prot · GP0913 · 2001-10-17 00:00:00 — Men nog finnsdet anledning att fråga om vi på ett rätt sätt främjar defaktorer och satsar på de resurser som bäst skapartrygghet.Ofantligt många avarter och misslyckanden,mycket av vilsenheten och åtskilligt av det som viskulle vilja göra oss kvitt - alkoholism, narkomani,kriminalitet och klotter - främjas av eller har sinarötter i otrygghet.Jag anser, som bekant, att de viktigaste åren i enmänniskas liv är de allra första. Det är då individenslivskvalitet i mångt och mycket grundläggs. Om bar-nets första år präglas av otrygghet riskerar barnet attockså i vuxen ålder dras med rotlöshet, hamna i enjakt efter sin förlorade och aldrig nådda identitet.Fru talman! Jag anar att en del av er här i kamma-ren är trötta på ständiga tal omfamiljens roll. Vi tänker fortsätta i alla fall. Det finnsinga perfekta människor och således inga perfektafamiljer. Vi misslyckas alla på ett eller annat sätt.Ingen behöver förhäva sig. slåremellertid fast följande:"Konventionsstaterna, som är övertygade om attfamiljen, såsom den grundläggande enheten i sam-hället och den naturliga miljön för alla dess medlem-mars och särskilt för barnens utveckling och välfärd,bör ges nödvändigt skydd och bistånd så att den tillfullo kan ta på sig sitt ansvar i samhället".Barnkonventionen menar självfallet vad den for-mulerar. Jag tycker inte att lever upp tillbarnkonventionens krav. Skattepolitik och bidrags-politik, som exempel kan förstås nämnas maxtaxan,auktoriserar inte familj och föräldrar - tvärtom.Maxtaxan betror inte föräldrar och ger inte föräldrarnågot så elementärt som valfrihet. Den familjepolitiksom förs är inte tillräckligt inriktad på barnets trygg-het. Detta tycker vi är beklagansvärt.Låt mig fortsätta med att omnämna skolan. Enganska vanlig fråga är: Vilka tror du blir de storavalfrågorna? Det är inte så lätt att sia om det, som vivet. Men nog vore det förbluffande om inte skolanhamnar rejält i debattfokus. Det handlar om en tryg-gare skolmiljö för elever, lärare och föräldrar, omtrygghet på skolgården, i skolkorridoren och i klass-rummet och om ett klimat, ett beteende och en voka-bulär som står för respekt och integritet. Det är trygg-het. Det handlar om en respekt för elevens unicitet,för att vi är olika och för att det inte är rimligt attpressa alla elever genom ett och samma system, enrespekt för att varje individ är original. Det är trygg-het.Tryggheten ökar med ett kontrakt eller något lik-nande som knyter skolan, eleven och föräldrarnanärmre varandra, ett kontrakt som utvecklar skolansrättigheter och skyldigheter och elevens och föräld-rarnas rättigheter och skyldigheter. Det handlar om enkonsekvent och ständig ömsesidig information ochom vetskap om vad som händer i skolan.Sedan gäller det trygghet i arbetslivet. Jag tror inteatt vi tillräckligt fokuserar på individens rätt ochbehov av att känna trygghet i arbetslivets vardag. Detmyckna talet om sysselsättningsökning är ju i detnärmaste bluffartat. Att räkna långtidssjuka som sys-selsatta kan inte vara rimligt. Naturligtvis spelar ar-betsrättslagstiftningen roll men än mer vilket nä-ringslivsklimat vi främjar.Nog är det i sig alarmerande att ett femtiotal soci-aldemokratiska kommunalråd behöver vädja till rege-ringen om att man ska verka för att inte företag skaflytta ut ur landet eller beskattas för hårt. Hundraföretag läggs ned . Det duger inte att hotamed något slags lagstiftning som gränsar till flyttför-bud. Det krävs att Småföretagsdelegationens förslagomsätts i praktisk handling. Det fordras att in-frastruktursatsningar sker , inte om tio, . Detbehövs sänkta arbetsgivaravgifter och en avbyråkrati-sering, just för att man ska skapa större trygghet iarbetslivet, inte minst nu när varslen är hotfulltmånga och den internationella osäkerheten omfattan-de.Sedan gäller det trygghet på gator och torg. Detkan absolut aldrig vara acceptabelt att människor,hedervärda medborgare, inte ska våga sig ut på gatoroch torg. Sådana begrepp som kvinnofrid får inte