sou · GOB352d7 · 2001-01-01 00:00:00 — Utredningen ansågs av vissa remissinstanser inte tillräcklig som ett handlingsprogram beträffande vad som skall göras, hur det skall göras, vem som har ansvaret och vem som skall betala och på vilket sätt. 1.3London-överenskommelsen om miljö och hälsa Den tredje om miljö och hälsa i 16–, organiserades gemensamt av , EU- kommissionen och . Konferensen enades bl.a. om följande: Även om framsteg har gjorts står Europa- regionen fortfarande inför många angelägna utmaningar inom miljö och hälsa. Allvarliga problem är ännu inte lösta och några av problemen ökar. åtog sig bl.a. att genomföra eller stödja: ·miljökonsekvensanalyser som fullt ut inkluderar också konsekvenser för hälsa och säkerhet ·tillfredsställande tillgång till rent vatten, goda sanitära förhållanden, effektivt skydd för vattentäkter och övervakning till skydd mot vattenburna sjukdomar ·en effektiv minskning av de olyckor och de föroreningar till luft, mark och vatten som orsakas av transporter, stöd till allmänna trans- portmedel och ökade möjligheter att förflytta sig med cykel och till fots, utformning av transportmedlen så att de är förenliga med en uthållig utveckling för hälsa och miljö, integrering av hälso- och miljöfrågorna i all planering av transporter och användning av mark och vatten samt ökning av befolkningens medvetenhet, ansvar och medbestämmande i frågor rörande hälso- och miljökonsekvenser av transporter ·utveckling av metoder som gör att politik och medborgarnas beteen- den i högre utsträckning tar hänsyn till sambanden mellan hälsa och miljö ·utveckling och användning av system för övervakning av miljöindi- katorer, bio-indikatorer som speglar hälsorisker och indikatorer på hälsotillståndet i befolkningen, inklusive barn och andra särskilt känsliga grupper ·utveckling av effektiva ekonomiska verktyg i miljökonsekvens- analyser så att hälsofrågorna kan beaktas och integreras med miljö- frågorna samt ·åtgärder så att lösningen av miljöproblem av betydelse för barns hälsa i fortsättningen baseras på försiktighetsprincipen. understryker vikten av att miljö- och hälsofrågorna inte får diskuteras åtskilda utan att en samlad syn bör eftersträvas. Vi anser att miljömålsarbetet i bör följa samma goda linje och ändringar göras i de miljömål som föreslagits av myndigheter där denna princip inte är tydlig. Vi anser också att deklarationen har en stor brist eftersom livs- medelsfrågorna inte alls behandlas trots att de har nära anknytning till såväl hälsa som miljö. bör starkare och tydligare än tidigare stödja det fortsatta arbetet, bl.a. inom programmen Environment and Health och Environment for Europe samt därvid lyfta fram livs- medelsfrågorna. Vi tror att vi har möjlighet till en stark svensk insats på det europeiska planet. har på det lokala planet en lång tradition av att arbeta integrerat med miljö- och hälsoskyddsfrågor och en god miljömedicinsk kompetens. Självfallet krävs en god koordinering mellan miljö-, social-, jordbruks- och andra berörda departement. 1.4Viktiga miljö- och hälsofrågor i miljömålsarbetet Vid om miljö och utveckling betonades rätten till en god hälsa i Riodeklarationen där det står I strävan mot en hållbar utveckling står människan i centrum. Hon har rätt till ett hälsosamt och rikt liv i samklang med naturen. Även det särskilda handlingspro- grammet för hållbar utveckling () behandlar dessa frågor. Strävandena för en god miljö och en god hälsa går väl att förena. 