prot · GO09114 · 2001-05-18 00:00:00 — Dessutom finns det alltför många ungdomarsom inte når de kunskapsmål som de önskar när degår i ungdomsskolan, utan som vill "läsa upp" sinabetyg.Det är viktigt att det finns många olika sätt attskaffa sig fortbildning på. För en del passar Kun-skapslyftet i komvux regi, men för andra passar folk-bildningens utbud bättre.Utvärderingar visar på goda resultat hos bådefolkhögskolorna och studieförbunden när det gällersätten att söka upp de studerande, sätten att lära utoch deltagarnas egna tillfredsställelse med utbild-ningen.Det finns mycket för de kommunala och statligautbildningarna att lära av folkbildningens undervis-ningssätt. Folkhögskolans pedagogik bygger uppsjälvförtroendet, och det saknas i många stycken nu.Det kan vi inte minst se i , därman lyfter upp att gymnasieelevernas individuellaprogram inte bygger upp det självförtroende som såväl behövs.Vad som är tråkigt att se är att bidragen till folk-bildningen har minskat drastiskt under det senastedecenniet från i första hand kommuner men ocksålandsting och stat. har gjort under-sökningar som har presenterats i en rap-port. Där kan man läsa att bidragen kommer att fort-sätta sjunka. är det fyra kommuner som intelämnar något bidrag till studieförbunden. Det är möj-ligt att alla fyra är borgerligt styrda, som skolminis-tern var inne på. Dessvärre gick skolministern nu ochjag kan inte ställa de frågor jag skulle vilja ställa tillhenne i det här fallet.Tyvärr varslas det i den här rapporten om att yt-terligare 29 kommuner kommeratt ta bort sina bidrag. harde kommunala bidragen reducerats från 663 miljonerkronor till ca 461 miljoner. Med hänsyn till inflatio-nen innebär det en genomsnittlig minskning med40 %, precis som var inne på tidigare.Förutom dessa har staten skurit ned 14 %.Landstingen, som verkar vara förståndigast när detgäller folkbildningen, har bara dragit ned . Ombidraget hade värdesäkrats 1991 hade bidragsnivån legat på 775 miljoner i stället för som 461miljoner. Då kan ju var och en förstå att det måsteinnebära en utarmning och med det svårigheter atthålla en god kvalitet på utbildningen.Det här är en fråga som jag hade önskat få svar pånu från skolministern. Vad kommer att göras åt detta?Jag ser heller inte , som kanskehade kunnat hjälpa till att svara. Det är lite oroväck-ande, tycker jag, att man inte tar ansvaret fullt ut ochär kvar under debatten så att vi kan få svar på defrågor vi har.Jag är också inne på att risken är väldigt stor attkomvux tar upp många platser när man ser att de härbidragen dras ned. Det var precis det som varinne på tidigare.Vad tänker då Socialdemokraterna göra åt dethär? Jag hoppas att , som justkom in i kammaren, kan hjälpa mig att lösa fråganom hur man kommer att göra för att studieförbundenoch folkbildningen ska få mer bidrag. Jag tror inte attdet är rätta vägen att prata med studieförbunden. Jagtror att det är viktigare att prata med Kommunförbun-det om det problem som har uppstått.Herr talman! anser att det är viktigtatt värna om folkbildningen eftersom deras godaresultat visar att deras undervisningsmetoder passarutmärkt för vuxna. Jag tror att vi kommer att se attännu fler vuxna söker sig till folkbildningen när deska läsa upp sina underkända gymnasiebetyg eller föratt de vill förkovra sig. Därför har vi i vår motionpåpekat att det bör göras en omfördelning av dettotala antalet platser för vuxnas lärande som finansie-ras med särskilt statsbidrag så att medel motsvarande5 000 årsstudieplatser under 2003-2005 går tillstudieförbunden. Sedan ska dessa medel inarbetas iordinarie folkbildningsanslag via Folkbildningsrådet.Jag yrkar därför bifall till reservation 7 - delvis undermom. 