prot · GP097 · 2001-10-02 00:00:00 — Vi har gett ut material och böckerför att användas som diskussionsunderlag i skolorna.Hela tiden handlar det om ett jämställdhetsperspektivoch om ett förhållningssätt gentemot varandra. Vi harhaft ett ungdomsråd. Vi har tio ambassadörer som harjobbat utåt med frågorna. Och för att det inte baraskulle bli ett projekt under ett och har vi nuockså inrättat tre stycken värdegrundscentrum vidGöteborgs universitet, och ErstaSköndal. Där ska vi lägga kraft på såväl forskningsom vidareutveckling av personal. Återigen handlardet om precis samma sak. Vad händer i det här pers-pektivet när man mår dåligt? Vad får detta för kon-sekvenser senare i vuxenlivet? För det med sig kon-sekvenser och alkoholism? Vad händer med männi-skor som inte har fått självförtroendet stärkt? Dethandlar också om hur man uppträder på skolan.Det är nya kursplaner som är starkare i sex- ochsamlevnadsundervisningen och också när det gällerhur man förhåller sig till varandra.Skolverket har också fått titta på hur man kanstärka både skolledare och lärare så att de har enbättre kunskap. Vi ser över skollagen för att stärkaelevers rättighet att föra in värdegrundstänkandet isjälva skollagen för att ge det ännu högre status änvad det kanske har när det bara finns i läroplanerna.Vi diskuterar inom hur enframtida gymnasieutbildning ska se ut. Det arbetetblir färdigt . Det handlar också omperspektivet att utbilda samhällsmedborgare.Vi fortsätter med uppföljning och utvärdering. Jaghar regelbundna kontakter med våra elevorganisatio-ner och kommer precis från ett sådant möte. De harsina listor med förslag på hur jag kan gå ut och stöttaderas arbete. Jag har givit elever möjligheter att deltai alla stora centrala utredningar som jag själv hartillsatt och på det viset visat vilken viktig uppgift detär. Det handlar inte bara om att låta de här elevernasom enskilda personer vara delaktiga utan också omatt markera mot kommunpolitiker och mot skolor närdet gäller synen på elevernas värde och hur vi kanstärka dem genom att ge dem ansvar, lita på dem ochgöra dem delaktiga.Jag kommer att lägga fram en proposition förriksdagen som heter Elevhälsadär vi tar upp hela det här perspektivet, som HaraldNordlund också har berört. Det handlar om hur vi kanstärka hela organisationen och om attityderna påskolan.Nu har jag rabblat upp en lång rad åtgärder somsom helhet är ämnade just åt att vi ska kunnase till att det inte finns några elever som går ut ochinte vågar tala. Jag var kanske lite tydligare i det härsvaret.Anf. 12 ():Fru talman! Ja, det var en aning mer tydligt. Menjag tror att det handlar om väldigt konkreta och enklaåtgärder. Jag ska då nämna ett par som skolministerninte tog upp men som jag tror att det handlar väldigtmycket om.Det handlar om lärarnas möjligheter att se varjeelev. Hur ska vi komma åt det? Det har ju med denallmänna situationen i skolan och med lärarens situa-tion i klassrummet att göra. Jag tror att det är bra pratar med elever - det är nödvändigt - men jagtror att vi måste lyssna mera på lärarna. Vi måstefråga: Vad krävs för att du som lärare ska ha möjlig-het att se varje elev och jobba med det här problemet?Det är en åtgärd.Skolministern nämner lärarutbildningen, hur manlägger in det här som viktiga delar, och tar också uppmobbningsfrågorna, som ju är jämförbara när detgäller angelägenheten av att man får in dem i lärarut-bildningen. Jag tycker att det är väldigt tydligt att detinte räcker med det som ligger i den nya lärarutbild-ningen, utan det måste in ännu mer av utbildning föratt man ska kunna jobba med mobbningsproblemati-ken och med det här problemet, talängslan, som videbatterar här och . Jag tror att det måste in mer avdetta i lärarutbildningen. Dessutom måste man lyssnamera på lärarna. Man måste fråga: Vad krävs för attdu ska kunna klara av målsättningarna och ge elever-na kunskaper men också för att du ska kunna se varjeelev och den sociala situation som de befinner sig i.Anf. 13 Statsrådet ():Fru