sou · GOB34 · 2001-01-01 00:00:00 — In the view of the Committee, there are no substantial differences between the systems of rules in this respect, even if there are differences, inter alia, as regards so-called extended prohibitions and the special right to take action in Section 23, second paragraph of the Competition Act. Even as regards measures against the prohibited restrictive trade practices, the systems of rules have great similarities with each other. It has been observed that there are some differences as regards the possibility of obtaining indemnity for litigation costs. However, the Committee considers both that the applicable Swedish rules may be applied even in an EC law context, and that the other differences do not impede the effective application of EC law. has concluded that the conditions for the imposition of sanctions in the event of violations of EC law should be the same, irrespective of whether EC law or the Competition Act is applied. However, there are certain differences as regards the bases for computation of fines under EC law and the competition damage penalty under the Competition Act respectively. However, the Committee has concluded that it should be possible to apply the same principles for computation of the of the competition damage penalty (konkurrensskadeavgift) irrespective of whether the issue involves a violation of EC law or the Competition Act. recommends that the rule applicable for the Commission on matters of international authorisation should be applicable even when the Competition Authority shall apply law. However, in the opinion of the Committee, both reasons of principle and practice speak for that the Authority should primarily intervene against practices that are closely linked to . There are no generally applicable secrecy rules within the EU. has concluded that certain problems may arise in conjunction with international exchange of information but that it is not possible to submit unilaterally any proposal that solves these problems at national A national authorisation to apply Articles 81 and 82 of the does not, in the opinion of the Committee, mean that the Swedish secrecy provisions need to be amended. However, if the thoughts of the Commission in the are realised, the situation may change. has also made the assessment that, at this time, it is not necessary to introduce a provision concerning the duty of the Competition Authority to inform matters with EC law implications. has concluded that a decision of a national authority, for example, the Competition Authority, does not have any legal effects outside the territory of its own country. However, decisions of the Commission, to varying extents, have legal effects throughout the entire Community. For obvious reasons, the Committee has not been able to submit any proposals concerning the legal effects of Swedish decisions in other countries. has, as regards the question of enforcement, concluded that a decision by the Commission concerning fines or periodic penalty payments are enforceable in the Member States. A corresponding decision at national level can, in the absence of international treaties, only be enforced within the territory of the country itself. At present, the right to damages on the grounds of a violation of law is probably dependent upon the application of national law. This means that if national law affords an opportunity to obtain damages in the event of a contravention of a national competition statute, the contravention of an provision shall apply mutatis mutandis. is one of few Member States in the EU that has special legal provisions on the right to damages on the grounds of violation of competition laws, even if there are probably such rights under most of the national legal systems in the EU. It is not absolutely necessary, according to the Committee, to have any express statutory provision concerning the right to damages in the event of violation of Articles 81 and 82 of the . Furthermore, the EC courts have developed certain principles concerning the law on damages. This legal development is still continuing. In the view of the Committee, it would therefore be unfortunate to introduce statutory provisions concerning the right to damages in connection with a violation of Article 81.1 or 82. The proposal of the Committee has not identified any major impediments to the introduction of a national application of Articles 81 and 82 of the . It is proposed that the central provision concerning national application of these provisions be introduced in the Act on Application of European and Government Subsidy Rules (1994:1845). The Act currently contains, inter alia, provisions concerning the measures that the competent authority (the Competition