sou · GOB321d2 · 2001-01-01 00:00:00 — 6 Skyldigheterna att tjänstgöra Totalförsvarets personalförsörjning skall även tryggas genom ett pliktsystem. Regeringen framhåller i direktiven till utredningen att de grunder som lagts fast i den nu gällande lagen om totalförsvarsplikt alltjämt skall gälla. Tjänstgöringsskyldig- heten skall således fullgöras som värnplikt, civilplikt eller allmän tjänsteplikt. Utredningen skall med dessa utgångspunkter göra en allmän granskning av tillämpningen av systemet med totalförsvarsplikt Till uppdraget hör att utvärdera systemet med kvinnors möjlig- heter att efter ansökan få fullgöra plikttjänstgöring och att föreslå åtgärder med anledning av utvärderingen. Utredningen skall bl.a. även se över reglerna som gäller inskrivningen av personer som tillhör Jehovas Vittnen till tjänstgöring. Regeringen har till utredningen överlämnat en skrivelse från , som begärt att frågan om värnplikt för samer ses över. Enligt kan det inte vara riktigt att samer i en situation där är i krig med ett annat land tvingas utföra krigshandlingar mot samer med annat medborgarskap. 156 Skyldigheterna att tjänstgöra 6.2Utredningens uppfattning om den allmänna plikten Det svenska försvaret skall – som statsmakterna framhållit i t.ex. kontrollstationsbeslutet – vara så utbyggt och organi- serat att det är en angelägenhet för hela befolkningen. Det har stor betydelse att medborgarna känner ansvar för och efter förmåga medverkar till försvar. Regeringen framhåller i direk- tiven att detta ska ske genom ett pliktsystem. Utredningen har ingen annan uppfattning. Det svenska försvarets folkliga förankring har en mycket stark tradition. Folkförankringen är en av grunderna för totalförsvaret. Den stärker säkerhets- och försvarspolitikens trovärdighet och därmed försvarsviljan. Ett starkt folkligt engagemang är en förut- sättning för att samhället skall stå rustat att uthärda och motstå allvarliga hot, risker och påfrestningar i både fred och krig. Enligt utredningens mening sker detta bäst genom ett pliktsystem. Plikttjänstgöringen är grunden för försörjningen med personal till det militära försvaret. Försvarsmaktens krigsorganisation består av i runt tal värnpliktiga. De värnpliktiga är underlaget för rekrytering även av övriga personalkategorier. Många av de anställda och de frivilliga inom det militära försva- ret kommer genom värnpliktstjänstgöringen i kontakt med verksamheten. Enligt utredningens uppfattning är det angeläget att lägga ett helhetsperspektiv på personalförsörjningen. Alternativet till ett försvar byggt på värnplikt är ett renodlat yrkesförsvar. Ett sådant yrkesförsvar skulle radikalt minska anta- let människor som får personlig kontakt med försvarsverksam- heten. Detta skulle kunna minska förståelsen för behovet av ett militärt försvar, vilket är allvarligt i en demokrati. Enligt utred- ningens mening måste det militära försvaret också i fortsättningen grundas på värnplikt. För ett land som med stor yta och liten folkmängd fordras det numerärt ett förhållandevis omfattande militärt för- svar. Det talar för en totalförsvarsplikt som gör det möjligt att under höjd beredskap mobilisera ett stort antal människor – med många olika kunskaper och färdigheter. Ett pliktförsvar innebär vidare att många människor får egna intryck av och möjligheter att inverka på hur verksamheten utövas. Det är också en styrka att totalförsvarspliktiga rekryteras från hela landet och att människor med invandrarbakgrund fullgör plikttjänstgöring. Skyldigheterna att tjänstgöra 157 Totalförsvarsplikten är enligt utredningens uppfattning avgö- rande för att kvaliteten i verksamheten skall kunna upprätthållas. Den minskning av inskrivningen och utbildningen som skett är en följd av förändringarna i den säkerhetspoli- tiska situationen. Om denna situation skulle komma att förändras, medger systemet att organisationen kan rekrytera den personal som kommer att fordras i det läget. I det här perspektivet är det fortfarande relevant att