prot · GO0974 · 2001-03-06 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:74Tisdagen den 6 marsKl. 14.00 - 16.3418.00 - 23.08Det justerade protokollet beräknas utkomma ---------------------------------------------------------------1 § Anmälan om fördröjda svar på interpella-tionerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 2000/01:264Till riksdagenInterpellation 2000/01:264 av omsexköpslagen.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den13 mars 2001.Skälet till dröjsmålet är att jag inte kunnat finnaen debattdag som passar både interpellanten och mig.Stockholm den 1 mars 2001JustitiedepartementetThomas BodströmInterpellation 2000/01:260Till riksdagenInterpellation 2000/01:260 av () om hushållsnära tjänster.Interpellationen kommer att besvaras den 16 mars2001.Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engage-mang som innebär att det inte finns någon annan tidsom passar mig.Stockholm den 2 mars 2001FinansdepartementetBosse Ringholm2 § Svar på interpellation 2000/01:249 om ki-runasvenskarnaAnf. 1 Vice statsminister ():Fru talman! har frågat mig dels påvilket sätt regeringen agerar för att synliggörakirunasvenskarnas historia och klargöra ansvarighets-frågan för deras öden, dels om regeringen avser att geett utredningsuppdrag för att i bred och djup bemär-kelse kartlägga historien kring kirunasvenskarna.Carina har tidigare ställt två skriftliga frågorom kirunasvenskarna. Den första (1999/2000:182)besvarades av utrikesminister den 25november 1999, och den andra (2000/01:90) besvara-des av mig . Jag vill inleda medatt översiktligt redogöra för innehållet i de svar somCarina tidigare fått.Som beskriver i sin interpellation varde s.k. kirunasvenskarna ett par hundra personer somutvandrade från Malmfälten till under1930-talet. Kommunalfullmäktige i betaladeut resebidrag efter ansökan till dem som önskaderesa. De flesta återvände till . Enmindre del, drygt 20 vuxna samt deras barn, stannadekvar och blev sovjetiska medborgare. De gick skif-tande öden till mötes. Flera av dem drabbades avStalins utrensningar.Efterhand uppstod ett intresse, inte minst från ki-runasvenskarnas anhöriga i , av att utröna vadsom hänt dem som flyttat till . Kiru-nasvenskarnas sovjetiska medborgarskap gjordeemellertid att en förutsättning för att svenska myn-digheter skulle hjälpa dem var att de själva önskadeåtervända hit. Risken för repressalier gjorde vidare attde svenska myndigheterna inte direkt kunde söka uppdem.Särskilt mycket hände inte i frågan förrän efterStalins död. Inför statsminister före-stående besök i framfördes, somCarina skriver, en vädjan från den socialdemo-kratiska kretsföreningen i att regeringen gjor-de något för kirunasvenskarna. Därmed inleddes enomfattande genomgång för att utröna vilka före dettasvenska medborgare som ingick i denna grupp, var debefann sig och om de ville återvända till Sverige.Redan i januari 1956 kunde de första lämna Sovjet-unionen och återvände deallra flesta som så önskade. Så sent som i början av1990-talet återvände den sista av de kirunasvenskar,som anmält önskemål om att få återvända. Ingen avde kirunasvenskar som finns kvar i Rysslandhar, såvitt regeringen känner till, nekats utresa.Frågan har på nytt blivit aktuell genom att anhöri-ga till dessa kirunasvenskar trätt fram och berättat omde olidliga upplevelser deras släktingar haft. Journa-listen har vidare uppmärksammat derasöden i boken och dokumentärerhar sänts i både TV och radio.Kirunasvenskarnas historia är en viktig del av vårnutidshistoria. Den belyser de svenska kommunistis-ka strömningarna , tron på ett bättresamhälle i och den fruktansvärdaverklighet några svenska kommunister mötte i detkommunistiska systemet. Den ger en god bild i detlilla av kommunismens brott mot mänskligheten.Jag menar att det är angeläget att skapa klarhet isituationen för de svenskar som stannade kvar i detdåvarande . Jag delar också CarinaHäggs uppfattning att även andra frågor, som hurvärvare tjänade pengar på emigranterna, kan