prot · GO09123 · 2001-06-12 00:00:00 — Mediernaökar ju, så antalet tittare och lyssnare har inte minskatpå samma sätt som andelen. Det är bra att hålla dessaisär.Jag håller också med om att allt det som kulturmi-nistern räknar upp ska finnas med. Sedan är det frågaom proportioner och inte minst om prioriteringar.Jag skulle vilja ställa en fråga om produktionsut-läggningar. vill man inte ställa krav som manhade tidigare på en ökning av produktionsutläggning-ar inom SVT. Det är bra, men jag tycker att manborde ha satt punkt där och inte i stället komma medett nytt krav, dvs. att nu får ni inte öka, och på detsättet ändå ha med en detaljstyrning.Det viktigaste är väl ändå målet och inte medlen.De fristående produktionsbolagen tycker jag är medelför att nå målet om bra public service. Jag har upp-fattat att det i propositionen mer framställs som ettmål. Det här handlar om kompetens i upphandlingen.För den skull är det också bra att det finns kompetensinom SVT, och det håller jag helt med om. Men frå-gan är om man ska hålla på att styra och säga att detinte får öka.Det är den ena frågan.Den andra är mycket kort och gäller nordisk TV.Finns det viljan att ha ett utbyte av public service-program mellan de nordiska länderna? Om den viljanfinns, har kulturministern någon tidsplan för en lös-ning?Anf. 56 Kulturminister () replik:Fru talman! Jag letar förtvivlat i mina papper, jagförstod att den frågan skulle komma. Men låt migbörja med frågan om utläggning av produktionen.Jag tror att det finns en liten nyansskillnad på justden punkten mellan och majoriteteni Public service-beredningen och i regeringen. Detvar en viktig fråga när vi gick från en monopol-TV-situation att se till att det också skapades friståendeproduktionsbolag för att snabbt öka mångfalden, såatt det skulle finnas många som producerade pro-gram. För en del var detta dessutom ett slags regio-nalpolitisk, näringspolitisk fråga.Med den snabba tillväxten av den kommersiellatelevisionen har vi nått en punkt där det enligt minmening är så att public service är på väg att ta dettanäringspolitiska uppdrag med ett så stort allvar - detär vad vi har krävt av dem, de har bara följt våra krav- att det finns en risk för att de egna produktionsre-surserna blir utarmade och att vi får en väldig likfor-mighet när det gäller vissa programgenrer i publicservice och i kommersiell television där det inte finnsdet säregna avtryck som public service åtminstoneska eftersträva. Det gör ingenting om det ser likadantut i vissa genrer, men man får inte tappa den egnakunskapen och t.o.m. själva produktionsapparateninom public service. Det är detta som vi markerar iden här propositionen. Som kanskehar noterat har vi inte gjort den noteringen när detgäller radio, eftersom det där finns behov av flerfristående bolag eller frilansare som gör egna pro-duktioner. Jag återkommer till det nordiska.Anf. 57 () re-plik:Fru talman! Kulturministern noterade själv att honinte hann svara på den andra frågan, men jag hoppasatt hon återkommer.Jag hoppas nu bara att det man skriver i proposi-tionen, och det lär bli beslut, att program-utläggningen inte får öka via SVT, inte får till följdatt det börjar svänga tillbaka så att det minskar. Detstår det ingenting om. Det bästa hade varit om detinte hade stått någonting över huvud taget utan hade satt punkt, som jag sade innan, eftersom viinte längre ställer krav på en ökning.Jag är skyldig kulturministern svar på en frågasom hon ställde. Det gällde vårt finansieringsförslag.Vi ser alltså ingen framtid i TV-licensen, och vi seringen framtid via skattefinansiering. Därför skissar vipå andra förslag för att se var vi har en framtid. Jagblir förvånad över att så fort kulturministern hör ordetbörs - det gäller inte bara kulturministern utan ävenandra ministrar - ser hon rött. Man behöver inte varaså orolig för folkaktier, för de ägs av folket. Sedan ärbara förhoppningen att om den här delen av vårt för-slag - vi har alternativ - skulle antas får vi hoppas attdet går bättre