om rättspsykiatrisk undersökning inte skall delta i huvudförhandlingen i målet. Vårt förslag kommer inte att leda till några ökade kostnader för det offentliga eller enskilda. Sannolikt leder det till minskade kostnader. Det är dock omöjligt att på detta stadium mäta kostnadsminskningen. Förslaget torde inte ha några direkta effekter för brottsligheten, det brottsförebyggande arbetet eller de andra intresseområden som räknas upp i 15 § kommittéförordningen (1998:1474). Lag om ändring i lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning dels att 2 § skall ha följande lydelse dels att det skall införas två nya paragrafer, 2 a och 2 b §§, med Beslut om rättspsykiatrisk undersökning får bara meddelas, om den misstänkte har erkänt gärningen eller övertygande bevisning har förebragts om att han har begått den. Sådant beslut får dock inte meddelas, om påföljden för brottet bedöms kunna stanna vid böter. Beslut om rättspsykiatrisk undersökning skall meddelas . Beslut om rättspsykiatrisk undersökning får meddelas om 1.den misstänkte har erkänt gärningen eller åtal har väckts i målet, 7§ lagen (1991:2041) om sär- skild personundersökning i brottmål, m.m. utvisar att en rättspsykiatrisk undersökning behövs, 3.påföljden för brottet bedöms inte kunna stanna vid böter och 4.särskilda skäl inte talar mot en sådan undersökning. En läkarundersökning enligt första stycket 2 krävs ej om den misstänkte vårdas eller har vårdats enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård eller lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Åklagaren och den miss- tänkte skall beredas tillfälle att yttra sig innan rätten meddelar ett beslut om rättspsykiatrisk undersökning. Om någon av dem begär det eller om det annars är lämpligt, skall i tingsrätt eller hovrätt hållas sammanträde rörande frågan om rättspsykiatrisk undersökning. Därvid tillämpas rättegångsbal- kens regler om sammanträde för förberedelse i brottmål. Frågan om rättspsykiatrisk undersökning skall alltid hand- läggas skyndsamt. Beslut om rättspsykiatrisk undersökning får överklagas särskilt. En hovrätts slutliga beslut får inte överklagas. Hovrätten får dock tillåta att beslutet över- klagas, om det finns särskilda skäl för att pröva om tillstånd skall ges enligt 54 kap. 10 § första stycket 1 . 1.Denna lag träder i kraft den 2.Äldre bestämmelser tillämpas fortfarande i mål där beslut om rättspsykiatrisk undersökning har meddelats före ikraftträdandet. I utredningens direktiv (Dir. 1999:62) pekas särskilt ut vissa problem som hänger samman med rättspsykiatrisk undersökning. I detta delbe- tänkande tar vi upp dessa frågor. Enligt direktiven är det långtifrån ovanligt att den tilltalade efter beslut om rättspsykiatrisk undersökning åberopar ny bevisning. Av rättsfallet NJA 1998 s. 82 framgår att jävsreglerna medför att de domare som har deltagit i beslutet om rättspsykiatrisk undersökning inte kan besluta om avvisning av den nya bevisningen med stöd av 35 kap. 7 § (RB). Det är på grund av samma regler tveksamt om de domare som har beslutat om undersökningen över huvud taget kan delta i målets fortsatta handläggning sedan den nya bevisningen har åberopats (se rättsfallet RH 1997:74). I rättstillämp- ningen har det i flera fall förekommit att en omfattande huvudförhand- ling har tagits om på nytt med nya domare sedan utlåtande över en rättspsykiatrisk undersökning har kommit in. En lösning på detta problem kan, enligt direktiven, vara att ändra förutsättningarna för en rättspsykiatrisk undersökning så att en sådan undersökning kan tillkomma genom ett beslut som inte gör de beslutande domarna jäviga vid en fortsatt prövning av saken. Direktiven anvisar en närmare utredning för att undersöka vilken väg man bör gå för att komma till rätta med de handläggningsproblem som kan uppkomma i samband med rättspsykiatriska undersökningar. Utredningen har – i enlighet med direktiven – samrått med utredningen om ansvar och påföljder för psykiskt störda lagöverträdare (dir. 1999:39). Utredaren och sekreteraren har sammanträffat med och inhämtat synpunkter från företrädare för . 1.2Allmänt om personutredning i brottmål Den misstänktes personliga förhållanden kan i många fall vara av avgörande betydelse för domstolens ställningstagande i påföljdsfrågan. I den äldre kommentaren till RB påpekas att upplysning om dessa förhållanden även i viss mån kan inverka på skuldfrågan (m.fl., Nya jämte lagen om dess införande. Med kommentar, 1999, s. 687). I 46 kap. 9 § RB anges att om brottet är sådant att annan påföljd än böter synes kunna komma i fråga, skall utredning läggas fram rörande tidigare straff samt om den tilltalades levnadsomständigheter och personliga förhållanden i övrigt som kan antas vara av betydelse. De vanligaste formerna för personutredning är enligt LPU yttrande från frivårdsmyndigheten (lokal kriminalvårdsmyndighet enligt 1 § förordningen (1992:289) om särskild personutredning i brottmål, m.m.), läkarintyg (§ 7-intyg) och upplysningar från socialnämnd. En förutsättning för att besluta om yttrande från frivårdsmyndigheten eller om § 7-intyg är, om