tala om en allmän plikt. De tjänstbara är en resurs som kan komma att behöva användas fullt ut för att målen för verksamheten även i en oviss framtid skall kunna uppnås. I den offentliga debatten om totalförsvarsplikten heter det ofta att plikten inte är allmän, därför att endast en begränsad del tas ut till grundutbildning. Detta är en riktig slutsats under förutsättning att det endast skulle vara fråga om en utbildningsplikt. Totalförsvarsplikten är emellertid en skyldighet att tjänstgöra. För de flesta som skrivs in fordras det dessutom något slag av utbildning, som de är skyldiga att genomgå. De som inte skrivs in till utbildning och till en befattning eller verksamhet i en krigs- organisation är fortfarande tjänstgöringsskyldiga. De är också en resurs för inskrivning med civil- eller värnplikt om krigsorgani- sationen behöver anpassas till andra säkerhetspolitiska förutsätt- ningar. Systemet sörjer för att alla tjänstbara skall kunna tas i anspråk, om detta är nödvändigt. I den betydelsen är plikten fort- farande allmän. Att en tillämpning av plikten som innebär att endast en mindre del av varje årskull tas i anspråk för grundutbild- ning är ett problem, som måste kunna hanteras genom både kom- penserande och motivationshöjande åtgärder. Det handlar om att bygga ett system som kan accepteras av alla – oavsett om de skall genomgå grundutbildning eller inte. Det går i annat fall inte att upprätthålla respekten för plikten. 158 Skyldigheterna att tjänstgöra 6.3Skyldigheter för de totalförsvars- pliktiga Utredningens förslag: De nuvarande skyldigheterna att tjänst- göra med totalförsvarsplikt skall gälla även i fortsättningen. Även kvinnor i åldern 19–som är svenska medborgare skall vara skyldiga att fullgöra värnplikt eller att fullgöra civilplikt som kräver grundutbildning längre än . Totalförsvarsplikten skall trygga personalförsörjningen inom totalförsvaret. Det gäller inte minst i lägen – med andra säker- hetspolitiska förutsättningar än de nuvarande – när det kan bli nödvändigt att i hög grad öka inskrivningen av pliktpersonal till totalförsvaret. Personalförsörjningen kommer i sådana situationer att präglas av andra krav på pliktpersonalen än som gäller . Utredningen ser mot den bakgrunden ingen anledning för statsmakterna att ta bort någon av de nuvarande i lagen om total- försvarsplikt reglerade skyldigheterna att tjänstgöra. För att det skall bli möjligt att försörja det nya försvaret med pliktpersonal föreslår utredningen tvärtom en utökning av skyldigheterna, nämligen för svenska kvinnor i åldern 19–att fullgöra värn- plikt eller att fullgöra civilplikt som kräver grundutbildning längre än . Detta framgår närmare av övervägandena i avsnitt 6.4. Utredningen anser vidare att det behövs en utbild- ningsplikt för vissa kategorier av personal som är särskilt viktiga under höjd beredskap men som inte antas komma att genomgå denna utbildning med civil- eller värnplikt. Totalförsvarsplikten bör enligt utredningens mening även i fortsättningen bestå av civilplikt, värnplikt och allmän tjänste- plikt. Civilplikten och värnplikten skall omfatta grundutbildning, repetitionsutbildning, beredskapstjänst och krigstjänstgöring. Den allmänna tjänsteplikten bör vara en skyldighet att tjänstgöra endast under höjd beredskap. Utredningens överväganden om skyldigheterna att tjänstgöra innebär att G Totalförsvarsplikten skall gälla alla i åldern 16–som är bosatta i – även personer som inte är svenska med- borgare. Skyldigheterna att tjänstgöra 159 G Män och kvinnor i åldern 16–skall vara skyldiga att fullgöra civilplikt i befattningar eller verksamheter som krä- ver grundutbildning under . G Män och kvinnor i åldern 19–, som är svenska medbor- gare, är skyldiga att fullgöra värnplikt eller att göra civilplikt som kräver grundutbildning . G Grundutbildning med värnplikt får omfatta och lång grundutbildning med civilplikt . G En svensk medborgare är skyldig att efter kallelse mönstra. G Skyldigheten att mönstra inträder det kalenderår han eller hon fyller eller – för den som blir svensk medborgare senare – från den dag som detta sker. Skyldigheten upphör, om det inte finns särskilda skäl, med utgången av det år då han eller hon fyller . G Rätten till vapenfri tjänst skall vara densamma som . 