prot · GO0952 · 2001-01-18 00:00:00 — Det är synd att vår barnminister inte ärmed då.Som jag sade i mitt anförande räcker det inte meddebatt. Det måste till konkreta åtgärder också. Det varjust frågan om konkreta åtgärder som gjorde att jagskrev en motion på barnskrivelsen Här och . Detkänns så viktigt med de konkreta åtgärderna, och detär dem jag egentligen vill arbeta för.Statsrådet nämner frivilliga insatser. Det är jät-tebra med frivilliga insatser. Men jag vill varna för attdet inte är något som ska ersätta sam-hällets insatser.Anf. 80 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Men vi vet att när detgäller utsatta barn och ungdomar finns det ett regel-verk. Det finns socialtjänst och olika stödinsatser somträder till när barn är utsatta. Sedan kan vi diskuteraom de fungerar mindre väl, men det finns ändå ettuppdrag för samhället att sköta detta.De allra flesta barn hamnar faktiskt inte där sär-skilt snabbt. Många föräldrar behöver kanske samtalinnan barnen av olika skäl blir fångade av någonting.Där är jag övertygad om att Unga Örnar, Rädda Bar-nen och andra organisationer med barn- och ung-domsverksamhet kan bidra. Vi ser också på den pro-jektverksamhet vi har att de bidrar mycket. Det gälleräven handikapprörelsens olika verksamheter, där manhar stöd för föräldrasamtal, inte minst för föräldrar tillbarn med funktionshinder.Anf. 81 ()replik:Fru talman! Det är också lite ojämlikt med bidra-gen till frivilligorganisationerna. Det är naturligtvisbra att de finns, men de får inte bli någon ersättning.Hur var det med de konkreta åtgärderna?Anf. 82 Statsrådet () re-plik:Fru talman! De mest konkreta insatser samhälletkan göra för att underlätta för alla, men särskilt förutsatta barn och ungdomar, är att se till att deras för-äldrar får möjlighet att försörja sig och se till att deolika system vi har för att stötta och utjämna mellanfamiljer med barn och familjer utan barn samverkar.Det gör nu . Jag hoppasatt de ska komma med bra förslag för att klara detta.Andra konkreta insatser nämndes tidigare i de-batten. Där har jag ingen annan uppfattning än Kers-tin-Maria . Vi ska ha en väl fungerande skola,det har jag också diskuterat med . Vi skaha en bra musikskola, tillgång till simundervisning,bibliotek, avgiftsfri barnsjukvård och avgiftsfri folk-tandvård. Det är väldigt konkreta generella insatserför att ge bra uppväxtmöjligheter för barn och ung-domar.Anf. 83 () replik:Fru talman! Jag uppfattade att inte heller IngelaThalén känner till att det finns gatubarn i . Jagkan hänvisa till en av ,där det står att det i , som har socialdemokra-tisk ledning, finns alltfler barn bland stadens bo-stadslösa. ökade antalet från 217 till 318. Jagger det bara som en upplysning. Jag undrar vad mi-nistern har att säga om detta.Anf. 84 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Definitionen "gatubarn" kan vara nå-got vilseledande. Också jag har läst de här rapporter-na, och jag vet att det finns barnfamiljer som tillfälligtoch kanske ibland för länge inte har haft en egenbostad. Det kan bero på en separation eller på någotannat som har inträffat i familjen. En sådan situationska vi inte ha. Barnfamiljer ska ha tillgång till enbostad så snabbt som möjligt.Jag tycker också att alla människor ska ha rätt bostad. Det finns som bekant lite olika vägar föratt nå dit, men barnfamiljer ska ha tillgång till enbostad. måste man skapa en lösning för enkortare tid, men barnfamiljer ska ha en bostad.Anf. 85 () replik:Fru talman! Jag tackar för den upplysningen. Jagvill med anledning av ministerns anförande ocksåställa en fråga angående småbarnsföräldrarnas ochäven barnens stress och jäkt. Jag undrar om ministernhar någon tanke om att ge dem hjälp i hemmet. Mi-nistern sade att vi ska ha ett barnvänligt arbetsliv,men finns det möjligheter att få ett barnvänligt hemdär man i stället för att laga mat, stryka och städa kanägna tid åt barnen? Kan det finnas möjlighet att inågon form få hemnära tjänster för barnfamiljer?Anf. 86 