prot · GO0978 · 2001-03-13 00:00:00 — Han som vårdnadshavare tillmättesstor betydelse.Man kan som i de redovisade fallen antingen fa-miljehemsplacera barnen eller göra en vårdnadsöver-flyttning. De sociala myndigheterna väljer helst enfamiljehemsplacering framför vårdnadsöverflyttning,trots att en vårdnadsöverflyttning oftast innebär enstörre trygghet för barnen, står det i LVU-utredningen.I Trelleborgsfallet skriver JO i sitt beslut följande:"En bedömning av en automatisk koppling mellanett grovt brott och förlust av vårdnad görs bäst i tings-rätten. En sådan bedömning borde kunna initieras påandra sätt än genom en framställan från socialnämn-den. Hur en sådan bedömning ska komma till stånd äri dagsläget oklart. Tveksamt om en sådan bedömningmåste ske via omvägen att socialnämnden gör enframställan enbart på denna grund.I en dom i ett liknande ärende har länsrätten iJönköping . gjort en bedömning som fårtolkas som att en överflyttning av vårdnaden inte medautomatik kan ske endast på grundval av ett grovtbrott. Det är möjligt att en mer djupgående analys avdet nuvarande rättsläget behöver göras på centralnivå. "Det skriver alltså JO i detta aktuella fall.Vidare skriver man:"i . att det ilagstiftningen tydligt skulle framgå att den typ avbrott som det varit fråga om i förevarande fall skullemedföra att vårdnaden fråntogs gärningsmannenoch/eller att denne uteslöts som möjlig vårdnadshava-re. Vidare föreslogs att kriminalitet hos förälderskulle införas i LVU som en indikation för omhän-dertagande i de s.k. "Därför är min fråga till justitieministern om hankan tänka sig en sådan djupgående analys av detnuvarande rättsläget när det gäller två saker. Det enaär: Vem är det som ska föra talan om överflyttning avvårdnadsrätten, sociala nämnderna? Eller kan mantänka sig att närstående kan göra det? Jag återkommertill den andra frågan.Anf. 94 Justitieminister ():Fru talman! När det gäller frågan om talerätt finnsdet flera saker som bör diskuteras. Det bör närmareutredas om man ska utvidga talerätten till att omfattabl.a. barnet och även andra personer, nära släktingar.Vilket alternativ man än väljer är det förenat medsvårigheter, men jag är öppen och ser positivt på fleraav dessa förslag.Beträffande de andra frågor som vi har diskuterathär anser jag inte - och jag upprepar det - att vårdna-den vare sig automatiskt ska överflyttas eller att detska ske en automatisk prövning av vårdnadsrätten.Båda interpellanterna tar upp statistiken som stöd.Det är just detta som inte är kännetecknande förrättstillämpningen, nämligen att statistiken ska avgörahur lagar ska fungera. Det är just det individuellasynsättet som ska prägla och som har präglat våradomstolar. Det är naturligtvis inte minst i dessa fallsvårt att kategoriskt avgöra vad som är bäst utan detär de samlade omständigheterna med barnets bästasom ledstjärna som ska fälla avgörandet.Barnets bästa gäller på alla andra områden. Detgäller i enlighet med . Låt oss intebryta principen om barnets bästa. Det är faktiskt bar-nets enda princip och den enda trygghet som det har.Anf. 95 ():Fru talman! Principen om barnets bästa är viktig.Det är inte statistiken, men det är verkligheten. Denstatistik som vi interpellanter har tagit fram är enspegling av den verklighet som många kvinnor leveri. Verkligheten är värre än så. Det är fortfarandemånga som lever i ett fruktansvärt helvete - ursäktaspråkbruket, fru talman.Före 1975 fanns det i inskrivet attgrov försummelse vid vårdnadens utövande, frånvaro,sjukdom eller annan orsak som gjor-de att man var förhindrad att delta i vårdnaden kundevara ett skäl att ta ifrån någon vårdnaden. När manskrev om tog man bort det här rekvi-sitet - eller vad det nu heter på juristspråk - menbestämmelsen skulle fortfarande finnas kvar. Somlekman och företrädare för allmänhetens rättsuppfatt-ning tycker jag att detta borde på något sätt tas in ilagstiftningen.Vi har alla dessa fall. Vi vet att kvinnorna har enförsvagad position, och vi borde tänka på barnetsbästa. Därför