prot · GO09114 · 2001-05-18 00:00:00 — Detta trots att man självskriver att det finns tydliga brister i dagens systemoch hur viktigt det är att göra vuxenutbildningentillgänglig för alla.Propositionens hantering av vuxenutbildning förpersoner med funktionshinder förstärker därmed,tycker jag, utbildningens brist på solidariska ambitio-ner. Detta trots att vuxenutbildning för personer medfunktionshinder är en fråga som uppmärksammatsmånga gånger här i kammaren men också i debatterruntom i landet.På det hela taget kan man säga - precis somYvonne från var innepå - att propositionen i stor utsträckning saknar deförslag som fanns i kunskapslyftskommittén slutbe-tänkande. Det gäller några förslag som jag tycker ärsärskilt principiellt viktiga, t.ex. det som handlar omatt personer som har särskola som bakgrund ska hatillträde till vuxenutbildning efter samma principersom övriga vuxna.Jag ser det som en rättvisefråga och ett solidarisktframsteg att jag som enskild individ oavsett bak-grund, oavsett funktionshinder ska ha rätt till vux-enutbildning, rättighet att förkovra mig själv ochrättighet till en framtid. Inte ens det steget väljer manatt ta. Man väljer att blunda, vilket är tragiskt.När det gäller personer som omfattas av rätten tillpersonlig assistans ska de ha tillgång till personligassistans om de vill delta i vuxenutbildning. Förslagetatt betrakta utbildning som en del av det dagliga livetoch därmed utgöra underlag för rätten till assistansenligt är både principiellt viktigt och ett prak-tiskt effektiv sätt att öppna vägen till vuxenutbildningför många personer med funktionshinder.Det här vill majoriteten inte heller bifalla, utanman säger att det fungerar bra i vissa fall. I vissakommuner fungerar det väldigt bra. Men för ett stortantal personer fungerar det inte alls bra. Ska jag inteha möjlighet till utbildning och rätt till en framtidoavsett vad jag har för bakgrund eller funktionshin-der? Inte ens det vill man ta till sig.Vår mening är att alla ska ha rätt till personlig as-sistans, inte bara några enskilda.Fru talman! har alla vuxna från 20 årlagstadgad rätt att delta i grundläggande vuxenutbild-ning vad gäller grundskola. Kommunerna har skyl-dighet att inte bara tillhandahålla utbildning, utanockså aktivt verka för att boende i kommunen somsaknar grundskolekompetens deltar i utbildningen.Vi anser att det också ska finnas enlagstadgad rätt till gymnasial vuxenutbildning.Därmed, fru talman, vill jag yrka bifall till reser-vation 7 under punkt 22.Vi vill alltså ha rätt till gymnasieutbildning föralla. Trots att Socialdemokraterna säger sig vurma förbra grundutbildning för alla håller man inte med omrätten till gymnasieutbildning. Det har jag svårt attförstå. I betänkandet skriver man ju om vikten av merutbildning och individens enskilda utvecklingsbehovoch rättigheter, och att det ska stå i centrum.Varför vill man inte gå med på det här? Varförsäger man inte ens att det är intressant att utreda föratt se om förslaget är intressant? Jag vill höra frånSocialdemokraternas representant här och frånskolministern om ett sådant här förslag finns i tankar-na eller varför det inte finns och vad man kan tänkasig i stället.Anf. 4 ():Fru talman! För en liberal utbildningspolitik är deten självklar utgångspunkt att människor ska ha möj-lighet att utbilda sig efter hur samhället förändras ochefter hur varje människas intressen utvecklas. Allamåste också kunna komplettera den utbildning deskaffat i ungdomen för att sedan gå vidare i lärandegenom livet.Folkpartiet föreslår i sin motion att alla vux-na ska ha rätt att komplettera till en gymnasieutbild-ning med godkända betyg.Hittills har besluten om vuxenutbildning i Sverigei alltför stor utsträckning haft karaktären av tillfälligaåtgärder beroende på arbetsmarknadsläget och detaktuella politiska läget. Därför har många väntatlänge på en proposition med huvudsyfte att på långsikt säkra vuxna människors möjligheter till vuxen-studier. Men vi liberaler har blivit besvikna på rege-ringens