sou · GOB3109d1 · 2001-01-01 00:00:00 — Jag bedömer att problemen, som inte kunde förutses när fattade beslut om att inrätta utbild- ningen, framförallt beror på oklarheter i fråga om utbildningens finansiering och vem som skall betala oförutsedda utgifter. Jag kan t.ex. konstatera att utbildningen har varit underfinansierad och att det har varit en källa för irritation. Mycket tid och möda har av många lagts ned på att lösa akuta ekonomiska problem. Enligt min bedömning är därför finansieringen den första frågan som måste få sin slutliga lösning. Det räcker emellertid inte för att långsiktigt säkerställa utbildningen. Det har även funnits oklarheter om hur SLU:s krav på förbättringar vid utbildningsanläggningarna skall betalas, eftersom utbildningen varit underfinansierad. Det har således saknats en nödvändig koppling mellan uppgifter och finansiering. Jag anser också att andelen examinerade studenter sedan utbild- ningens inrättande är för låg (). Det har gjorts insatser under det senaste läsåret som har förbättrat utfallet, av studenterna /2000 är enligt SLU klara med samtliga kurser och poäng. Denna höga nivå anser jag är viktig att behålla. Kapitel 6 – Övrig utbildning på hästområdet Jag föreslår att regeringen avsätter för att anordna utbildning för samer i att använda hästar inom renskötseln i enlighet med det förslag som getts in till utredningen av i , se bilaga 4. Jag föreslår att regeringen i regleringsbrev för SLU tydliggör SLU:s ansvar för genomförande av hovslagarutbildning som bedrivs vid i . Den årliga antagningen till utbildningen bör vara 30–35 elever. Jag förutsätter att SLU av- sätter erforderliga resurser för hovslagarskolans verksamhet, vilka enligt SLU uppgår till ca 3,1 miljoner . des en ökning med ca jämfört med vad som SLU avsätter för Hovslagarskolans verksamhet . En förutsättning för att kunna tillgodose sektorns behov av väl- utbildad och kompetent personal är att yrkena är attraktiva och erbjuder en bra arbetsmiljö och skäliga löner. Jag kan konstatera att det finns ett stort utbud av yrkesinriktade hästutbildningar. På gymnasial nivå erbjuds naturbruksprogram med inriktning häst vid 28 naturbruksskolor. Tre av naturbruksskolorna erbjuder riks- rekryterande gymnasieprogram med särskilda inriktningar. Den hippologiska högskoleutbildningen som inrättades ger möjlighet till hästutbildning på högskolenivå. Det finns således en samlad utbildning som i allt väsentligt tillgodoser hästsektorns behov av olika kompetenser och som skapar förutsättningar för de som så önskar att gå vidare från gymnasiala till högskolestudier inom området. Utbildningsverksamheterna vid de tre riksanläggningarna , och Wången spelar en viktig roll för att till- godose sektorns behov av välutbildad personal. Jag noterar att det pågår ett omfattande utvecklingsarbete för att ställa om anlägg- ningarna till att utgöra kunskapscentra för svensk hästsektor. Jag ser det som viktigt, inte minst från djurskyddssynpunkt, att det sker en ökad utbildning av hovslagare. Enligt företrädare för bland annat SHF och NS finns ett sådant behov. Hovslagarskolan i med SLU som huvudman har möjlighet att öka utbildningen av hovslagare om skolan ges ökade resurser. Mot bakgrund härav ser jag det som viktigt att SLU:s uppdrag att genomföra hov- slagarutbildning görs tydlig samt att tillräckliga resurser sätts av för hovslagarutbildningen. Jag har i skrivelse från i uppmärk- sammats på fördelar och möjligheter att använda hästar i ren- skötselarbetet. Detta är inte minst värdefullt sett ur naturvårds- och miljöperspektiv. pekar på att det är nödvändigt att återuppta den utbildning som genomfördes i mitten av 1990- talet för att hästens användning i renskötselarbetet skall kunna tas till vara. Jag delar den uppfattningen. Kapitel 7 – Forskning inom hästsektorn Jag föreslår att staten anvisar under peri- oden –2004 till för miljö, areella näringar och samhällsbyggande () för att ingå avtal med () om s.k. kollektiv