frs · GP1242 · 2001-10-12 00:00:00 — Svar på fråga 2001/02:42 om splittring av familjer i då en av parterna avvisas har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att familjer i inte splittras då en av parterna redan avtjänat ett fängelsestraff i ett annat land. Han hänvisar i frågan till en problematik som han menar har visat sig i samband med att avgjort ett enskilt ärende. En utländsk man som i ingått partnerskap och bott tillsammans med sin partner har avvisats. menar att avvisningen, som motiverats med att mannen dömts till fängelse i , strider mot (artikel 8) och mot 30 kap. 2 § . Enligt artikel 8 i om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Offentlig myndighet får inte inskränka åtnjutandet av denna rättighet annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. Enligt bestämmelsen i 30 kap. 2 § får ingen dömas till flera påföljder för samma brott, om inte något annat är föreskrivet. Vidare hänvisar till ett uttalande av mig i ett pressmeddelande. Vad jag förstår syftar på ett pressmeddelande . Det pressmeddelandet skickades ut i samband med den kommande behandlingen av familjeåterföreningsdirektivet i rådet för rättsliga och inrikes frågor i EU. När jag uttalade mig om den grundläggande rätten att leva med sin familj, avsåg jag det framtida regelsystemet i EU för familjer som splittrats på grund av flykt eller migration. Som väl känner till kan varken jag som statsråd eller regeringen i övrigt kommentera enskilda ärenden som avgjorts hos eller . Myndigheterna är självständiga enligt grundlagen och har att följa gällande lagstiftning. Bestämmelser om prövningen av ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning till en person som bor i , fnnns i 2 kap. 4 § utlänningslagen. Det finns bl.a. en regel som innebär att det ska beaktas om sökanden kan förväntas komma att föra en hederlig vandel . I det sammanhanget kan det ha betydelse om personen i fråga har dömts för brott av allvarlig beskaffenhet. Det bör observeras att det inte handlar om ansökningar om uppehållstillstånd från personer som begär skydd i . Enligt min mening ger utlänningslagens regler om en vandelsprövning i anknytningsärenden uttryck för en rimlig princip som inte står i strid med artikel 8 i . Principen innebär att det kan ha betydelse för om uppehållstillstånd beviljas eller avslås om sökanden har begått brott av allvarlig beskaffenhet och inte kan förväntas föra en hederlig vandel . Vilken betydelse det har i det enskilda fallet prövas av och . När det gäller hänvisning till 30 kap. 2 § delar jag inte hans bedömning i den delen av frågan. Bestämmelsen handlar om påföljdsval i brottmål och är inte aktuell i den typ av ärenden som fråga handlar om. Sammanfattningsvis är svaret på fråga att jag inte anser att det finns anledning att vidta några åtgärder. Meddelande om svar på fråga 2001/02:43 Fråga 2001/02:43 av om polisens resurser. Frågan kommer att besvaras .