6.3.2Lång och kort utbildning Utredningens förslag: Indelningen i kort och lång grundut- bildning skall bibehållas. Alla män och kvinnor i åldern 16–skall, som framgått av redovisningen i föregående avsnitt, vara skyldiga att fullgöra totalförsvarsplikt. Svenska män och kvinnor i åldern 19–skall vara skyldiga att göra civil- eller värnplikt. Det innebär en skyldighet att genomgå lång grundutbildning, dvs en utbildning som är längre än . Skyldighet att genomgå grundutbildning under – s.k. kort grundutbildning – gäller alla som inte är krigsplacerade med civilplikt eller värnplikt efter att ha genomgått lång grundut- bildning. Det kan vara fråga om svenska medborgare som tidigare genomgått lång grundutbildning för en befattning eller verksam- het men är krigsplacerade samt de män och kvinnor som utan att vara svenska medborgare är bosatta i . När den förra övervägde gränsen mellan det som kom att kallas kort utbildning och det som blev lång utbildning var det ingen detaljerad analys av de funktionella kra- ven som fällde avgörandet. Utredningen konstaterade att det skulle finnas ett antal pliktbefattningar som krävde mindre än 60 dagars grundutbildning, men att det också skulle komma att fin- 160 Skyldigheterna att tjänstgöra nas många befattningar – framför allt inom den militära verksam- heten – som fordrade mer än 60 dagars grundutbildning. Gränsen borde enligt utredningen ligga så högt att totalförsva- rets myndigheter hade en viss handlingsfrihet. Utbildningstiden fick inte vara längre än som kunde begäras för att män och kvinnor senare i livet – utan att det orsakade stora praktiska problem för dem – skulle kunna rekryteras till befattningar inom det civila försvaret som fordrade grundutbildning. Det finns inom det civila försvaret betydligt fler befattningar som inte anses fordra någon grundutbildning eller en grundutbildning under än befattningar som kräver lång grundutbildning. Utredningen anser att även i fortsättningen endast svenska medborgare skall kunna skrivas in för värnplikt eller för civil- plikt som kräver grundutbildning . Enligt utredningens mening kan det komma att finnas ett behov av att även till det militära försvaret skriva in personal som genomgår en utbildning under . Det gäller tekniker och specialister av andra slag som Försvarsmakten har ett behov av i sin krigsorganisation. De använder sina yrkeskunskaper och behöver ingen mer omfattande soldatutbildning. De kommer emellertid, om de ska tjänstgöra i Försvarsmaktens krigsorgani- sation, att vara kombattanter och bör som sådana få den allmänna militära utbildning som fordras. Det kan vidare vara nödvändigt med en kortare utbildning som gör det möjligt för dessa specialister att i fred sätta sig in i sina arbetsuppgifter och att få erfarenhet av den tekniska och övriga utrustning som de skall använda. Utredningen återkommer i kapitel 12 till denna fråga. 6.3.3Rätt till vapenfri tjänst Utredningens förslag: Någon förändring skall inte ske i den rätt att få göra vapenfri tjänst som varje totalförsvarspliktig har. Den som är totalförsvarspliktig och har en så allvarlig personlig övertygelse att inte använda vapen mot annan att inställningen är oförenlig med tjänstgöring som innebär bruk av vapen har efter ansökan rätt att få vapenfri tjänst. Ansökan skall vara skriftlig och innehålla en försäkran av sökanden att han eller hon har en sådan övertygelse. Skyldigheterna att tjänstgöra 161 Enligt statistik från senare tid söker 1 400 à 1 500 totalför- svarspliktiga vapenfri tjänst. Omkring 500 gör det före mönstringen eller i samband med den. Övervägande delen av ansökningarna kommer in i anslutning till eller under påbörjad grundutbildning med värnplikt. har av de sökande beviljats