forskning på hästområdet. En förutsättning för att staten skall anvisa medel till sådan forskning bör vara att NS inrättar en Hästnäringens Forskningsfond och Hästnäringens Forsk- ningsforum i allt väsentligt i enlighet med det förslag som NS gett in till utredningen samt att inrättar en särskild häst- forskningskommitté. En annan förutsättning bör vara att det träffas ett långsiktigt bindande avtal mellan och NS angå- ende uppgifter, ansvarsfördelning, styrformer och finansiering för den av inrättade hästforskningskommittén och för de av NS inrättade Hästnäringens Forskningsfond och Hästnäringens . Avtalsvillkoren bör i allt väsentligt överensstämma med de överenskommelser som träffat med andra stiftelser om s.k. kollektiv forskning. Avtalet skall för att vara gällande i lik- het med vad som gäller i motsvarande sammanhang godkännas av regeringen. Jag föreslår att staten anvisar för hästforskning till under förutsättning att näringen anvisar lika mycket, dvs. och Hästnäringens Forskningsfond bör sammanlagt totalt disponera ca . De till- gängliga forskningsmedlen som disponeras av och Häst- näringens Forskningsfond skall fördelas av den till MAS:s hörande hästforskningskommittén. Inom den föreslagna organisationen bör det avsättas resurser för att på lämpligt sätt föra ut både svenska och internationella forskningsresultat till aktiva och andra berörda. En kontroll- station bör verksamhet analysera och utvärdera forskningsverksamheten samt ge underlag och förslag till hur verksamheten bör bedrivas därefter. Jag bedömer att de resurser (3–3,) som ges till hästforskningsområdet är otillräckliga sett i relation till sektorns storlek och omfattning. Enligt min mening behövs ökade forskningsinsatser för att stärka organisationers och företags konkurrenskraft inom hästsektorn. Bedömningen delas såväl av referensgruppen som av SVA. En ökad satsning på hästforskning ligger enligt min uppfattning väl i linje med den särskilda satsning regeringen avser göra på forskning då hästforskning bör vara intressant för både unga och kvinnliga forskare. För att bedriva en så effektiv forskning som möjligt bör vi foku- sera våra forskningsområden på ett begränsat antal väl definierade områden och verka för att inom dessa bevara och utveckla en inter- nationell spetskompetens. Det är också viktigt att så många som möjligt får del av relevanta forskningsresultat. Forsknings- resultaten bör vara kollektiv information, vilket innebär att de resultat som uppnås är allmänt tillgängliga. För att ligga i forskningens frontlinje är det också angeläget att vi följer den internationella forskningen och att resultaten tas till vara på ett bra sätt och kommer de aktiva och andra berörda till del. För att tillgodose behoven av kunskapsuppbyggnad och kompetens- utveckling inom de områden där vi inte har spetskompetens är det viktigt att bygga upp internationella kontaktnät. Jag ser det som väsentligt att det bedrivs samarbete mellan forskare, universitet och med hästsektorns organisationer i andra länder. Förutom att resultaten av hästforskningen har betydelse för sektorns konkurrenskraft och utveckling, så är det också viktigt att skapa förutsättningar för sektorn att rekrytera personer som har kvalificerad kompetens inom hästområdet, framför allt till de olika som byggs upp inom hästsektorn. Kapitel 8 – Hästens roll i jordbrukspolitiken Jag föreslår att hästar skall ingå vid den svenska tillämpningen av den gemensamma jordbrukspolitiken inom EU, CAP, i tillämpliga delar vad gäller åtgärder som finns inom ramen för rådets förordning (1257/1999) om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar. De förslag som jag lämnar avseende hästen och hästhållningens roll inom ramen för den gemensamma jord- brukspolitiken avser endast hästar och hästhållning som bedrivs vid jordbruksfastigheter med mer än . Samtliga hästar som finns vid jordbruksföretaget skall beaktas, oavsett om hästen ägs av jordbrukaren eller av någon som