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Jag vet inte om hemmet blir barnvän-ligare av att man får hushållsnära tjänster. Jag tillhörden generation som har tvättat och strukit kläder ochstädat hemmet tillsammans med barnen. Jag haribland t.o.m. tvingat barnen att tvätta sina kläder.Hushållsnära tjänster är en fråga för sig. Jag anserinte att man ska införa sänkt momsenbart på hushållsnära tjänster. Det vill jag säga omdet var kärnfrågan i inlägg.Anf. 87 () replik:Fru talman! Statsrådet inledde medatt framhålla att hon var glad över att vi nu har ettpolitikområde för barn. Jag är lite frågande till det.Jag är rädd för att detta på något sätt isolerar barnenfrån det övriga samhället - från familjen, från arbets-livet och från ekonomin.När det gäller ekonomin vill jag peka på att stats-ministern i gårdagens debatt tog upp att barnbidragenoch beräkningsgrunden för socialbidragen inte höjs itakt. Han uppmanade kommunerna att själva klaradetta. Jag vänder mig särskilt mot förklaringen att enökad generell välfärd skulle ge en högre grad av obe-roende. Min fråga till statsrådet är: Innefattar integenerell välfärd också makten över vardagen ochbarnens rätt att få den undervisning och barnomsorgsom är bäst för dem?Anf. 88 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Med barnpolitik syftade jag i min in-ledning på ett politikområde för att förverkliga barn-konventionen. Till skillnad från har barnkon-ventionen och därmed barnpolitiken lyft fram barnetsom individ på ett sätt som vi inte förut har gjort. Detär kanske alldeles unika verktyg.När det gäller makt över vardagen tycker jag attdet är alldeles självklart att generell välfärd ska syftatill att den enskilda människan får makt över sin egenlivssituation. Det är också avsikten. Vi har funnit attolika stödformer - underhållsbidrag, barnbidrag ochbostadsbidrag - kolliderar och skapar marginaleffek-ter för familjer med låga inkomster, och vi ser överden frågan. Jag räknar med att få ett förslag underfebruari.Anf. 89 () replik:Fru talman! Jag tar tacksamt emot informationenatt makten över vardagen ingår i den generella välfär-den. Jag hoppas att jag får möjlighet att vid någottillfälle när vi har mer tid på oss fortsätta att diskuteradet här med statsrådet. Statsrådet kan ju inte vara mednästa vecka.Jag vill ställa ännu en kort fråga. i sitt anförande in på den nationella handlings-planen för utveckling av hälso- och sjukvård och togupp de . Detta tillhör inte direktstatsrådets ansvarsområde, men eftersom det berördesvill jag fråga: Varför säger regeringen och socialde-mokraterna nej till att i den planen medge att barn skafå ha barnläkare som husläkare?Vi har få allmänläkare ute i den öppna vår-den, och de är inte specialutbildade för barnsjukvård.Varför då inte ge barnen rätt till den allra bästa hälso-och sjukvården?Anf. 90 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Jag är inte riktigt säker på att jag för-står vad som är bakgrunden till det som CristinaHusmark säger. Utgångspunkten för hand-lingsplanen är just att barn ska få tillgång till denbästa vården. En del av planen handlar om att manska bygga upp familjemedicinska centrum där manska se såväl till barns och ungdomars som till helafamiljens hälso- och sjukvård.Jag vet att det inte finns tillräckligt många barnlä-kare för en full utbyggnad av bl.a. barnavårdscentra-ler, men att det i sjukvårdsplanen skulle förbjudas attbarn skulle få tillgång till barnläkare känner jag interiktigt igen.Anf. 91 ():Fru talman! Efter det att jag anmälde mig till denhär debatten har flera tidningar haft artikelserier un-der . Det föranleder mig attställa frågan hur det är att vara barn i ett land därsocialdemokratisk politik har satt sina spår. Jag talarnu inte om pengar utan om inställning, lite sofistike-rat uttryckt vad som rör sig i huvudet på människor.Nej, jag hävdar att barn inte har det bra i välfär-dens förlovade land. Alltför många barn har det allt-för dåligt.Barn i har inte tillgång till sina föräldrar.Barn i kan inte kräva att deras behov