prot · GO0991 · 2001-04-04 00:00:00 — Om det blir tillåtet med sådan här provtagningpå ungdomar när de är skäligen miss-tänkta är jag övertygad om att det kan leda till att ettmissbruk upptäcks än , vilket iförlängningen kan leda till att den unge kan räddas tillett normalt liv och vi i vissa fall kanske t.o.m. räddasundan en för tidig död. Det ligger i den ena vågskå-len, den andra ligger att det kan bli - jag är medvetenom det - vissa integritetsöverskridanden osv. Vi äralla ofullkomliga människor, och det begås fel på allanivåer i samhället. Det kommer det att göra här ock-så. Men jag vill påstå att den vågskål väger tyngst därman kan räkna med att kunna rädda ungdomars liv.Jag tror inte att någon ung person går under på grundav någon handling som möjligen, för , kanha upplevts som något integritetskränkande.Anf. 224 () replik:Fru talman! Det är klart att vi har olika syn pådetta. Vi är skeptiska till att flytta ned tvångsmedel iyngre åldrar. Som jag sade tidigare kan det göra merskada än nytta.Vad jag inte riktigt kan förstå är att ni hela tidenär ute efter vad polisen ska göra. Polisen ska hjälpaföräldrarna att ta hem ungarna, polisen ska kontrolle-ra om de har tagit narkotika eller inte osv. Samtidigtrepresenterar det parti som skärned på all ungdomsverksamhet runtom i Sverigeskommuner. I , och i där jag bor,ingår ni i en majoritet som tar bort fritidsgårdar, par-klekar och alla vuxna människor som ska finnas runt-omkring barnen. Allt detta skär ni ned på, och sedantalar ni igen om mer pengar till polisen och mer kon-troll, förstör ännu mer och skadar barnen ännu mer.Anf. 225 ():Fru talman! Jag hade faktiskt i den här debattentänkt stryka ned anförandet till ett minimum. Menefter att ha suttit och lyssnat på debatten tycker jag attmånga frågor är uppe i luften. Även om vi har debat-terat dem förut är det kanske viktigt attta upp dem i alla fall.Men först, fru talman, vill jag uttrycka min storaglädje över det tillkännagivande som utskottet ger tillregeringen, nämligen att man ska låta utreda fråganom en särskild reglering för hur häktade personerunder ska behandlas. Vi har överallt i rättsvä-sendet regleringar av hur man behandlar de unga -när det gäller möjlighet att använda tvångsmedel, närdet gäller att förhöra, när det gäller att anhålla. Vi harsärskilda skäl för att man ska få häkta dem och sär-skilda regler för hur man kan döma dem till fängelse.Vi har ett särskilt påföljdssystem för unga lagöverträ-dare. Men ett område där det inte funnits någonting ärhur unga människor som är häktade ska behandlasoch vilka regleringar som ska gälla för dem.Vi har motionerat om att man skulle be-höva se över detta. Unga människor harspeciella behov, och just häktningstiden vet vi ävenav många vuxna kriminella upplevs som en väldigtjobbig period. Vi är alltså oerhört glada över att detnu är en majoritet som står bakom detta. Ett enigtutskott säger att vi ska utreda och se över detta ochförsöka skapa en särskild reglering för att se till att deunga som ändå hamnar i häkte ska bli behandladesom de barn de faktiskt är.Men sedan, fru talman, vill jag kommentera en delav de saker som varit uppe i debatten utifrån de reser-vationer som finns.Den största fråga som debatterats har handlat omöverlämnande till socialtjänst. Denna fråga har varituppe gång på gång i utskottet. Sedan jag kom in iriksdagen 1994 har detta väckts . Vi iVänsterpartiet är helt överens om att det finns brister isocialtjänsten. Det finns brister i vad som händer närdomstolen har beslutat om överlämnande till social-tjänst. Men det finns också många fall där det funge-rar bra, och dem hör vi aldrig talas om. Det är ju detsom är det fina: Om det har blivit ett överlämnandetill från domstolen, man genomför enbra behandling och den unge rättar till sig och aldrigåterkommer i statistiken igen, då får vi ju aldrig höratalas om det. Det måste man tänka på.De fall vi hör talas om är ju när det inte har lyck-ats. Det är lätt att få en bild av att det här är en