inackorderar hästen vid respektive jordbruksföretag. Mina förslag om hästens roll inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken bör införas så fort som det är praktiskt möjligt, vilket enligt min bedömning är . Jag föreslår att hästhållning skall anses utgöra en s.k. primär produktionssektor inom jordbruket och att detta görs tydligt i gällande författningar. Detta medför att jordbruksföretagare som bedriver hästhållning således ges samma möjligheter som jordbrukare som bedriver verksamhet inom andra s.k. primära produktionssektorer inom jordbruket att erhålla investerings- stöd och startstöd till unga jordbrukare. Jag föreslår att antalet hästar skall ligga till grund vid beräk- ning av antal djurenheter på ett jordbruksföretag. Hästar skall anses utgöra en djurenhet. Även hästinnehav skall således ligga till grund för att få kompensationsbidrag vid odling av vall och för betesmark i stödområdena 1–5 samt för stöd till odling av vall inom ramen för åtgärden öppet och varie- rat odlingslandskap inom stödområdena 1–3. Jag föreslår att stöd för bevarande av utrotningshotade hus- djursraser skall ges till de svenska hästraserna russ, nordsvensk brukshäst, kallblodstravaren och den svenska ardennern. Stöd skall ges för ston när de föder ett renrasigt föl som registreras. Stöd bör ges med per avelssto de år som stoet föder ett renrasigt föl som registreras. Jag är glad att referensgruppen i allt väsentligt delar mina förslag i denna del eftersom de har diskuterats. Hästar och hästhållning är en viktig inkomstkälla för jordbruket. Hästarna och hästhållningens roll har dock förändrats sedan 1900- talets första hälft då hästen användes som dragare. spelar hästen och hästhållningen sin största roll för jordbruket som foderkon- sument och för inackorderings- och uppfödningsverksamhet. Hästen spelar även en viktig social roll för en levande landsbygd. Förutsättningar för en aktiv och intressant fritid skapas i lands- bygdsområdena, inte minst för unga flickor. konstaterar jag att hästen gör nytta för miljön, en levande landsbygd m.m. utan att det uppstår produktion av jordbruksprodukter som omfattas av jordbrukspolitikens marknadsordningar, dvs. sådana produkter som produceras utan att det finns en fullt ut marknadsfastställd efterfrågan på produkterna. Bedömningar gjorda av LRF pekar på att hästhållning skapar intäkter på för jordbrukssektorn. Hästhållning bör enligt min mening ses som en primär produktionssektor inom jordbruket. Detta är enligt min mening en viktig markering av den betydelse som hästar och hästhållning har för jordbruket. Vi bör enligt min mening fortsätta att verka för en gemensam avreglering av jordbruket men det får inte låsa oss och därmed utgöra ett hinder för en modernisering av jordbruket eller att genomföra en anpassning till verkligheten. Vi kan inte blunda för utvecklingen av det svenska jordbruket. Det är således att vi ser hästen som den resurs den är för det svenska jordbruket och i konsekvens med det införlivar hästen i den svenska tillämpningen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Ett införlivande av hästen i den svenska tillämpningen av EU:s gemensamma jordbrukspolitik ser jag således inte som någon motsats till strävan att reformera den gemensamma jordbrukspolitiken. Mina förslag syftar i allt väsentligt till att ta vara på möjligheterna att hjälpa till att modernisera och ställa om jordbruket som man når en lika behandling av olika produktionssektorer vad gäller de jord- brukspolitiska stöden samt tar vara på hästarnas positiva betydelse för miljö och öppna landskap. Hästen används i viss omfattning för utkörning av virke, främst i det tätortsnära skogsbruket. Hästen är i många fall ett bra alterna- tiv till andra småskaliga tekniker vid utkörning av virke, främst i känsliga områden där hänsyn måste tas för att bland annat skydda markvegetationen. Kapitel 9 – Djurskydd och miljö m.m. Jag föreslår att 4 § djurskyddslagens bestämmelse