med det än med den folkaktie som förett år sedan kom ut. Ett alternativ är att personalen taröver bolaget.Det här är framtidsvisioner som vi har. Det är braatt de utsätts för både kritik och kommentarer. Vi ärsom alltid öppna för diskussion för att garantera till-gång till en oberoende och bra public service till alla iSverige.Anf. 58 Kulturminister () replik:Fru talman! Jag återkommer till den nordiska frå-gan. Det är inte så att den digitala tekniken medför attde möjligheter som finns att se grannlands-TVförsvinner. finns det dessutom ett mycketomfattande samarbete, som välkänner till, mellan de nordiska public service-företagen när det gäller gemensam programproduk-tion, programinköp, överföring och försäljning avnordiska program till icke nordiska länder genom attproducera barnprogram. Man har ett eget samarbetesom heter Nordmagi, och inom det tekniska områdetarbetar man tillsammans med de nordiska telebolageninom någonting som heter Nordig med att utarbeta engemensam nordisk standard för digitala mottagarap-parater. Samarbetet inom det nordiska TV-områdetfinns och kommer att fortsätta.En fråga när det gäller den digitala utvecklingenhandlar naturligtvis om upphovsrätten, om rättighe-terna. En fråga är om de nordiska public service-kanalerna har ekonomiska möjligheter att klarerarättigheter för sändning i flera länder med hänsyn tillatt bolagen är finansierade genom licensmedel. Vemska betala för detta? Det är den här typen av kompli-cerade knäckfrågor som vi får arbeta vidare med ochsom vi kommer att arbeta vidare med på nordiskbasis. Men tekniken är ingen fiende när det gällernordisk television och grannlands-TV. Däremot finnsdet andra frågor som följer med teknikutvecklingensom vi ser komplexiteten i, men allt är möjligt, ing-enting är omöjligt.Anf. 59 () replik:Fru talman! Vid en av utskottets utfrågningar avprogramledningarna framgick det att stora delar avSVT:s filmer hade skickats till för att arkiverasdär. Jag tycker att detta är anmärkningsvärt, eftersomdet rör sig om explosiva och farliga transporter.Nitratfilmer är ju, som sagt, väldigt explosiva.Det är väldigt konstigt också därför att svenskafolket borde ha en närhet till sin historia även när detgäller de rörliga bilderna. Vi har ju betalat produktio-nen av filmerna via våra licensmedel. Då borde detockså vara rimligt att det här kulturarvet stannadeinom gränser.Jag undrar om kulturministern anser att det finnsskäl att skärpa kraven när det gäller public service-bolagens vård av filmer och tillgänglighet till arkiv-materialen med anledning av det här som har skett.Anf. 60 Kulturminister () replik:Fru talman! Jag ska direkt säga att detta med denitalienska resan som beskri-ver är en nyhet för mig. Jag vet ingenting om detta.Däremot har ledning varit väl-digt tydlig i olika samtal som jag har haft med dennär det gäller värdet av detta filmarv.Sveriges Television sitter ju på en guldgruva. digitala framtiden kommer det att vara en viktigdel av det innehåll som public service kan sända ut,eftersom det kommer att finnas gott om utrymme imarknätet.Jag utgår ifrån att man med den grundsynen, attdetta är en värdefull tillgång, också anstränger sig föratt vårda och ta hand om filmarvet på bästa sätt. Menjag får informera mig mer på den punkten, för det härvar nytt för mig.Anf. 61 () replik:Fru talman! Jag tackar för att kulturministern skainformera sig mer om detta. Jag håller med om attfilmarvet verkligen är en guldgruva. Men det faktumatt man har skickat stora mängder film till Italienvisar ändå att SVT har ett problem med att vårda ocharkivera filmerna i Sverige.Om jag inte missminner mig har det gjorts en ut-redning om ett statligt svenskt filmarkiv. Det finns ettförslag om att ett sådant skulle ligga i Grängesberg.Har kulturminister någon uppfattning om det? Kandet tänkas komma ett sådant förslag ?Anf. 62 Kulturminister () replik:Fru talman! Det finns en utredning som har tittatvidare på den icke fiktiva filmen, alltså det som inteär spelfilm, och om man skulle