proposition av flera anledningar.Regeringen tillsatte 1995 en kunskapslyftskom-mitté, där jag deltog som representant för Folkpartiet.Kommitténs slutförslag som kom syftar helhetssyn på vuxenutbildningen för olika gruppervuxenstuderande. Själv instämde jag visserligen inte ialla kommitténs förslag, men helheten och inriktning-en rådde det bred politisk enighet om. Det gällderätten till vuxenutbildning, funktionshindrades rätt,rätt för utvecklingsstörda till särvux osv. Det gälldeockså en bättre utvärdering av vuxenutbildningen.Tyvärr ser vi att det helhetsgrepp som kunskaps-lyftskommittén tog på vuxenutbildningsfrågorna harförsvagats betänkligt i regeringens proposition. Enlång rad förslag från en politiskt enig kommitté harförsvunnit när regeringen nu lägger fram sin proposi-tion om vuxenutbildningen.En enig kunskapslyftskommitté säger också attgrund- och gymnasieskolan måste utvecklas så att enstörre andel av varje årskull än lämnar grund-och gymnasieskolan med godkända resultat. Detkrävs krafttag för att bryta den negativa trenden igrundskolan och gymnasieskolan.Regeringen avstår i propositionen från att kom-mentera detta.Fru talman! De flesta människor behöver i dagnågon form av gymnasieutbildning som utgångspunktför arbete eller fortsatta studier. I dagens kunskaps-samhälle måste därför alla människor ha möjlighet attgenomgå en utbildning upp till och med gymnasieni-vå, även om de inte skaffat sig det i ungdomen.Folkpartiet liberalerna har som vision att en gym-nasiebank ska utvecklas. En gymnasiebank skulleinnebära en definierad rätt till en viss mängd utbild-ning som kan utnyttjas som ung eller vuxen.Varje person som fyllt har rätt att deltai grundläggande vuxenutbildning, alltså motsvarandegrundskolan. Varför skulle inte den rätten finnas förgymnasiestudier? En enig kunskapslyftskommittéföreslog att den rätten ska gälla också för vuxenut-bildning på gymnasienivå. Anledningen var att det är stora skillnader mellan vuxnas möjligheter attdelta i gymnasieundervisning beroende på var i Sve-rige de bor.Enligt är det djupt orättvist att en per-son utan gymnasieutbildning, som är beredd att medekonomiska uppoffringar studera, inte ska ha denrätten, utan att det ska bero på kommunen. Därför varhuvudprincipen i kommitténs förslag riktig. Även omregeringen av kostnadsskäl kan anse att kommitténsförslag var för generöst, tycker vi liberaler att det ärmärkligt att ett förslag lagt i fullständig politisk enig-het totalt suddas bort. Det är vad som har hänt i rege-ringens proposition.Folkpartiet står, i motsats till regeringen, fortfa-rande bakom principen om individens rätt till gymna-sieutbildning. Enligt ska, enligt lag,kommunen kunna erbjuda alla vuxna utan genom-gången gymnasieutbildning, åtminstone gymnasieut-bildning för allmän högskolebehörighet samt kom-plettering för specialbehörighet.När det gäller studerande med funktionshindertycker vi liberaler att det är viktigt att de kan få detstöd de behöver för att kunna studera på sina egnavillkor. De brister som finns i utbildningen för elevermed funktionshinder måste avhjälpas så snart sommöjligt.Vuxna hörselskadade t.ex. är en grupp som mötermånga hinder i utbildningen. För att en studerandeska kunna var fullt delaktig i undervisningen måstehan eller hon få ta del av föreläsningar, ställa frågoroch kommunicera med sin lärare. Det gäller natur-ligtvis döva och hörselskadade lika mycket som and-ra. Problemet har varit att det har varit för dyrtför en utbildningsanordnare att bekosta de teckentol-kar som behövs. Därför föreslår , i likhetmed kunskapslyftskommittén, att staten ska finansierakostnaderna för utbildningstolkning. Finansieringenav denna reform ska ske genom att medel förs överfrån kommunbidragen till ett samlat anslag för ut-bildningstolkning.Ett annat allvarligt problem är att kommuner intealltid betalar för elever med funktionshinder somväljer att studera på folkhögskola eller i studieför-bund. Det måste naturligtvis bli möjligt för alla vux-enstuderande att välja