sou · GOB3105d1 · 2001-01-01 00:00:00 — De flesta ärenden () är färdigbehandlade hos . Sammanfattningsvis kan man säga att medling i är ett alternativ till rättsprocessen och används för att avskilja fall från det ordinarie rättssystemet (diversion). Det bör nämnas att målsäganden inte har samma möjligheter som i att föra sin skadeståndstalan i brottmålet. Medling vid brott startade i efter kanadensisk förebild. Det finns numera över 300 program med medling i . Många program är inspirerade av VORP-modellen (Victim-Offender Reconciliation Program). Målsättningen för dessa program är att gärningsmannen och brottsoffret skall träffas inför en medlare och diskutera brottet och dess verkningar samt komma överens om en kompensation för brottsoffret. Många program drivs av ideella organisationer och medlarna är vanligen lekmän. Huvudsakligen handläggs förmögenhetsbrott och lindrigare våldsbrott. Det förekom- mer dock medling även vid mycket grova brott. Det har hänt att anhöriga till en mördad person har träffat gärningsmannen vid medlingsmöten. Ofta anordnas medlingen när påföljden skall bestämmas. I vissa lindrigare fall fungerar medling som ett diversions- medel och utgör då ett alternativ till den ordinarie rättsprocessen. Medlingsförfarandet avslutas vanligen med att gärningsmannen och brottsoffret träffar ett avtal som går ut på att gärningsmannen betalar skadestånd eller utför arbete för brottsoffrets räkning. Det är svårt att ge en rättvisande bild av medlingens betydelse i . Det finns minst fyra olika modeller för medling vid brott beroende på i vilken form de bedrivs. En del program har kyrklig anknytning. Andra program drivs av lokalt anknutna privata organisa- tioner som på olika sätt samarbetar med rättsväsendet. Det finns också medlingsverksamhet som bedrivs av motsvarigheten till våra frivårds- myndigheter. Deras verksamhet är ofta inriktad på unga lagöverträdare. Medling vid brott sker även vid särskilda konfliktlösningscentrum, som även arbetar med annan typ av medling. Vidare skiljer sig de olika delstaterna mycket åt både vad gäller hur ungdomar behandlas av rättssystemet och vilka åtgärder som kan vara aktuella. Som exempel kan nämnas och . I är medling vanligt förekommande. På många platser hade dock medling mellan brottsoffer och gärningsman kommit att ersättas av olika former av familjegruppskonferenser som inkluderar fler människor. är det i princip okänt vad medling vid ungdomsbrott är. Enligt uppgift finns det lagstiftning som på något sätt berör medling i cirka 15 olika delstater. I sex delstater återfinns lagstiftning som ger brottsoffren rätt till medling, dvs. medling anses som en brottsofferfråga. Det kan nämnas att det finns en nationell organisation för medling vid brott (, VOMA). VOMA verkar bland annat för att sprida information och ge utbildning för medling vid brott och organisationen har utarbetat etiska riktlinjer för medling. 5 Forskning kring medling Det finns relativt få utvärderingar av svenska medlingsprojekt för unga lagöverträdare. Här kan nämnas utvärderingar av medlingsverk- samheten i (, , Medling ur brottsofferperspektiv – en utvärdering, 1996, Leiknes, , Brottsoffers upplevelse av medling. En utvärdering av kommuns medlingsverksamhet, 1999 och , , Unga gärningsmäns syn på medling som konfliktlösning, 1998). Däremot finns det åtskilliga utvärderingar av olika projekt utomlands. Det har dock påståtts att många av dessa håller ganska låg vetenskaplig nivå. Ofta saknas kontrollgrupper och antalet personer som har ingått i undersökningen är som regel få (m.fl., Medling vid brott. Om mötet mellan unga gärningsmän och brottsoffer, Kommentus förlag, 1998, s. 74). Sammantaget kan dock sägas att de undersökningar som finns visar på positiva resultat av medling både för gärningsmän och för brottsoffer. I Brottsförebyggande rådets rapporter (se kapitel 7) redovisas flera olika internationella undersökningar och forskningsresultat. Utredning- en kommer nedan att redovisa en del undersökningar som för utredningen har framstått som särskilt intressanta eller betydelsefulla. 5.2Vissa internationella undersökningar om medling vid brott En större amerikansk undersökning redovisades (Umbreit, , Victim Meets Offender, The Impact of Restorative and Mediation, Criminal , 1994). I undersökningen deltog flera hundra brottsoffer och gärningsmän som deltagit i fyra medlings- program på olika platser i . Det fanns även två kontrollgrupper till varje program. Resultaten visar bland annat att de vanligaste anled- 114 Forskning kring medling ningarna till att brottsoffer deltog i medling var att de ville täcka sina förluster och hjälpa gärningsmännen. Gärningsmännen deltog vanligen för att ställa till rätta. Vidare visade studien att medlingen hade en signifikant effekt för att minska brottsoffrets oro och känsla av utsatthet. Den viktigaste behållningen av medlingen för brottsoffret var att få tala om för gärningsmannen vilka konsekvenser brottet haft. Annat som var