prot · GO0996 · 2001-04-19 00:00:00 — Här behövs det krafttag.Jag vill lyfta upp ytterligare en sak, och det är bo-stadsplaneringen. Man måste i kommunerna tänkamycket mer på det brottsförebyggande arbetet när detgäller planeringen av bostadsområden. Därför är detglädjande att regeringen tänker ge BRÅ i uppdrag attfortsätta att stödja kommunernas arbete med att be-akta de brottsförebyggande aspekterna i stads- ochbebyggelseplaneringen.En annan del när det gäller storstadspolitiken ochdess övergripande mål är att bryta den sociala ochetniska segregationen i storstadsregionen och verkaför jämlika levnadsvillkor. Detta är viktigt för oss iCenterpartiet. Det finns segregerade områden iSverige med stor arbetslöshet och omfattande socialaproblem, vilket ofta leder till utanförskap och i för-längningen till en ökad kriminalitet. I sådana områdenfinns det risk att människor tappar framtidstron ochtilltron till samhällets förmåga. I ett läge där tilltrontill samhället går förlorad finns det stora risker attgrupper skapar egna normsystem som inte är förenli-ga med det övriga samhällets normer och lagar. Detär främst i sådana miljöer som gängbildningar nu tarform på alltfler ställen. Där finns också drogproblemoch grov kriminalitet. Detta är någonting som vigemensamt borde verka för att få bukt med.Till sist vill jag säga att det behövs ett långsiktigtbrottsförebyggande arbete. Det är det som måste varagrunden för ett tryggt samhälle med normer och vär-deringar som bas. Vi vill inte ha ett samhälle medmurar, låsta grindar, bevakning osv., utan det måstebygga på den enskildes ansvar.Anf. 4 ():Herr talman! I mitt vanliga arbete är jag opposi-tionsråd för i . Jag är här i riksda-gen som ersättare. Som lokalpolitiker har man möj-lighet att få en annan bild av problemen än när mansitter i . Det är enklare att gå ut på gatan ochtala med vanliga människor. Det är enklare att träffaolika intressegrupper för att diskutera olika frågor.För ett par veckor sedan hade jag bjudit in två re-presentanter för närpolisen till ett lunchmöte i i . Vi var ett tjugotal människordär - två poliser och 15-20 folkpartister. Avsiktenvar att lyssna på hur poliserna såg på sin situation.Hur fungerade närpolisreformen? Vad ansåg de varade stora bekymren och problemen - och eventuellalösningar?Det blev ett väldigt intressant samtal. Mycket sa-des, och många informationer gavs. Det var väldigtlärorikt. Jag skulle vilja lyfta upp två saker som förmig har mejslats ut ur detta samtal.Det första var när poliserna suckade och sade:Varför finns det inte en samstämmighet mellan deresurser vi har och de åtgärder som vi ska utföra? Hurkan det komma sig att vi måste använda nästan all vårtid till att göra akuta insatser? Varför måste vi agerataxi i så stor utsträckning som vi måste - skjutsaberusade ungdomar hem, ta hand om väldigt oftaväldigt illa mående personer med psykiska handikappoch skjutsa dem till olika ställen? Det tar så otroligtlång tid att nästan all vår övriga tid går åt till att göradet akuta - försöka lösa de brott och genomföra debrottsutredningar som vi kan. Väldigt lite tid går åttill brottsförebyggande arbete.Vi har ändå försökt, sade poliserna, och det visadesig att det går att lyckas. Vi jobbade mycket hårt medungdomar . sjunker antaletanmälda brott, framför allt i de grupper som vi arbe-tade med.Då börjar man fundera: Är det meningen att poli-sen bara ska syssla med den repressiva sidan av la-gen, dvs. bara ta hand om brotten när de väl begåtts?Eller skulle man kunna föra över resurser så att poli-sen också hade tid att arbeta med att förebygga brott?Den diskussionen kan man ta i väldigt många olikasammanhang. Jag tror att den är jätteviktig.