blirtillgodosedda.Barn i har dåligt rättsskydd om det intevärnas av deras föräldrar.Vi kan drömma om system som är så perfekta attingen behöver vara god, sade en gång T.S. Viär nu nästan där. Vi har ett system där föräldrar inteavkrävs ansvar för de barn som de har satt till värl-den, ett system som hindrar människor från att mog-na, ett system där kollektiv välfärd är viktigare änindividens välfärd, ett system där sociala myndighetermed alla sina tusentals anställda inte lyckas hjälpaden som har det svårt, ett system där barn och vuxnamånga gånger är rädda för och om de så kan undvikerden s.k. socialen.De offentliga systemen, hur de än förändras, räck-er inte till för samhällets olycksbarn när man konsek-vent har utplånat det civila samhällets och den enskil-da individens ansvar för sig själv och för andra. Dåblir det så här. Då nöjer man sig liksom statsministerni går med att det finns kollektiv välfärd, vad det nu är.De enskilda människorna får inte den hjälp som debehöver, och utsatta barn får det definitivt inte. Deträcker inte med pengar. Det är inställningen till fa-miljen och barnen som behöver ändras.Varför finns det ingen plats för barn i unga män-niskors liv? Varför är det så svårt att vara barn i Sve-rige ? Varför är det så svårt att vara förälder?När naturens klocka ringer, när det känns som att detfattas något i livet, när man känner att man vill finnastill för någon, för ett barn, sviker den socialdemokra-tiska politiken. Man ges inte möjligheter att vårda ochfostra sitt eget barn.Som leder det kristna budskapet och denkristna etiken mig i mitt dagliga arbete. En starksymbol i är barnet som frälsare. Jag är ingenteolog utan en vanlig troende och ifrågasättandekristen. Jag tror att budskapet till oss människor är attbarnet frälser oss från vår egen egoism. Därav be-greppet frälsaren.I fungerar inte detta budskap eftersomman inte tillåts att växa och bli stor i sin föräldraroll.Barnkonventionen, och utred-ningar av olika slag talar om barnens behov, senastutredningen : Samhällets ansvar förutsatta barn och unga, som jag har ögnat igenom.Barnens behov står inte högt i kurs i of-fentliga välfärdssystem. Barns behov är inte att somettåringar skiljas från sina föräldrar och vara i offent-lig omsorg. Barns behov är inte att föräldrarna flyttarifrån dem. Barns behov är inte att pendla i skytteltra-fik mellan två hem. Det är samhällets och de vuxnasbehov som tillfredsställs, inte barnens. Många föräld-rar abdikerar och godtar tacksamt att samhället taröver.I internationella enkäter har man frågat barn omtrygghet. Det visar sig att i känner sig barnmindre trygga än barn i utvecklingsländer. Är inte deten nesa för ? har vi inte ministern här.Har ni socialdemokrater någonsin frågat er varfördet finns 190 000 barn som växer upp i familjer därvåld förekommer? Är det välfärd? 150 000 barn växerupp där missbruk förekommer. Är det välfärd?200 000 barn lever i fattiga familjer. Är det välfärd?200 000 barn lever tillsammans med sina sjuka för-äldrar. Är det välfärd? finns det risk att dessa barningår i de olika siffrorna så att man inte kan läggaihop dem. Men dessa undersökningar gäller inte barnöver . Det finns säkert mycket stora mörkertalutöver de siffrorna.Det finns familjer som inte vågar vända sig till so-cialen. Det kan bero på att man i pressen ofta får läsaatt lagen inte följs där. Jag har därför i en motionföreslagit en översyn och uppföljning av socialtjäns-tens arbetsmetoder. Så t.ex. säger en rapport somheter Barnavårdsutredningar - en kunskapsöversiktatt kunskapen om hur utsatta barn ska skyddas ärdålig. Rapporten ger en dyster bild av forskning ombarnavårdsutredningar.Högst hälften av fallen där barn misstänks fara illaanmäls till myndigheterna. Dock är det uppskatt-ningsvis 100 000 barn som utreds av socialtjänstenvarje år, och vart femte barn återkommer för ny ut-redning. Är inte det upprörande? Vi vet så lite om deinsatser som man gör och som får långtgående kon-sekvenser för människor.Det pågår en uppföljning på vuxna i