om att djur skall hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt skall omfatta alla hästar och inte bara de som används för tävling. Vidare bör regeringen eller efter regeringens bemyndigande som en följd av första stycket få meddela ytterligare föreskrifter om hur alla hästar skall hållas och skötas. Jag förutsätter att möjligt förbjuder taggtrådsstängsel och efter utredning annat olämpligt stängsel- material vid hästhållning. Jag föreslår att regeringen utfärdar förordning om ytterligare föreskrifter för verkställighet av förordningen (1993:1486) om godkännande av hovslagare. Enligt förordningen skall den som vill bli godkänd som hov- slagare betala en avgift för prövningen. Krav på hälsointyg vid transport av hingstsperma Jag föreslår att regeringen ger i uppdrag att analysera förutsättningarna för och konsekvenserna av att träffa en överenskommelse mellan och de nordiska grannlän- derna , och som innebär att ömsesidig dispens från kravet på att hälsointyg utfärdat av officiell veteri- när ges för hingstsperma som skickas mellan länderna. Djurskyddslagen som trädde 1988 innebar en betydande förstärkning av djurskyddet. I 2 § föreskrivs att djur skall behand- las väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Detta får anses vara den grundläggande principen för allt djurskydd. Lagen tog dock särskilt sikte på lantbrukets djur som ansågs vara en från djurskyddssynpunkt särskilt utsatt djurgrupp. Jag anser att det finns en brist i gällande djurskyddslag som bör rättas till. En god hästhållning förutsätter nämligen enligt min mening att ansvariga myndigheter kan meddela bindande föreskrifter om hur alla hästar skall hållas och skötas, inte som endast hästar som används i tävling. En sammanhållen svensk hästpolitik som skapar förutsättningar att bevara och utveckla hästsektorn i måste vila på en stadig grund och enligt min mening måste samma krav ställas på all hästhållning oavsett ändamålet med hästhållningen. En viktig faktor i det sammanhanget är att vi har friska och välskötta hästar som behandlas väl från djurskyddssynpunkt. På initiativ genomfördes ett landsom- fattande tillsynsprojekt som gällde hästhållning. Totalt besöktes 4 604 häststall av djurskyddsinspektörer. konsta- terar på basis av projektet att av de besökta stallarna av inspektörerna bedömdes ha en godtagbar djurhållning, hade smärre brister i djurhållningen och hade allvarliga brister. samlade bedömning av projektet är att hästhåll- ningen i överlag är ganska bra, men att det finns brister i efterlevanden av lagen. Mot bakgrund av att av hästhållningen i projektet uppvisar allvarliga brister kan förenklat antas att minst 4 000 hästar i hålls i en djurhållning som bedöms ha allvarliga brister. Det är inte tillfredsställande. Enligt min mening är det därför angeläget att ändra 4 § djurskyddslagen så att de problem vid tillämpningen av lagen som uppfattas av kommunerna på grund av skillnaden mellan tävlingshästar och icke tävlingshästar undanröjs. beslutade efter förslag från regeringen att införa ett system för godkännande av hovslagare. Regeringen utfärdade förordning (1993:1486) om god- kännande av hovslagare. I förordningen anges att hovslagare får godkännas av . För att bli godkänd som hovslagare skall man ha den utbildning eller kunskap i övrigt som Jordbruks- verket föreskriver. Som skäl för beslut anfördes att det är betydelsefullt att hovslageriverksamheten bedrivs på ett djur- skyddsmässigt godtagbart sätt och om ingreppen inte utförs på ett riktigt sätt kan det medföra skada och lidande för djuren. Det är därför viktigt att den som utför dessa ingrepp har goda kunskaper och praktisk färdighet. Vidare anfördes att det kan vara svårt för en hästägare att bedöma om en hovslagare har utfört ett riktigt arbete och då kan skadan redan vara skedd. Av bland annat det skälet ansågs det viktigt att djurägare när de vill anlita en professionell hovslagare har möjlighet att välja en hovslagare som har