Är det då bara resurser som saknas? En av de frå-gor jag ställde var: Hur många fler poliser skulle nibehöva för att närpolisorganisationen skulle fungera?Då suckade de igen och sade: Ja, hur många flertjänster .? Först och främst vore det intressant attkunna uppfylla de tjänster vi har, tillsätta dem medpoliser. får vi ju vakantsätta polistjänster därföratt det inte finns tillräckligt många utbildade poliser.Men tänk vad roligt det vore att också kunna få arbetaaktivt, att ha så många tjänster!En annan sak som det inte går att komma ifrån ien sådan här diskussion är frågan om skolan. Vi ärmedvetna om att det är i skolan som de unga i dagmest skapar sina referensramar. Det är där de lyssnarpå musik, oavsett om det nu är och hansganska samhällsomstörtande och människofientligatexter, sysslar med bild eller vad det nu kan vara somberör de unga. Det är där, bland kompisarna, som dehär yttringarna skapas och bilderna målas. Hur skaman vara? Hur ska man se ut? Hur ska man agera föratt accepteras? Vuxenvärldens roll har minskat i be-tydelse. Föräldrar och familj har marginaliserats. Detär för det mesta tillsammans med kompisarna i skolansom den första fyllan tas. Det är i skolan som beteen-demönster som t.ex. mobbning kan antingen förbigås,bara bestraffas eller kanske också behandlas.Låt mig ta ytterligare ett exempel från min vanligavardagsvärld. Under ett besök i en skola hade enhändelse ägt rum. Det handlade inte om mobbningutan om skadegörelse. Ett antal elever hade förstörten toalett, och hela undervisningen var slagen i spill-ror. Vad skulle skolan göra?Naturligtvis var man tvungen att ta hand om detakuta, att visa att detta inte går för sig. Skolan är endel av samhället och det får inte förekomma andrasaker i skolan än i samhället i övrigt. En del sakermåste vi bestraffa.Men vad gjorde skolan sedan? Tog man kontaktmed föräldrarna? Blev det en dialog med det nätverksom fanns runt de här barnen? Jag är väldigt osäkerpå det. Ofta sluter skolan sig kring sig själv och bryrsig inte om att ta de kontakter med yttervärlden somman borde göra. Där sitter vi som föräldrar och ärkanske inte ens medvetna om vad som händer i sko-lan.Direkt och indirekt skapar vuxenvärlden, trots attvi kanske marginaliserats, mönster för de ungas ut-veckling. Vi kan välja att engagera oss. Vi kan väljaatt avstå. Vi kan välja att ge de unga en skola medbrist på resurser, med slitna miljöer och med kravlös-het på många plan - med ansvar, men utan stöd. Ochvi kommer att se att det samhälle som vi då skaparinte är ett samhälle som vi vill ha.Ungdomstiden är normbrytande och ska så vara.Ungdomstiden är uppror och måste vara det. Menramar måste också sättas. Vi kan därför också skapaen skola där individen sätts i centrum, där undervis-ningen är det viktiga, där krav och stöd går hand ihand och där kommunikationen mellan skola ochhem är en central del i arbetet. Om och då detta lyck-as skapas möjligheter för det goda arbetet, både inomoch utanför skolan. När bildningen, det centrala iskolans arbete, får gå hand i hand med en social ut-veckling, där elevens hela sociala nätverk involveras,kan vi skapa en grund för ett samhälle med bättresociala förutsättningar och därmed också minskadbrottslighet. Familjens roll och skolans roll kan aldrigses som två skilda delar, utan måste vara en helhet.Herr talman! I kommunen får man ofta upplevasaker som man har svårt att förstå, just hur man medtanke på de resurser man har och de behov som mandirekt kan se ska kunna gå mot det samhälle man villskapa. De brottsförebyggande verksamheterna ärbland de svåraste att behandla. Hur ska vi klara av detinom det sociala området? Hur ska vi klara av detinom skolans område?Det finns inga enkla svar. Det vi måste göra sompolitiker är att tydliggöra de krav och det stöd som vikan ge. Det handlar om de krav vi kan ställa exem-pelvis på familjen, på skolan och det stöd vi kan gegenom att utveckla skolan och genom att ge stöd tilldet brottsförebyggande arbete som också de offentli-ga verksamheterna, exempelvis polisen, kan utföra.Herr talman! Liksom tidigare talare skulle jagockså för att vinna tid bara som avslutning vilja sägaatt jag yrkar bifall till reservation 6 under punkt 5. Iövrigt ställer jag mig bakom de ställningstagandensom representant i utskottet har gjort.Anf. 5 ():Herr