vara avhistoriskt intresse att belysa.Jag menar dock att man bör vara restriktiv med attge direkta forskningsuppdrag kring enskilda fråge-ställningar eller företeelser från regeringen eller riks-dagen. Det ligger ett stort värde i att det är forskarnasjälva som fritt väljer de frågeställningar som de efteren vetenskaplig prövning finner värda att belysa. Jagär därför inte beredd att ge det specifika utrednings-uppdrag som efterlyser.Däremot vill jag, likt jag gjorde i mitt förra frå-gesvar till , peka på att regeringen ansla-git sammanlagt , fördelade över entreårsperiod, till för ett forskningsprogram om kom-munismens brott. Detta anslag förfogar nu över. har fördelat pengarefter ansökningar i en första omgång och diskuterarnu hur resterande medel ska fördelas. Forskningspro-grammet har ett brett anslag, och forskning kringkirunasvenskarnas öden skulle i princip kunna fåmedel därifrån.Jag vill också framhålla att vår ambassad i Mos-kva är beredd att bistå dem som behöver ta del avryska arkiv för att kunna ta reda på vad som hänt dekirunasvenskar som blev kvar i . Denmöjligheten står öppen både för anhöriga till kirunas-venskarna och för forskare.Anf. 2 ():Fru talman! Ävenom vi tidigare tagit upp kirunasvenskarnas öden ge-nom två skriftliga frågor är det ändå somvi här i kammaren har möjlighet att avsätta tid för attkomma vidare i den här viktiga frågan.Jag vill understryka att utan bokhade den här debatten inte varit möjlig här . Jaghar visserligen liksom andra känt till att folk for i vägtill , men inte antalet som for i väg ochinte heller omfattningen i stort. Jag har inte känt tillhur värvarna jobbade, hur värvningarna egentligengick till och vilka de var.Kirunasvenskarnas öden har aldrig diskuterats öp-pet i , aldrig diskuterats öppet i det svenskasamhället. Jag har frågat mig varför, ochmin känsla har varit att det fortfarande finns förmånga ömma tår i de här frågorna.Men har jag till min stora glädje kunnat noteraatt det finns en ökad öppenhet. Det har förekommitlite diskussion i medierna, men det har också funnitsintresse för dem som önskat föreläsa om frågorna.Det finns intresse även från någon kyrklig företrädareatt högtidlighålla åminnelsen av de omkomna, vilketjag välkomnar.Det är som säger, den friaforskningen är fri. Fri innebär naturligtvis att denockså är fri att avstå från att utforska ett ämne. Härhar vi då ett angeläget ämne som forskarsamhällethittills inte har visat sig intresserat av. De som kanskeborde ha känt sig manade att ta på sig ansvaret harinte gjort det. Därför finns frågan här . Jag tyckeratt det är en mycket viktig fråga. Jag ser det som enmöjlighet att komma vidare att regeringen på någotsätt utformar ett uppdrag för att gå vidare och forskautifrån den tråd som har visat. Honbörjade att nysta i en helt annan ände men fann kiru-nasvenskarna och fortsatte med den tråden. Jag togtag i den tråden, och jag hoppas att statsrådet skanysta vidare på den, så att vi kommer närmare ettklarläggande i den här frågan.Socialdemokraten , ordförande i arbe-tarkommunen i , agerade aktivt för sina kom-munistiska släktingar och andra svenskar i Karelengenom att förse UD med information. Efter Stalinsdöd kunde UD:s aktiviteter öka något.Fru talman! I Sandarmoh massgrav ligger 11 000offer från 57 länder begravda. Uppskattningsvis av-rättades av de svenskar som for i väg. De flestasvenskarna lyckades ta sig tillbaka, eftersom de kun-de behålla sina pass. En del blev fråntagna sina pass,och andra bytte frivilligt nationalitet. De som lyck-ades återvända möttes av tystnad. De förväntadesvara tysta och frystes ut. Många har vittnat om sinrädsla.Man var tvingad till tystnad genom att de ideolo-giskt fanatiska människorna i deras omgivning intekunde ta till sig information som icke stämde medderas politiska karta. Detta är i sig psykologiskt in-tressant och något som vi kan dra många lärdomar av.Man valde att skuldbelägga den drabbade i stället förbödeln, i det här fallet ytterst men likaså svens-ka