1.4.1Otydligt uppdrag beträffande miljökvalitetetsmålet Giftfri miljö Miljökvalitetsmålet Giftfri miljö beskrivs i riksdagsbeslutet som att miljön skall vara fri från ämnen och metaller som skapats i eller ut- vunnits av samhället och som kan hota människors hälsa eller den biologiska mångfalden. Detta innebär att halterna av ämnen som före- kommer naturligt i miljön är nära bakgrundsnivåerna och att halterna av naturfrämmande ämnen i miljön är nära noll. När gruppen analyserat detta mål konstateras först att begreppet giftfri är olämpligt att använda i detta sammanhang, då det innebär olika saker för olika människor, och snarare befäster gamla fördomar än höjer medvetande och kunskap. Vi anser att begreppet gift måste förklaras, då det ju inte är ämnet som sådant utan dosen, som avgör hälsorisken. Detta uttryckte Paracelsus som att allt är gift om det ges i tillräckligt hög dos. Fri från gift måste också definieras. Med moderna, känsliga analysmetoder kan förekomst av ett mycket stort antal i samhället använda kemikalier detekteras i miljön och i livsmedel, medan en äldre, okänslig metod kanske inte upptäcker ens höga föroreningshalter. Begreppet giftfri säger inget om halten av ämnet om inte detektionsgränsen för den använda analysmetoden anges. Vi anser att en ökad dialog behövs mellan medborgare, experter och beslutsfattare om riskbedömning och riskhantering i detta sammanhang i syfte att öka förståelsen för dessa frågor, dvs. en utvecklad riskkom- munikation. Enligt regeringsdirektivet ska halterna av naturfrämmande ämnen vara nära noll. Detta ger knappast mer information än begreppet gift- fri. Halter kan uttryckas på olika sätt, t.ex. 10 ppb eller /kg, vilket är samma halt. Är detta nära noll? Detta behöver preciseras vilket också föreslagits av Kemikalieinspektionen. Denna fråga är också aktuell inom ramen för en annan utredning, (M 1998:09). 1.4.2Hälsoriskers betydelse i miljöarbetet Inom EU beräknas att 2 500 kemikalier hanteras i kvantiteter över . (Kemikalieinspektionens miljömålsrapport.) Kunskapen om dessa ämnens toxicitet är ofta minimal, vilket innebär att all hantering och spridning kan innebära risker. I undersökningar över människors attityder till olika typer av risker har det visats att förekomst av miljögifter i maten uppfattas som en av de största riskerna, vilken man har små möjligheter att själv påverka. Det är mot denna bakgrund förvånande att frågor om hälsorisker har fått relativt sett litet utrymme i miljömålsarbetet. För miljömålet om t.ex. odlingslandskap, som alltså ger våra primära förutsättningar för livsmedelsproduktion, handlar ett av tio delmål om just frågan om produktion av säkra livsmedel. Sex av delmålen handlar om biologisk mångfald. Målet Giftfri miljö gäller hot mot människors hälsa eller biologisk mångfald. Vi anser det angeläget att diskutera grundläggande frågor vad svensk miljöpolitik ska satsa resurser på. Människors hälsa får inte komma i bakgrunden. 1.4.3Livsmedel – en produkt av miljön och en förutsättning för hälsa Det överordnande målet för det miljöpolitiska arbetet är att till nästa generation kunna lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen i är lösta. Ett grundläggande krav för de flesta människor är att miljön inte negativt ska påverka hälsan, och här är tillgång till säkra livsmedel av central betydelse. Livsmedelskvaliteten är i högsta grad beroende av miljön och påverkan kan ske i alla steg i kedjan från jord till bord. Det är anmärkningsvärt och en stor brist i miljömålsarbetet, att inte har deltagit, dvs. den myndighet som ansvarar för regler, kontroll och information om livsmedels säkerhet. Vi anser att omgående bör involveras i det fortsatta miljö- målsarbetet. Ett omdebatterat område under snabb utveckling är livsmedel som innehåller eller är framställda av genetiskt modifierade organismer, GMO. Genom att använda modern genteknik kan arvsmassa överföras mellan olika typer av organismer, på ett sätt som inte går med tra- ditionell förädling eller avel. Ett av de första genmodifierade livsmedlen på marknaden var Flavr Savr-tomaten, som släpptes på marknaden i . Denna tomat ruttnar inte lika lätt som en traditionell, på grund av att man tagit bort genen för ett enzym som bidrar till över- mognad. Andra produkter, som har framställts med genteknik är grödor som är resistenta mot sjukdomar och vissa bekämpningsmedel. Innan dessa livsmedel släpps på marknaden görs omfattande bedömningar både vad gäller risk för människors hälsa och påverkan