borde man föra in en automatisk pröv-ning i lagen, inte ett fråntagande utan en prövning avvårdnaden för att rättssäkerheten ska kunna upprätt-hållas. Vi kommer inte dit , men jag hoppas attvi tillsammans inom en snart framtid gör det.Jag vill avsluta med att överlämna ett antal tusennamnunderskrifter som föreningen läm-nade över till mig i för två veckor sedansom ett tecken på hur engagerad man är i den härfrågan. Många människor vill gärna se en förändringav lagen.Anf. 96 ():Fru talman! Som sade är dettaen oerhört viktig fråga. Jag tror att vi som kvinnorkänner ett starkt engagemang för detta. När man läserden bok som det inledningsvis refererades till blirman både upprörd och ledsen. Man förstår vilkenfruktansvärd situation många kvinnor befinner sig i.Jag är medveten om att det är individuella om-ständigheter som ska gälla i juridiken. Barnets bästaska alltid komma främst, det är riktigt. Samtidigtmåste man beakta hur utsatta dessa barn är som underhela sin framtid som vårdnadshavare kommer att haen pappa som är mördare. Detta måste beaktas.Jag tycker att det är positivt att justitieministernvill överväga att talerätt för närstående bör införas, också ska se över regler omöverflyttning av vårdnaden och därtill se över varförde sociala myndigheterna är så tveksamma till attanvända begreppet flytta över vårdnaden. I ställetanvänder man familjehemsplacering som det förstaalternativet.Man ska värna om barnets bästa och se till att detsker en vårdnadsöverflyttning i ett ganska tidigt ske-de, det skulle underlätta för barnet.Jag tackar för den här interpellationsdebatten ochönskar ministern allt gott i arbetet med att förändralagen.Anf. 97 Justitieminister ():Fru talman! Verkligheten när den fullständiga tra-gedin inträffar att en förälder berövar den andra för-äldern livet är ju att den personen blir omhänderta-gen, häktad, dömd till ett långt frihetsstraff. Om denföräldern inte på något sätt samtycker till det somsocialnämnden anser är bäst för barnet blir barnetomhändertaget. Därigenom har föräldern inte längrenågon möjlighet att påverka placering eller annat somär viktigt för barnet. Detta är verkligheten för de barnsom råkar ut för en sådan tragedi. Det är också detta,att inte utsätta barnet för ytterligare påfrestningar somväger över.Det är just för utsatta barn som det är så viktigt attinte göra dessa avsteg. I stället ska man alltid tänkapå barnets bästa. Man har alltså ett val här. Antingenska det finnas en automatisk lag som ska gälla, oav-sett om det gäller automatisk överflyttning av vård-naden eller en automatisk prövning, eller också görman en individuell prövning med barnets bästa somutgångspunkt.Om man har barnets bästa som utgångspunkt an-ser jag att det är bättre med en individuell prövning,och det hör man ju redan på benämningen. Vid auto-matik kan man inte längre göra en individuell pröv-ning.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på interpellation 2000/01:263 omreligions- och yttrandefriheten och homosexualite-tenAnf. 98 Justitieminister ():Fru talman! Skånberg har frågat statsrådetMona hur hon avser att beakta såväl yttrande-frihetens som religionsfrihetens krav vid formule-ringen av den förutskickade lagstiftningen om attstraffbelägga den "som uttrycker missaktning mothomosexuella". Arbetet inom regeringen är så förde-lat att det är jag som ska svara på frågan.Homofobi är en grundläggande beståndsdel i t.ex.den nationalsocialistiska föreställningsvärlden. I denhögerextremistiska propagandan är också homosexu-ella en mycket utsatt grupp. Det finns många exempelpå att homosexuella har fått utgöra måltavla för hat,hot och hets bl.a. i skrifter, på Internet och i vitmakt-musiken. Det kan inte uteslutas att denna hets mothomosexuella som grupp har haft betydelse också föromfattningen av det våld och andra kränkningar somriktas mot enskilda personer på grund av deras sexu-ella läggning.Det gläder mig att Skånberg säger sig delaregeringens uppfattning att det är viktigt att skyddahomosexuella