kommunister som är aktiva i politiken.Värvarna skulle vid ha fått för varje god arbetare som de levererade tillSovjetunionen. Man har skrivit om detta som värv-ning, men i praktiken var det ren människohandelmed stor för de inblandade. Metoderna i denhär kommunistiska människohandeln har redovisats ien bok som har givit ut, där hanskriver om ett finskt par som emigrerade från Kana-da.Jag ser att min talartid börjar rinna ut. Jag ska barakomplettera det som jag har sagt. har pekat på de somhar avsatts till forskning, men såvitt jag har kunnatutröna står de inte i praktiken till förfogande för dettaändamål. En viktig anledning till att jag tar upp dethär är att det inte har visat sig möjligt att användadessa pengar.Anf. 3 ():Fru talman! Också jag ska tacka för ett mycket brasvar, som jag helhjärtat kan instämma i. Jag tycker attdet är särskilt bra att tar uppbehovet av att vara restriktiv när det gäller att peka utforskningsprojekt från politiskt håll. Det har före-kommit rikliga försök från olika kanter att styra denhär forskningen åt ett visst håll genom att från börjanslå fast vissa sanningar som ska forskas ut och redo-visas.Vi i är angelägna om att på allamöjliga sätt hjälpa till att få fram hela sanningen. Detförekommer i interpellationen ett påstående om att viskulle vilja mörka den här delen av vår historia. Detvill jag kraftigt dementera. Så är det inte alls. Vi ar-betar fortfarande på att få fram forskare som kanhjälpa till med det här.Samtidigt är det ett problem, vilket också pratar om, att vi från lättblir misstänkliggjorda om vi träder fram och tar initi-ativ till forskning. Många kommer naturligtvis då attsäga: Jaha, nu är de ute efter en viss del av sanningen.Jag kan inte låta bli att nämna den passage i inter-pellationen där det står att politisk terror är en del avden svenska kommunismens historia. Ja, jag kännertill ett fall som skulle kunna kategoriseras som poli-tisk terror, och det är attentatet mot Norrskensflam-man, där flera människor dog. Jag skulle vilja fåbekräftat att delar min uppfatt-ning att det kan sägas att de svenska kommunisternavar oerhört naiva i sin syn på . Vi dela-de i och för sig med många andra oförmågan att seden terror som fanns i , menpolitisk terror här i har svenska kommunisterfaktiskt inte ägnat sig åt.Jag ska också bara säga att det finns enomfattande forskning på det här området, inte bara iSverige. Det finns finska forskare som ganska nog-grant har kartlagt vad som hände i och somhar gett en ganska nyanserad bild, om det är möjligt,av de förfärliga händelser som drabbade också män-niskor som är politiskt aktiva i Vänster-partiet. Jag är alltså väl medveten om vilka förfärlig-heter som hände där. Det finns mycket forskning attta del av, och jag hoppas att den här interpellations-debatten ska bidra till att vi ökar ansträngningarna attfå fram allt det som hände.Anf. 4 ():Fru talman, fru vice statsminister och CarinaHägg! Jag vill börja med att instämma i allt det somJohan sade i sitt anförande. Jag vill förtydlighetens skull också anföra att jag tar avstånd frånall terror och från alla brott mot de mänskliga rättig-heterna som har skett i kommunismens namn i Sov-jet.Jag tänker i mitt anförande helt kort utgå från demänniskor som for dit. Jag har eftersom jag kommerfrån försökt prata med människor som harvarit berörda av detta. De är inte så många som mankanske kan få ett intryck av. Det är också så attmånga har hunnit gå ur tiden.Det sades i interpellationssvaret att det var ett parhundra som utvandrade från . Enligt uppgiftsom jag har fått från en som for i väg och har åter-vänt, , var det fråga om 70 personerfrån . En stor del, 33 personer, for i väg 1931.Man måste också komma ihåg varför de här män-niskorna, som både var kommunister och icke-kommunister, for i väg. Det berodde på att det i Sve-rige var en ekonomisk depression. Det var massar-betslöshet. Man for till för att få ett arbete. Detparadoxala var att de som for dit fick väldigt braarbetsvillkor. De skrev