talman! Jag ska faktiskt ta vid lite där StaffanWerme slutade. Det handlade ju mycket om att sehelheten i politiken och det är kanske det som är helagrunden för det brottsförebyggande arbetet, att manser helhetsperspektivet, hur samhället hänger ihopoch även hur vi som individer påverkas av olika erfa-renheter och intryck som vi får i samhället.Vi brukar säga att kriminalpolitiken, om jag tarden delen först, har tre delar. Den ena handlar om attförebygga brott, den andra om att bekämpa brott ochden tredje handlar om att hindra återfall i brott. Vi harunder den här debatten sett det uttryckas väldigt tyd-ligt att diskussionen ofta koncentreras till dels förmå-gan att bekämpa brotten, polisens roll, åklagarnas ochdomstolarnas arbete, dels förmågan att hindra återfalli brott, alltså kriminalvårdens arbete. Det är det man ihuvudsak fokuserar på.I dag tycker jag att vi ska diskutera den förstahörnstenen. Då handlar det just om att förebyggabrott. Då handlar det just om att se helheten.Regeringens skrivelse är en beskrivning av vadsom har skett, men innehåller också riktlinjerför hur arbetet ska utvecklas vidare. En central del iden strategi man har haft har just varit att bygga upplokala brottsförebyggande råd i kommunerna. När vibörjade fanns det bara 30 sådana organisationer. Nuär det nästan 200. Syftet med dem har varit just att setill att samhällets olika delar fungerar bättre, alltså attt.ex. skolan, polisen och fungerar bättretillsammans. Det var det ena syftet.Det andra syftet var att ta till vara det folkliga en-gagemang som finns i de här frågorna. Här finns detför unika föreningslivet, allt från idrottsföre-ningar till pensionärsföreningar, som man kan enga-gera för att göra den egna staden eller den egna bynen liten smula tryggare att leva i.Tidigare har haft ensumma pengar för att stödja utbyggnaden av de lokalabrottsförebyggande råden och även för att stödjaenskilda föreningars initiativ. Sammanlagt har rådetfördelat sedan budgetåret1995/96. prioriterades projekten somhandlar om ökad trygghet i skolan, föräldrastöd, våldmot kvinnor och trygghet i bostadsområdet, bl.a. närdet gäller grannsamverkan. Utsatta områden i storstä-derna har prioriterats särskilt och har vi ansla-git ytterligare för det arbetet.Så långt skrivelsen. ska jag gå över till att säganågonting om den diskussion som vi har haft i dagliksom om motionerna och reservationerna. Jag kankanske börja med att notera att det fortfarande finnsen del personer som går omkring och tror att brotts-ligheten ökar i och som dessutom försökerföra ut den bilden. de harväckt en motion där hon skriver att brottsligheten harökat kraftigt . Om hon hade skrivitdet hade det varit nästan rätt. Mellan1950 och ökade antalet anmälda brott kraftigt.Men det som har hänt är att den trendenhar brutits. Det anmäls inte fler brott än somanmäldes 1990. Vissa brott, stöldbrotten, minskarrentav. Jag tycker att man ska veta det och ha det somutgångspunkt i diskussionen.När det gäller brottens art - vi har varit inne pådet tidigare utifrån olika undersökningar - är detdessutom så att karakteriseras av en stormängd av det man betraktar som mindre allvarligastöldbrott. har t.ex. en mycket hög andelcykelstölder, beroende på att vi har väldigt mångacyklar i , enkelt uttryckt. Samma sak gällerHolland. Där är det också en mycket hög andel cykel-stölder. Det är naturligtvis en omständighet som drarupp siffrorna totalt sett.Går vi till andra länder, som t.ex. , kan vi seatt i stället karakteriseras av en mycket störreandel grova våldsbrott. Det är exempelvis fyra gångerså stor risk att bli ihjälslagen i än i , percapita räknat.Den här slutsatsen leder oss in i en annan diskus-sion, nämligen den om hur sociala faktorer påverkarbrottsligheten.För oss socialdemokrater är det en självklarhet attvälfärdsstaten är basen för allt brottsförebyggandearbete. Rättsväsendet måste fungera, så är det natur-ligtvis, men också , skolan och barnom-sorgen. Ett samhälle som klarar av att bekämpa ar-betslöshet, segregering