mot våld och hets. Det finns all anled-ning att med kraft reagera mot sådan intolerans.Detta var också bakgrunden till att en parlamenta-risk kommitté fick i uppdrag att utredafrågan om hets mot homosexuella som grupp.Kommittén om straffansvar för organiseradbrottslighet, m.m. har i sitt slutbetänkande Organi-serad brottslighet, hets mot folkgrupp, hets mot ho-mosexuella, m.m. - Straffansvarets räckvidd (SOU2000:88) föreslagit bl.a. en kriminalisering av hetsmot homosexuella. Betänkandet har remissbehandlatsoch bereds inom Justitiedepartemen-tet. Avsikten är att en proposition ska kunna lämnasunder senhösten 2001.Tuve Skånberg refererar i sin interpellation till attregeringen i sin skrivelse En nationell handlingsplanmot rasism, främlingsfientlighet, homofobi och dis-kriminering (skr. 2000/01:59) uttalat att det finns skälsom talar för en kriminalisering av hets mot homo-sexuella som grupp. Dessa skäl bör med tydlighet haframgått av vad jag har sagt.Liksom i andra sammanhang måste dock skälenför att införa en ny kriminalisering vägas mot de skälsom kan tala däremot. Sådana skäl kan också få bety-delse vid utformningen av ett förslag. Självklartmåste religions- och yttrandefrihetens intressen be-aktas i sammanhanget. Bl.a. mot den bakgrunden harbetänkandet varit föremål för en mycket bred remis-somgång, genom vilken företrädare för de olika in-tressen som kan göra sig gällande har fått tillfälle attyttra sig.Nu pågår som sagt den fortsatta beredningen avförslaget och jag vill inte föregripa resultatet av den.Rent allmänt kan jag dock säga att den nuvarandelagstiftningen mot hets mot folkgrupp innehållerbegränsningar så att inte varje yttrande som innehål-ler omdömen om en viss grupp är straffbelagt. Såle-des sägs i förarbetena bl.a. att det för straffbarhet börkrävas att det är fullt klart att uttalandet överskridergränsen för en saklig och vederhäftig diskussionrörande folkgruppen i fråga.Avslutningsvis vill jag bara, utöver de skäl för enkriminalisering som jag redan har anfört, slå fast detsjälvklara - homosexuella är naturligtvis inte mindreskyddsvärda än de grupper som omfattasav bestämmelsen om hets mot folkgrupp.Anf. 99 SKÅNBERG (kd):Fru talman! Jag tackar justitieministern för svaret,ett gott svar. Jag vill bara använda möjligheten häratt, om det är möjligt, förtydliga lite grann och kanskege ytterligare lite kött på benen. Men det avstamp ochden riktning som svaret har är, sett ur frågeställarenssynvinkel, mycket tillfredsställande och bra.När vi fick på vårt bord den citerade skrivelsensåg jag på s. 78 att det var med anledning av att detinte är straffbart att uttrycka hot eller missakt-ning mot homosexuella som grupp som regeringenansåg att det fanns skäl som talade för en kriminalise-ring.Det vore mig fullständigt främmande att låna ar-gumentation till att tala för hot, våld, hets eller någotsådant, varken mot homosexuella eller några andragrupper. Men det är det lilla ordet missaktning somvore värt att diskutera.I alla de stora religionernas heliga skrifter finnsdet stycken som en homosexuell av mer militanttappning skulle kunna rubricera som missaktning.Man underkänner nämligen att utövandet av religio-nen skulle kunna vara förenligt med utövandet avhomosexualitet.I , som är helig skrift för judaroch kristna, finns sådana stycken i tredje Moseboken18:22 och 20:13. I , som är heligskrift för kristna, kan man läsa andra sådana stycken iRomarbrevet 1:26, liksom i första Korintierbrevet5:6. I , som är helig skrift för muslimer, finnsdet också sådana uttryck i Sura 7:81. I Vedalitteratu-ren, som är helig skrift för hinduer, finns sådana citati Srimad-Bhagavatam 3.20.26. i , som är helig skrift för buddister, tas avstånd frånhomosexualitet i tredje regeln. Jag läser inte upp deolika citaten.Men jag kan konstatera att om man strikt skullesäga att missaktning mot homosexuella är detsammasom att säga att man inte kan utöva den här religionenoch vara praktiserande homosexuell, så skulle varkenjudar, kristna, muslimer, hinduer