Authority) may implement in conjunction with an investigation being conducted at the request of the EC Commission. The amendment proposed means, inter alia, that the Competition Authority may apply Articles 81 and 82 of the . The amendment also means that the Market Court and Court, when considering matters connected with such application by the Authority, may apply Articles 81 and 82. The rules of the Competition Act apply to the investigations, sanctions, etc. As indicated by the section on the deliberations of the Committee, the Committee does not consider that it is necessary to alter the Competition Act, except that it is proposed to introduce a reference to the Act on the Application of European and Government Subsidy Rules (1994:1845) into Section 5 of the Competition Act. It is proposed that a corresponding reference be introduced into the Market Court Act (1970:417). It is proposed that the statutory amendments enter into force on 1 January 2001. The rules of law already apply substantively in at this date. The statutory rules that the Committee propose do not affect the substantive validity of these rules. The Committee considers that it is not necessary to have any transitional provisions as regards the competence of the Competition Authority to apply rules. However, it is proposed that it should not be possible to impose the competition damage penalty for violation of law, to the extent that the matter relates to circumstances existing before the entry into force of the proposed rules. Consequences of the proposal In the opinion of the Committee, the proposal does not have any major economic implications. A national application of Articles 81 and 82 of the may be expected to increase effectiveness in the application of these rules and in this way have a positive effect on the national economy. As regards the Competition Authority, the proposal probably does not involve any extensive consequences, even if some need for training of staff is probably to be expected. If the Authority is authorised to apply EC law directly, this will probably also mean that some matters become more complicated and require further resources to be able to deal with them. It is at present unusual for the Commission to transfer matters to national competition authorities. However, it is not possible to anticipate the extent to which the Commission may, in the future, wish to transfer matters to national authorities. To summarise, the Committee considers that the proposal does not involve any immediate need for increased resources on the part of the Competition Authority. The Authority should be able to deal with matters concerning the application of EC law by redistribution of resources within the authority. The corresponding assessment has been made as regards other authorities. Lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20) Härigenom föreskrivs att det i konkurrenslagen ( 1993:20) skall införas en ny paragraf, 5 §, av följande lydelse. I 2 § lagen (1994:1845) om tillämpning av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler finns bestämmelser om nationell tillämpning av Europeiska gemenskapernas konkurrens- regler. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1994:1845) om tillämpning av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1845) om t illämpning av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler dels att rubriken närmast före 3 § skall tas bort, dels att 2 § skall ha följande lydelse, dels att det skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse, dels att rubriken närmast före 2 § skall ha följande lydelse, dels att det skall införas en ny rubrik närmast före 2 a § av följande Regeringen bestämmer vilken svensk myndighet som skall vara behörig vid tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrensregler. får tilläm- pa artiklarna 81 och 82 i Fördraget om upprättande av de europeiska gemenskaperna (EG- fördraget) i enlighet med artiklarna 84 och 85 i EG- fördraget, liksom i enlighet med rättsakter antagna med stöd av EG-fördraget. Vid prövning i anslutning därtill tillämpas artiklarna 81 och 82 i EG- fördraget även av Marknads- domstolen och . När artikel 81 eller 82 i EG- fördraget tillämpas enligt första stycket tillämpas 3, 9–12, 15, 16, 22–32, 45–56 §§, 57 § första stycket, 59–62 §§, 63 § första stycket 1, 2, 4 och 5 samt andra stycket, 64–65 §§ och 69 § konkurrenslagen (1993:20). Därvid skall hänvisningar till 6 § konkurrenslagen i stället avse artikel 81.1 i EG-fördraget, hänvisningar till 8 § kon- kurrenslagen i stället avse artikel 81.3 i EG-fördraget och hänvisningar till 19 § kon- kurrenslagen i stället avse artikel 82 i EG-fördraget. Ett beslut av Konkurrens- verket att en gruppundantags- förordning som har antagits av Europeiska gemenskapernas kommission inte skall vara tillämplig i ett visst fall får överklagas hos Marknads- domstolen, varvid bestämmel- serna om handläggning i lagen (1996:242) om domstolsärenden tillämpas. Åtgärder vidtagna på begäran av Europeiska gemenskapernas kommission Regeringen bestämmer vilken svensk myndighet som skall vara behörig att vidta åtgärder enligt 3 §. