sou · GOB328d3 · 2001-01-01 00:00:00 — SFS 1997:1231, Förordning med instruktion för Svenska EU- program-kontoret för utbildning och kompetensutveckling. SFS 1997:1268, Lag om kommuners ansvar för ungdomar mellan . SFS 1998:201, Förordning med instruktion för . SFS 1998:276, Förordning om statligt stöd till särskilda satsningar på utbildning av vuxna. SFS 1998:674, Lag om inkomstgrundad ålderspension. SFS 1998:702, Lag om garantipension. SFS 1998:1784, Förordning om arbetsmarknadspolitiska aktiviteter. 1996/97:112, Utvecklingsplan för förskola, skola och vuxenutbild-ning – Kvalitet och likvärdighet. 1996/97:120, Regeringens skrivelse om handikappolitik. 1997/1998:237, Förtidspension. 1998/99:121, Samverkan, ansvar och utveckling. Utvecklingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning. 1999/2000:97, Vilande förtidspension. SOU 1990:19, Handikapp och välfärd? En lägesrapport – delbetänk-ande av handikapputredning. SOU 1992:122, Social bakgrund, studiestöd och övergång till högre studier. SOU 1993:85, Ursprung och utbildning. SOU 1995:141, Folkbildning och vuxenstudier. SOU 1996:27, En strategi för kunskapslyft och livslångt lärande. SOU 1996:90, Sammanhållet studiestöd. SOU 1996:164, Livslångt lärande i arbetslivet – steg på vägen mot ett kunskapssamhälle. SOU 1996:167, Gymnasieutbildning för vissa ungdomar med funktions-hinder. SOU 1996:169, Förnyelse av kommuner och landsting. SOU 1997:118, Delade städer. SOU 1997:120, Vuxenpedagogik i – Forskning, utbildning, utveckling. SOU 1997:158, Vuxenutbildning i teori och praktik. SOU 1997:166, Ohälsoförsäkringen – Trygghet och aktivitet. SOU 2000:28 Bilaga 777 SOU 1998:3, På distans – Utbildning, undervisning och lärande. SOU 1998:51, Vuxenutbildning och livslångt lärande – Situationen inför och med . SOU 1998:57, Utvärdering av distansutbildningsprojekt med IT- stöd. SOU 1998:66, Funkis – funktionshindrade elever i skolan. SOU 1998:83, På distans – utbildning, undervisning och lärande; Kostnadseffektiv distansutbildning. SOU 1998:104, Arbetsgivarens rehabiliteringsansvar. SOU 1998:106, Unga i ohälsoförsäkringen – Tid för aktivitet och utveckling. SOU 1998:121, Arbetsförhållanden och attityder – professionellas mö-te med personer med funktionshinder. SOU 1999:23, Utveckling av mänskliga resurser i arbetslivet. SOU 1999:39, Vuxenutbildning för alla? Andra året med Kunskaps- lyftet. SOU 1999:46, Ökade socialbidrag. SOU 1999:63, Att lära och leda – En lärarutbildning för samverkan och utveckling. SOU 1999:66, God vård på lika villkor? – om statens styrning av hälso- och sjukvården. SOU 1999:97, Socialtjänst i utveckling. SOU 1999:119, Utvärderingen av KY. SOU 1999:122, Kvalificerad Yrkesutbildning. Slutbetänkande från kommittén för kvalificerad yrkesutbildning. SOU 1999:137, Hälsa på lika villkor – andra steget mot nationella folkhälsomål. SOU 1999:141, Från till en Strategi för Livslångt Lä- rande. Ett perspektiv på svensk vuxenutbildningspolitik. SOU 2000:01, En uthållig demokrati – Politik för folkstyrelse . SOU 2000:07, LU – /2000. Ett nationellt kunskapslyft för vuxna Huvudstrategin för att bevara och utveckla vår välfärd och förhindra uppkomsten av ett tvåtredjedelssamhälle är att skall utvecklas som ett kunskapssamhälle, där alla människor får reella möjligheter att vidareutveckla sig. Utbildning spelar en central roll för att stimulera den ekonomiska tillväxten. En parlamentariskt sammansatt kommitté tillkallas med uppdrag att i ett första steg föreslå mål för ett nationellt kunskapslyft för vuxna som en del i en strategi för ett livslångt lärande. Kommittén skall därvid bedöma -om de allmänna målen för den samhällsstödda vuxenutbildningen behöver revideras, -hur dessa mål skall kompletteras för att omfatta alla former av vuxenutbildning. Arbetet skall avspegla hela vuxenutbildningen och visa vilken kontinu- erlig utbildning och fortbildning som vuxna behöver i ett samhälle där kraven på kunskap höjs. -bedöma vilka satsningar det behövs på grundläggande