kontrakt och fick åtta veckorssemester, vilket var väldigt ovanligt,och de fick handla i specialbutiker. Jämfört med al-ternativet på hemmaplan var det fantastiska villkor.Men, säger , de kom till ett fångläger.Man ska komma ihåg att fattigdomen var en störredrivkraft än politiska ideologier. Jag tror att många avde människor som har blivit omskrivna av m.fl. inte känner igen den beskrivningen. Jagtror att man med automatik applicerar dagens världs-bild förhållanden och då gör en stormissbedömning.Jag har tagit del av dessa uppgifter från Kiruna.Vidare har skrivit om de här förhållan-dena. Det finns också en bok om historiadär det framgår att man redan 1976-1977 intervjuademänniskor som hade utvandrat till de aktuella trakter-na. En av utvandrarna, , deltog i bör-jan av 90-talet i ett TV-program av , Ståupp!Det här har alltså beskrivits och debatterats, kan-ske inte i den omfattning som det vore värt, men såhar ändå skett. Vi kirunabor har inte varit tvingade tilltystnad. Jag tror att jag kan tala å alla kirunaborsvägnar när jag säger att vi ser fram emot en forskningsom lägger fram sanningen på bordet. Just nu före-kommer det alldeles för mycket av slutledningar sominte är riktigt korrekta och inte är insatta i en helhet.En uppgift som kan vara intressant mot bakgrundav vad det har gjort har jag fåttgenom . , som varen av kommunisternas främsta företrädare, vädjadetill människorna att inte fara till . Den uppgif-ten har fått fram i intervjuboken.Anf. 5 Vice statsminister ():Fru talman! Tack och lov har vi inte haft mycketav politisk terror i vårt land, . Det ärinte ord jag vill ta i min mun i de här sammanhangen.Däremot är det alldeles klart att de svenska kommu-nisterna har en skrämmande historia. Den är naiv imånga delar, som sade. Jag tyckernog också att den är skrämmande. Man tog avståndfrån demokratin. Man stöddeMolotov-Ribbentrop-pakten och Sovjetunionensanfall mot . Kirunasvenskarna är en liten del iden historien. Det är ändå en del av den svenskakommunismens historia.Siv Holma har förvisso rätt i att det var mångaolika skäl som gjorde att man for till -idelogiska men också rent ekonomiska och socialaskäl. Det må vara hur det vill med det. Det är ändåbra om vi får reda på så mycket som möjligt. Denuppmärksamhet som bok har skapat,som dokumentärer i etermedierna har skapat och somdenna riksdagsdebatt förhoppningsvis skapar är vik-tig. Den gör att forskare intresserar sig för området.Men det är inte bara forskare som gör det. Det harförfattare, journalister och debattörer visat tidigare.Det är bra om man sprider ljus över ochvad som faktiskt hände kirunasvenskarna.Jag kan inte garantera interpellanten det kan bli forskning om kirunasvenskarna förpengar i det forskningsprogram som jag nämnde. Vihar satt upp ett forskningsprogram speciellt för kom-munismens brott. Forskningsprogrammet är i principöppet för angränsande frågor.Det vi gjorde när vi satte upp ett speciellt programför forskning om kommunismens brott ska vara ettundantag. Vi ska inte ge pekpinnar av det slaget frånregering och riksdag. Det ska vara i mycket speciellafall. Därför tycker jag att kirunasvenskarnas situationmåste kunna inmängas. Forskare kan vända sig tillhela forskningssamhället. Universitet, högskolor ochforskningsinstitutioner har faktiskt fått stora anslags-summor under senare tid.Jag hoppas att vi fortsätter diskussionen omkommunismens historia. Den var amper för ett par årsedan. I grunden handlar det om demokratiska värde-ringar, hur vi ska vaccinera oss mot odemokratiskavärderingar. Då kan kirunasvenskarnas historia varaett exempel. Jag hoppas att vi inte bara ska tala omforskare utan också vad debattörer, skolor, folkrörel-ser, journalister osv. kan göra, så att det blir en all-män uppmärksamhet omkring frågan. Därmed kanökat ljus spridas över denna historiska företeelse ochvi kan vaccineras mot odemokrati i fortsättningen.Anf. 6 ():Fru talman! Jag tackar för statsrådets vänliga ochinförstående svar. Jag förstår att statsrådet