eller buddister kun-na trycka, sprida, offentligt föreläsa om och i utlägg-ning instämma i sina hela skrifter.Därför vill jag gärna ge justitieministern tillfälleatt säga att det naturligtvis aldrig kan komma i frågaatt religionsfriheten skulle trädas förnär, så att maninte på ett respektfullt sätt skulle kunna diskuteraolika åsikter, läggningar och beteenden så länge detinte handlar om hets, våld och hot utan om att man påett intellektuellt plan diskuterar och tar avstånd fråndessa. finns det en sådan möjlighet för justitiemi-nistern. Inte minst skulle oron hos dem som tillhörreligioner som är mer företrädda här i kunnastillas av beskedet att de i fortsättningen får trycka,läsa och instämma i sina heliga skrifter.Anf. 100 Justitieminister ():Fru talman! Jag tror inte att detta kommer att ut-göra något som helst problem.Självklart är det inte så att religiös skrift inteskulle kunna tryckas eller att det på något sätt skulleinnebära missaktning. En saklig diskussion måstealltid kunna föras.Jag vill återge följande från utredningen på s. 242:Det har påpekats att det i olika religiösa texter, t.ex. iBibeln, förekommer uttalanden som är kränkande förhomosexuella. Självfallet gäller här, liksom när man iövrigt ska pröva om en gärning utgör hets mot folk-grupp, att man måste bedöma uttalandet eller medde-landet i sitt sammanhang. Den som endast citerar ochseriöst diskuterar texter av det angivna slaget gör siggivetvis inte skyldig till hets mot homosexuella.Jag vill inte gå händelserna i förväg eftersom för-slaget bereds, men jag kan redan nu försäkra att jagaldrig skulle stå bakom ett förslag som skulle innebä-ra hets mot folkgrupp när det är fråga om religiösskrift.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på interpellation 2000/01:264 omsexköpslagenAnf. 101 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta med anledning av en rap-port om lagen om förbud mot köp av sexuella tjänstersom i har överläm-nat till Rikspolisstyrelsen.Jag tror att och jag är eniga om attvi måste bekämpa den exploatering av människorsom prostitution innebär. Det är nog i frågor-na om ifall kriminalisering är en lämplig metod ochom en kriminalisering, i så fall, bör träffa både säljareoch köpare som vi är oeniga.När förslaget om att kriminalisera sexköp debatte-rades var två av huvudargumenten mot förslaget attdet skulle bli svårt att kontrollera efterlevnaden av ettförbud och att prostitutionen skulle komma att drivas"under jord". ansåg dock, i likhet medregeringen, att argumenten för ett förbud mot köp avsexuella tjänster vägde så tungt att en kriminaliseringändå borde införas. betonades att en krimi-nalisering inte kan utgöra annat än ett komplement iarbetet med att minska prostitutionen och att förbudetinte på något vis kan ersätta de sociala insatserna.Argumenten för ett förbud var till stor del dessnormbildande och preventiva effekter. Det framhöllsockså att kriminaliseringen torde kunna minska in-tresset för att etablera en mer omfattande organiseradprostitutionsverksamhet i Sverige.När lagen om förbud mot köp av sexuella tjänsterinfördes gjorde både regeringen och - medstöd från så gott som samtliga remissinstanser - be-dömningen att det inte är rimligt att kriminalisera densom, åtminstone i flertalet fall, är den svagare partsom utnyttjas av andra. Lagen om förbud mot köp avsexuella tjänster riktar därför in sig på efterfrågan påmänniskor att exploatera.Jeppe hänvisar i interpellationen till attlagen, enligt Skånepolisen, inte har lett till de åsyfta-de effekterna utan i stället till komplikationer i poli-sens spaningsmetoder och till att de prostitueradekvinnornas situation försämrats. bl.a. att priset för sexuella tjänster har halve-rats, vilket gör att de prostituerade kvinnorna måstehinna med fler kunder för att få ihop samma inkoms-ter som tidigare.Brottsförebyggande rådet har kartlagt tillämp-ningen av lagen . Rådet konstate-rar att det är för tidigt att uttala sig om lagens funk-tionsduglighet. I