talman! Vi är överens om att lärarutbildningenär viktig. Det som jag också vill säga är ju att detmåste finnas tillräckligt med personal för att man skaha möjlighet att både se och lyssna på alla de eleversom finns. Det är positivt att stöttar rege-ringens satsning på att vi ska ha in 15 000 nya tjänsterfram till 2006 i skolan. Det är bra därför att det måstefinnas tillräckligt med vuxna om vi verkligen skakunna leva upp till de här målen. Resurserna är alltsådet ena. Det andra är kunskapen hos den personalsom kommer att möta eleverna.I den nya lärarutbildningen kommer det att finnasmer av specialpedagogik för samtliga som går utbild-ningen. har det varit någonting som manfrivilligt kan ta del av, men i den nya lärarutbildning-en ska alla blivande lärare - det gäller från förskolangenom ungdomsskolan t.o.m. gymnasiet - ha mer avspecialpedagogiska kunskaper. Det är oerhört viktigtjust i mötet med eleverna och för att de är olika.Samtidigt fortsätter vi i den budget som vi nu harpresenterat och i tidigare budget med kompetensut-veckling på det här området riktad mot befintlig per-sonal och framför allt mot skolledarna, som har ettstort ansvar för att se helheten på sin skola.I den nya lärarutbildningen finns det alltså ett ut-bildningsområde, som det kallas för, på 60 poäng somjust tar upp detta med samarbete mellan lärare medolika inriktningar och specialiseringar för att manbättre ska kunna möta elevernas olika erfarenheter,frågor och problem, vilket är nytt. Så det har marke-rats väldigt tydligt i den nya lärarutbildningen att vimåste lägga större kraft på t.ex. mobbning.Regeringens senaste åtgärd när det gäller mobb-ning är den stora kampanj mot mobbning som vi harstartat och som ska pågå in på vårtermi-nen, som vi har uppmanat alla grundskolor och ocksågymnasieskolor att ta del av. Rädda barnen, ochmånga andra organisationer medverkar i den.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositioner2001/02:10 och 11 till försvarsutskottetSkrivelse2001/02:16 till skatteutskottet8 § Bordläggningsdebatt med anledning av denregionalpolitiska propositionenAnmäldes proposition 2001/02:4 En politik förtillväxt och livskraft i hela landet.Anf. 14 Statsrådet ():Fru talman! Vi lever i då villkoren för män-niskor, företag och kapital ändras i ett rasande tempo.Alltfler av oss reser allt mer. Alltfler av oss vet allt-mer om hur enskilda personer och andra länder hardet, tänker och agerar. Vi påverkas av varandra.Kommungränser, länsgränser och nationsgränserspelar allt mindre roll. Både ekonomin och politikenär global och internationell. De senaste oroliga veck-orna efter attentaten i är ett tydligt exempel pådet.Att världen krympt märks också på många andrasätt. För företagare runt om i vårt land har konkurren-sen ökat på ett uppenbart sätt. Hemmamarknaden harblivit större, och möjligheterna har blivit större. Viatekniken kan man marknadsföra och sälja varor ochtjänster till alltfler. Men det ställer också nya krav.Det är krav på att villkoren ska vara ungefär lika, attförutsättningarna för investeringar ska vara rättvisaoch att tekniken ska ge alla samma chans.Den lokala och regionala miljön kan erbjuda bådemöjligheter och begränsningar. har vi ett tudelatSverige. Det är tudelat mellan norr och söder ochtudelat mellan stad och land. Ingen av oss tjänar pådet. Den proposition om tillväxt och livskraft i allaSveriges regioner som jag lämnat till riksdagenhandlar om att hålla ihop vårt land. Vi har sett deskillnader i livsvillkor som finns. Det är skillnader förenskilda personer och skillnader för företag. Vi harförstått att det inte går riktigt bra för om intealla människor och alla delar av vårt land kan varamed och bidra.Den politik som vi nu presenterat för tillväxt iSveriges regioner vilar på den nationella politiken.Befolkningen i vårt land blir allt äldre. Vi lever alltlängre, och vi föder allt färre barn. har 200 avvåra 289 kommuner en negativ befolkningsutveck-ling. Det sätter välfärden på hårda prov. Då befolk-ningen