och gymna- siala utbildningar och på andra former av fortbildning och vidare- utbildning, -göra denna bedömning ur den enskildes, samhällets och arbetslivets perspektiv. Kommittén skall i ett andra steg, med beaktande av den centrala frågan om ansvaret för utbildningens finansiering, -ta ställning till vilket ansvar som skall vila på den offentligt finan- sierade utbildningen och på arbetslivet för olika typer av utbild- ningsinsatser, -föreslå vilket ansvar varje individ bör ta för sin egen kompetens- utveckling. -analysera i vilken utsträckning nuvarande former för vuxenutbildning och organisationen av den samhällsstödda vuxenutbildningen tillfredsställer de ökande behoven av återkommande utbildning, -definiera roller och föreslå en ansvarsfördelning som leder till en rationell användning av samhällets resurser och till att så många vuxna som möjligt kan ta del av den utbildning de behöver och öns- kar, -i samverkan med kommittén om arbetsmarknadpolitikens roll, om- fattning, inriktning och avgränsning (dir. 1993:132 och 1995:33) analysera samspelet mellan arbetsmarknadsutbildningen och den övriga vuxenutbildningen och skolan, -pröva möjligheten att påtagligt öka flexibiliteten i utbildningssystemet genom att föreslå ett arbetssätt som ger möjlighet till successiv intagning, mera individualiserad utbildning, avbrott för arbete m.m. -bedöma om vuxna har tillfredsställande möjligheter att få utbildning på gymnasial nivå och föreslå åtgärder, varvid kommittén bl.a. skall överväga om vuxna skall garanteras rätt till utbildning i vissa av gymnasieskolans kärnämnen. -överväga åtgärder som kan stimulera den pedagogiska utvecklingen inom den samhällsstödda vuxenutbildningen. Kraven på en hög nivå på befolkningens utbildning är större än . Det hänger naturligtvis ihop med det moderna sam- hällets föränderlighet och komplexitet. Utbildning är inte längre någonting som en människa slutför en gång för alla i ungdomsåren. Det behövs omfattande satsningar på ett livslångt lärande som ger alla människor reella möjligheter att vidareutveckla sig. En snabbt växande informationsmängd, ökande kontakter och samarbete med omvärlden och förändrade villkor i såväl samhällsliv som arbetsliv ställer delvis nya krav på människan. Näringslivet konkurrerar allt mera med hjälp av produktionssystem, snarare än med produktion. Därigenom blir de anställdas kunskapsnivå allt viktigare – vi går från ett arbets- och kapitalintensivt till ett alltmer kunskapsintensivt arbetsliv. Kunskap för ett utvecklat medborgarskap Det livslånga lärandet är en demokratifråga. Människor måste ha mera att säga till om i sin vardag så att de tillsammans med andra kan forma framtiden. För att som individ bli stark nog att erövra vardagsmakten är en hög utbildningsnivå viktig. Med utbildning växer självförtroende, självtillit och identitet, och därmed ökar de reella möjligheterna att utöva inflytande över sin situation, i arbetet och . Den utveckling vi sett där makt har överförts från centrala myndigheter och organisationer till individer och lokala organ, bär på möjligheter till ökat inflytande och ansvar för den enskilda människan. finns risker att de nya möjligheterna till stor del kommer att utnyttjas av en välutbildad och etablerad elit. Utbildning är ett av de viktigaste instrumenten för att skapa rättvisa, jämlikhet och jämställdhet mellan enskilda människor och mellan olika grupper av människor. Utan de omfattande insatser som gjorts skulle vi haft ett långt mer segregerat samhälle än vi har. För många kvinnor med kort utbildning har vuxenstudier varit början till ett nytt liv. För många invandrare utgör svenskundervisning och annan kompletterande utbildning en förmedlande länk in i det svenska sam- hälls- och arbetslivet. För arbetslösa utgör den samhällsstödda vuxen- utbildningen en viktig chans att stärka sina möjligheter att på nytt få fotfäste på arbetsmarknaden. Utvecklingen in i ett samhälle med en ökande informationsmängd bär på en rad