om de vill utbilda sig i denkommunala vuxenutbildningen, på en folkhögskolaeller någon annan skola.Därför föreslår vi i , liksom kunskaps-lyftskommittén, att studerande i behov av särskilt stödska ges rätt till en fördjupad studieplan. I den skamålen för studierna anges, och det ska tydliggörasvilka särskilda stödinsatser eller särskilda anpass-ningar som den studerande kan behöva. Det kanhandla om stödundervisning, hjälpmedel eller särskil-da läromedel.Vi liberaler har tidigare sagt attfunktionshindrades rätt till personlig assistans harbegränsats , dels för att medlen har dra-gits ned, dels för att kommunerna gör en snävarebedömning än tidigare.Många funktionshindrade har fått sin rätt till per-sonlig assistans omprövad. För de människor som dethandlar om har det delvis blivit en återgång till situa-tionen före handikappreform, dåmänniskor var beroende av den enskilda kommunensvälvilja.Folkpartiet föreslår i motionen att funktionshind-rade ska få större möjligheter till assistans, inte bara ihemmet utan också när de arbetar och studerar.Regeringen skriver att mycket talar för att allavuxna utvecklingsstörda ska ha rätt att delta i särvux,liknande den rättighet som finns för vuxna närdet gäller grundskolestudier. Ändå avstår regeringenfrån att följa upp kunskapslyftskommitténs förslagom att införa en sådan rättighet.Utvecklingsstörda behöver mer stimulans än and-ra för att upprätthålla den kunskap som de en gångförvärvat. Att just deras rätt till vuxenutbildning dåska vara mindre finner vi liberaler mycket svårt attförstå. föreslår därför att regeringen åter-kommer till med ett förslag till lagstiftningom individers rätt till särvux.Fru talman! Valet att studera som vuxen måste ut-gå från individen. Om individen väljer komvux, folk-högskola, studieförbund eller en privat utbildning måvara hans eller hennes ensak. Regeringen uttryckervisserligen i propositionen sin acceptans för olikaanordnare av vuxenutbildning men begränsar sig tillatt tala om entreprenad, dvs. att kommunen tecknaravtal med t.ex. en privat vuxenutbildare och förläggerutbildningen dit. Men då blir det inte individen utankommunen som beslutar om vilken utbildning enmänniska ska välja. Vi liberaler tycker att den enskil-da eleven ska välja skola. Därför föreslår vi ett sys-tem som motsvarar reglerna för de fristående gymna-sieskolorna. Först då får den enskilde möjlighet attvälja sin utbildning.Rätten för individen att välja utbildning ska själv-fallet även gälla dem som studerar svenska för in-vandrare. Decentralisering av utbildningen behövsliksom fler anordnare av kurser. Det behövs ett sys-tem liknande skolpengen; ett särskilt belopp somföljer eleven till den utbildning som han eller honväljer. Egen makt är nyckelordet för en lyckad integ-ration.I en vuxenutbildning med mångfald har naturligt-vis studieförbund och folkhögskolor en självklar roll.Folkbildningen är en viktig del i vår demokrati. och folkhögskolor har bl.a. en lång tradi-tion av att speciellt rikta sig till grupper som är i be-hov av särskilt stöd, t.ex. dyslektiker och funktions-hindrade. Genom sin närhet till deltagarna har studie-förbund och folkhögskolor visat sig speciellt kapablaatt anpassa verksamheten pedagogiskt och ämnes-mässigt till individens behov. Det är viktigt att folk-bildningen får behålla sitt oberoende.Regeringens proposition innehåller förslag ommål och strategier för vuxnas lärande. Vi liberalerförutsätter att dessa mål inte skrivs in i förordningenom statsbidrag till folkbildningen, eftersom statenenbart ska ange syften med sitt stöd, medan folkbild-ningen själv beslutar om målen för sin verksamhet.Fru talman! Regeringen föreslår att vuxna över 25år ska kunna få hela studiestödet som bidrag och attde som haft extra hög inkomst dessutom ska kunna fåett förhöjt studiemedel helt i form av bidrag. EnligtFolkpartiet innebär detta en orättvisa gentemot demsom väljer att studera . Vuxenutbild-ningen är i första hand en fråga om utbildningspolitikoch inte arbetsmarknadspolitik. Det