barabli tomma ord. Att våra barn och ungdomar ska kun-na ta sig hem utan att bli utsatta för våld måste varahelt självklart. Att äldre och vi alla ska våga lämnavåra bostäder även efter skymningen måste ansesvara ett basalt krav på trygghet. Det handlar om enmöjlighet till ett slags social infrastruktur som heltsonika ska finnas. arbetar för attantalet poliser ska öka från nuvarande 16 000 till19 000 och att det ska finnas en närpolis per tuseninvånare.Hur förstärker vi tryggheten för våra äldre i desärskilda boenden som vi kallar sjukhem, ålderdoms-hem eller ? Jag talar då i första hand inteom trygghetslarm och den typen av teknisk säkerhetsom är angelägen. Jag tänker på sinnets trygghet,känslan av att man inte har fösts åt sidan, att man harnågon att samtala med och att man möter någon somhar tid att lyssna och tid att berätta. Det är att få kän-na trygghet.Jag är övertygad om att det civila samhället -folkrörelsers verksamhet, som ibland benämns ideellverksamhet eller non profit-verksamhet - skulle kun-na förstärka tryggheten för många som själva inteorkar aktivera sig i en social gemenskap.Det vore bedrövligt om vårddebatten dribbladesbort genom ett partipolitiskt trätande om huvudman-naskap för sjukvården. Statsministern och finansmi-nistern har ett antal gånger försökt uppamma rädslorgenom att orda om vinstintressen och att börsenskulle göra sitt inträde i sjuksalen. Se upp, GöranPersson!I en del socialdemokratiskt styrda landsting stårdet mycket illa till. Det gör det också i borgerligtstyrda, så ingen av oss behöver förhäva sig. Men omvi fastnar i en strid om var det är värst eller försökakomma ur den egentliga debatten genom att fokuserapå beter vi oss knappast på ett politisktvärdigt sätt. Patienter som får diagnosen cancerskickas hem för att sitta i ovisshet, ångest ochväntan. Patienter får leva med värk innan enoperation kan komma på tal. Så är det . Att koncer-nen driver verksamheten på här i förändrar inte ett vitten, varesig till det bättre eller till det sämre, vården och till-gängligheten i vare sig ,läns landsting eller läns lands-ting.Fru talman! Många har sagt att ingenting kommeratt bli sig riktigt likt efter . Jagtror att de har rätt. Låt oss satsa på att främja trygghetdär vi kan. Det är väl inte på den internationella sce-nen i särskilt stor omfattning, utan låt oss satsa på attfrämja trygghet där vi kan. Striden och debatten harsin tid, och demokratin fordrar att meningsutbytet ärfrimodigt och frejdigt. Men tror jag att inrikt-ningen måste vara att främja trygghet för alla.(Applåder)Anf. 27 () re-plik:Fru talman! talar om skolan och hurdet ser ut där. Men på det här området borde Krist-demokraterna liksom de övriga borgerliga partiernaägna sig åt lite självrannsakan. Många av de problemvi brottas med i skolan har nämligen sin grund ide nedskärningar som gjordes till följd av den bor-gerliga budgetsaneringen 1992-1994. Det var då manraserade mycket och förstörde skolgången för deelever som gick ut och . Man skar iskolans budget, också ute i kommunerna, åren 1992,1993 och 1994, och de nedskärningarna drabbadenaturligtvis i första hand elever med särskilda behov.Det var de som fick betala priset för den borgerligabudgetsaneringen. Det är de som får Icke godkänti ett eller flera kärnämnen.Nu pågår arbetet med att bygga upp det som harraserats. Men det tar tid att utbilda lärare. Miljöpartiethar tillsammans med regeringen och Vänsterpartietanslagit extra medel till skolan, men det behövs somsagt tid. Att då moderater, folkpartister och kristde-mokrater försö-ker driva opposition genom en kombination avsvartmålning av skolverkligheten och krav på merbetyg, mer ordning och reda, ändrad vokabulär iskolorna och ökat civilkurage - hur man nu kan ordnadet från håll - visar på en beklämmandeidéfattigdom.