på miljön. Bedömning görs av den insatta genen och risk för vidare spridning av denna liksom av genprodukten t.ex. avseende allergirisk eller annan skadlig effekt. Det finns regler om märkning av GMO-livsmedel, för att ge konsumenter möjlighet att välja. Frågor som rör risker och möjlig- heter med GMO kommer att ha fortsatt mycket stor betydelse och måste kunna hanteras öppet av alla berörda. Den omfattande kemikaliehanteringen i samhället leder till kontami- nation av livsmedel och dricksvatten. Detta kan ske som oavsiktlig förorening av livsmedel med miljögifter, t.ex. persistenta organiska miljögifter (polyklorerade bifenyler (PCB), dioxiner, bromerade flam- skyddsmedel, polyaromatiska kolväten) och metaller (t.ex. kvicksilver, kadmium, bly). Föroreningar kan också vara rester av avsiktligt använda kemikalier i livsmedelsproduktionen, t.ex. bekämpningsmedel, läkemedel till djur och ämnen från förpackningsmaterial. En tredje form av förorening har naturligt ursprung, till exempel toxiner från mögelsvampar, alger och cyanobakterier, men förekomsten av sådana ämnen är också påverkad av miljöförhållanden. ämnena har inte behandlats tillräckligt i miljömålsarbetet trots att de har en tydlig inverkan på livsmedelsbetingad hälsa. Vi anser att förekomst och effekter av dessa ämnen också bör ingå i det fortsatta miljö- målsarbetet. Livsmedel utgör i många fall den största exponeringskällan för de flesta kemikalier hos befolkningen, särskilt när det gäller persistenta ämnen. Det är angeläget att utreda källor till exponering och följa tidstrender av halter av miljöföroreningar i livsmedel. Därför anser vi att bröstmjölk och ett urval av baslivsmedel bör ingå i den kontinuerliga miljöövervakningen. Formerna för denna övervakning bör utvecklas i samråd mellan , och andra berörda myndigheter och organisationer. Det har beräknats att av exponeringen för PCB och dioxiner kommer från livsmedel och detta sker i hela befolkningen, inklusive barn, gamla, sjuka, gravida, ammande osv. (Patandin, Dagnelie et al, 1999 ). De effekter som satts i samband med tidig exponering för dessa ämnen är lägre födelsevikt och försenad psykomotorisk utveck- ling. Modersmjölk är en betydande utsöndringsväg och av mängden PCB, som upplagrats i kroppen, utsöndras med mjölk (, Dross, Mathar, 1994). Detta ger det nyfödda barnet ca 50 gånger högre dagligt intag per kilo kroppsvikt jämfört med vuxna. Utsöndring i modersmjölk har visats för flera andra kemikalier som finns i miljön, men för det stora flertalet av kemikalier saknas kunskap. krävs inga tester av nya kemikalier vad gäller transport över i mjölk trots att vi kan förvänta oss sådana transporter, t.ex. av fettlösliga, långlivade ämnen. Vi anser att sådana tester behöver utföras. Livsmedelskvaliteten är beroende av produktionsmiljön och om förorening sker i ett tidigt produktionssteg hänger detta med till slut- produkten. Ett grundläggande långsiktigt miljömål är därför att inte äventyra förutsättningarna för produktion av livsmedel av god kvalitet, t.ex. genom upplagring av persistenta ämnen i , vilket kan ge hälsomässiga konsekvenser . Vi anser att Jord- bruksverket tydligare borde ha visat på sambandet mellan jordbrukets miljömål och behovet av en långsiktig produktion av säkra livsmedel även för andra ämnen än kadmium. Rapporterna från myndigheterna inom området miljö och hälsa innehåller till stora delar redogörelser av myndigheternas nuvarande verksamhetsinriktningar. Det planerade arbetet innebär i mångt och mycket en fortsättning på tidigare inriktning. De miljöproblem som tas upp och de åtgärder som föreslås, är kända och han- terade på det sätt som beskrivs. Till exempel föreslås kontroll av kvicksilverhalter i fisk (icke specificerad art) och man förväntar sig att antalet svartlistade vatten inte ska öka. Det bör påpekas att svartlist- ningen, som hanterades av , togs bort 1991, och finns alltså inga svartlistade vatten. Vidare förslås att kadmiumhalten ska kontrolleras i