och klassklyftor har mycketbättre förutsättningar att också kunna bekämpabrottsligheten.I ett samhälle som inte klarar av att bekämpa ar-betslösheten, som inte klarar av att bekämpa segrege-ringen, som inte klarar av att bekämpa klassklyftornakommer man snart också att få se hur brottslighetenökar. Den politiker som medvetet bidrar till att ökasegregeringen bidrar också till att öka riskerna förkriminalitet i framtiden.I det sammanhanget finns en intressant reserva-tion som och har ställt sig bakom.De reserverar sig därför att de tycker att segregering-en i storstäderna måste bekämpas mer effektivt. Detär en sympatisk reservation, och den verkar i rättriktning. Enda anledningen till att vi från vår sida inteställer upp på reservationen är att vi anser att rege-ringen redan bedriver ett ambitiöst arbete för att be-kämpa segregering och klassklyftor i storstadsområ-dena. Det är därför vi inte står bakom reservationen.Men vi är överens i sakfrågan när det gäller att pekapå hur viktigt arbetet är.Det underliga är att och Kristdemo-kraterna inte är med på den reservationen. Det måste vara ett medvetet ställningstagandeatt inte stödja den reservationen. Det kan bara finnastvå förklaringar till det. Den ena förklaringen är att dedelar vår uppfattning, nämligen att regeringen redangör ett bra jobb för att bekämpa segregering, arbets-löshet och klassklyftor. Så tror jag inte att det är. Denandra förklaringen är att man inte tycker att detta ärsärskilt viktigt. Segregering och utanförskap är intenågot som ska prioriteras. Jag tror faktiskt att det ärprecis så det förhåller sig.För och är fråganom segregering inte särskilt viktig. Det märks också iden praktiska politiken. Vi befinner oss i en stad därborgerligheten för en medveten segregeringspolitik.Utförsäljningen av hyreslägenheter i Stockholmsinnerstad innebär faktiskt en social rensning av inner-staden. kommer hädanefter attvara förbehållen den som kan lägga upp ett par miljo-ner för en insatslägenhet. Låginkomsttagare och ung-domar kommer inte att ha en chans på en sådan bo-stadsmarknad. Det rör sig om sammanlagt 15 000lägenheter. Ungefär 5 000 är sålda, och ytterligare10 000 står på kö för att säljas ut. Det innebär attsamtidigt som dessa åtgärder genomförs undergrävsbruksvärdesprincipen eftersom det inte kommer attfinnas jämförbara lägenheter att sätta hyrorna i detprivata beståndet med. Det innebär att fördet kvarvarande privata hyresbeståndet i Stockholmkommer det att bli marknadshyror, dvs. väsentligthögre än i dag.Vi ser en medveten segregeringspolitik, en renklasspolitik. Fattigt folk ska köras ut från innerstaden.Det är bedrövligt.En av grundprinciperna för det brottsförebyggan-de arbetet är att alla beslut som fattas på statlig ochkommunal nivå och landstingsnivå genomsyras av ettbrottsförebyggande perspektiv. Det innebär att varjegång man fattar beslut ska man fråga sig vad detinnebär för kriminalpolitiken och brottsutvecklingenpå . Det är själva grunden i hela tänkandet.Det är uppenbart att när det gäller bostadspolitiken iStockholm bryr man sig över huvud taget inte omdetta. Varför sluter man då upp bakom den politiken?Det är kanske inte så underligt att gördet. De bedriver denna politik så fort de får tillfälle.I min region finns . Där släpps inga flyk-tingar in. Där byggs inga lägenheter. Man vill överhuvud taget inte ha in fattigt folk i kommunen. Det ären medveten politik. Låginkomsttagare är inte väl-komna. Det är inte konstigt att man driver sammapolitik i en större stad när man väl får tillfälle att göradet.Men hur kan ställa sig bakomen medveten segregeringspolitik? lästejag att man börjar få kalla fötter. Man ska ha blivittveksam till att fortsätta utförsäljningarna. Det skullevara intressant att få höra av omhon kan redogöra för oss om tän-ker bryta med i den frågan.Hur är det egentligen med ? Det är ensympatisk reservation har skrivit under.Den bådar gott. Men i står ni bakom poli-tiken. förstår jag att detta ofta hänger ihop medvilken folkpartist