frs · GO12558 · 2001-02-01 00:00:00 — Svar på fråga 2000/01:558 om skolpolitiken har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta med anledning av att antalet elever som lämnar utan fullständiga betyg ökar. Jag har åtskilliga gånger deklarerat för att regeringen tar mycket allvarligt på denna fråga och att ökad måluppfyllelse är inriktningen för regeringens samlade skolpolitik. Det är inte acceptabelt att det finns ungdomar som lämnar utan tillräckliga kunskaper, även om det i sannolikt finns en bättre beredskap att ta emot dem än i många jämförbara länder. Jag syftar då t.ex. på möjligheten att få läsa in ämnen, där eleven inte fått godkänt, inom ramen för det individuella programmet i gymnasieskolan. Regeringen har vidtagit och kommer att vidta en rad åtgärder för att stödja kommuner och skolor i deras ansträngningar att förbättra situationen. Åtgärderna innebär dels ökade resurser i form av sammanlagt ytterligare till kommunerna för personalförstärkningar och dels det nya uppdrag, som fått att definiera vilka kommuner som har störst behov av stöd och utveckling och sedan rikta insatser till dessa kommuner. Både personalförstärkningen och nya uppdrag är av långsiktig natur och det kommer att dröja innan vi ser konkreta avtryck i statistiken. Jag är dock övertygad om att en förstärkning av kommunernas ekonomi och större personaltäthet i tillsammans med andra mer punktvisa åtgärder i form av bättre verktyg för uppföljning och utvärdering, kompetensutveckling m.m. är viktiga förutsättningar för en förbättring av resultaten. kommer att redovisa resultaten av sin undersökning av vad som "döljer sig bakom siffrorna", dvs. vilka faktorer som bidrar till att vissa elever inte når målen i och gymnasieskolan. Här kommer kommunerna att få viktig vägledning i sitt analysarbete. Jag skulle vidare vilja nyansera diskussionen genom att peka på några kritiska punkter i själva statistikunderlaget och i den analys som gjorts bl.a. i massmedierna. har vi kunnat avläsa resultat och kvalitet på ett mycket tydligare sätt än tidigare genom en betygsstatistik som bl.a. visar att vissa elever inte får betyg i vissa ämnen i . I den allmänna debatten görs ingen skillnad mellan ämnen, vilka ämnen, hur många ämnen etc. Det är fortfarande bara av eleverna som saknar betyg i alla ämnen, dvs. där skolan fullständigt misslyckats med sin uppgift. Vi kan också konstatera att av eleverna även detta läsår nått godkänt i de tre ämnen som krävs för att tas emot i gymnasieskolans nationella program. En mycket viktig iakttagelse är att andelen elever, som har fått det högsta betygssteget Mycket väl godkänd, har ökat lika mycket som andelen som inte nått godkänt. Detta tyder på att lärarna, allteftersom de känner sig mer säkra i det nya betygssystemet, tycker att det är lättare att använda det högsta betygssteget liksom att välja att inte sätta betyg alls. Den allvarligaste invändningen mot de genomsnittssiffror, som har publicerat, är ändå att de säger väldigt lite om den verkliga situationen i en enskild kommun. Andelen elever som inte når alla mål varierar från och andelen som nått godkänt i svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik varierar från . Detta är positivt för de kommuner som uppvisar goda resultat, men mycket bekymmersamt för de kommuner, som visar motsatt utveckling. Kommunerna har det yttersta ansvaret för att analysera situationen och vidta åtgärder för att avhjälpa bristerna. Min övertygelse är att förutsättningarna för detta kommer att förbättras genom de åtgärder regeringen vidtagit.