inte allmänt åtal har väckts, att den misstänkte har erkänt gärningen eller att det annars finns sannolika skäl för misstanken att han har begått brottet. Denna förutsättning föreligger i allmänhet om den misstänkte är häktad för brottet. Rätten kan vidare förordna om rättspsykiatrisk undersökning. De närmare reglerna om detta finns i lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning (LRPU). En förutsättning för ett beslut om rättspsykiatrisk undersökning är enligt 2 § LRPU att den misstänkte har erkänt gärningen eller att det finns övertygande bevisning om att han begått gärningen. Åklagaren skall innan han beslutar om åtal under vissa förhållanden inhämta yttrande från socialnämnden när det är fråga om någon som är misstänkt för brott (11 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare). Kan det som påföljd bli aktuellt med vård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, skall rätten, innan den beslutar om överlämnande, inhämta yttrande från styrelsen för ett sådant hem eller socialnämnden, vilket följer av 31 kap. 2 § (BrB). kan nämnas att det vid huvudförhandlingen ofta finns tillgängligt utdrag ur belastningsregistret enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. 1.3Straffrättslig särreglering av psykiskt störda lagöverträdare Om någon har begått brott under påverkan av en allvarlig psykisk störning får rätten inte döma till fängelse. Om rätten i ett sådant fall finner att inte heller någon annan påföljd bör ådömas, skall den tilltalade vara fri från påföljd (30 kap. 6 § BrB). Lider den som har begått ett brott, för vilket påföljden inte bedöms kunna stanna vid böter, av en allvarlig psykisk störning, får rätten överlämna honom till rättspsykiatrisk vård, om det med hänsyn till hans psykiska tillstånd och personliga förhållanden i övrigt är påkallat att han är intagen på en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk vård, som är förenad med frihetsberövande och annat tvång. Har brottet begåtts under påverkan av en allvarlig psykisk störning, får rätten besluta att särskild utskrivningsprövning enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård skall äga rum vid vården, om det till följd av den psykiska störningen finns risk för att han återfaller i brottslighet som är av allvarligt slag (31 kap. 3 § BrB). Att särskild utskrivningsprövning äger rum innebär bl.a. att det är en förvaltningsdomstol – inte en läkare – som beslutar när den intagne skall skrivas ut från vårdinrättningen. För att kunna bedöma om det finns förutsättningar att överlämna någon till rättspsykiatrisk vård måste rätten ha tillgång till någon form av utredning. Bestämmelser om rättspsykiatrisk utredning finns i 7 § LPU och i LRPU. Förutsättningen för att rätten skall kunna överlämna någon till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning är, enligt huvudregeln i 4 § första stycket LRPU, att det i målet har gjorts en rättspsykiatrisk undersökning eller har inhämtats ett läkarintyg enligt 7 § LPU som omfattar de medicinska förutsättningarna för att döma till sådan påföljd. Rätten får besluta om en § 7-undersökning om antingen åtal har väckts i målet eller den misstänkte har erkänt gärningen eller det finns sannolika skäl för misstanken att han har begått brottet. Om rätten särskilt anger det i förordnandet skall intyget omfatta de medicinska förutsättningarna för att överlämna den misstänkte till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning (utvidgad undersökning). Annars tjänar § 7-intyget främst som underlag vid bedömningen om någon skall genomgå en rättspsykiatrisk undersökning. Vid en vanlig § 7-undersökning (alltså inte en utvidgad) skall, enligt Rättsmedicinal- verkets föreskrifter och allmänna råd, nämligen undersökningsläkaren föreslå rättspsykiatrisk undersökning i följande fall. 1.Om den undersökte lider av eller misstänks lida av en allvarlig psykisk störning, särskilt om rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning kan bli aktuell, 2.om den undersökte misstänks ha lidit av en allvarlig psykisk störning vid gärningstillfället och om i ett sådant fall frågan om fängelseförbud måste utredas eller 3.om en misstanke att en allvarlig psykisk störning föreligger vare sig kan uteslutas eller bekräftas genom § 7-undersökningen. Enligt 3 § LRPU får rätten enligt huvudregeln inte bestämma att någon skall överlämnas till rättspsykiatrisk vård med särskild utskriv- ningsprövning utan att en rättspsykiatrisk undersökning har gjorts i målet. Rätten får besluta om rättspsykiatrisk undersökning endast i syfte att kunna bedöma om det finns medicinska förutsättningar att överlämna den misstänkte till rättspsykiatrisk vård enligt 31 kap. 3 § BrB eller om den misstänkte har begått gärningen under påverkan av en allvarlig psykisk störning (1 § LRPU). Beslut om rättspsykiatrisk undersökning får enligt 2 § LRPU meddelas endast om den misstänkte har erkänt gärningen eller övertygande bevisning har förebragts om att han har begått den. Detta innebär att om den tilltalade inte har erkänt gärningen måste domstolen först genomföra större delen av huvudförhandlingen i målet för att kunna bedöma om det föreligger övertygande bevisning för att den tilltalade har begått gärningen. Om så är fallet kan rätten besluta om rättspsykiatrisk undersökning. 