Stockholmsom som barn har fått hjälp av social-tjänsten med sociala insatser. Av dem har sju av tiovid något tillfälle placerats utanför hemmet. Det somuppmärksammas mest, misshandel och sexuella över-grepp, anser man är det minsta problemet. Betydligtvanligare är att utredningar beror på missbruk ochpsykiska problem hos föräldrar och även barn, liksomsvåra relationsproblem, omogna föräldrar och allmänvanvård.Barnavårdsutredningar rör i hög grad fattiga ochmarginaliserade familjer som ensamstående föräldrar,invandrare, arbetslösa och socialbidragstagare. Frå-gan är om man inte gör ont värre.Man vet inte säkert vilka konsekvenser social-tjänstens beslut har. Nya arbetsmetoder har införtsutan vetenskapliga utvärderingar. Man har heller intestatistik över anmälningar, utredningar och åtgärder.Då är det omöjligt att jämföra och följa utvecklingenom hur det går för utsatta barn, om denna grupp harökat och vilken nytta eller kanske skada som socialamyndigheters beslut har åsamkat dessa barn.Vårdpersonal har i utredningen i väl-färdsland själva tillstått att det finns exempel på hurföräldrar förminskas och förnedras och att social-tjänsten tar felbeslut med svåra konsekvenser förbarn.Nu finns det barn som behöver väldigt stor hjälp.Det är de utsatta barn som jag har intresserat migspeciellt för som bor i familjer med missbruk ellerpsykisk sjukdom. Dessa barn far väldigt illa. De ärosynliga i samhället. Den grupp människor som själ-va är fångade i missbruk och psykisk sjukdom saknarsjälvförtroende, vilja och framtidstro, och de kan varakänslomässigt avtrubbade. Detta till trots lämnasbarnen i deras vård. Många sådana barn har inte nå-gon i hela världen att lita på.Fru talman! Den ska risas som risas bör, Social-demokraterna och dess stödpartier.Anf. 92 () replik:Fru talman! I ett tidigare inlägg replikerade jag påInger och kritiserade den förvanskade bildav som hon försökte ge i debatten om bar-nens situation. När jag nu hör blir jagännu mer skrämd över vilka bilder man målar uppöver barns situation. Jag kommer naturligtvis att tadel av protokollet som skrivs.Jag frågar mig: Är detta verkligen moderaternasbild av barnens situation i ? Jag kan inte tänkamig att övriga moderater i denna kammare ställer upppå den bild som målar upp utifrånsitt, som hon påstår, kristna tänkande över barnenssituation i av i dag.Anf. 93 () replik:Fru talman! Detta är min erfarenhet av samhället . Jag har mycket nära erfarenhet. Det är inte alla,politiker eller andra, som känner till saker och ting.Det som jag har tagit fram är till stor del ur rapporter,tidningsartiklar och andra saker som är offentliga. Jaghar pekat på dem. Sammantaget ser det ut att vara enförskräcklig bild.Jag menar att detta är en förändring av det bud-skap och den instinkt som människor har. De vill tahand om sina barn, och det får de inte.Anf. 94 () replik:Fru talman! Som förälder till barn och som aktivtarbetande i olika barnorganisationer följer jag natur-ligtvis också situationen. Det är märkligt att vi kankomma fram till så fruktansvärt olika bilder av barnssituation.Jag vill inte påstå att allt är väl. Vi har fått be-skrivningar i denna kammare av situationen och hurdet ser ut , och allt är inte väl. Vi har mycketkvar att göra. Men den nidbild som jag vill påstå attBerit målar upp stämmer inte med situa-tionen i av i dag.Anf. 95 () replik:Fru talman! Det kan diskuteras om det är en nid-bild. Men det är vad som händer i socialdemokrater-nas , där man har haft makten under hela1900-talet. Någon måste säga till att detär socialdemokraterna som bär ansvaret.Anf. 96 () replik:Fru talman! Jag vet inte om jag ska skratta ellergråta över den totala svartmålning som här gör. Det finns flera andra moderater somfaktiskt har sagt att det också finns bra saker i Sveri-ge. Det nu säger är att det är totaltobarnvänligt i Sverige.Det är möjligt att de internationella institutioner-na, , , osv. har fel enligt moderaterna.Det kan ju vara så. Men vi har på många områdenvisat att ligger i topp och att de