minskar krymper också kommunernas eko-nomi.När kommunernas ekonomi blir sämre upplevermänniskor som bor på olika platser att de inte får denservice som de efterfrågar och behöver. Det finnsinget bättre sätt att ta ett gemensamt ansvar för bådeunga och gamla oavsett var vi bor än det kommunalautjämningssystemet. Det är grunden för ett samman-hållet . Med den utveckling vi ser räckerinte det. Vi måste göra än mer.Vi föreslår därför ett extra stöd till de kommunersom tappat allra flest invånare. Vi erbjuder också attstaten kan ta ett större ansvar för de tomma lägenhe-ter som finns runt om i vårt land. är kostnadernaför de tomma lägenheterna en tung ekonomisk börda.Förvaltandet av dem tar mycket tid. Det är tid somskulle kunna ägnas åt utvecklingsfrågor och annat.Nu ger vi kommunerna den chansen.Vi fortsätter också de senaste årens historiskasatsningar på utbildning. Våra regionala högskoloroch våra universitet är viktiga motorer runt om i vårtland. De är viktiga för enskilda personer, för närings-livet och för den lokala dynamiken. Vi tredubblar nuprislappen på distansutbildningsplatserna. Vi stöttarkommunerna i uppbyggnaden av lärocentrum. Viföreslår pengar för mer samarbete mellan kommuner,högskolor och näringsliv.Trots de stora skillnader vi ser mellan olika plat-ser i vårt land finns det ändå likheter mellan det somväxer och det som utvecklas. Det är i miljöer därinnovatörerna, entreprenörerna, eldsjälarna och poli-tikerna samarbetar och bygger nätverk som idéernafår en chans att växa. Det är där man har och får för-utsättningar för samarbete som det önskvärda ocksåblir möjligt.Vi föreslår nu en sänkning av arbetsgivaravgiftenför företag i inland, i delar av Värmlandoch och i . Vi gör det föratt utjämna de skillnader i villkor som finns för före-tagare i vårt land. Vi tillsätter också en arbetsgruppmed uppgift att presentera ett förslag till lånegaranti-system som gör det möjligt för små företag att fåtillgång till pengar för investeringar så att de kanväxa.Vi föreslår att de framgångsrika kluster som finnskring biltestverksamhet i inland, kringträförädlingssamarbete och kring mineralutvin-ningsindustrin får extra stöd. Vi vill göra en stor sats-ning på den näring som växer allra snabbast i vårtland, turistnäringen. Vi vill förädla och utveckla vårastarka varumärken. Vi vill locka fler att komma hitoch njuta av det som är unikt för just oss. Vi vet attturistnäringen är en viktig tillgång också för den regi-onala utvecklingen.Vi föreslår att länsstyrelserna får extra pengar föratt stötta kommersiell service. Vi gör det för att vi vetatt 260 orter i vårt land har förlorat sin sista butikunder . Vi föreslår också att densociala ekonomin, kooperativa utvecklingscentrumoch byalag ska få stöd för sin utveckling. Vi föreslåratt Hela ska leva och får ett årligt stöd för sin verk-samhet.Med de förslag som vi nu presenterat ger vi nyaverktyg för lokal utveckling. Vi tror inte att tillväxtenskapas via politiska beslut. Men vi vet att beslutenkan avgöra förutsättningarna. Vi vet att tillväxtenskapas lokalt. Vi vet att det runt om i vårt land finnsen otålighet och en väntan på att få chansen att för-verkliga idéer.Vi vill uppmuntra och uppmana till samarbetemellan enskilda personer och föreningar, samarbetemellan föreningar och kommuner, samarbete kom-muner emellan och samarbete mellan kommuner ochlän. En politik för tillväxt och livskraft handlar om degenerella förutsättningarna och att livsvillkoren måstevara rimliga. Ingen av oss tjänar på klyftor vare sig deär regionala eller sociala.Nu ställer vi stora krav på politiken. Vi stöttareldsjälarna och idéerna. Vi föreslår en politik förregional tillväxt som utgår från hela landet.Anf. 15 ():Fru talman! lade den re-gionalpolitiska utredningen fram sitt betänkande, imångt och mycket ett omvälvande, men också ettframåtsyftande dokument. Den gamla regionalpoliti-ken skulle skrotas och ersättas med en tydlig strategiför tillväxt. För så är det att summan av Sverigesregioners BNP är