vapenfri tjänst. En ansökan som den totalförsvarspliktige gör före inskriv- ningen eller efter det att han eller hon har fått del av inskrivningsbeslutet skall bifallas utan ytterligare utred- ning, om det inte finns särskilda skäl att närmare pröva sökandens inställning till bruk av vapen. Om ansökan görs senare än från inskrivningen skall den innehålla en redogörelse för de förhållanden som sökanden vill åberopa. Beslut om vapenfri tjänst fattas av . Utredningen anser inte att det finns skäl att ändra på rätten till vapenfri tjänst eller de rutiner som reglerar hand- läggningen. Den vapenfria tjänsten skall som inte vara något undantag från värnpliktstjänstgöringen utan ett av flera tjänstgöringsalternativ inom totalförsvarspliktens ram. 6.4Kvinnors roll i pliktsystemet Totalförsvarsplikten gäller för varje svensk medborgare och som framgått av redovisningen i kapitel 2 – för den som utan att vara svensk medborgare är bosatt – i åldern . Plikten består av civilplikt, värnplikt och allmän tjänsteplikt. Skyldigheten att fullgöra värnplikt avser enbart män i åldern 19–. Skyldigheten för kvinnor att fullgöra civilplikt omfattar alla befattningar eller verksamheter som fordrar en grundutbildning under . En kvinna som vill göra värnplikt – eller som vill tjänstgöra med civilplikt i en befattning som kräver mer än 60 dagars grundutbildning – har möjligheter att frivilligt efter ansökan få genomgå en sådan utbildning. Alla kvinnor i åldern 16–omfattas också av den allmänna tjänsteplikten Om kvinnor – i nuvarande system på frivillig grund – skrivs in för värnplikt eller för civilplikt med mer än 60 dagars grundut- bildning, gäller samma bestämmelser som för män som skrivits in för samma utbildning. Det innebär en skyldighet att fullgöra 162 Skyldigheterna att tjänstgöra grundutbildning, repetitionsutbildning, beredskapstjänstgöring och krigstjänstgöring. All tjänstgöring som totalförsvarspliktig sker med straffansvar. Utredningen skall enligt direktiven utvärdera systemet med kvinnors möjligheter att efter ansökan få fullgöra plikttjänstgöring – dvs tjänstgöring som kräver lång grundutbildning – och föreslå åtgärder med anledning av utvärderingen. Som ett led i utvärderingen och ett underlag för sina överväganden beskriver utredningen först den historiska utveckling som lett fram till dagens system och redovisar därefter en del statistiska data och några allmänna erfarenheter från den hittillsvarande tillämp- ningen av bestämmelserna. 6.4.2Utvecklingen fram till dagens system Det militära försvaret har av tradition anställt män som officerare. Genom successiva reformer med början har emellertid samtliga yrkesområden för militär personal öppnats även för kvinnor. Det finns numera en militär grundutbildning för kvinnor, som innebär att dessa genomgår grundutbildning tillsammans med värnpliktiga män. Kvinnorna var inledningsvis alltid befäls- uttagna. På detta sätt skulle kvinnorna få samma grundläggande kompetens för en militär yrkeskarriär som männen. Reglerna har ändrats så att kvinnor kan fullgöra värnplikt utan att vara befälsuttagna. började frågan om att kvinnor skulle ges tillträde till militära yrken att övervägas i . Che- fen för Flygvapnet lade fram ett förslag om att få anställa kvinnor på vissa militära och civilmilitära befattningar inom verksamheten. Skälet var framför allt det stora antalet vakanser som förekom. Förhoppningen var att anställningar av kvinnor skulle lösa problemet. Rekryteringsunderlaget skulle breddas. skulle detta enligt Chefen för innebära en kvalita- tiv förbättring av den anställda personalen. Överbefälhavaren fick i uppdrag av rege- ringen att utreda frågan. Denne konstaterade emellertid i sin utredning att det inte gick att sänka kraven på militär utbildning för olika grupper av tjänster. Skälet var att fredsorganisationen måste säkerställa tillgången på militärt utbildad personal i krigs- organisationen. Skyldigheterna att tjänstgöra 163 aktualiserades frågan om att i ökad utsträckning öppna