har funde-rat mycket på dessa frågor och är kunnig, både omdet som direkt berör interpellationen och kommunis-men i stort.Jag tillhör dem som hade hoppats att forsknings-programmet skulle ge en möjlighet att forska i ämnet.På ett tidigt stadium gav dock ansvariga personersignaler om att ämnet inte passade inte in i forsk-ningsprogrammet. Det gjorde att man inte ens ansökteom pengar. Efter att jag fick det skriftliga svaret frånLena har jag kollat med ansvariga omdet var möjligt att komma in senare och ta del avpengarna. Jag fick då också ett tydligt nekande svar.Eftersom programmet löper får man hoppasatt det kan ske en omprövning. Det finns också andrapengar.Det vi har sett är att det inte har varit möj-ligt att forska om detta område. Därför kvarstår minfråga. Det är ett ansvar även för regeringen att se tillatt vi kan gå till botten med frågan.Det som mina två meddebattörer har sagt i sinainlägg är inte värt ett enda dugg. Det följer sammalinje som vi har kunnat se tidigare. Man talar om ska kunna bidra till att öppna upp i de här frå-gorna. Vi kan på ett mycket bra sätt ta del av tidigaremörkläggningsförsök genom att läsa jag ser något konkret från Vänsterpartietvill jag säga att det vi ser är ytterligare dimridåer, istället för att man går på djupet i frågorna. Det finnsingenting i som vittnar om att kommu-nister har hört av sig för att efterfråga försvunna ellerpå annat sätt öka klarheten om vad som har hänt deförsvunna, vilka öden de har gått till mötes.Kommunister, även här i , fortsatte atttiga medan offer rehabiliteras i dagens Ryss-land. Vi vet att det finns många som på ett aktivt sättbidrar till att bringa klarhet i frågorna där. Man tyckeratt det skulle vara än lättare här, där vi inte har hafthistorien hos oss på samma påtagliga sätt.Många som godtagits som försvunna har spå-rats till avrättningsplatser, främst i ryska . Etttrettiotal svenskar finns väl dokumenterade som av-rättade i hemliga polisens, NKVD:s, arkiv.Jag fäste mig också vid det som sa-de: Mamma var livrädd att öppna munnen, av rädslaför att moster skulle råka ut i Sovjet.Vi kan inte göra någonting för mamma ochmoster . Men vi är skyldiga och andra anhöri-ga att gå till botten med kapitlet om kirunasvenskar-na. Varför var de långt in rädda för attsäga sin mening i ? Vilka var de rädda för?Vilka var de rädda skulle rapportera?Leo har varit inbjuden till församtal, samtal som utvecklades mer till förhör, omjag läser upptagningarna från de bandinspelningarsom gjordes. Han samtalade med finns inte här närvarande. Han samtalade ocksåmed , som är närvarande här. Riks-dagsledamoten var inte närvarande menhade plockat fram bakgrundsmaterial och hade väl iuppdrag att samla in något slags motbevis.Återigen: Den vänsterpartistiska vägen för att fåfram sanningen är en återvändsgränd. Därför falleransvaret tungt på andra, för att ge återupprättelse åtdem vars anhöriga for i väg och mötte ett grymt ödemen också åt dem som kom tillbaka och möttes av tystnad.Anf. 7 ():Fru talman! Jag ska undvika att anslå det tonfallsom använder. Jag rekommenderar allaatt läsa bok, inräknat den delvis publi-cerade intervjun. Jag hade önskat att hon hade tagithela. De flesta som läser den kan förstå de känslorsom fanns i rummet. Det var för övrigt vi som hadetagit initiativet till samtalet. Vi sade att det var heltokej att han spelade in det på band osv. Att kalla detför ett förhör är oerhört märkligt.Jag berättar bl.a. i det här förhöret att jag själv harblivit fysiskt utkastad från min egen partiexpeditionav kommunister som ansåg att jag var alltför anti-sovjetisk. På något sätt var det mycket svårt för LeoEriksson att begripa att det inte var fullt så enkelt somatt och jag var de ideologiska arv-tagarna efter , och det kan jag förstå.Lena talar om att vi ska vaccinerasmot antidemokratiska värderingar. ef-terlyste konkreta belägg för att vi har gjort någonting.Vi har publicerat en bok i två upplagor, som jag ock-så önskar att ni båda ville ta del av. Den heter Lik