bl.a. spannmål och rotfrukter. För kadmium har som delmål att halterna i vetekärna inte bör överstiga /kg torr kärna. har ett gränsvärde för kadmium i spannmål diskuterats inom och på . har spannmålsproducenterna i () just satt upp ett miljömål som går ut på att halvera kadmiumhalten (som mestadels ligger / kg) i svensk spannmål . Detta ska ske genom sortval, förändrade odlingsbetingelser osv. Detta exempel visar på den potential som sannolikt finns också bland andra aktörer i näringslivet, att driva ett betydligt mer effektivt miljöarbete än det som beslutas politiskt och som genomförs på myndighetsnivå. Ett nytänkande behövs inom svenskt miljöarbete, där flera aktörer borde medverka och ansvarsfördelningen tydliggöras. Vatten och avlopp berörs endast i ringa grad direkt i de av myn- digheterna framlagda målformuleringarna. Vad gäller kopplingen Hälsa och Vatten–Avlopp saknas klara målsättningar. Tillgång till rent vatten är en grundförutsättning för liv och hälsa. Vatten och avlopp tas av de flesta som något självklart och alltid till- gängligt. Flertalet hushåll får sin VA-försörjning via stora gemen- samhetsanläggningar oftast i regi. Många är dock beroende av enskild VA-försörjning. Tillgången till rent vatten är i vissa områden begränsad genom påverkan av saltvatten, föroreningar från t.ex. avlopp eller jordbruk eller naturlig påverkan av t.ex. radon. Det är inte heller alltid möjligt att finna bra lösningar för enskilda avlopp i form av lämpliga infiltrationsområden eller godtagbara recipienter. Kretsloppsanpassade avloppslösningar fordrar dessutom möjligheten att återföra närings- ämnena i avloppsvattnet/slammet till jordbruket vilket på grund av föroreningar inte generellt kan godtas. VA-problem drabbar inte bara hushåll utan även t.ex. stora turist- anläggningar i glesbygden har råkat ut för omfattande driftstörningar och sjukdomsfall. Vi anser att med hänsyn till de stora ekonomiska behoven och även svårigheterna att avgränsa ansvar och skyldigheter att vidta åtgärder så förefaller ta alltför lätt på detta när man anför att förorenade områden är identifierade och undersökta samt kommer att bli åtgärdade. Påståendet att material- och vattenkretsloppen är slutna och långsiktiga och vattenförsörjningen tryggad bedömer vi likaledes orealistiskt. Målet om utökning av kommunernas planeringsresurser förefaller bygga på missuppfattningen att alla problem kan byggas bort om man bara ser till att nyexploatering blir väl planerad och underbyggd. Utredningar och krav enligt i redan befintlig bebyggelse torde vara ett minst lika viktigt redskap och kompetens och resurser för detta måste tillförsäkras. Behovet av information samt förändringar i attityder och beteenden som framförs av både Kemikalieinspektionen och be- dömer vi särskilt viktiga att lyfta fram som underlag för att åstadkomma nödvändiga förändringar. har inte angivit några mål med direkt koppling till VA-försörjningen. Det borde åligga verket att arbeta för utveckling av en miljö- och hälsoanpassad VA-försörjning. Såväl i vår arbetsmiljö som i vår privata miljö exponeras vi ständigt för kemiska ämnen. Beroende på ämnenas karaktär och användnings- områden kan kontakten ske via hud, inandningsluft eller livsmedel. Till skydd av vår hälsa och den yttre miljön regleras kemikalieanvändningen av flera lagstiftningar vilkas efterlevnad kontrolleras av olika myndigheter (bl.a. Kemikalieinspektionen, , Arbetar- skyddsstyrelsen, och ). En samordnad riskbedömning av kemiska ämnen sker också inom EU. Detta till trots har ett stort antal ämnen inte genomgått en godtagbar riskbedömning, beroende på avsaknad av toxikologiska basdata. Utvecklingen inom de toxikologiska vetenskaperna möjliggör nu att nya, tidigare okända effekter och verkningsmekanismer kan påvisas. Som exempel kan nämnas bestående skador på nervsystemets utveck- ling som kan uppkomma hos som av fosterutvecklingen exponerats för vissa ämnen. Ett annat exempel är utvecklingsrubbningar till följd av att