kartläggning avkännedom om prostitutionen framkom-mer att det inte har skett några genomgripande för-ändringar i prostitutionen efter lagens ikraftträdande.I undersökning kommer både positi-va och negativa erfarenheter av lagen till uttryck iintervjuerna med nyckelpersoner inom bl.a. polis ochsocialtjänst. Flertalet ställer sig dock positiva tilllagen. Den ses bl.a. som en viktig markering.Allting tyder på att den cyniska handeln medkvinnor i syfte att utnyttja dem i prostitution ökar.Såsom också FN har konstaterat är det nöd-vändigt att vidta åtgärder inte enbart mot de handlaresom står bakom utbudet av människor för sexuellexploatering utan också sådana förebyggande åtgär-der som riktar in sig på efterfrågan på människor attexploatera. Det är intressant att notera att vi har fåttvissa indikationer som tyder på att den nya lagen ochpolisens övervakning minskar attraktions-kraft som destinationsland för handeln med kvinnor.Att inkomsterna av prostitutionen minskar är, en-ligt min mening, inte något bra argument mot den nyalagen. Om det däremot skulle vara så att de prostitue-rade kvinnornas situation har försämrats på andra,allvarligare sätt är det dock en signal att ta på allvar.Eventuella sådana oönskade effekter kan behövavägas upp av andra åtgärder.Den bild som vi har sett framträda är attdet finns många, sinsemellan väldigt olika, uppfatt-ningar om den nya lagen och dess förtjänster. Jag villinte alls utesluta att det kan finnas ett behov av för-bättringar av lagen eller av de kompletterande insat-ser som måste till. Trots att tillämpningen av lagenännu inte har prövats av kan dett.ex. finnas skäl att göra vissa förtydliganden. SomJeppe vet har ju parlamentariskaSexualbrottskommitté lämnat förslag medsådan inriktning.Det är dock viktigt att komma ihåg att den rapportsom hänvisar till bara är en av mångasignaler och att vi inte vet hur representativ den bildsom den ger är för hela riket. Rapporten har nyligenkommit in till och bereds nu där,bl.a. med andra polismyndigheter. Det är ännu förtidigt att ta ställning till vilka ytterligare åtgärder sommöjligen kan vara påkallade från regeringens sida ianledning av rapporten.Anf. 102 ():Fru talman! Inledningsvis vill jag tacka ministernför det här svaret. Men jag måste säga att jag intetycker att svaret andas att justitieministern skulletycka att den här lagen är så väldigt bra. Men det ärmin egen tolkning. har vi lagen, och då förstår jagatt justitieministern naturligtvis måste försvara den.Vi moderater tycker inte att lagen är bra. Vi varemot den och reserverade oss mot beslutet om denhär i kammaren. Vår uppfattning var, och är fortfa-rande, att ingen av parterna bör kriminaliseras. Det ärriktig som justitieministern skriver i sitt svar att jagoch ministern är eniga om att prostitution inte ärnågot önskvärt.Att vara prostituerad beskrivs ju ofta som"världens äldsta yrke". Jag vet inte hur det förhållersig med detta, men det hör definitivt inte till de mestbästa och mest attraktiva yrkena. Jag är övertygad omatt ingen i den här kammaren, även om vi inte är såmånga men även om alla hade varit här, tyckeratt prostitution är bra. Ingen förälder skulle vara stoltom deras barn skulle välja detta yrke. Ingen av osssom är föräldrar skulle nog önska att våra barn gicktill prostituerade.Fru talman! En av våra viktigaste invändningarmot att kriminalisera köp av sexuella tjänster är att vivänder oss mot att möta sociala problem med krimi-nalpolitiska instrument. Omständigheten att det finnsen marknad för sexuella tjänster är mer ett socialpoli-tiskt problem än ett kriminalpolitiskt. Det finns na-turligtvis argument för en kriminalisering av de pro-stituerades kunder, dvs. förbud mot köp av sexuellatjänster. Men, fru talman, vi menar att nackdelarnamed en sådan kriminalisering överväger.En annan aspekt är att det blir lagligt att bjuda utsexuella tjänster mot betalning. Men att köpa denutbjudna tjänsten blir straffbart. Förnuftsmässigt ochmoraliskt tycker jag att denna tingens ordning