kunna använda detgamla gruvområdet i för att en film-vårdsverksamhet successivt och organiskt skulle fåväxa fram där. bedrivs en del verksamhetgenom det kulturarvs-IT som Kulturdepartementetoch driver gemensamt.Det sker i , och det är ett femtontal per-soner som är verksamma där redan i dag.Vi undersöker möjligheten att i någon form såsmåningom utöka verksamheten. Exakt vad somskulle finnas där i så fall - om det handlar om SVT:sfilmer, om Svenska Filminstitutets filmer, länsmusé-ernas filmer eller någon annan typ av film - kan jaginte svara på . Men det är en fråga som vi bere-der och som en särskild utredare har tittat närmare på.Men det finns en del oklara frågor även på detta om-råde som måste få en lösning innan vi kan kommafram till ett definitivt beslut.Anf. 63 () replik:Fru talman! Kulturministern säger när hon beskri-ver public service-verksamheten att här ska finnasallt. Hon säger också att kyrkan ska stå mitt i byn,vilket kanske var ett mindre lämpligt påpekande medtanke på all kritik som har framförts här tidigare un-der debatten om gudstjänsterna i SVT.Men min fråga är: Blir SVT bättre på att produce-ra nyhetskultur och samhällsprogram om man samti-digt producerar underhållning?Den 29 maj skrev en krönikör i Dagens Nyheteratt han betraktade SVT på underhållningsområdetsom . Det var han somformulerade den här frågan.Min andra fråga gäller frihet från reklam somockså kulturministern var inne på. Kommer regering-en att noga sätta sig in i utslagför beträffande UR-programmenTorped och Mat, vad är det? och se till att vi får tyd-ligare sponsorsregler så att inte sådana här överträdel-ser kan förekomma ?Hur stämmer det här med att ministern tidigare idebatten sade att TV-avgiften på något sätt skullefungera som en garant för oberoendet? Erfarenheternavisar ju att det här har uppstått ett beroendeförhållan-de.Dessutom har varit väldigtskarp i sitt påpekande att UR har vägrat att lämna utdet material som radio- och TV-lagen och sändnings-tillståndet anger att man ska göra för att ska kunna utföra sin uppgift.Anf. 64 Kulturminister () replik:Fru talman! Det som är ochalla public service-företags uppdrag är ju att vara iallmänhetens tjänst. Eftersom en tredjedel av hushål-len bara har tillgång till marksänd television är detnaturligtvis viktigt att public service kan erbjuda ettväldigt brett utbud, alltifrån underhållning och sporttill djuplodande diskussionsprogram, kultur, drama,religionsprogram och annat. Självfallet måste det varaså om man ska vara ett public service-företag.Jag delar också den uppfattning som har kommitfram i debatten här och på andra håll att det finns enstimulans - sådana är i alla fall erfarenheterna frånandra länder - att har man en kvalificerad, bred pub-lic service-verksamhet konkurrerar man med dekommersiella kanalerna om kvalitet, dvs., kvalitetenpå de kommersiella kanalernas utbud har en tendensatt bli högre om också public service också publicerarunderhållningsprogram.Jag tror att public service breda uppdrag är en för-utsättning för att vi ska ha ett medieutbud totalt somhar en hög kvalitet och som främjar en yttrandefrihetsom berör alla människor.När det gäller sponsorsreglerna har public service-företagen nästan 6 miljarder att disponera.Sponsringsintäkterna ligger på 19-20 miljoner kronorper år. Om man vid något enstaka tillfälle kliver övergränsen för vad sponsorsreglerna tillåter är det väldigtbra att reagerar, och det påver-kar naturligtvis också de bedömningar som görs inompublic service-företagen. Men det betyder inte attreglerna behöver förändras. Vi förändrar ju inte enlagregel i t.ex. så fort någon bryter motden. Det är inte lagen som det är fel på. Däremot är vialla människor, och ibland kan man göra en felaktigbedömning.Granskningsnämnden har reagerat, och det kom-mer säkert att få betydelse. Sponsringen ska finnaskvar i den mycket ringa omfattning som den har . Det är ingenting som jag tycker att man behöverhetsa upp sig för. Det är en förutsättning för att kunnavara med och