prot · GO09113 · 2001-05-17 00:00:00 — Den rätta metoden kommer att variera övertiden.När det gäller hur har fungerat anserGunnar att det har varit en enorm succé.Det har varit förhållandevis framgångsrikt, det kanjag hålla med om, även om det finns anmärkningar attgöra. Men man måste också titta på om det är pågrund av flytet eller på grund av oberoendet. Det ärbeklagligt när de borgerliga företrädarna blandarsamman oberoende och oberörbarhet.Anf. 104 () replik:Fru talman! I diskussionen om man kan begära attRiksbanken överlämnar ytterligare 20 miljarder av sinvinst till statskassan finns det en redogörelse i materi-alet för varifrån pengarna kommer. En väldigt stor delberor på kronförsvagningen. En annan stor del berorpå att man har värderat om det guld som finns somsäkerhet. Den tredje stora delen handlar om att manhar bytt teknik i arbetet.På många andra håll och i det material som kom-mer från den socialdemokratiska riksdagsgruppenutgår man ifrån att kronan är undervärderad, att kur-sen kommer att förändras, att den nedåtgående kurvankommer att brytas och att den kommer att gå uppigen. Det är ologiskt att begära att man taxerar utpengarna i ett läge som är så osäkert. I sina egnaprognoser tror man på en förändring av kronkursen.Det skulle innebära ett helt annat resultat för Riks-banken.Anf. 105 () re-plik:Fru talman! Jag har inga invändningar mot de be-räkningar som finns i utskottets analys av situationen.Men jag har fortfarande uppfattningen att utan ettväxelkursmål är behovet av en valutareserv så gottsom obefintligt.Jag hade gärna fått någon synpunkt på hur situa-tionen skulle kunna förändras beroende på vilkenstrategi och vilken väg som den majoritet som tyvärrfinns här i för EMU-medlemskap har.Anf. 106 () replik:Fru talman! förespråkar inte ettmedlemskap i valutaunionen. Då kanske jag kan fåställa frågan: Är det inte ologiskt att begära den häruttaxeringen när en så stor del av vinstberor på kronförsvagningen? Detta sker i ett läge därman säger att kronans kurs kommer attstärkas.Anf. 107 () re-plik:Fru talman! Vi får verkligen hoppas att kronankommer att stärkas. Vi är i ett läge där det skullebehövas.Jag är fortfarande väldigt fundersam på hur maninom borgerligheten ser på detta. Är det över huvudtaget tänkbart att går med i ?Anf. 108 () replik:Fru talman! Det var bra att togtill orda eftersom vi då får tillfälle att klargöra vissasaker.Jag vill göra väldigt tydligt att vi i utskottet intealls delar uppfattningen att det inte skulle behövasnågon valutareserv. Tvärtom är det viktigt att vi haren beredskap för olika situationer som kan komma iframtiden.Jag är mycket bestämd på att vi måste vara nogamed att det finns en rejäl konsolidering i Riksbankenså att man säkert och utan tvekan kan klara alla deuppgifter som har att klara. Det gäller depenningpolitiska uppgifterna, de valutapolitiska upp-gifterna och andra uppgifter.Bengt-Ola resonemang om att det inte be-hövs någon valutareserv är äventyrligt, och jag vill taavstånd från det.På presskonferenser och i den allmänna debattenhar man gjort en massa påståenden i luften utan attveta någonting. Därför vill jag be att de har fel som svänger sig med att dettavar en motion som vi har beställt därför att vi ville haden att agera med.Jag vill också understryka en sak apropå detta attvi när vi avstyrker motionen inte gör det i själva ver-ket. Det är faktiskt så att vi avstyrker motionen därföratt vi tar avstånd från förslagen.Anf. 109 () re-plik:Fru talman! Det kanske viktigaste är att konstateraatt jag inte är bulvan i denna fråga.Motionen är inte placerad. Det är nog ganska lätt förvem som helst att se detta om man läser motionen ochjämför den med den argumentering som JanBergqvist för fram här.Jag blir lite grann orolig av den. Det skulle kunnatyda på att vore beredd att ta in Sverigei ett ERM-medlemskap för att kvalificeraför EMU.Anf. 110 ():Fru talman! Jag tycker att alla här i kammaren haranledning att vara tacksam mot har gett en klarhet till dagens