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Konkurrensskadeavgift får inte påföras för överträdelser eller åsidosättanden i den utsträckning som dessa har pågått före lagens ikraftträdande. Lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. skall ha följande lydelse. 1 §1 handlägger mål och ärenden enligt 1. konkurrenslagen (1993:20), 2. marknadsföringslagen (1995:450), 3. lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentför- hållanden, 4. lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan närings- idkare, 5. produktsäkerhetslagen (1988:1604), 6. lagen (1994:615) om ingripande mot otillbörligt beteende avseende offentlig upphandling. Bestämmelserna i 14, 15 och 16–22 §§ t illämpas inte i mål eller ärenden enligt konkurrens- lagen (1993:20) eller marknads- föringslagen (1995:450) . I mål enligt marknadsföringslagen tillämpas inte heller 13 a §. I stället gäller vad som föreskrivits i dessa lagar. 1 Senaste lydelse 1998:649. 2. lagen (1994:1845) om tillämpning av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler, 3. marknadsföringslagen (1995:450), 4. lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentför- hållanden, 5.lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan närings- idkare, (1988:1604), 7.lagen (1994:615) om ingripande mot otillbörligt beteende avseende offentlig upphandling. Bestämmelserna i 14, 15 och 16–22 §§ t illämpas inte i mål eller ärenden enligt konkurrens- lagen (1993:20), lagen (1994:1845) om tillämpning av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler eller marknadsföringslagen (1995:450). I mål enligt marknadsföringslagen tillämpas inte heller 13 a §. I stället gäller vad som föreskrivs i dessa lagar. Denna lag träder i kraft . Enligt direktiven skall utredaren analysera de rättsliga och sakliga förutsättningarna för en internrättslig behörighet att direkt tillämpa artiklarna 85.1 och 86 (nuvarande artiklarna 81.1 och 82) i EG- fördraget för svensk konkurrensmyndighet och domstol vid därtill knuten prövning. Om utredaren inte identifierar starka hinder mot att införa en sådan behörighet, skall han lämna förslag till lagregler som gör en effektiv tillämpning av de aktuella artiklarna möjlig. Utredaren skall särskilt analysera i vilken utsträckning de nuvarande reglerna i konkurrenslagen som gäller procedurer, undersökningar, påföljder m.m. kan tillämpas och är ändamålsenliga för det nya syftet. Vidare skall frågor som rör verkställighet och erkännande av domar m.m. behandlas med särskilt beaktande av förhållandet till Brysselkonventionen. Direktiven som helhet framgår av bilaga 1. Under arbetets gång har utredningen uppmärksammat den behörighet att tillämpa artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget på nationell nivå som följer av artikel 84 i fördraget. Denna behörighet, som omfattar tillämpning även av artikel 81.3, nämns inte i utredningens direktiv. Efter kontakt under hand med har dock bestämts att utredningen skall belysa även denna fråga. , alltså efter det att utredningsarbetet påbörjades, presenterade en vitbok om modernisering av reglerna om tillämpning av artiklarna 85 och 86 (nuvarande artiklarna 81 och 82) i EG-fördraget. De förslag som förts fram i vitboken kommer, om de genomförs, att innebära genomgripande ändringar av reglerna för tillämpning av de aktuella artiklarna. Sådana ändringar kommer med all sannolikhet att leda till att även den svenska konkurrenslagen behöver ändras. Kommissionen förväntas inte presentera några konkreta förslag till ändringar av rättsakter . emellertid i sitt arbete försökt att beakta de tankar som presenterats i vitboken. Utredningsarbetet har bedrivits på traditionellt sätt med regelbunda sammanträden. Den litteratur och de rättsfall som studerats framgår av betänkandets litteratur- och rättsfallsförteckning, bilaga 6. Ytterligare information har inhämtats genom underhandskontakter med företrädare för ansvariga ministerier eller konkurrensmyndigheter i flertalet av EU:s medlemsländer. Åtskillig information har därutöver inhämtats via kommissionens hemsida – liksom olika nationella konkurrens- myndigheters hemsidor – på internet. Utredningen har besökt direktorat för kon- kurrensfrågor och även haft kontakter under hand med tjänstemän vid direktoratet. Utredningen har vidare besökt den tyska konkurrens- myndigheten . Redan från början hade den europeiska integrationens tillskyndare