sända ut stora EBU-evenemang. Det ärockså en förutsättning för att public service ska kunnafortsätta att sända mycket stora, viktiga idrottsevene-mang.Anf. 65 () replik:Fru talman! I det här fallet var det två UR-debattprogram, det ena om ungdomars sommararbeteoch det andra om mat- och djurhållning i olika per-spektiv, så just här var det inte svenska allmänhetensidrottsintresse som gynnades.Redan i inledningen av den här debatten påpekadejag just sponsorsintäkternas ekonomiskt ringa bety-delse. Däremot är beroendeskapandet och ifrågasät-tandet av oberoendet, tycker jag, det som är den vik-tiga effekten av att det fortfarande finns otydligheter isponsringsreglerna.När det gäller konkurrensen behöver ju inte kon-kurrens med kvalitet betyda att man också konkurre-rar med programformat och innehåll, utan man kan jukonkurrera med bra debattprogram och på det viset fåmånga tittare.Däremot delar jag uppfattningen att så länge entredjedel av svenska folket inte kan se andra än deanaloga sändningarna måste de analoga sändningarnafortsätta i oförändrad omfattning.Anf. 66 Kulturminister () replik:Fru talman! Jag håller med om attdet är väldigt viktigt att man inte som tittare får upp-leva att programutbudet påverkas av sponsorer ochandra. Jag är övertygad om att Granskningsnämndensutlåtanden och beslut är viktiga underlag för framtidabeslut inom Utbildningsradion och säkert också inomandra delar av public service. Men jag tror inte att dethandlar om otydlighet i sponsorsreglerna. De tyckerjag är mycket entydiga.Anf. 67 ():Fru talman! Frågan om minoriteternas tillgänglig-het till public service-företagens programutbud ärmycket viktig. Det är glädjande att den parlamenta-riska kommittén, som har arbetat fram propositionensom dagens betänkande baseras på, har tagit dennafråga på allvar.I december 1999 beslutade riksdag att gefinskan, meänkieli, samiskan, chib och jid-disch status av nationella minoritetsspråk. Nationellaminoriteter och minoritetsspråk berikar vårt land ochbidrar till att utveckla i flera avseenden, inteminst kulturellt. För att dessa olika kulturer ska beva-ras och frodas även i krävs det att dessa språkfår utrymme i medierna.De kommersiella kanalerna är inte intresserade avatt sända program på minoritetsspråk. Denna verk-samhet anses nämligen inte vara tillräckligt lönsamför dessa konkurrensutsatta medieföretag. Därmed fårpublic service-företagen , SverigesTelevision och Utbildningsradion ett större ansvar föratt ett bra programutbud finns tillgängligt för dessagrupper. Ett viktigt inslag i public service-uppdragetär att sända program för olika intressen och minori-teter. Detta är en självklar del i uppdraget för radiooch TV i allmänhetens tjänst.Vi har här i ett visst inflytande över in-riktningen på dessa tre public service-företags pro-gramverksamhet, och för oss socialdemokrater är detsjälvklart att ta ansvar för att stärka de etniska ochspråkliga minoriteternas intressen.Ledord för den socialdemokratiska public service-politiken är en radio och TV för hela . Dettainnebär att utbudet ska vara tillgängligt i samtligadelar av landet. Det innebär också att ett utbud skafinnas för alla människor, inte minst för våra minori-tetsgrupper. Detta är en demokratisk rättighet.I finns ungefär 250 000 sverigefinnar somär i stort behov av att etermedierna sänder finsksprå-kiga program av olika slag. För att den finskspråkigaminoriteten inte ska förlora kontakten med moders-målet och den finska kulturen är det viktigt att publicservice-företagen tillhandahåller ett programutbud påfinska språket. Frågan är speciellt viktig i ett läge dåprogramföretagen under har minskat re-surserna för program för olika minoriteter. Kritiken ärfrämst riktad mot , vars resurser för definskspråkiga sändningarna har minskat påtagligtsedan 1996. För socialdemokraterna är det mycketviktigt att de finskspråkiga gruppernas status återupp-rättas i public service-utbudet.Fru talman! känns det glädjande att stå här ikammaren och tala om krav på programutbud