densamma som samladeekonomiska styrka.Ledorden i utredningen var att kompensationspo-litiken hade gjort sitt. Den skulle ersättas med förslagsom stimulerade till företagande och entreprenörskap.Grundläggande förutsättningar för företagsamhet börprioriteras framför sektorsstöd, långsiktig tillväxt börbetonas mer än temporära sysselsättningsökningar.När utredningen kom väckte den en hel del rabal-der. Landshövdingarna i norr samlade sig omedelbarttill ett försvarstal för den gamla regionalpolitiken ochmot den nya strategin. Man underkände utredningensslutsatser och tyckte att man själv kunde leverera ettbättre beslutsunderlag. visade tummen ner,för att inte tala om alla handläggare på departement,länsstyrelser och i kommuner. Hela den här gruppenvisste bättre. Handläggningsarbetet och styrningen avbidragen skulle försvinna om utredningens slutsatserfick gehör. Deras roll var hotad.Näringslivet däremot gjorde tummen upp. Äntli-gen en politiskt samlad uppfattning som slog huvudetpå spiken och visade på svårigheter, men också påmöjligheter, tydligare, enklare och därmed ocksånäringslivsvänligare.Jag kände som politiker, men också som lands-ortsbo, en förhoppning om att en mer verklighetsnära,en mer realistisk regionalpolitik var på väg. Borta varbidragstänkande, borta var missunnsamheten, bortavar dysterheten. Optimismen spirade, trots att pro-blemen på sina håll var och är betydande: låg mark-nadsförsörjning, höga kommunalskatter, höga kost-nader för drivmedel, dåliga vägar och en åldrandebefolkning.Ett år efter utredningen, , kom proposi-tionen, enligt min mening åtskilligt försenad. Menmånga av oss kunde leva med förseningen därför attminister lovat att ett bra förslag skulle läggasfram på bord.För mig känns propositionen som rena kalldu-schen. Det är ett ordrikt och defensivt dokument somvi har att ta ställning till. Det är den gamla vanligaunderstöds- och kompensationspolitiken som gäller,inte stimulanser som bidrar till en långsiktig ochtrygg tillväxt även i mindre, befolkningstäta bygder.Regionalpolitiken har blivit vid det gamla, medmiljonstöd och konstgjord andning som regeringensmedicin, när våra regioner runt om i landet hade be-hövt utveckling i stället för avveckling. Någon raklinje i propositionen är svår att hitta. De flesta avproblemen begravs i utredningar, program, bidrag ochstöd av allehanda slag. Inte leder det här till konkur-renskraftiga regioner. Pengarna går i huvudsak tillkonkursmässiga kommunala fastighetsbolag.En fråga till ministern som genast infinner sig ärom inte konkurrensen snedvrids när man nu förstatli-gar de kommunala hyresrätterna. Ministern har tidi-gare uttalat sig om att bidragen ska minska och in-vesteringarna öka, dels i nya företag, dels i nya verk-samheter. Det är ingen dum tanke, men på förslags-listan finns fortfarande de selektiva stödformernakvar.Handläggarna på länsstyrelserna, och ikommunerna jublar. Våra jobb är säkrade. Men före-tagen, vår tids hjältar, jublar inte. Allt blev ungefärsom i det gamla systemet.Jag tror att många känner att det blir att huttrandestå med mössan i hand och vänta på att regeringennådigt slänger en slant för att vi ska vara tysta ochinte knorra över en allt glesare landsbygd, inte gnällaöver att jobben blir färre, inte heller gnälla över attbensinen är lika dyr som . Var finns dynami-ken, satsningen på företagarna, satsningen på entre-prenörer och på unga människor med idéer? Nej, detär kommunalråden som ska ha pengarna. Det är ingentvekan om att deras valrörelse är säkrad. Det är kom-munalråden som är vinnarna i den här propositionen,inte människorna runt om i våra bygder.Propositionen är nog ett av de mest defensiva do-kument jag har haft i min hand. En sak är säker, enborgerlig regering kommer aldrig att tveka, utan denkommer att köra den här regionalpropositionen ge-nom en dokumenttuggare och satsa på en ny tillväx-tinriktad politik i hela . Följer vi regeringensråd kommer ödebygder att breda ut sig så att behovetav vägar, vårdinrättningar