försvarets yrken för kvinnor. Regeringen till- satte Beredningen för det fortsatta arbetet om kvinnan i försvaret (BKF). Beredningen föreslog i sitt betänkande (SOU 1977:26) att kvinnor skulle få möjligheter till anställning som officerare i Flygvapnet. Anställningarna skulle i den första etap- pen inriktas mot stridslednings-, sambands- och tekniktjänst. beslutade i enlighet med beredningens för- slag. Det innebar att de första kvinnorna på frivillig grund kunde börja sin utbildning inom Flygvapnet. Till utbildningen sökte 103 kvinnor. Trettio av dessa påbör- jade och 28 genomförde grundutbildning. beslutade därefter att rekrytering till befäls- yrket inom samtliga försvarsgrenar skulle få ske oberoende av kön. Regeringen beslutade att kvinnor skulle få tillträde till följande områden: G Signaltrupperna och trängtrupperna inom Armén; G Sjöfrontsartilleri-, radar- och sambandstjänst inom kustartil- leriet; G Sjukvårdstjänst (gemensamt för Marinen); G Stridslednings-, sambands och underhållstjänst inom flottan. Kvinnor fick tillträde även till ingenjörstrupperna, artille- riet, luftvärnet och tygtekniska kåren inom Armén. Samma sak gällde luftvärnstjänst och teknisk tjänst inom kustartilleriet, min- tjänst och teknisk tjänst inom flottan samt markförsvarstjänst inom Flygvapnet. Rekryteringen till ingenjörstrupperna upphörde emellertid /85, eftersom en stor andel kvinnor avbrutit sin utbildning året innan. De som avbröt angav som ett skäl att de upplevt de manliga befälens attityder till dem som hårda och orättvisa. Detsamma inträffade inom Flygvapnet . De stora avgångarna berodde framför allt på att markförsvarsuppgifterna ansågs vara fysiskt alltför krävande för kvinnor. Regeringen utfärdade en förordning (1989:10) om kvinnor som yrkesofficerare. Den innebar att kvinnor fick tillträde till alla militära yrkesområden. Tillkom gjorde därmed infanteriet, kavalleriet och pansartrupperna inom Armén, ubåts-, kustjägar- och markstridstjänst inom Marinen samt flygtjänst och flyg- ingenjörstjänst inom Flygvapnet. Ingenjörstrupperna och mark- försvaret inom Flygvapnet öppnades åter för kvinnor. 164 Skyldigheterna att tjänstgöra som hade genomgått militär grundutbildning fick möj- ligheter att bli ordinarie hemvärnsmän. Som motiv för att öppna alla yrkesområden för kvinnor angav regeringen framför allt jämställdhet, möjligheter till ett ökat rekryteringsunderlag och att erfarenheterna av kvinnor i försvaret i huvudsak var positiva. Överbefälhavaren framhöll i sin redovis- ning inför besluten: Kvinnorna anses generellt vara duktiga som utbildare, de har medfört att det blivit en positiv förändring av stil och miljö, de har visat prov på god psykisk stabilitet och styrka under övningar. Däremot klarar sig kvinnorna sämre vid fysiskt ansträngande verksamhet, framför allt under längre övningar. Chefen för framhöll att kvinnorna klarade sig sämre än männen i det tekniska facket med avseende på kunska- per och förståelse. Beslutet att öppna alla yrkesområden för kvinnor blev om- tvistat. Överbefälhavaren hade invändningar av ekonomisk och yrkesmedicinsk natur. När det gäller ubåtstjänst och ubåtsteknisk tjänst framfördes åsikter om eventuellt ökade risker för foster- skador hos gravida kvinnor i samband med tung- och djup- dykning. Uppfattningarna var desamma om stridspilotyrket. Det ansågs att uppgifterna om kvinnors toleransgränser i fråga om fysiologiska belastningsfaktorer (G-krafterna) var osäkra. Överbefälhavaren menade vidare att det fanns ekonomiska skäl mot utbildning av kvinnor till stridspiloter: som de skall tjänstgöra är relativt kort och sammanfaller med deras fertila period. Det skulle vara olönsamt att utbilda kvinnor för 10–per person, om hon sedan skulle vara borta från yrket på grund av eventuell graviditet och föräldraledighet. FOA gjorde emellertid i samråd med Överbefälhavaren en utredning och fann inga hinder för att samtliga militära yrken kunde öppnas för kvinnor. FOA påpekade att det i fysisk förmåga är större