fostret eller det nyfödda barnet varit utsatt för s.k. hormonstörande ämnen. Kunskaperna om sådana effekter är dock fortfarande mycket begränsade, bl.a. beroende på att tillförlitliga testmetoder ännu inte är färdigutvecklade. Också avsakna- den av vetenskapliga basdata försvårar bedömningen av dessa nya hot- bilder. Vi anser det vara mycket angeläget att med en riktad forskning klarlägga i vilken utsträckning nya kemikalieeffekter utgör ett hot mot människans hälsa och den biologiska mångfalden. Inte minst med tanke på att många industriellt och i samhället betydelsefulla kemikalier berörs av det nya riskpanoramat. Det är viktigt att snabbt få fram rättvisande perspektiv på dessa ämnens roll i sammanhanget. De s.k. långlivade kemikalierna tilldrar sig också stor uppmärk- samhet i diskussionen om de nya kemikaliehoten. har t.ex. ett antal s.k. bromerade flamskyddsmedel påvisats i modersmjölk och i blod från personer som haft omfattande kontakt med datorer och annan elektronisk utrustning. Dessa kemikalier har också påvisats i vävnaderna hos viltlevande djur av olika slag. Det rör sig här om en diffus och därför svårkontrollerad spridning av kemikalierna via produktion, transport, användning och slutlig destruktion av allehanda varor. Spridningen i miljön leder också till att människan exponeras för ämnena särskilt efter det att de anrikats i näringskedjor. Vi anser att stora ansträngningar måste göras att förhindra upp- lagringen i vävnaderna hos djur och människor av långlivade ämnen som producerats av människan. Vi inser att en sådan exponering är svår att helt undvika om vi vill utnyttja de fördelar dessa ämnen kan erbjuda. Detta hindrar inte att vi genom en kontrollerad och planerad hantering och användning på olika sätt kan begränsa de mängder som läcker ut i miljön. Forskning kring alternativa ämnen kan också tänkas leda till att bioackumulerande och långlivade ämnen helt elimineras. Det finns ingen fullständig dokumentation av de långsiktiga toxikologiska risker som dessa kemikalier kan medföra för människa och djur. Vi anser det därför vara mycket angeläget att via forskning, testning och riskbedömning kunna urskilja de kemikalier vilkas förekomst i miljön helt bör förhindras och de kemikalier vilkas förekomst till en viss gräns kan accepteras. Utökade insatser för riskutredning och riskbegränsning framstår här som mycket angelägna. Lika angeläget är det enligt vår uppfattning att de institutioner som arbetar med miljöövervakning tilldelas erforderliga resurser för en kontinuerlig övervakning och uppföljning av förekomsten av dessa ämnen i miljön. Ett särskilt problem utgörs av de långlivade ämnen som via luft- eller vattenströmmar blir föremål för en långväga, gränsöverskridande transport. Exempelvis har ett antal klorerade ämnen kunnat påvisas i de arktiska näringskedjorna, dvs. i områden på vår jord där sådana ämnen aldrig har producerats eller använts i någon betydande omfattning. Kraftigt förhöjda halter av klorerade kolväteföreningar har påvisats i slutändan av flera näringskedjor, t.ex. hos måsfåglar och isbjörnar, men också hos inuiterna. Det mycket överraskande fyndet av vattenlösliga växtbekämpningsmedel i den arktiska isen väcker också frågor om långsiktiga ekotoxikologiska störningar kan förekomma längre ner i näringskedjorna, t.ex. hos de för ekosystemet betydelsefulla isalgerna. Den kemiska föroreningen av polarområdena är ett drastiskt uttryck för en okontrollerad kemikaliespridning i naturmiljön. En spridning som också kan hota människors hälsa. Det svenska bostadsbeståndet har i allmänhet en hög standard. Under har dock frågor om bristande inomhusklimat och bristande luftkvalitet i icke-industriella inomhusmiljöer fått ökad aktualitet. Ny byggteknik och introduktion av nya byggmaterial, den snabba byggprocessen, felaktigt energisparande, bristande underhåll och skötsel av byggnader är faktorer som kan vara en orsak till att häl- sorisker i inomhusmiljöer uppstår. De från folkhälsosynpunkt