7.Det är positivt att regeringen föreslår en ökning avresurserna för en satsning på informationsteknik iskolan, ITiS, och att även folkhögskolans lärare skainnefattas i den här satsningen. Men vad vi saknarfrån sida är en satsning på studiecir-kelledare och handledare som är ledare för kursersom använder informationsteknik. De har minst likastort behov av att få den kompetensutveckling somITiS innebär. Jag skulle egentligen vilja yrka bifalläven till vår reservation om ITiS, men för tids vin-nande avstår jag. Även där är jag lite fundersam överhur Socialdemokraterna ser på det här. Varför harman undanhållit studiecirkelledarna?I detta anförande instämde ().Anf. 53 ():Herr talman! Idén om behovet av vuxnas lärandeär av tidigt datum. Förmågan att förstå skriftspråkmed övning i att kommunicera är en gammal ochvälbeprövad metod. När liberala strömmar drog framöver stora områden utmyn-nade det i vårt land bl.a. folkskolereform.Tanken och viljan var att alla barn skulle lära sig läsa,skriva och räkna som en god förberedelse för detvuxenliv som man skulle utrustas för.Men våra förfäder nöjde sig inte med det. Manövade färdigheter i studiegrupper, debatter och tydli-ga folkbildningsaktiviteter. Där kom våra klassiskafolkrörelser senare del att spela en storroll. Väckelserörelsen, och denframväxande fackliga rörelsen förenade sig i krav påatt alla medborgare skulle kunna hantera den skrivnatexten och uttala orden så att alla skulle bli förstådda.Den till synes ålderdomliga pedagogiken har ståttsig väl och är hög visdom i vuxenpedagogiskasammanhang. Att det då skedde utan kommunalabeslut eller statsbidrag förklenar inte formen ellervärdet av den folkligt framsprungna pedagogiken. Föratt man så energiskt på bred front drev en folkbild-ning som i sin tur lade grunden för det demokratiskagenombrottet har vi sena tiders barn en förpliktelseeftersom det innebar så många och så nya möjligheterför alla medborgare.Herr talman! Jag beklagar också att skolministerninte är i kammaren, men jag vill kommentera det honsade när hon talade om den återkommande utbild-ningen och noterade förre statsministern . då han var verksam i skolfrågor vardet UKAS och PUKAS. Det var den strömlinjefor-made högskolan. Gymnasiesko-lorna blev större och högskolorna skulle klara detallra mesta. Det skulle vara jämlikt för alla, mensjälvfallet starkt centralstyrt.De direktiv som regering skrev tillFolkhögskoleutredningen handlade junärmast om att lägga ned folkhögskolan. Men somväl var, herr talman, fanns det andra ledamöter. Detvar både socialdemokrater och borgerliga, med bl.a.liberalen som en av de drivandekrafterna. De hade en folkrörelseförankring. Till slutställde ordföranden i utredningen, sedermera vicetalmannen , som hade börjat mycket försiktigti sin hållning till folkhögskolans framtid, ändå upp pådetta. Han insåg att i ett modernt, uniformt skolsys-tem måste det finnas en pedagogisk frizon där denåterkommande utbildningen bäst kan blomma ut.Då blev det alltså så att utredning leddetill beslut, som lade grunden för den moder-na folkhögskolan, som har påpe-kat. hade självfallet rätt i det han sade omåterkommande utbildning, men det kunde han tala omsenare, och det var en rejäl avvikelse från den social-demokratiska regeringens utredningsdirektiv.EU-kommissionen har givit ut ett memoran-dum om livslångt lärande som får intressanta kom-mentarer av det svenska . Man slårförst fast att folkbildningen är en unik nordisk formdär studieförbund och folkhögskolor är viktiga aktö-rer inom det livslånga lärandet. Det kan sägas attfolkbildningens fria ställning har givit den en nyckel-roll när det gäller att ta vara på människors behov ochförmåga att möta samhälleliga utmaningar.Stor betydelse har tillgängligheten. Folkbild-ningsorganisationerna finns ju över hela landet. Stu-dieförbunden har nära 1 000 lokalavdelningar och detfinns nästan 150 folkhögskolor där flertalet, eller tvåtredjedelar, har olika folkrörelser som huvudmän ochden återstående tredjedelen drivs i landstingsregi. Deutgör tillsammans en resurs och en unik möjlighet attförverkliga det icke formella lärandet, det informellalärande som tar upp i sitt memo-randum. I många kommuner har man denna insikt. Imin egen