full-ständigt meningslös påföljd, men så är det inte. Dethar funnits brister i underlag, statistik, forskning ochuppföljning, så det är svårt att ha ett underlag. Det härkommer att följas upp framöver.Vi i tycker att det är oerhört viktigtatt man har kvar detta, att det är somska ha huvudansvaret när det gäller våra barn ochunga - oavsett om de har begått brott, om det beror påsociala problem hemma osv. Ofta är det ju så att deinte enbart är brottslingar. Det finns oftast en mycketkomplex social situation runtomkring. Och det är judet som är uppgift och kanske intekriminalvårdens, som har en helt annan roll att spela irättsväsendet.Det är ganska intressant att hela tidenhävdar att detta med överlämnande till socialtjänst ärmisslyckat. Vi fick ett speciellt fall refererat. Den härpersonen återkom igen och igen, vilket skulle vara ettbevis för att överlämnande till socialtjänst var full-ständigt omöjligt. I stället för att diskutera vad soci-altjänsten ska göra och hur man kan förbättra den,vilket jag tycker är den rimliga debatten, vill man attkriminalvården ska ta hand om detta. Om man skaanvända resonemang borde det i rim-lighetens namn vara oerhört viktigt för dem att av-skaffa fängelsestraff. Är det någonting vi har statistikpå är det att väldigt många blir återfallsförbrytare. Vivet också att ju längre straff man har, desto större ärrisken att man återkommer till fängelset.Men i det fallet förordar i stället helatiden längre och längre straff och att det ska varafasthet och konsekvens. Om inte påföljden fungeratborde fundera över om fängelse funge-rar. Det handlar egentligen inte om det, utan om vil-ken syn man har på brott och straff. Även om maninte säger det tydligt anser ju att de sombegår brott ska straffas även om de är unga. Det ärinte vård och behandling det handlar om. Vore det såskulle man ha en helt annan syn på det här.Sedan, fru talman, skulle jag vilja lyfta fram frå-gan om drogtester på dem som är . har framhållit den här frågan väldigtmycket i den här debatten. Jag måste ändå ta upp attdet finns saker som inte har framkommit och somIngemar Vänerlöv uppenbarligen heller inte har tittatnärmare på.Om det nu skulle vara så viktigt och så effektivtatt drogtesta ungdomar och om det är ettmedel som kan användas för att ge möjlighet tillrehabilitering, vi räddar någons liv, skulle jag viljaveta: Har tittat närmare på statisti-ken för dem som är ? Om vi tittar på 15-ringar som drogtestats, som blivit påträffade meddroger när polisen tagit dem, kan vi fråga hur mångaav dem som fått vård och behandling. För hur mångaav dem är det här ett effektivt medel?Jag tror att det är detta vi behöver diskutera närdet gäller drogproblematiken. Trots att vi upptäckermånga unga människor med drogproblem finns det inte vård och behandling. De här insatserna finnsinte. Det har skurits ned överallt. Det är det storaproblemet, inte att vi behöver testa dem ännu tidigare.Vi måste ju se vad vi uppnår med de tester vi redangör. Där tycker jag att det är stora problem. Det går åtstora resurser för att testa, som vi minskarresurserna till vård och behandling. Där är det oerhörtviktigt att titta på vad det är vi ska satsa på. Vilkaåtgärder är viktiga för att långsiktigt uppnå ett mins-kat narkotikamissbruk?Det är inte som jag hörde från talarstolen, IngemarVänerlöv. Om en polisman påträffar en tolv-åring som han skäligen misstänker - för det var jubara då man skulle få testa - är drogpåverkad, så egentligen skulle vilja testa, har han också skyl-dighet att plocka upp den unge från den miljön ochköra hem honom eller henne till föräldrarna. Medföräldrarnas medgivande får vi faktiskt ta ett drogtestpå dem som är . De föräldrar som svararnej när polisen kommer hem med en drogpåtändtolvåring och säger "vi har skälig misstanke att dethär barnet är drogpåverkat, och vi tycker att ni bordege ert medgivande så att vi kan ta ett drogtest", hadeinte reagerat även om polisen hade kommit hem meden papperslapp och sagt att man har testat och att ertbarn