viktigaste fysiska miljöfaktorerna i inomhusmiljöer utanför arbetslivet är radon, fuktiga och dåligt ventile - rade bostäder, skolor och förskolor samt passiv rökning. Dessa frågor berör såväl byggmetoder som drift av husen. Åtgärder för att klara ett miljöproblem har ibland vidtagits utan att effekterna för andra problem klarlagts. Ur hälsosynpunkt är det bra att det genomförs energihushållning eftersom det minskar utsläppen av bl.a. kväve, kol- väten och partiklar. Konsten är att göra detta så att man kan gynna inomhusklimatet. Det är angeläget när man löser miljöproblem att inte förvärra andra problem utan ha en helhetslösning i sikte. Trots att hälsoriskerna med radon är väl belysta och trots att det finns bra teknik för åtgärder samt möjligheter till bidrag för hälften av kostnaden, så har fastighetsägarnas intresse för åtgärder mot radon varit relativt lågt. Informationsfrågorna är väsentliga. En generell ovilja att se sitt hem som en hälsorisk kan också spela en roll. Det kan därvid vara svårt att få människor att ta till sig information om en hälsorisk där den akuta risken för individen är relativt liten och där risken för skada uppstår först på lång sikt. Vidare kan oro över att värdet på den egna fastigheten ska påverkas negativt ha betydelse. Kostnaderna för åt- gärder kan vara avskräckande, trots att bidragsmöjligheter finns. Det finns i radonsammanhang likväl som i många andra sam- manhang en konflikt mellan vad som av den enskilde prioriteras på kort sikt respektive på lång sikt. På lång sikt är åtgärder mot radon menings- fulla för den enskilde fastighetsägaren. Man kan minska risken för cancer för sig själv och sin familj. På kort sikt kan fastighetsägaren finna andra mer akuta behov som prioriteras. Merparten av de hus där radon är ett problem utgörs av egnahem. I egnahem bedömer till- synsmyndigheterna vanligtvis att det är oskäligt att ingripa med före- läggande med stöd av lagstiftning. I hyreslägenheter däremot är situa- tionen annorlunda. Om hyresvärden inte frivilligt vidtar åtgärder ställs krav på åtgärder med stöd av lag. I egna hem måste man vanligtvis agera med hjälp av information och opinionsbildning för att öka egna- hemsägarnas eget intresse för att sänka radonhalterna. Självklart är radonsanering också en ekonomisk fråga. Kostnaderna för tekniska installationer är i genomsnitt per fastighet. Totalt skulle det kosta ca att åtgärda alla hus som har radonhalter som överstiger gränsvärde (/m3 luft). Åtgärder måste vidtas och nuvarande bidragssystem behållas och utvecklas. Det är viktigast att åtgärda orsakerna till miljöproblem som fukt och olämpliga kemiska ämnen vid källan genom lämpliga material, bygg- nadsmetoder etc. Ventilation är också nödvändig för att späda ut och föra bort radon, tobaksrök, kemikalier från byggmaterial, fukt etc. Vid sidan av vattenskador är bristfällig ventilation en viktig orsak till fukt i byggnader, inte minst från dusch, tvätt etc. Fuktiga byggnader har också samband med ökad förekomst av husdammkvalster. Eftersom vi fortfarande har stora kunskapsluckor kring hälsoeffekter beträffande de flesta av det hundratals kemiska ämnen som kan påvisas i inomhusluft är en god ventilation en försiktighetsåtgärd för ett hälsosamt inom- husklimat. Åtgärder mot bristfällig ventilation framstår därför som mycket angelägna från folkhälsosynpunkt. Ventilationen är kanske den faktor i inomhusmiljön som har störst betydelse för hälsa och välbefin- nande. Tillförseln av frisk luft till bostäder har försämrats påtagligt där hus har tätats utan att ventilationen har anpassats. Den obligatoriska venti- lationskontrollen (OVK) infördes . Denna gäller i samtliga byggnader utom småhus med enbart självdrag. OVK efterlevs dåligt enligt en uppföljning av . Den visar att många venti- lationssystem har brister, ofta på grund av dåligt underhåll. Från hälso- synpunkt är det angeläget att den obligatoriska ventilationskontrollen fortsätter och att erforderliga åtgärder vidtas.