väsentligt för brottsoffret var att få svar på frågor och förhandla fram en överenskommelse om kompensation. Att överens- kommelsen sedan faktiskt följdes var det minst viktiga för brottsoffret. Undersökningen visar dock att brottsoffren har bättre förutsättning att faktiskt erhålla ersättning av gärningsmannen om de har deltagit i medling. För gärningsmännen var det viktigaste med medlingen att få berätta för brottsoffret om händelsen, att få be om ursäkt, att förhandla fram en gottgörelse och att betala ersättningen. Undersökningen visade också att brottsoffer som hade deltagit i medling kände sig mer delaktiga i rättsprocessen än de som inte medverkat. Vidare upplevde de att rättvisa hade skipats och att de hade behandlats rättvist av rättssyste- met. Resultatet visade även att brottsoffrens rädsla för att åter utsättas för brott minskade genom medlingen. Undersökningens resultat kan också tyda på en minskad risk för återfall i brott för de gärningsmän som har deltagit i medling, men minskningen var inte statistiskt signifikant. Av studien framgår också att av brottsoffren ansåg att de deltog i medlingen av fri vilja. Motsvarande siffra för gärningsmännen var . De brottsoffer som valde att inte medverka angav som skäl till att de inte ville delta främst tidsbrist, att de redan hade träffat en uppgörelse med gärningsmannen och att de inte ville träffa gärnings- mannen på grund av att de var för arga på denne. Av det totala antalet om 1 131 medlingar som genomfördes i programmen kom parterna fram till en överenskommelse i av fallen. Enligt studien var av brottsoffren och av gärningsmännen nöjda med resultatet av medlingen. I princip samtliga offer och gärningsmän upplevde medlaren som rättvis. Brottsoffer som deltagit i undersökningen har uttryckt flera positiva aspekter med medling. Exempel på sådana aspekter är att brottsoffret har känt sig delaktig, att offret fått tillfälle att uttrycka sina åsikter och känslor, att brottsoffret har hjälpt till med rehabiliteringen av gärnings- mannen samt att offret har fått se att gärningsmannen är mänsklig. Bland de positiva konsekvenserna av medlingen som framfördes av gärningsmännen kan nämnas att de fick tillfälle att uttrycka sina känslor, att de fick ta del av och förstå brottsoffrets känslor, att de fick brottsoffret att må bättre, att brottsoffret ändrade uppfattning om dem, Forskning kring medling 115 att de fick tillfälle att ställa till rätta samt att de kunde undvika rättegång och straff. Även om det var få brottsoffer som framförde kritik mot medlings- förfarandet tyder undersökningen på att det kan finnas vissa negativa aspekter för brottsoffren. En sådan synpunkt var att medlingsverksam- heten saknade befogenhet att se till att överenskommelsen uppfylldes. Andra synpunkter var att man var missnöjd med medlaren, att gärningsmannen hade en dålig attityd, att föräldrarna var eller inte var närvarande vid medlingen samt att brottsoffret kände sig tvingat att delta och därför kränkt på nytt. Också vissa gärningsmän har framfört kritik mot medlingsförfarandet. Bland annat har de känt sig orättvist behandlade och känt sig alltför kritiserade av brottsoffret. Sammantaget kan dock sägas att Umbreits undersökning till över- vägande del visar på mycket positiva resultat av medling för unga lagöverträdare. I , , pågår ett stort forskningsprojekt med familjegruppskonferenser kallat (Reintegrative Shaming Experiments). Projektet är inte avslutat, men vissa delresultat har offentliggjorts. I projektet har hälften av gärningsmännen slumpvis hänvisats till familjegruppskonferenser och den andra hälften har hanterats på sedvanligt sätt inom rättsväsendet. Enligt en preliminär rapport (, och , , The Victim´s Perspective, , 1997) intervjuades 35 brottsoffer vars gärningsmän hänvisades till konferenser och 36 offer där gärningsmännen var kvar inom rättssystemet. Denna undersökning skall följas upp med ytterligare intervjuer efter att har förflutit. Enligt de preliminära resultaten kände sig brottsoffren tryggare och mer delaktiga vid konferenserna än vid den normala rättsprocessen. Av de brottsoffer som inbjöds till konferenser deltog . Det var vidare mer troligt att brottsoffret får en ursäkt från gärningsmannen vid en konferens () än om ärendet går till rättegång (). De brottsoffer som deltagit vid konferenserna fick även ersättning för sina skador i betydligt större utsträckning än de offer vars gärningsmän dömts vid en rättegång (respektive ). Vidare blev brottsoffren efter konferenserna mindre arga på gärningsmännen och ökade sin sympati för denne. Undersökningen tyder också på att brottsoffren känner sig säkrare vid konferenser än vid rättegångar. av de brottsoffer som deltagit i en konferens var efter konferensen fortfarande rädda för gärningsmannen. Brottsoffer som medverkat vid konferenser var också mindre rädda för att på nytt utsättas för brott av gärningsmannen än brottsoffer som deltagit i en rättegång. Vidare trodde brottsoffer som 116 