diskussion.Det är ingen som har påstått att motionen skulleha varit planterad. Tvärtom är jag övertygad om attBengt-Ola har motionerat mot bakgrund avjust de motiv som han har redovisat här i dag.Han anser inte att bör ha en valutare-serv, att den inte bör ha den styrka och kraft sombehövs för att vi ska kunna gå med i 2 och attden inte behöver något större eget kapital. Det är heltsolklart. Det finns ingen som har betvivlat detta.Problemet är att vänstermajoriteten i utskottet -där rätt många delar uppfattning -har avstyrkt motionen med motiveringen att man intevill ge bifall till att man ska avsätta 40 miljarder frånRiksbanken till staten utan i stället vill avsätta tvågånger 20 miljarder till staten.Man uppnår självfallet, som var och en ser som ärbevandrad i matematik, just de syften som Bengt-OlaRyttar är ute efter. Det är också möjligt att man harandra syften. Men det är mycket bra och mycketentydigt att har redovisat de argument som hanhar haft för förslaget att överföra 40 miljarder frånRiksbanken till staten.Sedan kan var och en fundera på om inte sammasyften verkställs genom att man i stället överför tvågånger 20 miljarder. För den matematiskt bevandradeär skillnaden marginell. I grunden bör Bengt-OlaRyttar gratuleras. Men och vi som värnarom en stark och oberoende riksbank förlorar närvänstermajoriteten i praktiken tillstyrker de två gång-er 20 miljarderna, vilket är lika med 40 miljarder.Anf. 111 ():Fru talman! Jag är naturligtvis glad över att ut-skottet har hamnat på den ståndpunkten. Men jag trorinte att det är så att majoriteten av majoriteten harsamma motivering för detta som jag har.Jag har privilegiet att vara en ganska perifer figuri den här frågan. Jag stör inte marknaden. Men det ärskillnad för er som sitter i finansutskottet. Det gör attni har ganska annorlunda förutsättningar.I grunden handlar den här frågan om demokrati-syn. Jag tycker att det är väldigt beklagligt att vi harkommit tillbaka till samma typ av demokratisyn sområdde före första världskriget.Det tycks vara kommunicerande kärl här. Tyckerman si i ekonomiska frågor tycker man automatiskt sånär det gäller demokratin. Det är tydligen ekonominsom är den styrande faktorn.Jag har inte så kvar här i . Menden tid som är kvar ska jag ändå försöka att bekämpaden demokratisyn som breder ut sig och som nyariksbankslagen är ett uttryck för.Anf. 112 ():Fru talman! Jag tycker att upp-fattning är fullt respektabel, och den ska respekterasockså för att han säger det så entydigt.Jag tycker att det är en bra summering av den häreftermiddagens diskussion. Det finns uppenbarligenäven bland vänstermajoritetens egna företrädare enoklarhet om vilka uppfattningar som styr majoritetenav majoriteten.Majoriteten tillstyrker en motion som har somsyfte att minska valutareserven, göra det svårare attgå med i 2 och utgår från att dagens uppdrag tillRiksbanken inte är särskilt viktigt utan att man tvärt-om bör lämna det.Oavsett vilka andra syften som majoriteten avmajoriteten har är det likväl en motion som har till-kommit i detta syfte som den nu tillstyrker. Det bi-fallet får självfallet de konsekvenser som är önskadeav . 113 ():Fru talman! Dessvärre kan jag inte stoltsera medatt motionen skulle vara biträdd. Den är präktigt av-slagen. Det är det ledsamma faktumet, men det får jagleva med. Jag är ändå glad över resultatet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.)Anf. 114 TALMANNEN:Innan vi går vidare i debatten vill jag informerakammaren om att vi har anmäld talartid kvar på6 ½ timmar, vilket erfarenhetsmässigt motsvarar 8-9timmars debatt i verkligheten.Risken är uppenbar att vi inte hinner slutföra da-gens ärenden . Då kommer de att föras upp efterövriga ärenden och företas tilldebatt och votering innan vi åtskiljs för den plenifriaveckan.Det innebär med andra ord att det finns risk fördebatt mycket i morgon.9 § Global skatt på valutamarknaderna, s.k.TobinskattFöredrogsfinansutskottets betänkande 2000/01:FiU25Global skatt på valutamarknaderna, s.k. Tobinskatt.Anf. 