är påverkat. Jag vet inte riktigt vad det är förvärld man lever i när man tror att ett test som polisentar och en papperslapp skulle förändra drogsituatio-nen och rädda några. Det handlar om helt andra insat-ser.Jag tror att den stora faran är när man tror atträttsväsendet och tvångsmedel ska hjälpa till att lösasociala problem och när man inte ser att man samti-digt skär ned på område efter område. Vi vet att dethar effekt på våra unga när de växer upp. Men vi skärned på den sidan, och vi svarar våra ungdomar medatt vi tillåter drogtester på barn, vi låter polisen jagaer i mycket större utsträckning, vi låter polisen hämtahem er osv. tar vi bort deras fritidsgårdar,vi tar bort deras drogfria alternativ.Då kommer vi att få ungdomar som snarare vän-der sig mot samhället. Och det är ingen bra grund föratt bekämpa ett påbörjat drogmissbruk. De tar avståndfrån polis, från socialtjänst, från vuxenvärlden därföratt de upplever en repressiv hållning. Tar vi bort all-ting som har betydelse för dem kommer vi bara attmisslyckas. Därför tror jag inte attdet här är rätt väg att gå.Genom att göra det här och inte möta de andrabehov som verkligen finns, genom att inte undersökahur drogtester på dem som är mellan 15 och 18 åranvänds och utvecklas förlorar de bara tilltron ännumer. Vad ger det för signaler när den 15-åring somredan har testats positiv fortfarande inte fårnågon vård och behandling? Det är där vi ska varavaksamma.Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till för-slagen i utskottets betänkande.Anf. 226 () re-plik:Fru talman! , , förordadefaktiskt att det skulle vara möjligtmed provtagning på ungdomar när detgällde just narkotikamissbruk.Alice nämnde att behandling saknas. Omman skulle råka få testa en mängd ungdomar som ärunder , skulle det inte leda så långt därför attbehandlingsalternativ saknas. Det kan man ju vändapå. Antag att det skulle visa sig att många ungdomarhade positiva drogtest! Då är jag övertygad om attmyndigheterna måste ta tag i det hela och se till attdet blir fler behandlingsmöjligheter.Alice sade också att om föräldrar ej fun-gerar är det meningslöst. Det var jag inne på i mittanförande. När inte föräldrar räcker till är det ju sam-hället som får gripa in. Då blir det sommåste ta över ansvaret.Jag var också inne på att ett positivt drogtest i sigär av mycket begränsat värde. Det nämnde jag fak-tiskt i anförandet. Det kan bli värdefullt först om det,som jag sade, kan vara startskottet för en samverkanmellan föräldrar och socialtjänst för att föra den ungeupp till ett normalt liv igen.Jag skulle dock vilja avsluta den här repliken medatt kort fråga om hon tror att narkoti-kamissbruk kan upptäckas tidigare än om detblir tillåtet med provtagning på ungdomar under 15 årdå man kan räkna med att de har använt droger.Anf. 227 () replik:Fru talman! Jag ska börja med den sista frågan.Nej, jag tror inte att det kan upptäckas så myckettidigare. Jag anser att det är fullständigt absurt attsäga att en polisman ser 12-13-åringar som uppträder så att man anser att de är på-tagligt drogpåverkade måste man ha ett papper på det.Jag tycker att det är självklart att socialtjänst, polis,vuxenvärlden runt omkring agerar utifrån att det härbarnet har problem. Tvånget att göra testet tror jaginte leder till att man upptäcker någonting. SomIngemar Vänerlöv säger ska polisen redan ha en skä-lig misstanke. När en polis har en skälig misstankeanser jag att man har upptäckt ett drogproblem. Jagtror inte att man ska använda tvångsmedelslagstift-ningen till det.Ingemar Vänerlöv sade att om vi nu får massor avpositiva drogtester bland unga kanske vi kan börjabygga ut missbrukarvården. Men jag tyckte faktisktatt på ett utmärkt sätt i kammarenföredrog statistiken på hur drogmissbruket har ökat,att olika undersökningar mycket klart visar det. Jagmenar att den statistiken och det underlaget har viredan.Men behandlingsinsatserna har inte ökat när detgäller de här grupperna . De harminskat, och jag tror att det finns ett