frs · GO121561 · 2001-08-22 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:1561 om avvisning av människor utan rätt till land har frågat mig vilka åtgärder jag avser vidta för att råda bot på det förhållandet att många personer som ska avvisas från tvingas vistas här i osäkerhet på grund av att hemlandet inte vill ta emot dem. Jag delar uppfattning att den situation för berörda personer som han beskriver är olycklig och ett slöseri med mänskliga resurser. Jag vill emellertid påpeka att ett mycket stort antal människor kommer till . En studie har visat att av de drygt 9 000 asylsökande som kom till så beviljades av dem uppehållstillstånd. Av samma studie framgår att asylprocessen avslutats för av dessa asylsökande redan i mitten av 1998 och att endast ett fåtal väntade på slutligt besked vid utgången av . Härutöver beviljas ett stort antal människor uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning, för studier och för arbete. Detta torde visa att inte alls med all kraft vill hålla människor ifrån sig, något som anser sig ständigt ha stött på exempel på. Av de personer som erhåller avvisningsbeslut väljer att lämna frivilligt. Ett mindre antal personer befinner sig i den situationen att deras hemländer inte vill ta emot dem, något som naturligtvis är mycket beklagligt. Det finns ett trettiotal personer som har befunnit sig i en sådan situation . Enligt folkrätten är alla länder skyldiga att ta emot sina egna medborgare. Detta är en viktig princip som den arbetar hårt för att alla länder ska respektera. Denna princip bör också gälla de personer som varit varaktigt bosatta i landet i fråga utan att vara medborgare, t.ex. statslösa samt personer som under vistelsen utomlands av något skäl förlorat sitt medborgarskap utan att ha förvärvat något nytt. Det är djupt olyckligt med fall där en person som har erhållit ett avvisningsbeslut och som vill återvända inte kan återvända hem, t.ex. då hemlandets myndigheter inte vill kännas vid personen i fråga. Det kan emellertid också handla om att en person egentligen kan men inte vill återvända hem och medvetet har försökt försvåra en verkställighet genom att hålla sig undan, göra sig av med sitt pass eller andra identitetshandlingar, avsäga sig sitt gamla medborgarskap eller vägra att ta kontakt med sitt hemlands ambassad i . I detta sammanhang bör emellertid påpekas att det här inte handlar om personer som behöver internationellt skydd. Dessa personer har fått sina skäl prövade individuellt och de har inte ansetts vara i behov av skydd enligt den svenska utlänningslagen. har övertagit huvudansvaret för de allra flesta verkställighetsärenden från polisen som tidigare hade detta ansvar. har ett helhetsansvar för asylprocessen och lägger ned mycket resurser på att ha korta handläggningstider och att fattade beslut ska kunna verkställas . Generellt sett fungerar avvisningsprocessen bättre . Vidare har bl.a. särskilda ambassadsamordnare som aktivt arbetar med att skaffa fram identitetshandlingar och på andra sätt försöker medverka till att verkställigheter kan ske på bästa sätt. Skulle det ändå uppstå en sådan situation att en verkställighet trots alla försök inte kan genomföras, innehåller utlänningslagen regler innebärande att ett beslut om avvisning upphör att gälla från det att beslutet vunnit laga kraft. Har personen inte hållit sig undan och i övrigt inte motverkat en verkställighet, beviljas han eller hon i normalfallet uppehållstillstånd av humanitära skäl. Nämnas bör även att varje utlänning har, så länge han eller hon befinner sig i med ett lagakraftvunnet beslut om avvisning, en obegränsad rätt att lämna in nya ansökningar om uppehållstillstånd till , där nya skäl kan åberopas. Vid bedömningen av om det skulle strida mot humanitetens krav att verkställa avvisningen är hälsotillstånd, den totala vistelsetiden samt verkställighetsproblem exempel på omständigheter som kan vägas in. Mitt svar till blir sammanfattningsvis att regeringen fortsätter att i bl.a. bilaterala kontakter med berörda personers hemländer, hävda principen om skyldigheten att ta emot egna medborgare. I övrigt fortsätter regeringen och myndigheterna att arbeta för att den totala handläggningstiden inklusive vistelsetiden efter lagakraftvunnet beslut om avvisning ska bli så kort som möjligt.