är en annan sakmed arbetsmarknadsstöd för utbildning i bristyrken.Det kan naturligtvis vara aktuellt att ge fullt bidragtill en person som accepterar en utbildning som statenhar bestämt. Men när individen själv har rätt att väljautbildning är det naturligt att grundprincipen för stu-diestödet ska gälla lika för alla studerande, oavsettålder och tidigare inkomst, dvs. en lånedel och enbidragsdel.Vi liberaler säger därför nej till regeringens för-slag till studiefinansiering och föreslår i stället atttotalbeloppet för alla studerande höjs med permånad. föreslår att studerandeöver på motsvarande grundskolenivå ska kunnafå en högre bidragsdel som motsvarar av studi-emedlet. Vuxenstuderande på gymnasienivå ska kun-na erbjudas av studiemedlet i bidrag.Vuxenstuderande med barn har en särskilt utsattsituation. Att förena föräldraansvaret med vuxenstu-dier är mycket krävande. Om någon stor grupp bordegynnas i studiestödssystemet så är det just småbarns-föräldrar. Särskilt ensamstående föräldrar, oftastkvinnor, möter förutom ekonomiska svårigheter ock-så stora praktiska hinder, t.ex. sjuka barn under enintensiv studietermin. Ensamstående föräldrar, och dåsärskilt mammor, avbryter ofta sina studier. Riksda-gen har redan tidigare beslutat om att studerande över25 år ska ha möjlighet till särskilda tilläggslån. Folk-partiet föreslår att denna rätt, förutom till funktions-hindrade, i första hand ska erbjudas småbarnsföräld-rar.Fru talman! Vuxenutbildningens framtid är fortfa-rande osäker och kanske beroende av konjunkturer.Någon riktig helhetssyn får vi inte med dagens beslut.Till att börja med måste en rätt till viss utbildning föralla införas. Alla borde också få mer makt att självabestämma var någonstans de vill få denna utbildning.Avslutningsvis yrkar jag bifall till reservation 5under punkt 5 och till reservation 4 under punkt 22.Anf. 5 ():Fru talman! I dagens debatt om vuxnas lärandevill jag ta utgångspunkten i backspegeln, i vår egenhistoria - vad bildning, kunskap och lärande kan habetytt för den enskilde vuxne och för samhället. Detvar när människor gick samman som folkbildning ochfolkrörelser startade. Verktyget självorganisering ochsjälvbildning gjorde det möjligt att se sammanhangoch helhet samt mål och mening. Möjligheten tillallmän bildning, kunskap och nytt lärande gjorde attfler och fler kom att aktivt bidra till att omvandla vårtsvenska samhälle från ett av fattigaste till ettav världens materiellt sett rikaste länder med jämlik-het, trygghet och välfärd.För många innebar detta en klassresa bort frånfattigdom och nöd till ett aktivt deltagande i sam-hällsbygget. Så kan vi påminnas om hur vår unika s.k.mellanmålsdemokrati skapades med aktiva människorsom skolades i folkrörelser och som kom att påverkaoch utveckla samhället.När så det formella lärandet och utbildningenkraftigt expanderar och når alltfler är det fortfarandeett bildningsideal som präglas mycket av folkrörelseoch folkbildning. Detta finns i grunden och bildarpelare för utbildningsexpansionen.Det är med detta arv och med denna historia somKunskapslyftet ser dagens ljus där målen är tre.Det ena är delaktighet, att de människor som stodutanför samhället verkligen skulle få chansen attkomma in. Det andra är att det skulle bli möjligt att fåchans till vidare utbildning, till en yrkesutbildning,till en högskoleutbildning. Och det tredje är naturligt-vis möjlighet till ett arbete.Efter nästan fem år med har vi nåttdenna fantastiska nivå på nästan en miljon människorsom har fått möjlighet att vara med i Kunskapslyftet.Det är den största enskilda satsningen någonsin påvuxnas lärande.Yvonne ! lär vara med i vux-enutbildningen i dag.Det är många utbildningsanordnare som har fun-nits med under resans gång, under de här fem årensom snart är till ända. Det är många fler än kommunalvuxenutbildning. Det är folkbildning och en lång radav utbildningsanordnare runtom i landet.En undersökning som gjordes vi-sar att av deltagarna är nöjda eller mycket nöjdamed sin egen