och skolor inte kommer attfinnas kvar. Men det är ett som jag är bereddatt jobba hårt för att slippa uppleva.Fru talman! Vad menar vi med utveckling i ställetför avveckling? Hela behöver en strategi förtillväxt. I den strategin utgör företagaren själva grun-den. I den goda regionalpolitiken är småföretagarpo-litik och regionalpolitik samma sak. Den politik sominte förmår att ta till vara skaparkraft och drivkraftförmår aldrig att hålla våra bygder vid liv. Företaga-ren, entreprenören och eldsjälen är där den viktigasteutgångspunkten för vår regionalpolitik.Den goda regionalpolitiken har sin utgångspunkt itransporter som fungerar. Först och främst en rejälsatsning på vägarna innan äventyrliga satsningar påjärnvägar kommer i fråga. Drivmedelsskatterna är förhöga, och det missgynnar i synnerhet boendet pålandsbygden. Transporterna på väg, i luften och pånätet måste också vara konkurrenskraftiga i jämförel-se med andra länder.Den goda regionalpolitiken har också en utgångs-punkt i företagandets villkor. Regelsystemen måstereformeras, skatterna sänkas, kommunernas monopolpå vissa verksamheter brytas, inte minst för kvinnorsföretagande. Attityder hos politiker och myndighetermåste ändras. Mindre av statlig styrning i närings-och regionalpolitiken, och företagaren måste kännasig trygg inför rättsapparaten.Den goda regionalpolitiken har också sin grund iden enskildes frihet. Att kunna välja skola, att kunnavälja barnomsorg, att ha ett fritt vårdval underlättar,då stora centralistiska system sällan har förmågan attanpassa sig till de förhållanden som ofta råder påmindre orter.Den goda regionalpolitiken måste också kunnautvärderas. I den mån en politik är framgångsrikborde resultatet kunna utläsas i hur tillväxten utveck-las, i den ökade sysselsättningen och eventuellt i enminskad arbetslöshet.Den goda regionalpolitiken måste också innehållaen samlad svensk strategi inför hur vi ser på struktur-fonderna efter 2006. Här behöver mer göras för ska kunna använda sig av strukturfonder på ettbättre sätt. En spännande detalj i det sammanhangetär hur lyckats kreera en riskkapitallösningmed hjälp av . Det förslagetkommer säkert att dyka upp och förmodligen manatill efterföljd. Det gäller att vara på bettet i det härsammanhanget, ministern.Anf. 16 Statsrådet () re-plik:Fru talman! pratar om onda och godaungefär som det låter när jag läser sagor för minabarn . Jag tror att både och jagär tillräckligt gamla för att inse att varken politikeneller verkligheten är så enkel att det finns bara ondaeller goda.Ola pratar också om mindre statlig styr-ning. Jag vill slå fast att till skillnad från det inte mindre av statligt engagemang eller mindreav statlig förståelse och insikt om vilka stora skillna-der som finns i vårt land som jag möter när jag reserrunt i landet och träffar företagare och politiker. Detfinns inte ett skriande behov av att staten ska ändrasin syn på eller dra tillbaka sitt ansvar för att hållaihop vårt land, snarare tvärtom.Ola frågar mig om ett utökat statligt en-gagemang kan snedvrida konkurrensen när vi nuerbjuder att staten ska ta över en del av de tommalägenheter som finns runt om i vårt land. Det är näs-tan en onödig fråga att svara på. Den stora konkurren-sen är inget problem i de kommuner där vi nu sägeratt vi är beredda att ta ett utökat ansvar för de kom-munala bostadsbolagen. I de avtal som har tecknatsmed Bostadsdelegationen ser vi att det var nödvän-digt och att det var viktig.Men vi märker också att många av de kommunersom en gång har tecknat de avtalen kommer tillbaka.Man kommer tillbaka därför att utvecklingen inte harstagnerat. Det finns ett behov av nya strukturföränd-ringar. Det finns ett behov av att fortsätta fatta obe-kväma beslut i många av landets kommuner.Nu säger vi att staten kan vara med och ta en delav det ansvaret, så att kommunpolitiker, tjänstemän,företagare och entreprenörer kan ägna sig åt utveck-lingsfrågor i stället för att lägga så mycket av sinakommunala skattepengar på tomma lägenheter.Men