möjligheter men medför också nya problem. Hur människor förhåller sig till all den information som finns att tillgå i det moderna samhället är en jämlikhetsfråga. När stora grupper av människor inte har tillgång till information och inte kompetens att omforma information till kunskap uppstår nya klasskillnader, där gränsen dras mellan dem som kan och dem som inte kan bearbeta och i sin vardag införliva den information som finns tillgänglig. Enligt Statskontorets uppskattning finns nära en miljon människor i åldern 20–som i formell mening endast har folkskole - eller grundskoleutbildning. Det råder fortfarande stora skillnader i utbild- ningsnivå mellan män och kvinnor, mellan olika kategorier av arbets- tagare, mellan anställda i olika företag och organisationer och mellan befolkning i olika regioner i landet. Om vi inte lyckas jämna ut klyftorna riskerar vi att hamna i ett tvåtredjedelssamhälle, där en tredjedel av befolkningen på grund av bristande utbildning är hänvisad till kortvariga lågavlönade arbeten eller långvarig arbetslöshet, ofta med försämrat självförtroende och dålig självkänsla som följd. I tider av hög arbetslöshet är det särskilt viktigt med utbildning för framtiden. Det livslånga lärandet får stå som motto för människors strävan att genom utbildning förbättra sin ställning på arbetsmarknaden, öka inflytandet över det egna arbetet och vidga perspektiven i den personliga utvecklingen. Det är nödvändigt att vuxna människor tillägnar sig en förmåga både att anpassa sig till och att kritiskt granska de nya förhållanden som ständigt uppstår i samhället. En god förmåga att anpassa arbetslivet och produktionen till nya och förändrade villkor är avgörande för att ett litet exportberoende land som skall kunna öka tillväxten och bibehålla välfärd och sys- selsättning. Människors kunskaper och arbetsvilja samt deras förmåga att använda och utveckla ny teknik och aktivt medverka i förändring av arbetsorganisation kan ge de framtida konkurrensfördelarna och därmed de nya jobben. Det ställer krav på ökad kompetens på alla nivåer. Enligt den sysselsättningsstudie som genomförts av till- kommer det nya arbetstillfällen med krav på högre kvalifikationer, medan en lika stor andel arbetstillfällen med enklare arbetsinnehåll försvinner. Tillskottet till arbetskraften av per- soner med ny utbildning utgör . Åter- kommande kompetensutveckling och utbildning får därmed en ökad betydelse. Samspelet mellan formell utbildning och lärande i arbetet och , är en god grund för sådan utveckling. En förutsättning för att kompetenshöjande insatser skall leda till verklig utveckling i arbetslivet är att dessa går hand i hand med arbetsorganisatoriska förändringar som främjar lärande och kräver ny kompetens. Det handlar om en önskvärd maktförskjutning när fram- tidens arbetsplats kännetecknas av plattare organisation, mer inflytande och ansvar för dem som arbetar där, ett utvecklat lagarbete, bredare arbetsuppgifter osv. Än så länge utförs bara en del av alla arbeten på arbetsplatser med en arbetsorganisation som möjliggör en kompe- tensutveckling i arbetet. Visionen om det goda arbetet är ännu inte för- verkligad. Där den lärande organisationen praktiseras visar den sig vara mycket framgångsrik både för den anställde och för arbetsgivaren, så- väl i offentlig som i privat sektor. Den ger ett naturligt och kontinuerligt intresse för kompetensutveckling och den skiljer inte deltagarna i processen från produktionen på det sätt som sker vid traditionell perso- nalutbildning. Erfarenheter och kunskaper kring dessa frågor finns dokumenterade genom bl.a. det arbete som bedrivits av Arbetsmark- nadsverket, Arbetslivsfonden och Arbetsmiljöfonden. För utbildning i arbetslivet ansvarar i första hand arbetsgivarna. Det finns emellertid brister i rådande system. Man kan bl.a. peka på att den nuvarande internutbildningen allt för ofta är begränsad och snävt funk- tionsinriktad som den ofta gynnar dem som redan har en god utbildning. De