samband mellanminskade behandlingsinsatser, minskade insatser förunga över huvud taget och det ökade drogmissbruket.Där tror jag att man har ett samband. Det är det somär viktigt att lyfta fram, inte att vi ska ge polisentvångsmedel för att drogtesta dem som är under 15 år.Anf. 228 () re-plik:Fru talman! menade att det är all-deles för klent beställt med behandlingsinsatserna . Jag menade att om det visar sig att en utökadprovtagning ger vid handen att fler ungdomar faktisktägnar sig åt det här missbruket blir det naturligt attytterligare bygga ut de insatser som finns. Jagmenade inte att det inte finns någonting i dag.Anf. 229 () replik:Fru talman! Det är inte jag som påstår att behand-lingsinsatserna inte finns. Jag hoppas verkligen attIngemar Vänerlöv, som har ett engagemang i de härfrågorna, är mycket väl medveten om hur situationenser ut och hur nedskärningarna har gjorts under desenaste åren. Det är det som är så farligt. Först ville viha tester för dem som var mellan 15 och 18, och viinförde det. genomför vi en massa tester på de härunga människorna . Samtidigtskär vi ned möjligheterna för dem att få behandlingoch vård.Vi ser att missbruket fortsätter att öka. Jag tror attdet fortsätter att öka beroende på att det är för dåligtmed insatser mot det. Då säger vi att vi ska testa nästagrupp också. Om det visar sig att det finns problemdär också ska vi titta på behandlingsinsatser. Jagsäger att vi har ett ansvar för dem som redan har ettupptäckt missbruk och finns hos . Vi harett ansvar för dem som är och därtester har visat att de har ett missbruk. På Mariapolmöter man en massa ungdomar. Vi tar inte ens ansvarför att de får vård och behandling. Det tycker jag äroerhört allvarligt. Det är där man måste göra insatser-na.Jag är inte beredd att ställa upp på en politik därman säger att för att vi ska visa styrka i kampen motmissbruket hos de unga och rädda deras liv ska vistifta en liten lag som ger polisen möjlighet att an-vända tvångsmedel. Det tycker jag är att fly undanproblemet. Vi måste möta de behov som finns. Det ärförst då vi kan komma någonstans med drogbekämp-ningen. Det gör vi inte genom att ge polisen möjlig-heter att testa. Det har ingen större betydelse. Dethandlar om de insatser vi kan göra för de barn somtydligt signalerar att de har problem.Anf. 230 ():Fru talman! Jag ska börja med en sak som talade om. Det gäller detta att det harpratats på radio om, och det har även stått på våralöpsedlar, att polisens resurser minskar när det gällernarkotika. och jag har varit påRikspolisstyrelsens styrelse , och där tog vi uppden här frågan. Vi var lika oroade som är. Vi fick väldigt tydlig information om attresurserna inte är neddragna när det gäller detta. Där-emot har man förändrat organisationen när det gällernärpolisreformen. Man jobbar på ett annorlunda sättän vad man har gjort tidigare. Rikspolischefen varmycket tydlig och sade att resurserna till polisen närdet gäller narkotikan inte har minskat. Jag ville gärnaberätta att det var det svar vi fick i dag.Vänsterpartiets grundinställning är att alla föräld-rar gör så gott de kan och förmår och att ingen villsina barn illa. Däremot gör vi ändå våra barn illaibland. Orsakerna är olika, och många har redannämnt detta. Det kan handla om missbruk, psykisksjukdom, fysisk sjukdom, krissituationer som skils-mässa med efterföljande vårdnads- och umgäng-estvister, arbetslöshet m.m. Det kan också bero på attvi som föräldrar inte har fått lära oss av våra egnaföräldrar hur ett föräldraskap ska se ut.Det är ju inte så att t.ex. barn till alkoholister in-sett allt det negativa med att dricka för mycket alko-hol. Tvärtom brukar det ju vara så att barn till alko-holister dricker mer än barn till andra föräldrar. Jagbrukar ibland tänka att det skulle vara enkelt om vibara ärvde de bra och positiva sidorna från våra för-äldrar. Men tyvärr har vi ingen sådan selektiv förmå-ga, utan vi ärver hela rubbet.Många barn växer upp med för lite kontakt meden av eller båda sina föräldrar. I