företniska och språkliga minoriteter, då betänkandetinnebär en skärpning av kraven på programbolagen.Detta är resultatet av ett gott arbete som den parla-mentariska arbetsgruppen har gjort och som föregicksav utredning. Propositionen visaratt vi inte accepterar att programbolagen inte leverupp till kraven i sändningstillstånden.Beslutet som vi fattar innebär att de samladeresurserna för etniska och språkliga minoriteter skaöka under nästa tillståndsperiod. Speciellt gäller dettaprogramresurserna för de finska sändningarna. Sveri-ges Radio är nu ålagd att säkerställa en ökad tillgäng-lighet för den finskspråkiga gruppen och att återupp-rätta de finskspråkiga programmens status inom pro-gramutbudet. Detta är oerhört viktigt för den storagrupp sverigefinnar som bor och lever i Sverige.Fru talman! Jag vill uttrycka min glädje över att vii är på god väg att förstå de språkliga ochetniska minoriteternas betydelse för både samhälleoch kultur och hur oerhört viktigt det är att minorite-terna får utrymme att leva vidare och frodas även ivårt land.Jag yrkar bifall till utskottets förslag.Anf. 68 ():Fru talman! Det är få områden som förändrats likadramatiskt och genomgripande som etermediernagjort , från att tittarna dåendast erbjöds statsmonopolets två kanaler till dagensmycket stora utbud. Inom TV redovisar kvällstid-ningarnas TV-bilagor ca 90 kanaler enkelt tillgängli-ga här i . Det möjliga utbudet för de med braparabolmottagare är flera hundratals olika TV-kanaler.Om det är få områden som genomgått sammaomvälvande förändringar är det också få områdensom sett så påtagliga försök från socialdemokratinoch regeringen att förneka förändringen. Låt allt för-bli vid det gamla, är budskapet från regeringen. Attvärlden förändras och medievärlden förändras snab-bare än det mesta får inte rubba regeringens cirklar,som också utgår ur kammaren. Sådan har attitydenvarit då det enda som varit säkert äratt utvecklingen sprungit ifrån de statsägda radio- ochtelevisionsbolagen.Det är ett antal förändringar som i grunden ändrarvilkkoren för såväl public service-uppdraget somvillkoren för de statliga programföretagen.Den viktigaste förändringen är det dramatisktökade utbudet av program. Maktkoncentrationen medendast ett sändande TV-bolag har brutits. Maktkon-centrationen kvarstår dock på radioområdet, där vifortfarande bara har ett rikstäckande bolag. Vi hargått från enfald till mångfald i utbudet.Även övergången från analog till digital teknikinnebär stora förändringar. Den leder till mängder avkanaler med ökad tillgänglighet. Teknikövergångeninnebär också stora möjligheter till besparingar vadgäller produktion, distribution och lagring. Med In-ternettekniken blir hundratals, kanske tusentals, ka-naler tillgängliga för dem som har bra uppkopplings-möjligheter. Vi går från broadcasting till simulcas-ting.Övergången till digital teknik innebär att TV- ochdatatjänster kan växa ihop. Det blir möjligt att medbehållning se TV på datorn respektive datorprodukterpå TV:n. Med Internettekniken får vi sannolikt se enframväxt av tillgängliga programarkiv hos kanalerna.Det innebär att vi själva kommer att kunna välja vilkaprogram och tjänster vi vill hämta hem från de olikakanalerna, när vi vill titta på dem och om vi vill sedem på datorskärmen eller i TV-rutan. Kanalbegrep-pet minskar i betydelse. Vi får en kraftig individuali-sering av tittandet. Vi går från prime time till anytime.Fru talman! Det tidigare public service-uppdragethandlade om att ett statligt radio- och TV-monopolskulle erbjuda ett fritt programutbud för att tillfreds-ställa de flesta. står det offentligt finansieradeutbudet i , ochUtbildningsradion för en liten del av utbudet på me-diemarknaden. Det innebär att frågorna för staten ochför ansvariga politiker förändras och att nya frågorställs som kräver sina svar.Den ena frågan gäller vilken programverksamhetsom bör finansieras gemensamt. Det gäller dess om-fattning, innehåll, organisation och finansiering. Denandra frågan gäller utvecklingen av de