(Applåder)Anf. 28 () replik:Fru talman! Låt mig fråga om hanmenar att den borgerliga regeringen inteskulle ha tagit itu med de problem som 80-talets sus-och-dus-ekonomi hade skapat. Skulle vi ha fortsatt,skulle vi ha tytt oss till de överbud som presenteradesfrån den dåvarande oppositionen, ja, i så fall kan jaggarantera att eländet hade varit komp-lett i dagens skolsituation. Vi hade, och det är sombekant numera omskrivet i ett särskilt avsnitt i fi-nansplanen, att ta itu med problem som inte började ioktober 1991.Men observera: När jag nu talar om skolan roparjag inte bara efter resurser, utan jag ropar efter insikt.Vi måste inse att vi är olika, att vi är original, att maninte kan klämma alla elever genom samma systemoch få eleverna att uppleva det som ett värdigt bete-ende från samhällets sida.Dessutom blir det nu spännande att se vilken in-ställning och kommer attha till de friskoleidéer som börjar växa fram påvänsterkanten och som innebär att detta med att för-äldrarna ska kunna välja skolform, vilket för övrigt ärstadgat i , inte längre ska varagällande på samma sätt som . Hur blir det meddet?Och : Vitsa inte bort det här medvokabulären, som jag nämnde, som om det bara voretafatt, eller det här med ordning och reda. Börjar viinte med aktsamhet om språket blir det lätt så attspråket tar över tanken och beteendemönstren. Härtror jag att det finns mycket att göra. Vi kan väl bildaopinion för detta tillsammans. Vi behöver inte hånavarandra för att vi vill ha bort en massa könsord ochsvordomar från de svenska skolgårdarna.(Applåder)Anf. 29 () re-plik:Fru talman! Jag har varken hånat eller vitsat bortnågonting. Vad jag efterlyser är åtgärder för att uppnådetta i stället för ord och fraser som vi alla kan ställaupp på.Nu var det uppenbart att det var kejsaren som varnaken. sade att kejsarinnan vardet. kom det frågor till mig i stället för svar på detjag frågade om.Det är intressant att se att när den borgerliga ma-joriteten tidigare ville sanera ekonominvar det skolan man valde som en sektor att skära i.Det hade väl funnits andra sektorer att skära i ochspara på än skolan.När det gäller de fristående skolorna vet AlfSvensson att det är som har varit drivan-de i den frågan. Det är vår förtjänst att vi har enfriskolereform som har varit i kraft i Sve-rige och som har lett till att eleverna mångdubblats ide fristående skolorna. Vi har inga som helst planerpå att försämra villkoren. Intressant är ju att de bor-gerliga partierna gick till val på att riva upp friskole-reformen. Står fast vid det? Kommer niatt driva det i en eventuell borgerlig regering, dvs. attriva upp friskolereformen och gå tillbaka till en lågprocentuell ersättning till de fristående skolorna istället för de likvärdiga ekonomiska villkor som råderi dag?Anf. 30 () replik:Fru talman! behöver nog inte varaängslig för att borgerligheten kommer att svikafriskoleidén. Vi har väl dessvärre en viss oro i sinnetöver hur det går när ska hålla fast vidsina ståndpunkter. Där brukar vacklandet vara relativtkonsekvent och konstant.Jag nämnde exempelvis kontrakt mellan föräldrar,elever och skola, något som jag vet fungerar påmånga håll i andra länder. vet att vihar en annan syn på betygen. Vi vill att de ska kom-ma in tidigare. Jag nämnde också detta med att indi-vidualisera skolan mer än vad som är fallet, attsätta större tilltro till att många elever har en utomor-dentligt stor praktisk talang som behöver värderas -inte skjutas tillbaka så att eleven inte upplever sinskolsituation som så värdig som eleven måste kunnafå göra för att trivas i skolan.Anf. 31 ():Fru talman, ledamöter, åhörare! Jag måste precissom alla andra börja med det som sker i Afghanistan.För en del år sedan åkte jag längs gränsen mellanPakistan och i en FN-jeep, genom alla deflyktingläger som ligger utkastade i det som egentli-gen är det vi i skulle kalla grustag, med solenmitt på himlen och ingen skugga någonstans. Svält,misär och förtryck i oerhörda dimensioner. Det somvar en tragedi då är också en tragedi nu.Det som händer i världen och rätt tillsjälvförsvar är förstås viktigt att diskutera. Den rättenhar slagits fast av och stöds avvärldens alla demokratiska regimer.Men folkrätten sätter också ramarna för hur