dokumen- terat goda kunskaper. Därför beslutade också om bestämmelser om godkännande av hovslagare. Trots beslut och regeringens förordning har Jord- bruksverket inte utfärdat föreskrifter om verkställighet av förord- ningen. Det är enligt min mening otillfredsställande. Därför före- slår jag att regeringen utfärdar förordning om ytterligare före- skrifter för verkställighet av förordningen (1993:1486) om god- kännande av hovslagare så att ett system för godkännande av hov- slagare kan införas. Upprörande bilder har visats på hästar även från som skickas till slakt till andra EU-länder eller till s.k. hästmarknader. De bilder och exempel som har visats på djurskyddsmässigt helt förkastliga transporter är dock enligt vad jag kan bedöma i strid med redan gällande bestämmelser inom EU. I första hand är det enligt min mening ett problem att tillsynen enligt gällande bestämmelser inte är tillfredsställande. Tillsynen måste således i första hand förbättras och det är angeläget att vi har en fungerande tillsyn i enlighet med gällande författningar. I många fall har den brustit även i och det är viktigt att kommunerna tar sitt ansvar och avsätter tillräckliga resurser för ändamålet. Även i sam- band med hästmarknader ser jag det som viktigt att kommunerna tar sitt ansvar för att tillsyn sker enligt djurskyddslagen. Vid en samlad bedömning anser jag dock att hästtransporter inom EU som görs i enlighet med gällande direktiv och svenska regler inte kan betraktas som förkastliga från djurskyddssynpunkt. Om kom- munerna i utövar en bra tillsyn enligt föreskrifter och vi inom EU kan diskutera de problem som finns i fråga en tillsyn över efterlevnaden av direktiven bedömer jag att gällande transportregler för hästar är acceptabla. Om vi vill för- bättra djurs förhållande i andra EU-länder och i detta fall för hästar så måste vi göra det inom ramen för EU-arbetet. Om man bedömer att det är ett särskilt land eller särskild hästmarknad i ett land som utgör problem från djurskyddssynpunkt kan ett alternativ vara att ta upp bilaterala diskussioner med det landet. Enligt min bedömning beror den export av hästar för slakt som sker på att slaktpriset är högre per häst i vissa län- der, t.ex. och , jämfört med det svenska slaktpriset. Det har diskuterats om det skall införas någon typ av statligt finan- sierad slaktpremie för häst. Syftet med denna skulle, som jag för- stått det, vara att se till att avräkningspriset vid slakt är lika högt som det pris som kan fås om hästen slaktas i något annat land. Grunden för att exportera skulle således falla bort. Jag känner dock stor tveksamhet inför en sådan lösning. I bedriver vi inte slakthästuppfödning och jag tycker att det är viktigt att vi inte får ett statligt subventionerat system som kan uppmuntra till sådan verksamhet. Jag utesluter dock inte att sektorn på frivillig grund inför någon premie eller hämtningssystem för att minska utgifterna för att skicka hästar till slakt. Jag bedömer dock att det inte i första hand är en fråga för staten. anser att hästhållning har en nära koppling till flera av de miljökvalitetsmål som har fastställt. I första hand är det målen om Ett rikt odlingslandskap, Ingen övergöd- ning och Grundvatten av god kvalitet som berörs. Jordbruks- verket anger att hästar utgör ett värdefullt inslag i odlingsland- skapet genom hästarnas betning och att hästar bidrar till att hålla landskapet öppet. Hästarnas inslag som betesdjur hjälper till att upprätthålla hävden och de betesgynnade växtarterna. Vissa nega- tiva effekter i samband med hästars betning kan vara att fornläm- ningar skadas. En för hög beläggning kan också medföra skador på växter i naturbetesmarker och att växttäcket skadas så att marken inte kan ta upp de näringsämnen som finns i träck och urin och att växtnäringsförluster uppstår. anser att möjlig- heterna av att bättre ta till vara på hästgödsel inom jordbruket bör utredas. Vidare anser verket att lagstiftningen enligt gällande frågor