klart för sig att konkurrenspolitiken kunde vara ett instrument i arbetet med att genomföra den gemensamma marknaden. I Kol- och stålfördraget, som trädde 1952, infördes regler om karteller och företagskoncentrationer, se artiklarna 65 och 66. innehöll ett mer utvecklat konkurrensrättsligt regelsystem i artiklarna 85–94, innefattande regler för företag i allmänhet, statliga företag, anti-dumping och statliga stödåtgärder. Dessa artiklar har förblivit oförändrade sedan sin tillkomst. reglerade inte närmare förfarandet i konkurrens- ärenden. Enligt artikel 87 skulle rådet utfärda tillämpningsföreskrifter. Generella sådana föreskrifter tillkom genom rådsförordningen 17/62. Den gav kommissionen huvudrollen vid konkurrensövervakningen inom gemenskapen. tillkom särskilda förordningar för att reglera konkurrensrättens tillämpning på transportområdet. Det var länge ovisst i vilken utsträckning kommissionen kunde utnyttja artiklar på konkurrensrättens område för att rådsförordningen 4064/89, som skulle lösa det problemet. har utvecklats vidare dels genom nya förordningar och andra generella instrument från rådet och kommissionen, dels genom individuella avgöranden av och Förstainstansrätten samt kommissionen. Dessutom har EG:s konkurrensrätt i stor utsträckning stått som förebild för den nationella konkurrenslagstiftningen i ett flertal av medlemsstaterna, bl.a. . I det följande skall lämnas en redogörelse för EG:s konkurrensrätt. Till följd av utredningsuppdragets inriktning behandlas de materiella reglerna endast kortfattat. Intresset koncentreras på förfarandet och på frågor som hör samman med det. I stort sett samtliga artiklar i EG-fördraget fick ändrad numrering när Amsterdamfördraget trädde i kraft . Om inte annat anges, används den nya numreringen i betänkandet. De grundläggande bestämmelserna inom EG:s konkurrensrätt återfinns i EG-fördraget, i första hand i artiklarna 81–86. Även fördraget om Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG) reglerar konkurrens- frågor, artiklarna 65 och 66. EKSG-fördragets bestämmelser omfattas inte av utredningsuppdraget och kommer inte att behandlas i den fortsatta framställningen. Det kan dock noteras att EKSG-fördraget är slutet och löper ut . Förmodligen kommer det fördragets konkurrensregler då att ersättas av EG-fördragets motsvarande regler. Konkurrenspolitiken har utformats närmare genom rättsakter som är utfärdade av rådet eller komissionen. En av de viktigaste av dessa rättsakter är rådets förordning 17/62 om tillämpningen av artiklarna 85 och 86 (nuvarande artiklarna 81 och 82),1 en annan är rådets förordning 4064/89 om fusionskontroll. Rådet har också utfärdat ett antal s.k. kompetensförordningar, som ger kommissionen behörighet att förordna om undantag enligt artikel 85.3 (nuvarande artikel 81.3). Kommissionen har i sin tur utnyttjat denna behörighet genom att utfärda ett antal s.k. gruppundantagsförordningar. Som gäller i allmänhet för EG-rätten finns inga förarbeten i svensk mening till rättsakterna inom EG:s konkurrensrätt. Kommissionen fattar beslut i enskilda konkurrensärenden. Ett sådant beslut är enligt artikel 249 (tidigare artikel 189) bindande för dem som det är riktat till. Även om beslutet alltså inte är bindande för utomstående, har kommissionens praxis i enskilda ärenden stor betydelse för utvecklingen av EG:s konkurrensrätt. Kommissionen utfärdar dessutom meddelanden och riktlinjer (på engelska notices respektive guidelines). Sådana dokument kan ha olika funktioner. är syftet att offentliggöra kommissionens uppfattning om hur överordnade konkurrensbestämmelser skall tillämpas. Ett exempel är det s.k. bagatellmeddelandet, i vilket kommissionen anger 1 Rådets förordning 17/62 Första förordningen om tillämpningen av fördragets artiklar 85 och 86 av , EGT nr 13, 21.2.1962, s. 204, senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1216/1999, EGT L 148, s. 5. bl.a. avtalstyper som den anser generellt sett inte vara omfattade av förbudet i artikel 81.1 i EG-fördraget. I andra fall ger dokumentet förklarande anmärkningar till bindande rättsakter utfärdade av kommissionen, t.ex. till vissa gruppundantagsförordningar. Ett kommissionsmedddelande som har intresserat utredningen särskilt är meddelande om samarbete mellan kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter. Dessa dokument är inte bindande för andra än möjligen kommissionen själv. De är emellertid av stort intresse, eftersom de redovisar kommissionens uppfattning i olika frågor och kommissionen har centrala uppgifter på konkurrensområdet. ger kommissionen ut en konkurrensrapport. I dessa rapporter redovisar kommissionen hur konkurrenspolitiken har utvecklats . I rapporterna behandlas olika avgöranden från EG:s domstolar och kommissionen tar