som inte får del av utbildning och utveckling fastnar i mindre kvalificerade arbetsuppgifter eller riskerar arbetslöshet. Den ojämlika utbildningsnivån riskerar därigenom att förstärkas i det framtida arbetslivet. Kunskap för vidare studier Alla ungdomar erbjuds nu en treårig gymnasieutbildning, där alla na- gymnasieprogram innehåller en kärna av studieförberedande ämnen som ger allmän behörighet till högskolan. fram- över utgör gymnasial vuxenutbildning en nödvändig grund för att möj- liggöra för fler vuxna att studera vid universitet och högskolor. Den enskilda människans möjligheter och resurser skall vara ut- gångspunkten för all vuxenutbildning. Vuxenutbildningen skall svara mot mycket skilda behov och erbjudas på de studerandes villkor. Särskilda ansträngningar behöver göras för att förbättra yrkesverk- sammas möjligheter till all utbildning, inte minst till högre utbildning. Det är i detta sammanhang viktigt att utbudet av kurser och organisationen av utbildningen är sådan att den motsvarar efterfrågan och stimulerar till vidareutbildning. Möjligheterna till deltidsstudier bör därvid beaktas liksom utbildningens placering och rum så att yrkesverksammas deltagande underlättas. Detta är också ett sätt att tydliggöra för de studerande i vuxenutbildningen att det på olika sätt är utvecklande att läsa vidare och att olika vägar står öppna till högre utbildning. är det viktigt att undvika oönskade inlåsningseffekter som innebär att lediga platser står tomma i näringslivet medan de som kan fylla dessa vakanser befinner sig i utbildning. Därför krävs mångfald och flexibilitet. Vi har , och behöver också , utbildning av skiftande slag. Det är önskvärt med en ökad tillgänglighet till utbildning för den vuxna befolkningen. I syfte att överbrygga avstånd och tid kan distansutbildning vara ett viktigt komplement till andra metoder. All erfarenhet visar att kortutbildade och andra som är eftersatta i utbildningsväsendet är svårare att rekrytera till vidare utbildning. En strategi för livslångt lärande måste fokusera de erfarenheter som finns och de förutsättningar som krävs för att dessa grupper skall vilja gå in i utbildning och kompetensutveckling. Det bör understrykas att även med en ökad tillgänglighet av utbild- ning för den vuxna befolkningen måste individen ta en betydande del av ansvaret för den egna kunskapsutvecklingen. Ingen utveckling kan äga rum vare sig genom utbildning eller kompetensutveckling i arbetet utan den enskildes engagemang, arbetsvilja och insatser av egen tid och utan ekonomiska uppoffringar för den enskilde. Mål för ett nationellt kunskapslyft Vuxenutbildningen har en lå ng tradition i och nästan halva befolkningen deltar i vuxenutbildning i någon form. De allmänna målen för den samhällsstödda vuxenutbildningen finns publicerade läroplan för de frivilliga skolformerna (Lpf 94). För de skilda anordnarna av samhällsstödd vuxenutbildning har dessa allmänna mål olika tyngdpunkt. För det offentliga skolväsendet för vuxna gäller enligt skollagen dessutom ett fördelningspolitiskt mål, nämligen att främst de som fått minst utbildning skall få möjlighet att stärka sin ställning i arbetslivet och i det kulturella och politiska livet. För den utbildning utanför den samhällsstödda vuxenutbildningen som vänder sig till vuxna, har samhället inte formulerat några mål. Kommittén skall som ett första steg utifrån befintliga utredningar m.m. av nuvarande utbildning för vuxna föreslå mål för ett nationellt kunskapslyft för vuxna som en del i en strategi för ett livslångt lärande. Kommittén skall därvid bedöma dels om de allmänna målen för den samhällsstödda vuxenutbildningen behöver revideras, dels hur dessa mål skall kompletteras för att omfatta alla former av vuxenutbildning. Arbetet med att formulera målen skall ha sin utgångspunkt i att skall utvecklas som kunskapssamhälle. En annan viktig utgångspunkt är utbildningens centrala roll för att stimulera den ekonomiska tillväxten. Detta är huvudstrategin