om gödsel och avfall sett i relation till hästar bör ses över. Verket skriver att ett samarbete mellan jordbrukets organisa- tioner, hästnäringen och är viktigt för att lösa dessa frågor. Därför skulle jag se det som positivt om Jordbruks- verket tar initiativ till att i samråd med jordbrukets och hästnäring- ens organisationer kartlägga förutsättningarna för att bättre ta till vara på den resurs som hästgödseln utgör. Jag ser det som viktigt att hästgödsel betraktas som en resurs för svenskt jordbruk. Jag tycker det är viktigt att hänsyn tas till hästar och hästverk- samheter i den kommunala planeringen. Enligt min mening är detta av betydelse för de som vill kunna rida och köra i och i nära anslutning till tätorter, och för de som av t.ex. allergiskäl inte vill komma i nära kontakt med hästar. Allemansrätten medför att var och en har möjlighet att enskilt eller i grupp färdas och uppehålla sig på annans mark. Allemansrätten är till för enskilda personer. Allemansrätten kan såldes inte åberopas för organiserad hästverksamheter, t.ex. turridning, ridläger, travträning m.m. De som bedriver organiserad hästverksamhet bör alltid inhämta tillstånd från markägaren innan verksamhet skall genomföras. De meningskiljaktligheter som före- kommer på området omfattar främst ridning enligt Hästnäringens miljöråd. Jag tycker det är bra att hästsektorn har tagit fram rikt- linjer och ser det som angeläget att information ges till berörda. Kapitel 10 – Företag och organisationers ekonomiska situation och konkurrensförmåga Jag föreslår att regeringen anvisar till för att användas av det bolag som i skrivelse till Häst- politiska utredningen angett att de avser bilda under förutsättning av att det kan anvisas statliga medel för viss del av verksamheten. Syftet med bolaget är att ge ridskolorna tillgång till välutbildade och säkra hästar m.m. Jag föreslår att medlen anvisas under förutsättning att SvRF bildar det av förbundet föreslagna bolaget och att regeringen godkänner ett åtagande av bolaget om styrning, organisation och finansiering av bolagets verksamhet och att SvRF i särskild ordning finansierar bolagets driftkostnader inklusive kostnader för försäkring av hästarna under bolagets fem första verksam- hetsår. Jag kan konstatera att de ekonomiska förutsättningarna för trav- och galoppsporterna å ena sidan, och andra delar av hästsektorn är olika. Trav- och galoppsporternas finansierar en stor del av sin verksamhet via totalisatorspel vid hästtävlingar på den statligt reglerade spelmarknaden. Spel på hästar har kontinuerligt ökat allt- sedan ATG:s tillkomst . Det har medfört att ekonomiska förutsättningar skapats för att utveckla trav- och galoppsporterna och att svensk travsport har en internationellt sett ledande position. Trots detta är lönsamheten för de aktiva (hästägare, tränare och uppfödare) svag. Enligt bedömning av RST uppgår kostnaderna för travhästägarna till ca , och intäkterna i form av prispengar uppgår till ca . Flera travtränare har svårt att ta ut en lön som motsvarar avtalsenlig hästskötarlön. Jag kan efter samtal med trav- och galoppsporternas företrädare konstatera att det saknas förutsättningar för dessa två sporter att ta ett ytterligare utökat ansvar för andra delar av hästsektorn. SvRF fick i bidrag från RF, som kanaliserar det statliga stödet till centrala idrottsorganisationer. Jag anser att SvRF:s ekonomiska förutsättningar i huvudsak är att betrakta som tillfredsställande. Dock är soliditeten svag, vilket negativt kan påverka möjligheterna att vidta kapitalkrävande investeringar. Förbundet har enligt min mening också svårt att på egen hand finansiera särskilda projekt utanför den löpande verk- samheten. I likhet med svensk folkrörelsetradition är medlems- avgiften låg för att skapa möjlighet för många att delta. var resultatet negativt och visade ett underskott på ca . Prognos för visar att förbundet justerat för extra ordinära intäkter kommer att uppnå ett nollresultat.