igarderoben och kom i en första upplaga 1993 och enandra 1996. Där har vi försökt gå igenom vår egenhistoria och dess synnerligen mörka sidor som ocksåfinns. Vi har öppnat våra arkiv. Jag har personligenbidragit till att hjälpa forskare att komma in i arkiveni Moskva.Jag kommer att på alla möjliga sätt som står i minmakt hjälpa till att få fram hela sanningen. Men jagtror att sanningen betjänas bäst av att man undvikerde något hysteriska inslag i debatten som har före-kommit på bägge sidor och att vi kan få fram san-ningen, inte bara om detta utan också om den åsikts-förföljelse som har bedrivits mycket aktivt här i Sve-rige, mot kommunister.Anf. 8 ():Fru talman! Jag vill börja med att återigen in-stämma i det sade i sitt anförande.Jag skulle vilja bemöta påståendet att bl.a. jag harvarit med om att bedriva någon form av mörklägg-ningsförsök. Jag är lika intresserad som alla andra attfå ta del av vad som faktiskt har hänt.Det finns i vårt parti i människor somhar eftersökt sina anhöriga. Jag har varit i kontaktmed dem. Det är bröderna vars farbror där. De håller fortfarande på att söka anhörigasom finns kvar där. Det gäller en person heter JuliusFors. Jag har också varit med om att ta initiativ i mitteget om att man ska göra ett histo-rieprojekt för att klarlägga vad som faktiskt har skettoch göra det man kan för att få fram saker och ting iljuset.Det var intressant att tog upp Leosmamma. Det var precis henne som jag nämnde, Ast-rid . Hon arbetade på arbetsförmedlingen iKiruna. Min kusin var faktiskt hennes arbetskamrat.Det var av henne jag fick reda på att varit med i ett TV-program som ledde.Jag kommer inte ihåg exakt vad programmet hette,men det var i början på 90-talet.De här frågorna har varit uppe. Men de har intefått det intresse som de nu har fått. Det är bra att vi nuska diskutera de sakerna. Jag kan avslutningsvis sägaatt många har varit i kontakt i och med att har tagit fram uppgifterna. De känner sig litemisshandlade därför att man inte har visat på helaunderlaget. har bara tagit delar sompassat hennes historieuppfattning.Anf. 9 Vice statsminister ():Fru talman! Den här interpellationsdebatten stårpå två ben. Det gäller först sakfrågan om kirunas-venskarnas situation och vad som hände dem som endel i kommunismens mörka historia. Det handlarockså om hur öppen och hjälpsam man har varit fråndet kommunistiska distriktet uppe i underårtiondena och i nuvarande Vänsterpartiet.Om detta kan vi fortsätta att ha olika åsikter. Jaghoppas att det ska vara så , när ändå så mycketfinns på bordet, att vi ska kunna hjälpas åt på olikasätt för att se till att allt kommer på bordet. Det gördet ändå förr eller . Då är det bättre att det gördet förr.Den andra delen är envetna kravoch önskemål om forskning. Jag delar den uppfatt-ningen, . Det ska vara forskare inne ibilden också här. De har störst möjligheter att göraallsidiga belysningar, som man naturligtvis inte påsamma sätt kan förvänta sig av en journalist, författa-re eller dokumentärfilmare, exempelvis.Därför vill jag också gärna ha mer av forskning.Jag hoppas återigen att det kommer att ske. Det kanvara studerande som kanske inte har kommit så långti sin akademiska gärning. Men man kan faktiskt skri-va uppsatser och börja på det sättet. Det kan göras vidvilken högskola som helst, eftersom man fritt väljerämne. Sedan kan man bygga på det i olika forsk-ningssammanhang. Forskaren själv måste visa att detfinns en kvalitet i det man vill forska om för att fåforskningspengar.Jag tror inte att det finns någon som säger nej tilldet om det man vill göra verkligen är vetenskapligtväl kvalificerat. I det speciella forskningsprogrammetom kommunismens brott har den första utdelningenav medel redan skett. Den är ingenting att göra vid.Men vi är i en situation där intehar tagit ställning till hur den resterande delen skaanvändas.Det är därför jag kan säga att även där finns detmöjlighet. Det är fortfarande öppet. Men man ska intebara stirra sig blind på speciellaforskningsmedel.