brottsförebyggandesyfte är det mycket allvarligt. Vi vet att kriminellamän ofta saknar kontakt med sina pappor, och härfinns det mycket att göra.Nu var jag på ett seminarium och träffadeolika mansjourer från hela landet. Där berättade manom ett syndrom som ofta inträffar vid skilsmässor därtill synes kloka och förståndiga människor inte ser tillbarnens bästa utan huvuddelen av tid och energi äg-nas åt att strida med den andra parten, och manglömmer bort barnets primära behov. Det här måsteman i mycket högre grad lära sig så att man kan han-tera detta i förskolan, skolan och . Manmåste vara medveten om att det blir så här i vissafamiljer.Vi hoppar längre och längre, vi springer fortareoch fortare, vi åker ut i rymden och till månen. Snartkan vi väl åka charterresa till månen, i alla fall de somhar råd. Men vi har inte lärt oss hur vi ska ta hand omvåra barn. Vi i anser att våra barn ärallas barn. Alla barn i det här samhället som far illa ärvårt gemensamma ansvar.Jag tycker att det har varit en bra debatt i dag.Ofta debatterar vi ett litet begränsat område som ärväldigt viktigt, och vi glömmer att se helheten. Viförsöker förstå sammanhang och pratar om tidigainsatser som är till bäst nytta. anser attvåra barn är allas vårt ansvar. Om mina barns pappaoch jag inte orkar med vår föräldraroll skulle jag viljaatt det gemensamma grep in föratt med så små medel som möjligt hjälpa och stödjaoss i vår föräldraroll till våra barns fördel. Då skullevi slippa att stå här och prata om stora allvarliga in-satser som de vi debatterar i dag.Insatser måste riktas mot grundproblemet, menockså mot symtomen. Jag nämnde t.ex. förut att alko-holisterna måste få hjälp som barnen tillalkoholisterna måste få hjälp. Det görs mycket gottarbete på många olika håll i samhället, menförskola, skola, fritidshem, sjukvård, arbetsplatser,kyrkor, kommunikationer av olika slag, alkohol- ochnarkotikapolitik, ideella föreningar och organisationermåste vävas in i ett sammanhang för att vi på bästasätt ska hitta lösningar som är effektivt brottsföre-byggande. Vi tror att mer resurser är nödvändiga,men vi tror också att det krävs förändringar i attity-der, värderingar och samarbetsformer. Alla som job-bar med barn och ungdomar måste komma överensom gemensamma förhållningssätt. Det är viktigt tillsammans kommer fram till bra handlingspla-ner för att lösa detta på bästa sätt.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )15 § (forts. från prot. 87) Arbetstid och ledighetfrån anställning m.m. (forts. AU9)Anf. 231 ():Fru talman! Vad ska man göra för att minskastressen i arbetslivet? Stressen kostar 70 miljar-der i sjukskrivningar. På nyheterna alldelesnyss kunde vi höra att sjukfrånvaron i landstingenökar . Det är vanligt att sjukskriva sig endag på vissa sjukhus.En daglig arbetstidsförkortning är det som behövsnu för att råda bot på den rådande situationen. som arbetar i vården kommer till mig och säger:Nu orkar vi inte mer. Vi vill ha en kortarearbetsdag.På grund av tidigare neddragningar får de som ar-betar öka sina arbetstakt. Fler och fler uppger i under-sökningar att de inte kan kontrollera arbetstakten påsin arbetsplats, enligt Arbetarskyddsstyrelsen. Sedan1980 har medelarbetstiden ökat . Det visaratt svensken arbetar alltmer. Bara en av tio LO-arbetare orkar arbeta till ålder.Dagen samhällsutveckling är inte socialt hållbar.Vi behöver mer tid för socialt liv och tillfälle att en-gagera oss i samhället utanför familjen också.Fru talman! Arbetstidsförkortningar har genom-förts i en mängd kommuner i . Det finns 20års erfarenhet av arbetstidsförkortningar i länder somFinland, , , , ochTyskland.Vid ett försök med sextimmarsdag som genom-förts inom vården i fick 120 vårdbiträ-den och undersköterskor heltidsveckan sänkt från 37till . "Heltidarna" gick ned i arbetstid och"deltidarna" gick upp i lön. Reformen gick ihop eko-nomiskt redan efter . Med sextimmars-dagen ökade produktiviteten så mycket att den beta-lade arbetstidsförkortningen med