hemkommun har man insett bety-delsen av studieförbund men också särskilt av att haen egen folkhögskola inom sina domäner. Alla lek-tioner är lärarledda. Det maximala antalet deltagare iaktuell kurs är 20, och om man nivågrupperar är mannere på 7 i t.ex. engelska och matematik. Man harsärskilt små grupper för sfi och för dem som har dys-lexi, för dem som behöver läxstöd och för dem somhar särskilda svårigheter.Intressant är inte bara professionella kuratorerutan också att all skolpersonal är involverad i en aktivelevvård. Det är viktigt att man har attityden att allaska bli sedda. Detta i kombination med en god inreoch yttre miljö ger trygghet och stärker självförtroen-det.Mångas erfarenhet under t.ex. arbetslöshetstider ärslitningar i hem- och familjeliv. Några med missbruk-serfarenhet får möjlighet till en inre rehabilitering isitt eget själsliv och i sin sociala roll. Viktigt är ocksåatt människor med tydlig ovana att studera fattat nyttmod och vågar se sina möjligheter att fortsätta studeraoch att komma in på arbetsmarknaden. Därför harmånga klarat den utmaningen trots en låg startnivågenom att det har mobiliserats stora insatser såvälpedagogiskt som kurativt.Detta är iakttagelser som inte bara skolan och dessledning har gjort då man har utvärderat sina kurser iKunskapslyftet, utan det är omdömen som har vidi-merats vid utvärderingar av personer från t.ex. och från ledningen inom kommu-nens kunskapslyft.Det som jag här har sagt om som ett gott exempel kunde i tillämpliga delarha sagts om många andra folkhögskolor runtom ilandet.Varje människa behöver i de flesta fall dådet aktiva läsandet, skrivandet och studerandet får sinchans att ge nya kunskaper och att väcka nyfikenhetpå livet. Detta ger en upptäckarglädje som är relevantför hur man ser på värdet av ett livslångt lärande. Dethandlar om, säger , en ständigtpågående process där man utvecklas till en skapandemänniska i arbetslivet, samhällslivet, föreningslivetoch kulturlivet.Ulf m.fl. har ju talat om folkbildningensbetydelse. Viktigt är att staten stöder - inte överva-kande styr. Folkbildningen har sin egen kraft ochbehöver utrymme för sin egen kvalitet och med etttillräckligt ekonomiskt utrymme.Den klassiska och historiska folkbildningen bana-de väg för både ekonomiska och sociala framsteg,och den bröt framför allt igenom till en vital demo-krati i både och våra nordiska länder. Detta ären lärdom som vi skulle kunna försöka "exportera"till de andra EU-länderna och inte minst till östeuro-peiska länder som varit slagna i diktaturens bojor sålänge. Det skulle kunna göra underverk i deras sam-hällsutveckling, och det skulle rentav kunna vara denbästa fredsbevarande insatsen som nordiska länderskulle kunna förmedla till t.ex. . Folkbildningsom har denna demokratiska dimension, öppenhetoch sociala generositet är av en sådan kvalitet att denbehöver leva och växa också i vårt eget land.Anf. 54 ():Herr talman! Först vill jag säga att på grund av ettbeklagligt administrativt missförstånd har Vänster-partiet hamnat utanför den reguljära talarlistan ,vilket vi beklagar mycket. Jag har därför på mig för mitt anförande.Jag vill börja med att markera att propositionenVuxnas lärande och utvecklingen av vuxenutbildning-en är en produkt av ett samarbete mellan regeringen,och . Den står vi alltså heltbakom. Jag vill därmed också yrka bifall till förslageti utbildningsutskottets betänkande 15.Vuxenutbildningen är och har alltid varit en hjär-tefråga för Vänstern. Vi var ivriga tillskyndare avKunskapslyftet. Och jag har under dessa år träffatmängder av studiegrupper inom , ochjag måste säga att det har glatt mig som folkbildareoerhört mycket. Resultaten har nämligen varit nästanöverraskande goda.Det är roligt att nu kunna konstatera att de erfa-renheter som vi har gjort av detta snart femåriga pro-jekt utgör grunden för den vuxenutbildningsreformsom ska fatta beslut om.Utbildning är en nyckelfråga för både ett gott ar-betsliv och ett