utbildning. Tre av fyra som har gåttigenom utbildningen har gått till vidare studier, tillyrkesutbildning eller till högskolestudier, eller till ettarbete. Detta står i kontrast till syn ochdet som förde fram när Kunskapslyftetsjösattes, då man försökte göra gällande att vi medKunskapslyftet skulle dölja arbetslösheten. Det är välså, , att ni moderater aldrig har velat hanågot kunskapslyft. Det är väl också så egentligen attni aldrig har varit varma förespråkare för en vuxenut-bildning med det breda anslag som vi har stått för.Internationellt är det spännande, därför att manmed spänning och nyfikenhet har tittat på det vi gör iKunskapslyftet. Man har sagt oss: Hur vågar ni göradetta , när ni har sådana ekonomiska bekymmer?Det hade vi ju . Men vi gjorde detav två skäl, dels därför att vi hade ambitionen attåterigen få in de människor som stod utanför sam-hället, dels därför att vi såg framför oss att vi i börjanav det här århundradet skulle gå in i en situation därvi hade brist på arbetskraft om vi inte gjorde något.Det är klart att det för oss ideologiskt ocksåhandlar om insikten att den största enskilda faktornför ett jämlikare samhälle är att människor får enchans till kunskap och lärande. Allra ytterst handlardet för oss om solidaritet och om demokrati.När vi nu växlar över från tillvuxnas lärande 2003 blir det till en fast verksamhet ien storlek som vi nästan inte kunde drömma sedan, att få se denna jättesatsning bli per-manent.Det blir en oerhört flexibel verksamhet. Man skautgå från helt andra möjligheter att välja tid och rumför sin utbildning. Man kan varva den med arbete,man kan läsa i en takt som varierar från heltid, till attbara läsa eller i veckan.Men det handlar också om att kunna kombineranivåer i utbildningen. Vi menar att vi nu öppnar föratt man ska kunna läsa en kurs på grundskolenivå,något ämne på gymnasiesidan eller varför inte någondel som handlar om yrkesutbildning eller är på hög-skolenivå. Det är en spännande möjlighet som nuöppnar sig på allvar.Det är individperspektivet som gäller, men ocksåsamhällsperspektivet och samhällsansvaret för justdetta. Då handlar det naturligtvis om att utgå från denenskildes behov. Det står mycket om det i det härbetänkandet och i underlaget till reformen. Vi skautgå från enskilt behov, ta fasta på de önskemål somfinns och ge individen ett beslutsunderlag, LarsHjertén, som gör att den enskilde kan ta ställning tillvad som behövs. Men vi ska göra det utifrån ettkommunalt stöd, där hjälp och vägledning finns ochdär det finns ordentliga möjligheter.För detta behövs en infrastruktur. Vi har sagtatt det ska göras en engångssatsninggenom att kommunerna får 350 miljoner för att byggaupp en infrastruktur. Det handlar om kompetens ikommunerna. Det handlar också om att kommunernaska kunna samverka. Det handlar om en samverkanmed myndigheter och organisationer, med folkbild-ningen, med en lång rad av utbildningsanordnare, ochvarför inte också samverkan med högskolan på denegna orten.Reformen innehåller två stora väsentliga delarsom dominerar. Det är dels målen, dels strategin.Målen är naturligtvis hämtade från Kunskapslyftet.De är hämtade från det jag tidigare beskrev här, menkanske med lite andra formuleringar. Det står bl.a. attkunskap och lärande ska främja personlig utveckling,demokrati, jämställdhet, ekonomisk tillväxt och sys-selsättning. Det är ett brett anslag.Strategin handlar naturligtvis om infrastrukturen,som jag nämnde, men det handlar också omnågra saker till som jag vill kommentera. Det handlarom att ge möjlighet till ett nytt studiestöd för att re-krytera dem som är i störst behov, så att de ska kunnaläsa heltid, läsa deltid eller bedriva kortare studier.Stödet är på alltifrån på heltid till8 beroende på ekonomiska förhållanden förestudierna. Och det ska kunna ges besked om dettafrån kommunerna i samband med att man får beskedom utbildningsplats. Det är också något vi lärt averfarenheterna.Lagförslag om detta kommer till hösten.Den uppsökande verksamheten förstärker vi