man frågar för att ta reda på vilkenlinje partiet har. I har ni den där korpralensom står bakom politiken fullt ut.Jag vill ställa en fråga till , som fö-refaller vara en klok person. Han förstår mig när jagsäger att om man bedriver en medveten segregerings-politik för att se till att inga låginkomsttagare hädan-efter ska flytta in i staden - där man inte ska göra sigbesvär om man inte har en miljon på banken - kom-mer det att innebära en risk för gettoisering och för-slumning och därmed sämre möjligheter att förebyg-ga brott i huvudstaden framöver. Jag tror att StaffanWerme förstår vad jag säger. Därför är det väsentligtatt i all vänlighet fråga honom om han står bakompolitiken, om i står bakom denpolitik hans kamrater i för.Herr talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betän-kandet och avslag på reservationerna.Anf. 6 () replik:Herr talman! Jag har några frågor jag vill ställa tillMorgan Johansson.När det gäller kriminalvårdens betydelse i detbrottsförebyggande arbetet, är det acceptabelt med enså hög återfallsprocent som finns inom kriminalvår-den?Sedan är det frågan om polisens förebyggande ar-bete. Det är inskrivet i närpolisens arbetsuppgifter atten stor del av detta ska vara brottsförebyggande ar-bete. Det är jättesvårt att i praktiken genomföra engrannsamverkan utan en fungerande närpolis. Det ärverkligheten och praktiken man måste titta på.Klassklyftorna ökar, anser jag. Hur kan man an-nars förklara den gängbildning som växer fram? Detär ett tydligt tecken. Därför är det viktigt med vårreservation.Sist vill jag ställa en fråga med utgångspunkt i detbrottsförebyggande perspektivet. Det ska genomsyraall verksamhet - uppifrån och ned. Att använda över-vakningskameror i taxibilar har verkan. Det finnsteknik för att göra detta och för att förebygga arbetet.Det är väl viktigt att den biten genomsyrar hela detbrottsförebyggande arbetet?Anf. 7 () replik:Herr talman! Kriminalvården och polisen är i hu-vudsak budgetfrågor, dvs. hur många poliser som kanutbildas och vilka resurser som kan sättas på det. Detfinns ingen regering eller riksdagsmajoritet som harsatsat så mycket pengar på rättsväsendet som den härriksdagsmajoriteten har varit beredd att göra - inteminst till polisen. I liggande budget kan vi gå in medytterligare 600 miljoner till rättsväsendet - vilketpresenterades . Det innebär att vi säkerställerrekryteringen av poliser, att vi kan starta en ny polis-högskola i , att vi säkerställer att myndigheternahar råd att anställa de poliser som går ut utbildningar-na. Det är en viktig sak att vara medveten om.Vi är ense om att programverksamheten måsteförbättras inom kriminalvården, framför allt gäller detfrigivningssituationen. Det handlar inte bara om in-satser av kriminalvården utan också vilka förberedel-ser som görs i kommunerna. Där är kommunernasresurser återigen viktiga. Vilka resurser finns t.ex. isocialtjänsten för att hjälpa till med bostad, med ar-bete, med utbildning?Här försöker sitta på alla stolarsamtidigt. Hon kan inte sänka alla skattersom finns tillsammans med och samti-digt öka alla utgifter som finns tillsammans med oss.Hon måste välja. Vi har valt att satsa stora resurser påkommunerna, så att de ska få möjlighet att förbättrasin verksamhet på alla plan. Det här är en av de sakersom måste göras.De andra två frågorna får jag återkomma till inästa replik.Anf. 8 () replik:Herr talman! Vi har sagt att vi ställer oss bakomnärpolisverksamheten och att vi tycker att den är bra.Men den måste naturligtvis ha resurser för att funge-ra, och det har den inte i dag.Morgan säger: håller vi på att utbil-da fler poliser. Men i verkligheten är det inte brist påpoliser på alla håll, utan det är brist på pengar attbetala dem för. Jag kan ta mitt eget område i nord-västra . Där har man de som söker, men mankan inte anställa på grund av brist på pengar. Ochsedan ser det olika ut.