allra flestabarnen har det bra i Sverige.Det är vi inte nöjda med. Vi ska självklart göraallt för att alla barn ska ha det bra i . säger att det finns för många socialsekrete-rare, eller menar att det finns för många inom socia-len. Finns det alltså för många socialsekreterare sominte tar hand om de mest utsatta? När blev egentligenfattigdomen som värst för barnfamiljer i ?Kan svara på det?Anf. 97 () replik:Fru talman! Jag har inte sagt att det finns förmånga. Jag säger att alla de som finns ändå inte kanhjälpa dem som behöver hjälp. Det är vad jag harmärkt.Barnen togs från föräldrarna och föräldrarna frånbarnen av makarna , anser jag, som på 30-taleti sitt arbete öppet visade förakt för föräldraskapet.Deras politiska barnbarn spinner vidare på det temat,och människorna ser det inte förrän det är för sent.Det är min uppfattning.Anf. 98 () replik:Fru talman! Om vi läser de rapporter som finnsoch välfärdsbokslutet, där man har gjort en väldigtnoggrann genomgång av hur det såg ut , visar det sig att fattigdomen ökademest därför att arbetslöshetenökade som mest då. Det skedde under partis ledning. Ni hade makt att försöka göranågonting åt barnfamiljerna då, vilket ni tydligen integjorde.Var förbjuder socialdemokraterna föräldrarna attväxa, som påstår här? Jag ser ingetsådant förbud i det.Berit säger att det är fel att barnen fårresa mellan föräldrarna. Är det så att förbjuda föräldrar att skiljas, eller vill BeritAdolfsson förbjuda barn att träffa båda sina föräldrar?Anf. 99 () replik:Fru talman! Mitt påpekande är att det inte är bar-nens behov som tillfredsställs med detta. Det är detjag vill säga.Nu gör frågeställaren samma fel som barnen iskolan gör när de kommer hem med dåliga betyg ochsäger att det finns några som är ännu sämre. Vi är inteännu sämre, men vi hann inte göra så mycket åt pro-blemen.Anf. 100 ():Fru talman! I bor runt 1,9 miljonerbarn och ungdomar i åldrarna . De flesta barnlever under goda omständigheter. Men som vi harhört har flera rapporter lämnats somallvarligt indikerar att många barn och deras familjer,och då inte minst ensamstående föräldrar med barn,är 90-talets förlorare ekonomiskt och socialt. Detfinns en rad materiella förklaringar till detta.En mycket viktig faktor är den höga arbetslöshe-ten under stora delar av 90-talet, som kraftigt påver-kade hushållens ekonomiska situation. En annanparallell orsak till försämrad ekonomi för framför alltbarnfamiljer är försämrade ersättningsnivåer i social-försäkringssystemen och ökade kvalifikationskrav fört.ex. bostadsbidrag under dessa år.Samtidigt har också kommunsektorn genomgåtten ekonomisk kris, vilket bl.a. lett till markant höjdaavgifter på en rad områden. Den andel av t.ex. barn-omsorgskostnaderna som täcks av föräldrarna harunder ökat från somett riksgenomsnitt. Det innebär självklart avsevärtökade utgifter för barnfamiljerna.Det blev inte så att alla fick bära bördorna likaunder 90-talets krisår, även om det sades så ibland idebatten. Ensamstående föräldrar, invandrarfamiljeroch ungdomar fick bära de tyngsta bördorna. Det harslagits fast bl.a. i välfärdsbokslutet.För de mest utsatta - bl.a. för många ensamståen-de föräldrar med barn - finns tydliga tecken på attden bekymmersamma situationen permanentats ochatt de sociala klyftorna växer i samhället. För Väns-terpartiet är detta oacceptabelt. Åtgärder måste vidtassom minskar klyftorna och som innebär förstärkt stödtill barnen och deras familjer - inte minst till de en-samstående föräldrarna med barn.Det finns förhoppningsvis här i kammaren en bredenighet om att alla barn ska ha lika möjligheter ochförutsättningar, men många barn upplever djupt in imärgen att det inte stämmer. När marginalerna ihemmet krymper, som de gjort för alltför mångabarnfamiljer, är det ofta kostnader för fritid och se-mester som får stå tillbaka, även om dessa kostnaderär blygsamma. Då får många barn när de jämför sigmed jämnåriga uppleva att talet om lika förutsätt-ningar inte alls stämmer med verkligheten. Så slårklassklyftorna