råge. Produktivite-ten ökade och på så vis bekostade de an-ställda själva sin arbetstidsförkortning med ökadproduktivitet.Detta är grundat på en utredning av forskaren . Utredningen visar också en noga mättarbetsmiljövinst med sextimmarsdagen. Den bestod iatt förekomsten av smärta i nacke och skuldror mins-kade från till 39 %.Fru talman! Vi kan från denna utredning bl.a. seatt en arbetstidsförkortning leder till sänkta sjukskriv-ningsnivåer, vilket är något att tänka på när man hördagens siffror från våra landsting.Miljöpartiet förordar en generell lagstiftad arbets-tidsförkortning då den är rättvis. Den kommer attsänka heltidsnormen för hela arbetsmarknaden ochinte endast för vissa privilegierade grupper.Det finns också en jämställdhetsvinst att göra. Varfemte anställd är deltidsarbetande. Av kvin-nor arbetar deltid. Om männen arbetade litemindre skulle kvinnorna kunna öka sin arbetstid.En arbetstidsförkortning skulle också utjämna endel av de ekonomiska ojämlikheterna mellan könen.Som det nu är har kvinnorna i stor utsträckning be-kostat sin arbetstidsförkortning själva.Fru talman! I arbetsmarknadsutskottets betänkan-de finns ett tillkännagivande utifrån en motion frånMiljöpartiet om en skärpning av föräldraledighetsla-gen. Detta är välkommet. Jag är glad över att utskot-tet ställer sig bakom skärpningen av lagen som inne-bär att gravida och föräldralediga skyddas från upp-sägning vid arbetsbrist. Utskottet tillkännager tillregeringen att skyddet ska stärkas för de arbetstagaresom väljer att utnyttja sin lagliga rätt till ledighet isamband med föräldraskap.Föräldraledighetslagen är svag i vissa delar ochger inte det skydd som fordras för föräldralediga. Omarbetsgivaren kan formulera andra skäl till en upp-sägning än föräldraledigheten ger lagen inget skydd.Därför måste skyddet utformas så att det inte tillnågon del utgör ett godtagbart skäl för negativa åt-gärder. EG-direktivets bevisbörderegel bör gälla äveni föräldraledighetslagen liksom i diskrimineringsla-garna.Moderaternas reservation i detta ärende tycks mignågot besynnerlig. skriver i sin reserva-tion att arbetsgivaren ska komma överens med ar-betstagaren om hur omfattande en föräldraledighetbör vara och när den ska tas ut. Självklart är det braom man kan komma överens. Men jag trodde inteman själv bestämmer exakt när en baby kommer tillvärlden. Och det är väl en innerlig tur att vi har lagarsom talar om hur mycket vi kan ta ut i föräldraledig-het. Detta om något är en stor jämställdhetsfråga.Fru talman! I betänkandet berörs också Miljöpar-tiets motion om ett friår mitt i livet. Statskontoretsutredning om friåret kom precis innan detta betän-kande lades fram och utskottet ville därför inte be-handla motionen , liksom de flesta av demotioner som tagits upp, som kommer att ingå i dennyligen tillsatta Arbetstidsutredningen.Jag vill ta upp lite om friåret som ligger Miljöpar-tiet varmt om hjärtat. Statskontoret fick i uppdrag attgranska det försök med friår som utförts i Trelleborgoch i under flera år.Statskontorets utredning pekar på flera positivaeffekter. Det danska försöket pågick under flera årunder större delen av 90-talet, och ca 20 000 personerhar deltagit. Trelleborgsförsöket pågick under två åroch omfattade 350 personer.Miljöpartiet föreslår att en anställd kan ta ledigtupp till och få av sin a-kassa medan enarbetslös går in på den lediga platsen med lön. Manska inte vara bunden till att utföra något speciellt. Detkan vara fråga om återhämtning vid stress, om tid tillatt umgås med familjen eller om att utbilda sig.Utredningen visar alltså på flera positiva sidor ochäven negativa. Men de positiva sidorna överväger iutredningen. De ekonomiska fördelarna för den somtar tjänstledigt - som kallas för medarbetare - ärminskade omkostnader. Nackdelarna är att det kan bliinkomstbortfall när man är ledig. Icke-ekonomiskafördelar är ökad livskvalitet, minskad eller flexibelarbetstid, personlig utveckling, mer fritid, familjeom-sorg, återhämtning och insatser för arbetslösa.