115 ():Fru talman! Det här ärendet handlar om den s.k.Tobinskatten, dvs. en skatt på internationella valutat-ransaktioner. Även bland dem som driver frågan sägsdet ofta att den är orealistisk och att det inte kommeratt gå att genomföra den - av de många olika skälsom också finns redovisade både i debatten och i dethär betänkandet. Likväl driver man det här, och där-med får frågan en annan valör än själva Tobinskatteni sig. Det handlar rätt mycket om vilka signaler vi villsända om vår syn på frihandel och om hur man skakunna få till stånd ett fungerande internationellt be-talningssystem och finanssystem med stabilitet, in-syn, transparens och en förmåga att klara olika för-ändringar i världsekonomin.Man kan välja att driva frågan om den fria han-deln, driva frågan om att på det viset skapa interna-tionella forum för att se till att den internationellafinansmarknaden blir så stabil som möjligt - någotsom också redovisas i flera reservationer och i denutskottsutfrågning som finns. Eller så kan man ägnasig åt att driva frågan om Tobinskatten, som ju ocksåi sig själv innebär ett misstänkliggörande av vad denfria handeln innebär. Jag tror att det har en rätt storbetydelse för hur man ställer sig i denna fråga också.Vi har redan sett hur ocksåföreträdare för regeringen i ivern att på olika sättställa sig bakom eller sympatisera med Tobinskattenlegitimerat en syn på den fria handeln och på öppnafinansmarknader som försvårar de förändringar somskulle vara bra för inte minst världens fattiga folk.Jag tycker att man ska ha klart för sig, även ominte sambandet självklart är direkt och entydigt, attdet faktiskt är så att under ordförandeskapethar förlorat en mycket viktig fråga, nämligen att ge defattigaste länderna fritt tillträde till de rika markna-derna i världen genom att öppna upp för bl.a. spann-mål, ris och en lång rad andra produkter som de fatti-ga länderna har.Den överenskommelsen har kommit fram i EUmed fördröjning. Jag är övertygad om att omvi hade haft en regering som entydigt kunde argu-mentera, och sätta prestige och tyngd bakom argu-mentationen, för den fria handeln, hade man kunnatlyckas bättre. låter man de fattigaste ländernavänta onödigt länge innan de får fritt tillträde till deeuropeiska marknaderna. Regeringen har valt att istället ge legitimitet åt dem som på olika sätt försökermisstänkliggöra vad fri handel och fria kapitalrörelserinnebär.Man ska ha klart för sig att den fria handeln är denkraft som mer än något annat har skapat välståndetoch välfärden runtom i världen. Vi ska också ha klartför oss att det är i de delar av världen där handeln ärreglerad och politiskt styrd som stagnationen i eko-nomin finns kvar. Det är där välfärden brister, därman står stilla och stampar och där människor tvingasleva vidare i förnedring.Man ska också ha klart för sig att den utvecklingav de internationella finansmarknaderna som så oftamisstänkliggörs från vänsterhåll faktiskt har lett tillatt vi har fått en utveckling där räntor-na är hälften så stora eller en tredjedel så stora som devar då. Och skälet är mycket enkelt. Bättre fungeran-de marknader innebär bättre möjligheter, bättre ba-lans, bättre stabilitet och bättre tillgång till kapital.Det är ju allra viktigast för de länder och regionersom inte har egna, fungerande inhemska kapital-marknader.Nu säger vänstern i dess olika schatteringar: Dethär är inte bra. Vi måste reglera, styra och hantera.Det är precis på det sättet som man i många andra fallunder många andra årtionden har velat reglera, styraoch begränsa öppna ekonomier. Och resultaten haralltid blivit desamma. Jag tror inte ens att JohanLönnroth här kan peka på något land, någonregion, som genom planekonomi, styrning av kapital-rörelser eller styrning av handel har varit bättre på attuppnå välfärd än de länder som har öppnat sina grän-ser för både kapitalrörelser och fri handel.Därmed blir den här frågan en moralisk fråga, frutalman. Det är ju så genomgående i vänstermajorite-tens