tre befintligaprogramföretaget , SR och UR. De representerarstora tillgångar när det gäller kunnande och kreativi-tet hos personalen, men också många års nedlagdainvesteringar i teknik och fasta anläggningar. De härföretagen måste få goda möjligheter att utvecklas iden nya mediemiljön, något som avgörs av det ut-rymme som företagen själva får att ta till vara ochvidareutveckla.Frågan om public service-uppdraget handlar dess-utom mycket om huruvida man ska vara ett komple-ment eller en konkurrent. När de kommersiella kana-lerna startar program som Vem vill bli miljonär? tardet inte innan startarkonkurrenten Vinna eller försvinna. Det finns dess-utom två varianter, dels programserien, dels dokuså-pan om SVT:s ledning. Ett annat färskt exempel ärTV4:s program hemma, som i SVT:s tapp-ning heter Gör det själv.När kulturministern tidigare sade att kvaliteten påprogram har en tendens att bli högre om SverigesTelevision också gör samma program kan man juundra om kvaliteten på Vem vill bli miljonär? höjdesav att började sända Vinna ellerförsvinna. Man kan också ställa sig frågan vad det ärsom gör att en amerikansk långfilm är public servicenär den sänds i men en kommer-siell produkt när den sänds i en annan kanal. Jagmenar att det inte är rimligt och inte kan försvaras attskatte- eller licenspengar används för att göra pro-gram där syftet är att konkurrera med andra kanaler.Det kan bara försvaras att tvinga folk att betala för ettkompletterande utbud innehållsmässigt och kvali-tetsmässigt.För oss moderater är det självklart att public ser-vice-uppdraget eller, som det borde heta, statens upp-drag inom etermedier, måste ändras när utbudet,efterfrågan och konkurrensen med andra medier änd-ras. Ny teknik, nya konkurrensförhållanden och änd-rade tittar- och lyssnarvanor hos publiken betyder attvad som är public service under ett skede kanske ärnågot helt annat i en annan tid.När den tekniska utvecklingen ger lika goda vill-kor för mångfald och konkurrens inom etermediernasom inom tryckta medier finns det ingen anledning attbevara den offentliga kontrollen vare sig av tekniskaeller moraliska skäl. Det är i stället dags att låta detdemokratiska samhällets grundläggande principer ommediernas mångfald och oberoende gälla även inometer- och kabelmedierna. Utgångspunkten är att me-dierna ska stå fria från staten.Samma principer måste också ligga till grundinom radio och TV. Public service kan inte ses somett allmänt inslag i mediestrukturen. Det kan baramotiveras om andra aktörer inte kan fullfölja uppgif-ter som staten finner omistliga. För oss handlar publicservice-begreppet om en programverksamhet som nårhela landet, som har ett allmänintresse men som inteskulle komma till stånd på den vanliga mediemarkna-den. Public service-programmen ska komma alla tilldel. De måste präglas av högsta kvalitet, och de skases som ett komplement till den fria mediestrukturen.Till public service-uppdraget kan höra mer om-fattande kulturprogram, program för minoriteter,nyhetsförmedling i den mån delar av landet inte täcksav andra m.m. Det ligger i sakens natur att publicservice-uppdraget kontinuerligt måste prövas ochomprövas.Med det här synsättet blir public service-uppgiftenmer begränsad än . Den ställer inte krav på stat-liga företag av den typ och omfattning som finns idagens och . Dehär företagen kan därför säljas helt eller delvis. Denpublic service-verksamhet som är motiverad börproduceras efter upphandling eller entreprenad. Detöppnar möjligheten för många att medverka och re-ducerar behovet av egna produktionsresurser ägda avstaten.Sändningen av public service-produktionen kanske på flera sätt. En möjlighet kan vara att den skerinom ramen för andra företags radio- och TV-program. Ett sådant alternativ gör det möjligt attinordna public service-produktionen i ett mer mång-facetterat sammanhang. Public service-ansvaretskulle på så sätt komma att utvecklas till ett stöd förviss kvalitetsproduktion, och staten skulle inte behövaäga något sändningsbolag alls.