bra privatliv. Den teknologiska ut-vecklingen, de snabba samhällsförändringarna ochden ständigt ökande kunskapsmassan gör att man inteen gång för alla kan betraktas som färdigutbildad,utan kunskap och kompetens har blivit färskvaror.Man behöver under hela livet lära nytt, och man be-höver ibland faktiskt också lära om det som är gam-malt.En ekonomisk realitet som det inte går att bortseifrån är att investeringar i utbildning och lärande iframtiden, både för individen och för samhället,kommer att ge stabilare konkurrensfördelar än inves-teringar i fysiskt kapital. För oss är det viktigt att sägaatt inte ska konkurrera med låga löner utanmed en generellt hög utbildningsnivå.Men det ekonomiska perspektivet är inte det endaoch inte heller det viktigaste. Det livslånga kontinu-erliga lärandet har stor betydelse även ur ett demo-kratiskt perspektiv. Stora förändringar har skett ochsker i vårt land, förändringar som utmanar både de-mokratin och den sociala sammanhållningen. Bildenav som homogent, jämlikt och politiskt enga-gerat stämmer inte riktigt längre. präglas istället av kulturell mångfald, värdepluralism ochökande klyftor mellan olika grupper i samhället. I dagmarginaliseras vissa grupper, vilket resulterar i att dehelt ställs utanför demokratin. Det är därför betydel-sefullt att traditionella utbildningspolitiska värdensåsom jämlikhet, jämställdhet och likvärdighet inteförloras i ett nytt expanderande system för livslångtlärande. Det vill vi också markera.En viktig uppgift, och kanske den viktigaste, förvuxenutbildningen är att bryta de livsmönster sommånga människor har hamnat i. Vuxenstudier kanleda till nya kunskaper som möjliggör ny förståelse,nya tolkningar och analyser, vilket ger ökad motiva-tion och också stärkt självförtroende. Det sistnämndaär också den tydligaste effekten som vi kan spåra avvuxenutbildning.Jag vill lyfta fram det individuella humanistiskabildningsperspektivet som ibland nästan glöms bort iden nyttofixering som vår tid tycks lida av.Jag vill sluta med att citera i be-traktelsen som bildningsspegel.Hon skriver:"Varje människa måste av sitt livha privilegiet att syssla med sådant som bara syftartill att ge och fördjupa kunskap och insikter. Varjemänniska måste beredas tillgång till mänsklighetenssamlade livserfarenhet sådan den fått uttryck i denstora litteraturen och hos de stora tänkarna i en tolk-ning som gör den tillgänglig för var och en där hanbefinner sig. På så sätt skulle varje människa ges enchans att skapa sig ett självständigt omdöme om gottoch ont, sant och falskt, rätt och orätt, och vad som ärmeningsfullt och meningslöst i den värld som omgerhenne."Anf. 55 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Jag får be talarna att respektera de talartider somvi har kommit överens om i riksdagsstyrelse ochtalmanskonferens.Anf. 56 ():Herr talman! Jag vill fråga er i , somofta talar om klasser och klassklyftor, på vilket sätt niresonerar när ni avstår från att hålla fast vid det somman kom överens om i ,nämligen att alla människor ska ha samma rättigheteri lagrummet när det gäller vuxenutbildning.Anf. 57 ():Herr talman! Jag ska tala om hur vi har resonerat,vet att i tidigare replik-skifte med sade att hon tyckte attMiljöpartiet i detta fall visade brist på mod. Jag skulleinte vilja kalla det brist på mod, utan jag skulle viljasäga att vi i det här fallet visar gott omdöme.Det är svårigheter inbyggda i detta. Jag tror attYvonne måste hålla med mig om att vux-na utvecklingsstörda inte är någon homogen grupp.Det finns svåra gränsdragningsproblem när man skadefiniera personkretsen, och det måste man göra omman ska ha en lagstiftning. Det finns också knepigagränsdragningsproblem när man ska avgöra vad somska betraktas som undervisning och vad som skabetraktas som daglig sysselsättning.För att skapa en rättighetslagstiftning har vi kommitté som jobbar med en skollagsöversyn. har vi intagit positionen att försöka fåskollagen formulerad som en