argumentation för Tobinskatten att man intehävdar att den kommer att uppnå sina mål. Det äringen som i betänkandet försökt argumentera för attde invändningar som riktats mot Tobinskatten ärfelaktiga. Vid den utfrågning som vi hade kring To-binskatten framkom det på punkt efter punkt en ana-lys, fakta och resonemang, om att de olika mål somanhängarna säger sig vilja uppnå inte kan uppnås meden Tobinskatt.Varken vid utfrågningen eller sedan vid behand-lingen är det någon från vänstermajoriteten som harhävdat att detta är fel. Man är på något sätt som ettlitet barn som är på och får syn på sockervadd.Man säger: Jag vill, jag vill, jag vill! Men man vetinte riktigt varför. Även om man vet att det inte ärriktigt bra säger man: Jag vill!Någon sade vid utskottsutfrågningen att det är enviktig symbolfråga. Ska det vara så billigt och såenkelt att vi i riksdag ska binda oss för enlångtgående förändring med långtgående konsekven-ser för både internationella valutamarknader och frihandel på grund av att vänstern söker en symbol ochen intressant fråga att diskutera?Fru talman! Det är ett fattigdomsbevis att majori-teten i det här betänkandet inte har kunnat bemöta deinvändningar som riktas mot Tobinskatten.Konsekvenserna av Tobinskatten kommer att blidesamma som de alltid blir när man inför en tull.Tullar leder till högre kostnader och sämre fungeran-de marknader. Det är också syftet. Man vill kasta grusi maskineriet. Vi vet också att tullar och sämre funge-rande marknader drabbar dem som är fattigast, demsom har svårast att betala de fördyrande kostnaderna.Så är det när det gäller tullar på varor och tjänster,och så är det när det gäller tullar på kapitalrörelser.Konsekvensen av en Tobinskatt skulle vara precisden som redovisats i det här betänkandet och underde olika utfrågningar som utskottet avhållit. Dethandlar om sämre likviditet på de internationellakapitalmarknaderna. Det handlar också om minskadriskspridning, vilket drabbar både de regioner sombehöver mer investeringar och alla de som vill ha lättfungerande fri handel.Konsekvensen blir, något som även anhängarnavid utskottets utfrågning påpekade, en högre ränta.Jag skulle vilja fråga de anhängare som kommer attgå upp i debatten : Varför har ni inte i betänkan-det bemött de invändningar som finns mot det som nisjälva anser vara målet med Tobinskatten? Är det såatt ni i själva verket underkänner det som Tobinan-hängarna vid utskottsutfrågningen erkänner, alltså attdet blir en högre ränta?Är det så, , ochandra, att ni anser att det blir en högre ränta somdrabbar låntagare världen över men att ni tycker attdet är värt det priset för att den politiska symbolikenär så viktig? Har ni funderat på vilka kostnader dettainnebär för olika delar av världen?I den rika världen kommer man ju att kunna betalaTobinskatten fram och tillbaka. Framför allt kommerman inte att behöva betala så mycket. Inom de storavalutaområdena behöver man ju inte betala någonskatt. Det är så fort vi har handel och kapitalrörelsermellan den rika världen och den fattiga världen somTobinskatten framför allt kommer att slå till. Dåkommer den att slå till både som en tullkostnad ochgenom att den driver upp räntorna.Om bara en tredjedel av den ränta som vi hade på80-talet skulle komma tillbaka, dvs. om den interna-tionella räntenivån skulle stiga, så skulle det få myck-et omfattande konsekvenser för framför allt de länderoch regioner som allra mest behöver investeringaroch som saknar en inhemsk kapitalmarknad. Vi redo-visar i vår reservation, fru talman, vad detta skulleinnebära för ett land som . Vi pekar på att detskulle innebära en ökad kostnad på kanske 100 miljo-ner dollar på grund av både Tobinskatten och deeffekter som följer av högre ränta.Då kan man ställa sig frågan: Vad är poängen medatt på det här viset lansera en idé som innebär att manförsvårar för fri handel? Man urholkar de internatio-nella finansmarknaderna med högre räntenivåer somföljd. Dessutom får det konsekvenser som framför alltdrabbar de