obarmhärtigt redan från barnaåren.Den dåliga ekonomin påverkar också ofta relationer-na inom familjen. Många barn får tydligt känna av devuxnas oro och stress över hur de ska klara uppehäl-let.Nu finns det andra möjligheter. är de ekono-miska förutsättningarna betydligt bättre, och vi stårinför viktiga vägval i det politiska arbetet. En möjligväg är att målmedvetet laga revorna i den generellavälfärden, förstärka och bygga ut socialförsäkringaroch trygghetssystem och ge förutsättningar för bättrebarnomsorg och skola. En annan väg är att i ställetsatsa på skattesänkningar, ytterligare urgröpning avgenerell välfärd och privatisering av offentlig sektor.För oss i är det självklart att det ärdetta första alternativ som gäller när vi formulerarvåra förslag. Vi gör det inte minst mot bakgrund avden situation som många barn och deras familjerhamnat i och som alltför många fortfa-rande lever kvar i.Vi har här hört om studien från Soci-alhögskolan i , som hade sin utgångspunkt ifamiljernas bostadssociala förhållanden. Man kon-staterar att de 150 000 barn som lever i fattiga famil-jer får sämre förutsättningar vid livets start än sinajämnåriga, trots att föräldrarna gör allt för att sättabarnens behov i främsta rummet.En annan rapport som också har berörts här ärrapporten från Kommittén mot barnmisshandel. Manhar kommit fram till det glädjande resultatet attbarnmisshandeln tycks minska totalt i landet. Men detfinns ett viktigt konstaterande, och det är att barn tillföräldrar med låg inkomst löper en förhöjd risk att blimisshandlade. Vanmakt och stress ökar när de eko-nomiska marginalerna inte finns, och det finns oftamed i bilden just vid barnmisshandel. Det sambandetutgör enligt min mening ett starkt motiv för en socialreformpolitik som särskilt gynnar de fattigaste barn-familjerna. Därutöver krävs självklart andra stödåt-gärder i familjer där barnmisshandel förekommer,men ekonomisk trygghet är en viktig grund.Fru talman! Det finns en rad grupper av barn somkan sägas vara särskilt utsatta. Flera har nämnts underdebatten . Jag ska också nämna en sådana grupp,utan att därmed glömma andra grupper. Jag vill ändånämna barn till psykiskt sjuka föräldrar.Det finns fortfarande betydande kunskapsluckornär det gäller hur situationen ser ut sammantaget ilandet. Sådana kunskaper är naturligtvis avgörandeför att man ska kunna nå barnen med adekvata insat-ser.Det är många barn det handlar om; det vet vi. Manberäknar att av de psykiskt sjukahar barn i åldrarna . Barnen får alltför ofta taett alldeles för stort ansvar, och föräldrarnas sjukdommedför ibland bristande omsorgsförmåga. Barnenlöper en förhöjd risk att själva drabbas av psykiskohälsa och annan psykosocial problematik. Det krävsen god samverkan mellan psykiatri och socialtjänstför att man tidigt ska kunna uppmärksamma dessabarn. Det krävs också bättre kunskaper bland berördapersonalgrupper.Nu håller ett program på att utarbetas för att ökakunskapsutvecklingen i . Det kan varaett bra första steg. Men det finns anledning att nogafölja utvecklingen när det gäller dessa barn.Fru talman! Jag har i mitt anförande betonat vik-ten av ett arbete som är ägnat att stärka den generellavälfärden och som särskilt måste rikta in sig på deekonomiskt och socialt mest utsatta barnfamiljerna.Att barnbidragen nu åter höjs är en satsning somverkar i rätt riktning, men tyvärr når den inte alla.Den når inte, som vi har hört, de barn och barnfamil-jer som allra främst behöver den, nämligen dem somuppbär socialbidrag. Några kommuner i landet harvisserligen beslutat låta höjningen slå igenom vidsocialbidragsberäkningen, men det är orimligt att intedet sker samlat över landet.Vänsterpartiet kommer att arbeta för en lösning pådenna mycket tydliga rättvisefråga. Det är en frågaom trovärdighet inför de barn och barnfamiljer somhar minst marginaler. En bred satsning på dessa barnoch barnfamiljer måste prägla kommande budgetar-bete.Anf. 101 () replik:Fru talman! Vi har ett gemensamt intresse i barntill missbrukare och sjuka föräldrar.