Forskning kring medling varit med vid konferenser i mycket mindre utsträckning än brottsoffer som upplevt en rättegång att gärningsmannen skulle återfalla i brott. Inom har även gärningsmännens upplevelser av konferenser respektive rättegångar undersökts. Även dessa resultat är preliminära och skall följas upp av ytterligare undersökningar. Enligt en rapport (, och , , Restorative and Deterring Crime, , 1997) har 548 gärningsmän (rattfyllerister och ungdomsbrottslingar) intervjuats. Av de gärningsmän som deltagit i en konferens ansåg att resultatet av denna var rättvist. Motsvarande siffra för gärningsmän vars ärende gått till rättegång var . Både ungdoms- brottslingar och rattfyllerister som deltagit i konferenser trodde i större utsträckning än gärningsmän som åtalats att de kommer att åka fast om de återfaller i brott. Rattfyllerister som medverkat vid konferenser trodde också i större utsträckning än sådana som åtalats att det skulle bli stora problem om deras familjer och vänner fick veta att de hade återfallit i brott. Både ungdomsbrottslingar och rattfyllerister som har deltagit i konferenser uppgav att de kände sig uppmuntrade till att följa lagen i högre grad än gärningsmän som har varit med om en rättegång. Det finns en undersökning där jämförelser gjorts mellan direkt och indirekt medling (Umbreit, , och , A., Mediation of Criminal Conflicts in : An Assessement of Services in Coventry and Leeds, , , 1996). De undersökta medlingsprogrammen hanterar ärenden från olika stadier i rättsprocessen och arbetar i många fall med allvarliga brott. Av de fall som hänvisades till medling resulterade i medling som till skedde indirekt. Brottsoffrens och gärningsmännens upplevelser av medlingen varierade något beroende på om medlingen skett direkt eller indirekt. av brottsoffren som deltagit i direkt medling var nöjda med rättsprocessen, medan motsvarande siffra för de brottsoffer som medverkat vid indirekt medling var . För gärningsmännens del var av de som deltagit i indirekt medling nöjda. Motsvarande siffra för de gärningsmän som deltagit i direkt medling var . Även gärningsmännens upplevelse av att ha behandlats rättvist var högre för dem som deltagit i indirekt medling än för dem där medlingen skett vid ett personligt möte, . Brottsoffren däremot upplevde att de hade behandlats rättvist i högre utsträckning i de fall medlingen varit direkt () än när den skett indirekt (). Både brottsoffer och gärningsmän ansåg att de deltagit frivilligt i medlingen i större utsträckning när den varit direkt än när den varit indirekt. Vidare var både brottsoffer och Forskning kring medling 117 gärningsmän mer nöjda med resultatet av en direkt medling än en indirekt. En engelsk undersökning som omfattade mer en 1 000 ärenden som hänvisats till medling (, och , S., Crime and Accountability, , HMSO, 1990) visade bland annat att av de brottsoffer och av de gärningsmän som fick tillfälle att delta i medling ville medverka. Enligt undersökningen lindrades vidare oron för av brottsoffren och ansåg att medlingen var värdefull av andra skäl. av offren tyckte att de inte hade vunnit något med medlingen. av brottsoffren uppgav att de skulle rekommendera andra brottsoffer att delta i medling. Vidare undersöktes återfallsfrekvensen för de unga gärningsmännen vid två av de studerade projekten genom en uppföljning . Enligt resultatet var återfallsrisken mindre för de gärningsmän som hade deltagit i medling än för dem som inte medverkat. De gärningsmän som genomgått medling och återföll i brott begick mindre allvarliga brott än övriga gärningsmän. Antalet gärningsmän som omfattades var emellertid för lågt för att resultatet skall vara statistiskt signifikant. Just frågan om medling vid brott kan leda till en minskad risk för att gärningsmannen skall återfalla i brott är något som har diskuterats mycket. Det finns studier som har visat en signifikant lägre återfallsfrekvens bland gärningsmän som har genomgått medling jämfört med andra typer av insatser (Scneider, ., Restitution and Recidivism Rates of Juvenile Offenders: Results from four experimental studies, Criminlogy 24, 1986). Det finns också en österrikisk studie där återfallsfrekvensen har studerats (, , Die Rückfall-häufigkeit nach einem Aussergerichtlichen Tatausgleich bei Erwachsenen; Österreichische Richterzeitung, 1999). I undersök- ningen har ärenden med vuxna lagöverträdare som har genomgått medling studerats av . Dessa ärenden har jämförts med liknande ärenden som har behandlats i domstol. Enligt resultatet avseende förstagångsbrottslingar återfaller av dem som genomgått medling jämfört av dem som behandlats på sedvanligt sätt i rättssystemet. Motsvarande siffror för dem som har dömts för brott är för medlade ärenden och för de övriga. Resultaten är dock inte helt entydiga. Det bör också påpekas att det finns flera svårigheter med denna typ av under- sökningar, t.ex. att visa att det är just medlingen som medfört att en gärningsman inte återfaller i brott.