fattigaste länderna. Det är nämligen så attTobinskatt och högre räntor framför allt kommer attdrabba världens låntagare. Det kommer att drabbajust dem som är i minst behov av högre kostnader ochsom allra mest behöver investeringar.Därför skulle jag vilja ställa en fråga. Om ni intehar kunnat påvisa att Tobinskatten leder till lägreräntor, till lägre kostnader och mindre svängningar,vilket är uppenbart att den inte gör när vi tittar på deolika analyser som gjorts, samt till mindre spekula-tioner, och om ni bara har motivet att ni ska kastagrus i maskineriet - då är väl detta ingenting annat änen eftergift åt gammal vänsterpolitik som tydligen skaprövas i decennium efter decennium?Jag tycker att det vore bra om ni antingenbemöter de argument och invändningar som finnsmot Tobinskatten eller lägger ned er talan och ser tillatt släppa en idé som är dålig för världen, men somframför allt är allra sämst för världens fattiga folk.Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till den mo-derata reservationen.Anf. 116 PER ():Fru talman! Jag börjar med att yrka bi-fall till reservation 2. Jag vill också säga att vi tyckeratt debatten i sig är viktig.Många är oroliga över den allt snabbare ochgränsöverskridande ekonomin. Inte minst har i denhär debatten också uppmärksammats behovet avökade resurser till det internationella utvecklings-samarbetet.Frågorna är viktiga. Men detta gör också att manlätt blandar samman mål och medel. Enligt min upp-fattning kan denna fråga lätt glida över till - låt osssäga - taktik. Utskottsbetänkandet ger, som jag upp-fattar det och som också sade,inte mycket, om något, sakligt stöd för att en Tobins-katt över huvud taget ska övervägas.Målet om en rättvis världsordning är en sak, menargumenten emot är så besvärande, och samtidigttycks trycket på majoriteten här vara så stort utifrån,att man inte riktigt kan hantera denna heta potatis.Den skickas i stället över till handelsminister och hans globaliseringsutredning. Det kännsungefär som att ska få denna Tobinskatt ihanden och likt säga: or not , thatis the question.Egentligen har frågan besvarats, t.ex. under denutfrågning som vi hade i finansutskottet. Där formli-gen radades argumenten upp från ochfrån vice riksbankschefen , och bemöttes inte.Inte ens bemötte i sak de argumentsom fördes fram. Jag tycker att det är ett svaghets-tecken, som bör komma utanför denna kammare. Detkänns som sagt som att man av taktiska skäl planterarfrågan någon annanstans, fru talman.Det handlar alltså om Tobinskatt - om att vilja haen omsättningsskatt på valutatransaktioner. Om manser tillbaka till Tobins egna motiv så ser man att hanhade två vägar för att minska finansmarknadens allt-för stora effektivitet, som ledde till de här snabba,kraftiga valutarörelserna.Den ena vägen var att integrera de internationellaekonomierna mer och att kanske skapa flera gemen-samma eller t.o.m. en gemensam valuta och en ge-mensam penning- och finanspolitik. Jag föreställermig att en logisk följd om man följer , förLönnroth och t.o.m. för ATTAC-rörelsen, är att varaför färre valutaområden och för att skapa fler, i bästafall, optimala valutaområden och till slut kanske baraen valuta. Slutsatsen skulle då bli att vänstern argu-menterade för EMU eller för euron och drabbades avnågon typ av "eurofori" i stället för "eurofobi" - somnu verkar vara fallet.Den andra vägen som förespråkade var,som vi har hört, att kasta lite grus i de övereffektivainternationella finansmarknaderna. Då hamnar före-språkarna i att argumentera för någon form av kon-trollerande ny överstatlig skattestruktur. Jag kan för-stå att hamnar där, men att socialde-mokraterna hamnar där också tycker jag är anmärk-ningsvärt. vill alltså ha ett överstatligt grusför att dämpa valutornas rörelser, och det tycker jagär intressant.Det finns ett antal presenterade argument för,även om de under vår utfrågning var svaga. Dettafinns också redovisat i betänkandet för intresseradallmänhet och kolleger att läsa. Argumenten var alltsåsvaga. Det