individuella skillnader än könsskillnader. Till detta kommer att syn, hörsel, reaktionssnabbhet och problemlösnings- förmåga är väl så god hos kvinnor som hos män. Det som FOA eventuellt kunde se som ett problem var att en kvinna som blivit gravid innan hon visste om det fortfarande var i flygtjänst eller i ubåtstjänst. Detta skäl ansågs emellertid inte vara tillräckligt för att utestänga kvinnor från dessa befattningar. Regeringen ansåg att tillsättning av tjänster skulle ske efter förtjänst och skicklighet. Kvinnor skulle därmed kunna konkur- rera på lika villkor med männen. Den individuella lämpligheten skulle vara avgörande – inte könstillhörigheten. Skyldigheterna att tjänstgöra 165 vidare att kvinnor inte skulle utestängas från vissa befattningar på grund av att kostnaderna för utbildningen var höga. Enligt regeringens uppfattning skulle prövningen av medi- cinska skäl göras i varje enskilt fall. Det fanns undersökningar som visade att kvinnor inte hade sämre förmåga än män att klara G-krafter. Tillfälliga omplaceringar skulle ske i samband med graviditeter. Det nuvarande regelverket innebär att kvinnor kan anmäla sig för antagningsprövning hos . Efter prövning kan de samtycka till att skrivas in med civil- eller värnplikt. När inskriv- ningen har skett gäller samma regler som för männen om bl.a. krigsplacering och repetitionsutbildning. I samband med antagandet av lagen om totalförsvarsplikt (prop. 1994/95:6) framhöll regeringen att en utvidgning till att låta kvinnor omfattas av skyldigheten att mönstra skulle innebära att kvaliteten inom totalförsvar ökade. I ett läge med krympande resurser – och där inte alla män i aktuella ålders- klasser kom att tas i anspråk med plikt – ansåg regeringen emel- lertid att det saknades anledning att utöka plikten. Kvinnor borde inte tvingas att delta men ges samma möjligheter som männen att frivilligt medverka i bl.a. det militära försvaret. 6.4.3Antalet kvinnor som genomgått lång grundutbildning Antalet kvinnor som genomgår grundutbildning utgör mellan 200 och 300 eller av inskrivna. En fjärdedel av dessa brukar gå vidare till officersutbildning. Det innebär att i runt tal av antalet officersaspiranter är kvinnor. Ett fåtal kvinnor har genomgått lång grundutbildning med civilplikt. 6.4.4Allmänna erfarenheter av kvinnors tjänstgöring Kvinnor har under kortare eller tjänstgjort inom de flesta militära verksamheter som värnpliktiga eller offi- cerare. Erfarenheterna av kvinnor som genomgår grundutbild- ning med värnplikt visar att det för de flesta befattningar finns lämpliga kvinnor. De skillnader som har kunnat påvisas har att 166 Skyldigheterna att tjänstgöra göra med olikheterna i fysisk prestationsförmåga. För vissa befattningar är det endast några få – det gäller både män och kvinnor – som klarar de fysiska kraven. De individuella förutsätt- ningarna är helt avgörande – inte skillnaderna mellan könen. Det finns inte några systematiskt gjorda utvärderingar av kvin- nors erfarenheter från grundutbildning inom Försvarsmakten eller hos civila myndigheter. Det har emellertid visat sig att integre- ringen av kvinnor i plikttjänst i en del avseenden inte sker utan friktion. Som exempel kan nämnas att kvinnor har utsatts för könsdiskriminering i betydligt större utsträckning än män. Pro- centuellt sett har emellertid inte fler kvinnor än män avbrutit sin grundutbildning. Systemet med kvinnor som genomgår grundutbildning inom Försvarsmakten har varit i bruk så att de som valt offi- cersyrket ännu inte har nått alla delar av befälshierarkin. Fort- farande saknas i stor utsträckning erfarenheter av kvinnor i högre militära befattningar. 6.4.5Utredningens överväganden och förslag Utredningens förslag: Skyldigheten att fullgöra värnplikt eller civilplikt som kräver grundutbildning längre än skall gälla även kvinnor. Statsmakterna framhöll försvarsbeslut att andelen kvinnor inom Försvarsmakten bör öka. Regeringen har i de årliga regleringsbreven till Försvarsmakten upprepat detta.