USAfår agera när man utnyttjar rätten till självförsvar. Detmåste vara proportionellt, det måste syfta till attskydda civilbefolkningen, och det måste ske i enlig-het med folkrätten.USA, FN och världens stater, alla har vi också ettlångsiktigt ansvar, ett ansvar för vad som händer omen månad, eller . Och det börjar blihög tid att diskutera hur vi ska kunna åstadkomma enåteruppbyggnad av , de insatser, huma-nitärt, strukturellt och långsiktigt, som måste till.Så bygger man ett långsiktigt förtroende förvärldssamfundets förmåga att hantera kriser, bådeakut och långsiktigt. Det blir också en viktig del i enny säkerhetsordning, men också i en ny världsord-ning, där mänskliga rättigheter respekteras.Det är också så att vi allihop, jag och du, ni allasom lyssnar, har ett ansvar för demokratin, för öp-penhet och för trygghet. Vi måste i vårt vardagsliv nuvisa att vi har en annan människosyn, som bygger pårespekt för varandra, och inte den som talibanernaoch står för.Fru talman! Terrordåden i och konflikten iAfghanistan spär ytterligare på den ekonomiska osä-kerhet som råder i världen . Det borde stämmatill eftertanke också på det området. Människor ärrädda för lågkonjunkturen och konsekvenserna av enlågkonjunktur. Vi har ett ansvar för att skapa en ro-bust ekonomi och för att rusta människor och företaginför lågkonjunkturen.Då, fru talman, är det särskilt allvarligt att de so-ciala klyftorna i har ökat under de senasteåren. Mest handlar det faktiskt om barnfamiljer, sär-skilt ensamma mammor, som inte klarar sig på sininkomst, inte kan lösa ut sin medicin och inte kan gåtill tandläkaren om det behövs. Det har också visat sigatt deras barn inte orkar med skolan på samma sättsom de annars skulle göra och faktiskt har en sämrehälsa.Nej, jag pratar inte om 30-talets , utan jagpratar om det har visat i sina senasteundersökningar och det välfärdsbok-slut har visat. Det lägger ett särskilt ansvar på oss, frutalman, när det gäller att hantera reformer och eko-nomi i . Så här ser det inte ut trots, utan pågrund av den politik som förts av regeringen under desenaste åren.Ett exempel på misslyckade och missriktade prio-riteringar är diskussionen om tak och golv i trygg-hetssystemen. Ska vi höja de högsta ersättningarna?Ska vi höja golven? Golven är de lägsta ersättningar-na. För mig är prioriteringen att börja jobba medtaken innan man har ordnat golven ofattbar. En drygtredjedel av de vuxna som får försörjningsstöd tving-as söka det därför att de är arbetslösa utan rätt till a-kassa. De kommer inte ens in så att de kan börjatrampa på golven. De får inte vara med. De ställsutanför, därför att det är systemet och inte männi-skorna som prioriteras.I budgetalternativ vill vi höja gol-ven, de lägsta ersättningarna i trygghetssystemen. IGöran har en sjuk student omdagen, . Det kan man multiplicera,men det blir inte lättare att leva på vare sig man räk-nar ut det per dag, eller per månad.Vi föreslår i stället att man höjer golven till 200 krför den som är sjuk, den som är arbetslös eller densom är föräldraledig. Det är politik som gör skillnad,som ökar människors självbestämmande, som läkerde sociala klyftorna och bidrar till livskraft för män-niskor i hela landet.Vi prioriterar skattesänkningar som gör det möj-ligt för fler att leva på sin lön, som gör att man kan gåfrån bidrag till förvärvsarbete, som sänker skatten påboende, som underlättar för företag att anställa ochsom bidrar till en uthållig tillväxt.Vi vill rusta människor, företag och regioner föratt klara en lågkonjunktur, en nedgång i ekonomin.Lägger man ihop detta med strukturella reformer föratt minska arbetslösheten, ett reformpaket för att gede nya svenskarna chansen och satsning på rehabilite-ring så att människor kan komma tillbaka i arbete ochmå bättre blir det inte bara en ökad livskvalitet, detblir också en stabilare samhällsekonomi i närdet faktiskt blåser rätt hårt ekonomiskt.Fru talman! En av de viktigaste förutsättningarnaför att skapa en stabil ekonomi är att företagen