1.3.1Närmare om rättspsykiatriska undersökningar Genom förordningen (1991:1413) om rättspsykiatrisk undersökning bemyndigades att, efter samråd med , meddela föreskrifter om innehåll och utformning av bl.a. rättspsykiatriskt utlåtande. Med stöd av bemyndigandet utfärdade föreskrifter och allmänna råd som trädde i kraft (SOSFS 1992:11). Dessa föreskrifter och allmänna råd upphävdes och ersattes av SOSFS 1996:14 (M). Rätts- medicinalverkets föreskrifter reglerar närmare utformningen av en rättspsykiatrisk undersökning. Härutöver finns de övergripande bestämmelserna för en sådan undersökning i LRPU och i förordningen (1991:1413) om rättspsykiatrisk undersökning. Hur går undersökningarna till? Rättspsykiatriska undersökningar utförs vid de rättspsykiatriska avdel- ningarna i och samt på entreprenad åt vid och i . Beslutar rätten att någon som är häktad skall genomgå rättspsykiatrisk undersökning skall denne utan dröjsmål och senast från det att beslutet om undersökning kom in till undersökningsenheten föras över till denna. Om det finns särskilda skäl får undersökningen utföras i häkte. Detta torde vara sällsynt förekommande. Om den misstänkte inte är häktad skall undersökningen ske på tid och plats som bestäms av den läkare som skall avge utlåtandet över undersökningen. Om den misstänkte inte frivilligt inställer sig till undersökningen eller om det finns något skäl att anta att han inte frivilligt kommer att medverka till undersökningen, får rätten besluta att han skall tas in på en undersökningsenhet under viss begränsad tid som dock kan förlängas. Undersökningen skall utföras med största möjliga skyndsamhet. Den skall anpassas efter domstolens syfte med undersökningen och övriga omständigheter i det enskilda fallet. Vid undersökningen medverkar vanligen ett undersökningslag i regel bestående av läkare, psykolog, kurator samt en kontaktman för den som är intagen på undersökningsenheten. Det viktigaste undersökningsinstrumentet är det personliga samtalet. För en kvalificerad rättspsykiatrisk diagnostik och bedömning krävs i allmänhet samtal . I undersökningen ingår också psykologtest och kroppsundersökning. I vissa fall görs mer avancerade undersökningar såsom datortomografi. Undersökningsteamet har som underlag vid undersökningen tillgång till domstolens akt med – om åtal har väckts – stämningsansökan, förundersökningsprotokoll och utdrag ur belastningsregister. Härutöver inhämtas även uppgifter från sociala myndigheter, vårdjournaler, uppgifter från invandrarmyndigheter etc. Undersökningen är inte frivillig för den som skall undersökas och måste genomföras mot den undersöktes vilja. Detta innebär emellertid inte att vare sig olika undersökningsmoment eller provtagning får ske med tvång. Den misstänkte avgör själv i vilken omfattning han vill medverka i undersökningen, som dock måste genomföras även vid bristande medverkan från denne. När undersökningen är färdig skall ett utlåtande upprättas som grundas på uppgifter ur inhämtade handlingar och genomförda undersökningar. Till utlåtandet skall fogas kortfattad redovisning av socialutredning, psykologutredning, medicinsk/psykiatrisk utredning och omvårdnads- utredning. Utlåtandet skall utan dröjsmål ges in till rätten sedan undersök- ningsarbetet har avslutats. Utlåtandet skall ges in om den misstänkte är häktad, och annars från det att beslutet om undersökning kom in till undersökningsenheten. Rätten får medge anstånd om det finns synnerliga skäl. Själva undersökningen brukar ta ungefär två och en halv vecka att genomföra. Den genomsnittliga kostnaden för en rättspsykiatrisk undersökning uppgick till om den undersökte var häktad och undersökningen genomfördes inom egen rättspsykiatriska verksamhet. En jämförelse kan göras med vad en § 7- undersökning kostade. Under var den genomsnittliga kostnaden för en sådan både när det gällde intyg för vårdöverlämnande och övriga undersökningar (årsredovisning 1998). Det hänvisas till Bilaga 2 av vilken framgår hur många rättspsykiatriska undersökningar som utförs . Sekretess gäller enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden som framkommer vid en rättspsykiatrisk undersökning, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Sekretess gäller enligt 7 kap. 22 § sekretesslagen (1980:100) även i domstol i bl.a. brottmål för samma sorts uppgifter, om det av särskild anledning kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. 1.4Rättspsykiatrisk undersökning i några andra länder Det är alltid vanskligt att redogöra för gällande rätt i andra länder. En jämförelse med våra regler kan lätt komma att halta eftersom det inte alltid är säkert att andra, för den jämförda regeln viktiga kompletterande bestämmelser, uppmärksammats. Det kan också vara svårt att bilda sig någon uppfattning om den praxis som utbildats på vissa områden och som inte har satt några spår i lagstiftningen.