för att bevara och utveckla vår välfärd och förhindra uppkomsten av ett tvåtredjedelssamhälle. Arbetet skall avspegla hela vuxenutbildningen. Resultatet av arbetet skall visa om och i så fall vilken kontinuerlig utbildning och fortbildning som vuxna behöver i ett samhälle där kraven på kunskap höjs. Kommittén skall bedöma vilka satsningar det behövs på grundläggande och gymnasiala utbildningar och på andra former av fortbildning och vidareutbildning. Bedömningen skall göras ur såväl den enskildes som samhällets och arbetslivets perspektiv. Ett flertal utredningar har arbetat med näraliggande frågor inom och ansvarsområden. Ytterligare några utredningar avslutas . En förteckning bifogas direktiven som bilaga. I sitt arbete skall kommittén utgå från statistik, kartläggningar, analyser och statistikbearbetningar som finns tillgängliga från utredningar, myndigheter, organisationer m.fl. Det är av vikt att de resultat som presenterats inom området bedöms i detta nya sammanhang. Kommittén skall i sitt arbete även beakta erfarenheter från andra länder inom vuxenutbildningsområdet. Särskilt skall erfarenheter från verksamheterna inom EU-program som och samt Adapt beaktas i sammanhanget. Frågor om ansvarsfördelning och finansiering I ett andra steg skall kommittén ta ställning till vilken ansvarsfördelning som skall gälla mellan den offentligt finansierade utbildningen och arbetslivet för olika typer av utbildningsinsatser. Härvid är frågan om ansvaret för utbildningens finansiering central. Kommittén skall också föreslå vilket ansvar varje individ bör ta för sin egen kompe- tensutveckling. Mångfalden och flexibiliteten betraktas av tradition som positiva och omistliga inslag i svensk vuxenutbildning. Olika slag av vuxenutbildning överlappar delvis varandra och olika huvudmän är aktiva inom närliggande eller samma områden men med något olika syften och med skilda former av finansiering. Vuxna som efterfrågar utbildning eller kompetensutveckling har svårt att överblicka utbildningsutbudet och kan därför få svårt att avgöra vart de skall vända sig för att få tillgång till den utbildning de behöver. Å andra sidan får en gränsdragning mellan olika utbildningsformer och anordnare inte drivas så långt att utbildningar med likartade mål inte kan erbjudas med väsentligt olika arbetsformer, exempelvis på distans respektive i grupp med mer lärarhandledning eller med olika arbetstakt. Arbetsfördelning och samverkan är viktiga inslag, om samhällets resurser skall kunna användas effektivt. Utvecklingen av kunskapscentra som bygger på samverkan och gemensamt resursut- nyttjande mellan olika utbildningsformer är ett bra exempel på detta. Kommittén skall analysera i vilken utsträckning nuvarande former för vuxenutbildning och organisationen av den samhällsstödda vux- enutbildningen tillfredsställer de ökande behoven av återkommande Kommittén skall definiera roller och föreslå en ansvarsför- delning som leder till en rationell användning av samhällets resurser och till att så många vuxna som möjligt kan ta del i den utbildning de behöver och önskar. Kommittén skall, i samverkan med kommittén om arbetsmarknads- politikens roll, omfattning, inriktning och avgränsning (dir. 1993:132 och 1995:33), analysera samspelet mellan arbetsmarknadsutbildning och den övriga vuxenutbildningen och skolan. Det inbegriper också kommunernas ansvar för ungdomar. Kommittén skall även utifrån arbetsmarknadspolitiska överväganden pröva möjligheten att påtagligt öka flexibiliteten i utbildningssystemet genom att föreslå ett arbetssätt som ger möjlighet till successiv intagning, mera individualiserad utbildning, etappavgångar som möjliggör avbrott för arbete, en kombination av utbildning och arbete m.m. Som en tredje del i sitt arbete skall kommittén fördjupa sig på föl- jande områden. Vuxnas möjligheter att få utbildning på gymnasial nivå Den frihet som följer av mål- och resultatstyrningen innebär på den gymnasiala vuxenutbildningens område, till skillnad