ställning till hur de skall tolkas. har uttalat att kommissionens årliga rapporter skall beaktas vid tolkningen av konkurrensreglerna. har från första början spelat en viktig roll för konkurrensrättens utveckling inom EG. Instansordningen ändrades , då Förstainstansrätten inrättades. överklagas kommissio- nens beslut i konkurrensärenden till Förstainstansrätten, vars avgöranden kan överklagas till , dock endast såvitt avser rättsfrågor. kan också komma att ta ställning till frågor om tolkningen av i samband med att nationella domstolar begär förhandsavgöranden enligt bestämmelserna i artikel 234 (tidigare artikel 177) i EG-fördraget. Den rättspraxis på konkurrensområdet som och Förstainstansrätten har utvecklat är rikhaltig. Litteraturen på området är omfattande och svåröverskådlig. I en bilaga till betänkandet finns förtecknade rättsfall och litteratur som utredningen har studerat. I EG-fördragets preambel (fjärde stycket) framhålls betydelsen av en sund konkurrens då fördragets mål skall förverkligas. I artikel 2 i fördraget anges gemenskapens övergripande mål, nämligen att främja en harmonisk och väl avvägd utveckling av näringslivet inom gemenskapen som helhet, en hållbar och icke-inflatorisk tillväxt som tar hänsyn till miljön, en hög grad av ekonomisk konvergens, en hög nivå i fråga om sysselsättning och socialt skydd, en höjning av levnadsstandarden och livskvaliteten samt ekonomisk och social sammanhållning och solidaritet För att fullgöra dessa uppgifter anvisar artikeln olika medel, bl.a. att upprätta en gemensam marknad och en e konomisk och monetär union. Vidare hänvisas till artikel 3, där det anges i ett stort antal punkter vad gemenskapens verksamhet skall innefatta för att uppnå målen. I artikel 3.g nämns en ordning som säkerställer att konkurrensen inom den inre marknaden inte snedvrids. ingår som en integrerad del i det EG-rättsliga regelsystemet och har därmed samma huvudsyften som regelsystemet i stort. De skall således främja inte bara konkurrensen på den gemensamma marknaden utan även integrationen mellan medlems- staterna. EG bildades har konkurrenspolitiken varit ett viktigt medel i arbetet med att genomföra den gemensamma marknaden. Med utgångspunkt i fördragets bestämmelser har konkurrensrätten utvecklats genom sekundärrätt samt i , Förstainstansrättens och kommissionens rättspraxis. EG-fördragets konkurrensbestämmelser innehåller två generella förbud: förbudet i artikel 81 mot konkurrensbegränsande avtal och förbudet i artikel 82 mot missbruk av dominerande ställning. 2.2.2Förbudet mot konkurrensbegränsande avtal Artikel 81 lyder: 1.Följande är oförenligt med den gemensamma marknaden och förbjudet: alla avtal mellan företag, beslut av företagssamman- slutningar och samordnade förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstater och som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom den gemensamma marknaden, särskilt sådana som innebär att a inköps- eller försäljningspriser eller andra affärsvillkor direkt eller indirekt fastställs, b produktion, marknader, teknisk utveckling eller investeringar begränsas eller kontrolleras, c marknader eller inköpskällor delas upp, d olika villkor tillämpas för likvärdiga transaktioner med vissa handelspartner, varigenom dessa får en konkurrensnackdel, e det ställs som villkor för att ingå avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser, som varken till sin natur eller enligt handelsbruk har något samband med föremålet för avtalet. 2.Avtal eller beslut som är förbjudna enligt denna artikel är ogiltiga. 3.Bestämmelserna i punkt 1 får dock förklaras icke tillämpliga på – avtal eller grupper av avtal mellan företag, –beslut eller grupper av beslut av företagssammanslutningar, –samordnade förfaranden eller grupper av samordnade förfaranden, som bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, som konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås och som inte a ålägger de berörda företagen begränsningar som inte är nödvändiga för att uppnå dessa mål, b ger dessa företag möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna i fråga. För att förbudet i artikeln skall vara tillämpligt krävs någon form av överenskommelse mellan två eller flera företag eller också ett beslut av en företagssammanslutning eller ett samordnat förfarande, dvs. det s.k. avtalskriteriet. Det krävs inte att ett juridiskt bindande avtal ingåtts, utan det kan röra sig om lösare överenskommelser, t.ex. rekommendationer eller gentlemens agreements. Förbudet omfattar både horisontella avtal, dvs. avtal mellan företag inom samma led i distributionskedjan, och vertikala avtal, t.ex. avtal mellan tillverkare och återförsäljare. I allmänhet anses horisontella avtal vara mer skadliga för konkurrensen än vertikala avtal.