rättighetslagstiftning förelever och studerande, alltså inte enbart som en skyl-dighetslag för kommunen. Vi tycker att den här deleningår i det stora komplexet och i det helhetsgreppsom vi vill ta i de här frågorna. Det gäller även devuxnas rätt till gymnasieutbildning, som det även hartalats om här i dag.Jag tycker, liksom väldigt många andra, att det äranmärkningsvärt - jag uppskattar engagemang - att och Krist-demokraterna så hårt driver de här frågorna när maninte har någon som helst uppgift om hur man skafinansiera det. Det är 4 000 elever inom särvux.De kostar kommunerna totalt 107 miljoner per år.Enligt kunskapslyftskommittén är det 45 000 eleversom skulle behöva det. Det skulle alltså betyda enkostnad som tiofaldigas, ca 1 miljard kronor.Anf. 58 ():Herr talman! Särskolans verksamhet och dessungdomsvariant och varianten för de äldre vuxna,precis som och dess vuxenvariant, finnsredan reglerade och definierade i skollagen och skol-förordningar. Så vad den delen anbefaller när detgäller att det är svårt att definiera vet vi mycket välvad som är utbildningsverksamhet och vad som äromsorgsverksamhet. Det handlar inte om det. Dethandlar om att ni skapar skillnader därför att de peng-ar som ni ger till vuxenutbildning bara går till en vissgrupp. Ni bortdefinierar en grupp av medborgare ilandet så att de inte får del av de rättigheten till depengarna.Jag tycker att det är helt egalt hur mycket pengardet är. Pengarna ska räcka till alla, och då får vi prio-ritera, inte till förmån för en viss grupp utan alla harsamma värde. Vi tar inte bort någon grupp från att fådel dessa pengar.För mig är inte det viktiga hur mycket pengar detär, utan det viktiga i det här sammanhanget är att allabehandlas lika med samma möjligheter. Vad ni iVänsterpartiet gör genom att ha tagit den här inställ-ningen är att ni ser till att det blir en rejäl utslagningoch klasskillnad. Ni talar mycket om klasskillnadersom vi vill dämpa. Men ni tar ett steg i motsatt rikt-ning när ni intar denna position. Där undrar jag hur nihar resonerat. Det kan knappast vara så, Britt-MarieDanestig, att ni vill att de som t.ex. har Aspergerssyndrom inte kan få möjlighet att komma vidare där-för att de har placerats på särgymnasieskola.Anf. 59 ():Herr talman! Det är fullständigt egalt för YvonneAndersson om vi har några pengar till en reform ellerinte. Det är inte egalt för . Har man intede finansiella möjligheterna och kan överblicka definansiella konsekvenserna ska man inte heller fattabeslut för . Det blir rena papperstiger. Det inne-bär ingenting mer än att man skapar förväntningarhos människor som man sedan inte kan uppfylla.Jag markerade förut att vi kvarstår vid vår upp-fattning när de gäller rättighetslagstiftning, och vidriver de frågorna i Skollagskommittén.Aspergers syndrom är just ett exempel på gräns-dragningssvårigheter. Ska man bedöma det som enutvecklingsstörning eller inte? bedöms det inteså.Anders har det talats om. Efter tele-fonkontakt med i går vet vi att nu skabörja på komvux, och det är väl glädjande!Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 8 §. )5 § Jubileumsfonds verksamhetunder år 2000Föredrogsutbildningsutskottets betänkande 2000/01:UbU16Riksbankens Jubileumsfonds verksamhet under år2000 (redog. 2000/01:RJ1 och 2000/01:RR6).Förste vice talmannen konstaterade att ingen tala-re var anmäld. (Beslut fattades under 8 §. )6 § Folkhälsofrågor samt Statens folkhälsoin-stitut - roll och uppgifterFöredrogssocialutskottets betänkande 2000/01:SoU13Folkhälsofrågor samtsocialutskottets betänkande 2000/01:SoU16Statens folkhälsoinstitut - roll och uppgifter (prop.2000/01:99)Anf. 60 ():Herr talman! Vem vill inte bekämpa fattigdomoch ohälsa? Sannolikt alla, och så har omsorgen omfolkets hälsa lockat till politisk handling.Visioner om att folkhälsosatsningar kan leda till ettnärmast sjukdomsfritt samhälle lockar. Få är kanskeså optimistiska som talesman var här ihöstens budgetdebatt då hon sade: "Vi