från och gymnasieskolans, en mycket påtaglig frihet att dimensionera utbildningsresurser och utbildningsutbud. Alla kommuner anordnar inte vuxenutbildning på gymnasial nivå i den utsträckning som efterfrågas, och alla kommuner åtar sig inte heller att – i enlighet med systemet med interkommunal ersättning – betala för sådan utbildning i en annan kommun. Frågan är om detta lett till ökade klyftor mellan olika kommuner och vilka effekter det haft på utbud och deltagande. Av arbetsmarknadsskäl har staten under satsat betydande extra resurser för att öka möjligheterna för vuxna till bl.a. gymnasial vuxenutbildning. Staten har ydligt markerat att detta varit extra satsningar utöver kommunernas planerade vuxenutbildning. Aktuell statistik över elevantalet i Komvux tyder på att kommunerna har dragit ner på den reguljära utbildningen. En påtaglig koncentration till dagkurser har också skett . Detta försvårar fritidsstudier och kan därmed innebära ökade krav på studiestöd. När arbetsmarknadsläget förbättras kommer kommunala neddragningar i den reguljära vuxenutbildningen inte längre att kunna kompenseras med extraordinära statliga resurser. Kommittén skall bedöma om vuxna med sina varierande förutsätt- ningar har tillfredsställande möjligheter att få utbildning i Komvux. Därvid skall kommittén överväga om möjligheterna att få vuxenutbild- ning på gymnasial nivå är tillräckliga dels ur den enskildes, dels ur ar- betslivets synvinkel. Om det inte är fallet skall kommittén föreslå åt- gärder för att förbättra förhållandena. Kommittén skall bl.a. överväga om vuxna skall garanteras rätt till utbildning i vissa av gymnasieskolans kärnämnen. Om kommittén finner det motiverat utifrån tidigare bedömningar, kan den även föreslå vissa förändringar beträffande rät- ten till grundläggande vuxenutbildning. För det offentliga skolväsendet för vuxna innebär det nya styrsystemet att staten anger mål och riktlinjer samt följer upp och utvärderar, medan driftansvaret ligger på skolhuvudmännen. De nya förutsättningar som förändringarna i samhället och arbetslivet innebär, ställer nya krav på vuxenutbildningen, på dess elever, lärare och rektorer. Eleverna måste aktivt leda och forma sitt eget lärande, skolan måste alltmer bistå med handledning och inspiration till eleverna i deras eget arbete. Ar- betsmetoder, pedagogik och organisation måste utvecklas för att mot- svara dagens krav. Kommittén skall överväga åtgärder för att stimulera den pedago- giska utvecklingen inom den samhällsstödda vuxenutbildningen. Om kommittén konstaterar att det finns hinder i föreskrifter eller styrsystem för en pedagogisk utveckling, skall kommittén lämna förslag på lämpliga förändringar. Kommittén skall särskilt överväga hur det faktum att vuxenutbild- ningen rekryterar en hög andel invandrare och en hög andel kvinnor kan tas till vara. Kommittén skall samråda med utredningarna inom Arbetsmarknads- departementet om arbetsmarknadspolitikens roll, omfattning, inriktning och avgränsning (dir.1993:132 och 1995:33) och invandrarpolitiken (dir.1994:130) samt utredningarna inom om studiestödssystemet (dir. 1994:148), om det inre arbetet i skolan (dir. 1995:19) och om distansmetoder inom vuxenutbildningen (dir. 1995:69) samt den särskilde utredaren med uppdrag att planera och låta genomföra en statlig utvärdering av folkbildningen (dir. 1994:12). Ramar för kommitténs arbete I den del som gäller förslag till mål för ett nationellt kunskapslyft för vuxna och bedömning av behovet av utbildning för vuxna skall kom- mittén redovisa sina överväganden . I ett andra steg skall kommittén lägga fram förslag till ansvarsfördelning mellan den offentligt finansierade utbildningen, arbetslivet och individen och till lämplig arbetsfördelning mellan olika anordnare av samhällsstödd vuxenutbildning. Uppdraget i sin helhet skall vara slutfört . Kommittén skall beakta regeringens direktiv (dir. 1994:23) till samtliga kommittéer och särskilda utredare att pröva offentliga åtagan- den.