ärmycket svår att förstå. Det är så att säga tillåtet attinbjuda till brott, att bjuda ut en sexuell tjänst. Menatt köpa den tjänst som bjuds ut blir straffbart.Fru talman! Avslutningsvis vill jag ställa en frågatill ministern. En polispatrull ser ett begynnandeslagsmål på gatan. Det är en man som uppenbarligenger sig på en annan man. Vad ska då poliserna göra?Ska de ingripa för att förhindraatt någon blir misshandlad och att man därmed får engärningsman? Eller ska polispatrullen avvakta sålänge att det faktiskt går att hävda att en misshandelhar ägt rum, kanske t.o.m. en grov misshandel, så attdet därmed finns en gärningsman som man kan lagfö-ra?Anf. 103 ():Fru talman! Först vill jag kommentera lite av detsom interpellanten har tagit upp om just polisen iSkåne. Då vill jag passa på och berätta vad polisen iNorrköping sade när jag träffade dem för en drygmånad sedan. De sade att de är väldigt nöjda medlagstiftningen. De har fått bort gatuprostitutionen heltoch de kan lättare koncentrera insatserna på den soci-ala sidan. De vill dock att lagen ska förbättras.Polisen i , som jag träffade för bara ettpar veckor sedan, säger också att de tycker att lag-stiftningen är bra. Men de är oroliga inför Schengen,som de misstänker kommer att innebära ökad invand-ring av kvinnor från . De vill ha strängarestraff. De vill ha en ordning där de lättare kan priori-tera just arbetet med könshandeln. Sexualbrottskom-mitténs förslag ligger ju bl.a. i den riktningen, och dettycker vi är bra.Jag vill också säga att prostitution inte är ett yrke.Prostitution är något som kvinnor drabbas av, höll jagpå att säga, för att det inte finns något socialt skydds-nät som i tillräcklig utsträckning tar vara på derasmöjligheter.Då kommer jag till min fråga. Det här är en lag-stiftning som gör oss världsunika. Hur arbetar nuregeringen under ordförandeskapet med att spridakunskap om den här lagstiftningen, om just detta atten kropp inte är en handelsvara?Utan efterfrågan inget utbud. Vi har fåttlära oss att åtta av tio tyskar köper sex och att deockså nu har legaliserat prostitution. Det här är enoerhört viktig attitydfråga att arbeta vidare med. Såjag undrar: Hur arbetar regeringen med attitydfråganbåde i , eftersom det uppenbarligen begås enmassa kriminella handlingar här, och inom EU nuunder ordförandeskapet?Anf. 104 Justitieminister ():Fru talman! Som jag tidigare anförde i mitt svarhar man i rapporten kunnat konstatera att det finnsfördelar med den nya lagen och att det även kan fin-nas nackdelar. Sammantaget delar jag BRÅ:s upp-fattning att det är för tidigt att dra några alldeles fär-diga slutsatser. Och om det inte finns möjlighet attdra färdiga slutsatser bör man kanske inte, för trovär-dighetens skull, vara alltför tvärsäker.Men jag vill understryka att så här långt är jag po-sitivt inställd till den här lagen. Det finns ingentingsom talar för att den inte skulle få fortsätta gälla.Däremot är det mycket som talar för att det kan skeen del förbättringar och justeringar.På frågan om polisen bör ingripa i fråga om ettslagsmål är svaret ja. Då bör polisen ingripa.På fråga om hur man diskuterar dethär inom EU är det, som väl känner till,nu människohandeln som är den kanske största en-skilda frågan. Prostitution är inte en av de frågor somfinns med under de två mötena med . Där-emot kan jag meddela att jag har diskuterat fråganmed bl.a. den tyske justitieministern.Anf. 105 ():Fru talman! Jag tackar justitieministern. Det varklart och enkelt för att komma från en politiker attbara svara ja rakt ut, men något annat skulle mansjälvklart inte kunna svara. Enligt polislagen harnämligen en polis skyldighet att ingripa då fara förbrott föreligger. Allt annat är naturligtvis oacceptabeltoch borde kanske t.o.m. vara straffbart.Men, ministern, så är det inte . Sexköpslagenhar tvingat fram okonventionella spaningsmetoder. Istället för att hejda den prostituerade och hennes kundväntar man och slår till i samband med själva sexak-ten, alltså då brottet redan äger rum.