skulle ju viljase en social budget som kanske till handlar omförebyggande arbete, som handlar om att skapa enfolkhälsa där akuta insatser för vård och omsorg intekommer att behövas." Bristande realism följer alltförofta folkhälsoidéerna.Herr talman! Visst är det bra både för individ ochför samhälle om rökningen minskar och motionenökar. Visst kan ingreppen i den personliga frihetendärför tyckas motiverade. Men samma ambitionerkan få helt andra konsekvenser, och det kan finnasskäl att i en riksdagsdebatt något belysa de problemsom kan uppkomma i samband med staten blandar sigi folkhälsan. Folkhälsan förknippas också med attstaten genom historien med åberopande av hälsoskälförsökt styra medborgarna i politiskt "korrekt" rikt-ning och till beteenden som ses som nyttiga för sta-ten. Åtgärder har motiverats utifrån föreställningenatt människor i gemen inte kan ta ett individuelltansvar och att omsorgen om folkhälsan rättfärdigardärför ingrepp i människans tillvaro.När staten satsar på folkhälsoarbete, informationges och åtgärder vidtas på statens uppdrag berörs enav samhälles kärnfrågor - relationen mellan stat ochindivid. Gränsen mellan å ena sidan befogad omtankeom medborgarnas hälsa och å andra sidan förmynderioch klåfingrighet överskrids alltför lätt.Herr talman! Motiv och åtgärder kan tyckas bott-na i omsorgen om individens hälsa men har alltförofta helt andra bevekelsegrunder. Genom historienföljer oss föreställningar om den diffusa samhäll-snyttan om att stärka staten genom friska medborgare.Detta är även tydligt framför allt genom attindividuella problem mer eller mindre konsekvent geskollektiva lösningar.Tillsammans med socialministern skrev chefen förFolkhälsoinstitutet en artikel om folk-hälsa. Visserligen talar man inledningsvis om indivi-dens risk att drabbas av sjukdomar och ohälsa, menden verkliga bevekelsegrunden för omsorgen omhälsan framgår snart: "Fortsätter utvecklingen somhittills kan vi se fram mot ökade vårdkostnader ochrisk för minskad arbetsinsats och produktivitet. "har enligt artikeln räknat ut att enotränad person bara utnyttjar av sin teoretis-ka arbetskapacitet mot för den tränade. Deträcker då inte att ge den enskilde information ommotionens betydelse för den egna hälsans skull, utan"alla som oavsett nivå har ett ledaransvar i våra of-fentliga verksamheter och i näringslivet måste nu taett direkt ansvar för att de vinster som finns i en bätt-re folkhälsa ska uppnås". är det "samhällsnyttan"det handlar om. Individer som bör kunna få må braför sin egen skull är det inte fråga om utan om männi-skan som produktionsenhet, inte som individ.Dessa uttalanden från företrädare för folkhälsaligger snubblande nära en annan människosyn, denfunktionella, ej den humanistiska som vi brukar be-känna oss till. I den sistnämnda är människan ettsubjekt med ett egenvärde och kan aldrig bara blir ettmedel för att uppnå något, inte ens för statens bästaeller för att öka produktionen.Herr talman! Högskattesamhället och den storaoffentliga sektorn åberopas ofta som orsak till att vihar en god hälsa, och en förlängning av den fördapolitiken framställs som nödvändig för en fortsatt godfolkhälsa. Men åtgärder som konserverar en förödan-de hög skattenivå och som låser människorna kvar iutsatta miljöer och i ett beroende av offentlig bi-dragspolitik löser inte några hälsoproblem. Den"klientisering" av stora grupper som utmärkt social-demokratisk politik främjar inte hälsan, en politiksom är byggd på hög beskattning av alla, kombineradmed bidrag till alla samt en minimering av i inkomst-klyftor som medel mot ojämlikhet i hälsa, leder fel.Enligt min mening, herr talman, bör folkhälsoar-betet i högre grad än riktas in på att möjliggöraför var och en av oss att ta ansvar för vår egen ochvår familjs hälsa. Det är inte huvudsakligen statenoch samhället som ska skapa hälsa åt medborgarna.Samhället kan inte ändra människors livsstil. Detkan bara de enskilda människorna själva åstadkom-ma.