kanväxa. Att vara företagare innebär att man har ett stortansvar för sina anställda, sig själv och sin familj, menockså för samhället. Då är det viktigt att företagarevärderas på samma sätt som andra människor. Men såär det inte . Jag ska bara ta ett exempel från enlång lista.Det handlar om föräldrapenningen. Företagarnasföräldrapenning räknas ut enligt årets , menen arbetstagares föräldrapenning räknas ut enligt åretsarbetsdagar. Det innebär att en företagare har mycketsvårare att vara föräldraledig. När, fru talman ochherr statsminister, kommer företagare att betraktas påsamma sätt som alla andra människor i vårt land?Kostnaden för att genomföra en sådan reform ärenligt bara 20 miljonerkronor. Ganska väl använda pengar för att jämställamänniskor och göra det rättvisare i landet.Utbildning förtjänar också i en partile-dardebatt. Utbildning är den enda verkligt uthålligavägen till social utjämning och den enda verkligtlångsiktiga och stabila grunden för att ge människormöjlighet att klara sig i livet och kunna påverka sinsituation.I dag går var tionde elev ut utan nöd-vändiga kunskaper och möjlighet att gå vidare ochsöka till gymnasieskolan. Det är 10 000 elever varjeår. Det är 20 000 oroliga föräldrar. Det är ju en trage-di när dagens skolsystem producerar 10 000 krossadedrömmar - 10 000.Det finns bra skolor, t.ex. i Rin-keby, Lilla skolan i , där mina egna barn går,som ger alla elever chansen och där engagerade lärarenår bra resultat. De borde få visa vägen, för dethandlar om att garantera varje ung människa rättentill kunskap. Det handlar om att ge skolorna rätt attstyra sig själva och att låta lärare, elever, föräldraroch skolledare vara med och utforma sin skola. Ochdet handlar slutligen förstås om fler lärare och flervuxna i skolan.Så kan vi bygga en bra skola för framtiden, så attde elever som lämnar högstadiet har kvar sin tro påframtiden och sitt hopp om att det nog kommer attkunna ordna sig med ett bra liv för dem också.Fru talman! Det är likadant med den regionalaklyftan som med den sociala klyftan. För att nå enverklig regional utveckling gäller det att ha somgrundbult i politiken tron på människan och tron påatt människan vill och kan förändra. Det handlar omatt få det fundamentala på plats, dvs. farbara vägaråret runt, järnvägsförbindelser för människor ochgods, flygplatser för snabba kommunikationer, funge-rande dataförbindelser och fungerande telefoner. Detfinns inte i dag.Ge människor verktyg och rätt förutsättningar såkommer utvecklingen i gång. Så pratar regeringen,men man gör mindre.Det är lite kul: Vi har drivit en utveck-lingskampanj, Livskraft i hela landet, för sådanaorter. kommer det en regionalpolitisk propositionsom tar upp frågan om livskraft. Det är väl roligt närorden får den betydelsen. Det är också roligt när rege-ringen låter som en god medlem i ge-nom att ta upp livskraft i den regionalpolitiska propo-sitionen. Men sedan faller det platt till marken. Manpratar om en livskraftig landsbygd men gör tvärtom,dvs. sviker löftena till den gröna sektorn. Man före-slår regionalpolitiska åtgärder men gör tvärtom, dvs.avvecklar med kallt stål det självbestämmande ikommuner, landsting och företag som skulle göra detmöjligt. Runtom i landet visar ungdomar och äldre attde vill ha mer direktdemokrati, men regeringen görtvärtom: All makt åt staten, allt makt åt det centrala -centraliseringen och byråkratiseringen som livsprin-cip.Fru talman! Med mindre än kvar till valetblir det tydligt var alternativen finns i svensk politik,dvs. mellan å ena sidan självbestämmande och livs-kraft och å andra sidan pekpinnar från ,mellan å ena sidan skattesänkningar för människorför att kunna leva på sin lön och å andra sidan bidragoch blanketter, mellan å ena sidan livskraft i helalandet och å andra sidan en politik som i bästa fall skalåta plågan bli lindrig för kommuner som avvecklas.I dagarna kommer det fler och fler uppgifter om,och ett enigt kommunförbund framhåller, hur svårtdet kommer att bli att klara välfärden . konstaterade