medytterligare 10 miljoner till de organisationer som ärbäst på att bedriva uppsökande verksamhet, de somhar den fina kontakten och kan driva detta i bra sam-verkan med kommunerna.Funktionshindrade ska få ett bättre stöd. Vi är också medvetna om och ser alldeles tyd-ligt att det finns brister. Men bristerna handlar fram-för allt om kunskap och attityd. Då måste vi stärkaden sidan i en kompetensutveckling. Därför har vigett ett flerårigt uppdrag till utbildningsstöd, som ska jobba med detta.Dessutom har den nya myndigheten för special-pedagogiska frågor fått i uppdrag att jobba med dehär frågorna.Särvux bygger vi ut med drygt 7 miljoner. Detbedömer vi som en realistisk utbyggnad, som germöjlighet att stärka förutsättningarna för den grup-pen. Det handlar faktiskt om att göra det utifrån enkommunal planering som handlar om att också re-krytera personal.På den gymnasiala nivån sker en hel del spännan-de förändringar utifrån . Den behöver inte motsvara det somgymnasieskolan ger. Det här ska kunna träda i kraftredan 2002. Det innebär att möjligheterna ökar i jäm-förelse med vad erbjöd, ett bredareanslag.Vi gör också förbättringar av sfi. Vi ska nå ävendem som har varit länge i landet inte bara dem somkommer hit som nyinflyttade. Vi ger chans till flerkurser med bättre anpassning till deltagarnas förut-sättningar och behov. Även detta ska kunna genomfö-ras 2002.Vi stärker folkbildningen med 12 miljoner för attockså de folkhögskolestuderande ska få del av IT-satsningen. Det innebär resurser till lärarna på folk-högskolorna. Och vi permanentar och satsar på folk-bildningen med 7 000 nya platser.Det här innebär inte en ambition att slutligt läggafast vuxenutbildningen . Det är komp-lext och vi lever i ett föränderligt samhälle. Men detär ett anslag på en oerhört viktig permanent verksam-het. Det finns alltså anledning att komma tillbaka ochdet kommer vi också att göra. Det handlar om valide-ring, det handlar om vägledning, i det korta perspek-tivet kanske om att återkomma hit till kammaren.Framtiden är spännande. Det visar den resa vi nuanträtt. Vi knyter nu an till vuxnas lärande från vag-gan till graven. Jag ser framför mig den 82-åring somgick på . Enjournalist frågade: Varför går du här? Det har varitmin dröm i hela mitt liv att få gå här och läsa, sägerhan. Varför har du inte gjort det förr då? Jag har intehaft råd. Men har jag pension och gör jag det.Därefter berättar han med inlevelse och verkligenliv i blicken hur han möter alla dem som går på folk-högskolan som är 25, 27 och och hur diskussio-nerna leder till ett oerhört rikt liv. Lärandets väg frånvaggan till graven har vi nu på ett spännande sättbeträtt, tycker jag.Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till för-slaget i betänkande 15 och avslag på samtliga motio-ner och reservationer.Anf. 6 () re-plik:Fru talman! står här ochpratar och ljuger dessutom. Just nu beskådas han avAnders, som inte finns med i vuxenutbildningen, somär utestängd, som har skrivit till skolministern. Jaghar läst svaret.Om man pratar och ger sken av att hjälpa svagaoch utsatta, att vara rättvis och solidarisk, att ha envärdegrund, men inte har förmåga att visa detta ihandling är det av intet värde, hävdar jag.I stället är det här området det största exemplet påatt ni gör det motsatta. Ni skapar skillnader mellanmänniskor och utsätter just dem som är svaga. Ni ärinte rättvisa. Ni visar inte värdegrunden att alla män-niskor har samma och lika värde. Saknar ni vilja,saknar ni kompetens eller saknar ni empati? Var lig-ger felet?Anf. 7 () re-plik:Fru talman! gör ett stortnummer av att vi inte vill skapa rättvisa och inte villställa upp för de här grupperna. Det vill vi. Men vivill göra det med en realistisk och verklig bild.Det är oerhört viktigt att inte bara prata om enrättighetslagstiftning utan att också ge möjligheternaför det. Om man skulle följa flera av förslagen här omrättighetslagstiftning för särvux skulle det innebära attdet också blir en skyldighet för kommunerna att ge-nomföra det.