skulle det vara så, , att detta slårut konkurrensen, kommer statens engagemang lokalt ibostadsbolagen inte att behövas, för då finns det enfungerande bostadsmarknad.Anf. 17 () replik:Fru talman! När det gäller ansvaret är det ingendelad uppfattning: Ansvaret för regionalpolitiken somsådan - i varje fall tills vidare, så länge vi inte låteross anpassas helt till EU - är en statlig angelägenhet.Om det råder ingen tvekan. Vad jag pekade på när detgällde regionalpolitiken, men också näringspolitiken,är en önskan om en minskad statlig detaljstyrning.Fria företagare och fria entreprenörer fattar enligt minmening de här besluten bäst, utan att man från Stock-holmshorisont talar om hur saker och ting ska skötasute i våra bygder och därmed också i de olika företa-gen.Sedan gällde det fastigheterna och den satsningsom ministern har aviserat när det gäller framför alltde kommunala aspekterna. Dels är det fastighetsbola-gen som man tänkt köpa in, dels är det de kortsiktigasatsningarna på kommunerna. , i ett läge där manenligt min mening inte åstadkommer förbättrat kon-kurrensklimat för näringslivet, lägger man betydandemedel på dessa kortsiktiga satsningar - köpa bolagoch hjälpa kommunerna. Men vad händer efter de härtvå åren när pengarna är slut, färre människor bor ikommunen och näringslivet kanske inte med den härinriktningen har lyckats åstadkomma några nya jobb?Vad händer då? Är det nya miljoner på väg? Är detnya inköp av fastigheter som gäller? Vad är denframåtsyftande strategin från ministern?Anf. 18 Statsrådet () re-plik:Fru talman! De bästa idéerna finns lokalt och re-gionalt - hos politiker, hos enskilda, hos medlemmari föreningar, hos företagare, hos innovatörer, hoshögskolor och hos entreprenörer. Vi är oerhört tydligamed det, , i propositionen.Till skillnad från är t.ex. i och ordföranden för detsom kallas Sista striden, Hans Mörtberg, glada överden tydliga signal vi ger i propositionen när vi säger:Vi har sett att förutsättningarna för att driva företag iolika delar av skiljer sig oerhört mycket åt.Vi kan utjämna de skillnaderna via politiken till vissdel, och vi försöker nu göra det. Det är att visa attpolitiken kan avgöra förutsättningarna, men politikenkan inte själv vara med och skapa tillväxten.Idéerna finns där. lägger vi pengar på entre-prenörerna. lägger vi pengar på samverkanspro-jekt. lägger vi pengar på samarbete, på föreningar,på organisationer och på andra som har de bästa lös-ningarna.Sedan skulle det vara intressant att höra om OlaSundell verkligen tycker att pengar till kommunernafrån det kommunala utjämningssystemet, som är såoslagbart i att utjämna skillnader mellan kommuner,verkligen är godis till kommunalråd. Menar att de 4 miljoner extra som kommunfår, där han själv bor, eller de somJämtland tjänar på utjämningssystemet är godis tillkommunalråd? Tror han inte att man kan använda depengarna till bibliotek, till barnomsorg, till fritidsgår-dar och till mycket annat som enskilda kommuninvå-nare tycker är välfärd, service och livskvalitet?Anf. 19 () replik:Fru talman! Det är uppenbart att när jag talar omregionalpolitiken pratar jag om offensiv i stället fördefensiv. Det är också i den här repliken tydligt attministern svarar för defensiven. Jag fick nämligeninget svar på min fråga: Vad händer när de här 400miljonerna är använda? Tanken med näringspolitikenoch skattepolitiken, fru minister, är nämligen att detär vår uppgift att skapa förutsättningar för tillväxt.Det är min huvuduppgift och det är ministerns hu-vuduppgift att skapa förutsättningar för tillväxt. Görsinte detta kommer behovet av den här typen av bidragatt fortsätta i det oändliga. Det var den trenden utred-ningen pekade på och sade att den skulle brytas, tillförmån för att regionerna själva ska åstadkommaväxtkraft.Det är bristen i propositionen: att man ligger kvari den defensiva fåran och inte ser till framtiden.Sedan handlade det om att sänka skatten för före-tagare - bra! Det har vi hävdat , så det äringet problem med detta.