i sin inflationsrapport attdet finns en påtaglig risk för att de statliga utgifternakommer att överskrida utgiftstaket vid en oförändradpolitik. presenteras dramatiska uppgifterom minskningar av nyföretagandet, och på trappanutanför står de fackliga organisationernaoch talar om den dåliga ekonomi familjerna har fått.Egentligen talar dessa uppgifter för sig själva. Deberättar historien om en regering som satt maktenframför politiken och administrerandet framför idéer-na. De har misslyckats med tillväxtpolitiken och att fåmänniskor att starta och driva företag, och de harmisslyckats med att minska den sociala klyftan därföratt man tror att lösningen ligger i transfereringar, intei människors egen försörjning och nya jobb. De harallt svårare att få utgifter att gå ihop med inkomsterdärför att man inte prioriterar det som är grunden förden framtida välfärden och gör någonting åt de regio-nala och framför allt sociala klyftorna.Fru talman! behöver en regering som ut-går från att människor både kan och vill ta ansvar.Därför behöver en regering med ett starktcenterparti.(Applåder)Anf. 32 ():Fru talman! Det är mycket bra att insikten om ter-rorismens farlighet har ökat i . Terrorismen ärden yttersta formen av diktatur. Några få med totaltförakt för andra människors värde anser sig ha rätt attmed våld tvinga andra till underkastelse.Terroristerna vill skrämma oss till rädsla. Vi skasvara med mod. Terroristerna vill skrämma oss tillmissmod. Vi ska svara med framtidstro. Terroristernavill så split och splittring. Vi ska svara med samver-kan.Händelserna har gjort det så up-penbart att människorna på den här planeten hörsamman, och händelserna har illustrerat hur bisarrtdet är att politik delvis påverkas av isole-ringspartier. Vi ska inte vara främmande för att deninternationella utvecklingen kan bli så dramatisk attde nuvarande samarbetsmönstren i svensk politikmåste omprövas, att det blir orimligt att isolerings-partierna har det inflytande de har.Att vi hör mera samman bör naturligtvis påminnaoss om att den moraliska utmaningen i välstånds-klyftan i världen finns där . dörfler av svält än alla dem som dog av terrorattackerna iUSA. Men det kan ändå inte jämföras: Människorna iUSA mördades, dvs. de dog genom en aktiv handling.Men även underlåtenhet är synd lärde man sig i sön-dagsskolan. Vad som sker i världen är att denrika världen begår underlåtenhetssynder mot denfattiga världen.Sambandet finns i att vi får illustreratför oss att det är viktigt också för vår säkerhet hursituationen i fattiga länder är. Det har talats om ettbrett program för . Det vore utomordent-ligt. Men sanningen är att det behövs breda programför många länder.Det borde nu tas ett brett initiativ från den rikavärlden - varför inte från den europeiska unionen,och varför inte låta gå i spetsen? Det ska tasett brett initiativ för global rättvisa.Detta är också inrikespolitik. För varje punkt be-rör naturligtvis vårt eget land och den politik somolika partier vågar ta strid för. Självklart måste ettinitiativ för frihandel ingå. Alla är beredda att sägadet utom globaliseringsmotståndarna i isoleringspar-tierna. Men sanningen är att ett verkligt frihandelsal-ternativ från Europeiska unionen måste innebära enomprövning av den jordbrukspolitik som nekar fattigabönder i tredje världen att exportera sina produktertill . Då utmanas genast mäktiga intressegrup-per här hemma.Ett sådant internationellt brett initiativ måste ock-så inkludera ökat bistånd. Det går inte att tro att glo-balisering i meningen frihandel löser alla problem ivärlden. Det finns hundratals miljoner människor påden här planeten som fortfarande står helt vid sidanav, har aldrig kommit upp på, globaliseringståget. Fördem behövs bistånd. Detta måste öka från den rikavärlden.Sverige har inte särskilt mycket att yvas över. Viligger fortfarande inte särskilt mycket över det viibland kallar för skammens gräns. Det finns en nästankomisk mellanrubrik i budgetpropositionen, nämligen"Ökade resurser - särskilt ".