finns alltså ett antal argument för Tobins-katten. Ett som jag tycker är tveksamt är den lockelsesom man i och för sig kan känna som politiker atthämta in mer skattemedel. Man kan räkna ut att detskulle bli 30-300 miljarder osv.Argumenten emot betecknar jag, som jag sadeförut, som inte bara tekniska utan även mer djupgå-ende. De var förödande. De handlar om att det inteens finns belägg, som sade, för attsvängningarna på valutamarknaderna skulle minskamed en sådan här skatt. Nya trösklar i form av skatterskulle i stället öka volatiliteten - som svängningarnakallas på ett tekniskt språk - och drabba fel valutaflö-den. Som var inne på kan det rörasig om seriös vanlig, daglig valutahandel med försäk-ringsverksamhet, med riskminimering som har småmarginaler. Det är just den som kanske stoppas upp,dvs. detta slår helt enkelt mot frihandeln.Om och socialdemokraten driver den linjen så tycker jag att de skasäga det tydligt och klart. Detta är någonting somfaktiskt försvårar frihandeln, som ändå betyder såmycket för välståndet - inte minst i utvecklingslän-derna.Eva Srejber m.fl. skrev i för någ-ra veckor sedan om de internationella normer sombehövs framför Tobinskatten. Tobinskatten träffarinte ens hjärtat av problemet. Man talar om öppenhet,om penningpolitik, om statens budgetpolitik och omregler för hantering av allt ifrån konkurser i företagtill ägarstyrning m.m. Det är den typen av normer ochramverk som också för övrigt ligger i begreppet soci-al marknadsekonomi, som driverinternationellt.Det är också vårt svar på detta. Målet om en rätt-vis världsordning är gott, men medlet Tobinskattverkar enligt argumenten inte vara gott, utan t.o.m.kontraproduktivt. Vår inställning är alltså ett nej - ettklart ja till motiven men ett nej till medlet. Med glo-balisering måste i stället ett växande ansvar komma.Vi menar att man ska svara upp till det genom ökatbistånd - framför allt genom en bättre och väl funge-rande frihandel som får även utvecklingsländernasekonomi att successivt blomstra. Bort med handel-smurar och annat, och förbättra möjligheterna förfrihandel, fru talman!Anf. 117 ():Fru talman! Världen växer för människorna. Detär inte något helt nytt - det är tvärtom en utvecklingsom har pågått i årtusenden. Men utvecklingen harkanske gått lite snabbare än vad denhar gjort tidigare. Globaliseringen är enligt vår upp-fattning god. Den är i grunden god, därför att den germänniskor större möjligheter. Det som är den storautmaningen , och det som väcker vreden hos libe-raler är att fördelarna med globaliseringen inte nårfler. Det måste de göra. Fler måste kunna njuta fruk-terna av den globaliserade ekonomin.Detta innebär också att nya situationer måstehanteras. Det som vi tidigare kunde hantera på ettvisst sätt i en viss situation måste vi nu hitta nya for-mer och vägar för. Parallellt med globaliseringen avekonomin måste också en globalisering av solidarite-ten och en globalisering av beslutsfattandet komma.Politiken och solidariteten har ju inte i alla lägenhängt med.Det som dagens betänkande egentligen handlarom och som vi ska diskutera är frågan om en interna-tionell skatt på valutatransaktioner, en s.k. Tobinskatt- uppkallad efter professor . Denna skatt hardiskuterats och utretts , så det är ingen 90-talsfråga men den har lite grann fått ny aktualitet igengenom att vi haft ett antal finans- ochvalutakriser - , , osv - ochdet har gett ny kraft.Kriser är ingenting nytt. Tvärtom finns det väl enhel del som talar för att de kriser som vi haft undersenare år har varit något mindre . Dess-utom har man snabbare fått en återhämtning. Däremothar vi genom ekonomins ökande globalisering settspridningseffekter - både snabbare och vidare.Fru talman! Många upplever det som ett problem isig att människor handlar med valutor fram och till-baka. En del tycker att det är spekulation i sig omman inte alltid köper en vara, produkt, för pengarna.Andra menar att det finns skadlig spekulation. Självtillhör jag nog mer den senare kategorin.