Även om ett tillskott har påannonserats i dagarnavet vi också att man har levt på anslagskredit och attdet tar tid att betala tillbaka det. Vi måste ju se hurverkligheten är.När det gäller den förebyggande vården inomkriminalvården är det inte möjligt att satsa på34 §. Det finns nämligen inte resurser. Och det är justden biten som är det statliga ansvaret i frigivnings-processen. Vi måste naturligtvis ta vårt ansvar härifrån riksdagen.Anf. 9 () replik:Herr talman! Som jag sade finns det ingen annanregering som har satsat så mycket pengar på rättsvä-sendet som den socialdemokratiska regeringen nugör. Det finns ingen tidigare regering som har startatdels en ny utbildning i , dels ytterligare en iVäxjö som är på gång. Det går ut ungefär 380 nyapoliser . Då kommer också antalet poliser attöka. Vi vet att ålderskurvan ser sådan ut att mångakommer att gå i pension. Det innebär att vi måstetrissa upp utbildningstakten ytterligare. Vi ser nu tillatt skapa resurser för det.I stället för all denna klagolåt skulle det kännasskönt att då och då höra något slags uppskattande ordfrån oppositionen över att vi faktiskt har lyckats tafram så pass mycket resurser som vi har gjort. Menjag får kanske vänta ytterligare någon replik innan jagfår höra några sådana ord.Vi är helt överens om att gängbildning är ett väx-ande problem. Insatser måste göras mot ungdomar.Annars riskerar man att hamna i kronisk kriminalitet.Det gäller särskilt de som har börjat att stjäla bilaroch göra inbrott i bilar. Vi vet att de löper stor risk attså småningom hamna i yrkeskriminalitet. Återigen:Det måste finnas resurser på nivå för det.Men det måste också finnas ett samarbete mellansocialtjänst, skola och polis. De lokala brottsförebyg-gande råden har ju varit en positiv organisation för attåstadkomma det.Avslutningsvis till övervakningskameror i taxibi-lar. Vi har en utredning som ska titta på hela fråganom kameraövervakning. Men jag tror att vi ska varalite försiktiga. Tänk bara på omfattningen vi talar om.Det rör sig om tusentals, kanske tiotusentals kamerorute i samhället på platser som inte är offentliga utan ihuvudsak privata. Här finns en integritetsproblematiksom vi måste ta allvarligt på.Anf. 10 () re-plik:Herr talman! Som vanligt när argumenten tryterför socialdemokraterna vill man gärna ta till och den politik som förs där. ärdet inte politiken i vi diskuterarhär utan det är rikspolitiken, och jag måste få haförtroende för mina delegater på plats. Jag vill baratydligt framställa för att vi är emot och villmotverka segregation.Morgan säger att vi bara framför en massa kla-golåt. Men när vi anser att regeringenspolitik kanske är bra blir chocke-rad. Det måste tala för en väldig osäkerhet att vi intekan ta till oss någonting av det regeringen föreslår.Morgan säger att vi måste se helheten ipolitiken och att det är grunden. Då har jag någrafrågor.När vi besökte BRÅ fick vi höra att särskilt pojkarsom misslyckas i skolan är en riskfaktor för tidigbrottslighet. Med regeringens politik är det såatt alltfler elever misslyckas med att klara grundsko-lan och bli behöriga för gymnasiet. Hur går det ihopmed helhetssynen, ? Jag tycker attMorgan lite grann gömmer sig bakom det.10 % av grundskoleeleverna är efter årskurs 9 intebehöriga till gymnasiet. Det är allvarligt och illavars-lande för framtiden, om vi nu ska satsa på brottsföre-byggande åtgärder där skolan har en viktig del.Till sist skulle jag bara vilja fråga om delar den uppfattning som uttryck för i en intervju när han slutade somstatsminister. Han sade: När välfärdspolitiken etable-rades i trodde och hoppades man att vi i spå-ren av denna skulle få en minskad brottslighet. I stäl-let blev det tvärtom. Det är min besvikelse.Tror att vi enbart med väl-färdspolitik kan klara av att förebygga eller få slut påall kriminalitet? Eller inser precissom att det inte är så enkelt?Anf. 11 () re-plik:Herr talman! Det är självfallet inte så enkelt. Se-dan kan man alltid notera att när socialdemokratiskastatsministrar avgår är de populära hos oppositionenatt citera. Det har vi sett flera exempel på.Jag har ingen annan uppfattning än .