prot · GO09108 · 2001-05-10 00:00:00 — Där måste man i större utsträck-ning utgå från en helhetssyn på verksamheten och hamedborgarperspektivet i fokus. Medborgarperspekti-vet är nämligen grunden för, och ska genomsyra, alltarbete.En rad olika projekt för att förbättra samverkanhar också inletts. Rättskedjeprojekten, som syftar tillatt med bibehållen kvalitet åstadkomma en snabbaregenomströmning genom hela rättskedjan är en del idetta. Men det räcker inte heller bara med samord-ning av de rättsvårdande myndigheternas insatser.Bättre samverkan behövs också mellan de ideellaorganisationerna, liksom mellan dem och den offent-liga verksamheten.Det s.k. med en brottsoffersam-ordnare är ett exempel på detta, som har visat sig hamånga positiva effekter.Projektet ledde till att vittnesstöd initierades vidtre tingsrätter, att nätverk byggdes upp mellan före-trädare för olika myndigheter i regionen och att ettflertal utbildningar i brottsofferrelaterade frågor an-ordnades.De konkreta åtgärder som genomfördes har gettefterverkningar som har varit mycket positiva ochviktiga för utvecklingen av brottsoffertänkandet. Justdetta att det fanns en brottsoffersamordnare på plats,som hade kontinuerliga kontakter med myndigheteroch ideella organisationer, gjorde att diskussioner ochaktiviteter i ett brottsofferperspektiv ökade.Därför bör också ges iuppdrag att starta lokal brottsoffersamverkan på yt-terligare platser i landet.Den vittnesstödsverksamhet som har vuxit framunder den senaste tioårsperioden fyller en mycketviktig funktion. finns det vittnesstödsverksam-het vid 32 av landets tingsrätter och vid tre hovrätter.När vittnen och andra som har kommit till dom-stolen och mötts av en person som har till uppgift attstödja dem har de känt sig tryggare - det säger sigsjälvt. Jag vet själv hur jag kände det när jag förförsta gången skulle vittna. Bara kallelsen till dom-stolen som man fick gjorde att man blev nervös. Detbörjar kanske bli något bättre , men den är oftaformulerad på ett opersonligt sätt. Man kan tycka attdetta är detaljer, men för många är en sådan här frågajätteviktig.Man känner sig ofta osäker och otrygg när mankommer till domstolen. Jag själv hade tur - det fannsvittnesstöd på plats. Det var verkligen skönt att hanågon att prata med som kunde berätta lite om vadsom skulle hända och som man visste fanns där helatiden, även om jag ska erkänna att jag underrättegången kände det som att det var jag själv somvar anklagad.Det är alltså oerhört viktigt att vi nu fortsätter attbygga ut vittnesstödsverksamheten så att vittnesstödfinns vid samtliga tingsrätter och hovrätter inom treår. Regeringen tänker därför ge Brottsoffermyndig-heten och i uppdrag att ta fram enplan för detta, och presentera den senast den 31 de-cember i år.Det är också viktigt att fortsättersitt arbete med att förbättra domstolarnas bemötandeav parter, vittnen, målsägande och andra som kom-mer i kontakt med domstolen. Det gäller naturligtvisockså lokalernas utformning.Det är inte acceptabelt att det fortfarande före-kommer att kvinnor som utsatts för sexuella över-grepp tvingas möta och vänta tillsammans med denmisstänkta gärningsmannen i domstolens gemen-samma väntrum.De åtgärder som föreslås kräver också en delresurser, som också har sagts här tidigare. Därförföreslås också att skjuts till underen tvåårsperiod - 3 miljoner och 6,5 miljonerför . Vi kommer med största sannolikhet att fåanledning att återkomma till resursfrågorna i sambandmed behandlingen av vårbudgeten och tilläggsbud-geten och i höstbudgeten.Det här förslaget syftar alltså till att förbättra stö-det och skyddet för brottsoffer. Jag tror faktiskt att vii många delar är överens om hur vi ska gå vidare i dehär frågorna - och det har några också nämnt i de-batten - även om några partier vill lite mer och litefortare än andra. Några vill ha lite mer informationosv.Därför tycker jag att det är lite trist att det finns 17reservationer i det här ärendet som rör ett område därvi alla är överens i de allra flesta frågorna. Men det ärväl så det är, och det är kanske så debatterna ska varahär.Jag är i alla fall ganska säker på att de åtgärdersom vi nu föreslår, tillsammans med den process somredan tidigare har satts i gång på brottsofferområdet,kommer att leda till att stödet för brottsoffer kommeratt öka väsentligt.Fru talman! Med det yrkar jag bifall till förslaget ibetänkandet om stöd till brottsoffer och avslag påsamtliga reservationer.Anf. 18 () replik:Fru talman! har talat om allade förtjänster som det här betänkandet har. Jag kanhålla med henne om att det har ett antal förtjänster.Men det är väl inte en slump att det faktiskt finns 17reservationer. beklagar att de finnsdär. Jag tycker i stället att skulleha tagit dem till sig. Då hade vi kanske kunnat enaspå några av de här punkterna.En av de punkterna gäller möjligheten till elektro-nisk övervakning av män som bryter mot besöksför-budet. Det är möjligt enligt BRÅ:s utredning. Tvåjustitieministrar har sagt här i kammaren att departe-mentet bereder frågan. Utskottet skriver så här i ma-joritetstexten: "Utskottet avstyrkte liknande yrkandenvåren ." Det är ju ganska vanligt, men därförfinns det ingen anledning att avstyrka dem i dag.Vidare skriver man: "Utskottet hänvisade till detredan då pågående beredningsarbetet inom Justitiede-partementet.Utskottet anser alltjämt att det pågående bered-ningsarbetet bör avvaktas. "Det bereds, och det förbereds, men sedan händerdet inte så mycket mer.Nu skulle jag vilja ställa en fråga till . Anser att det är ett braförslag att man ska kunna övervaka de män som gångpå gång bryter mot besöksförbudet med elektroniskboja? BRÅ har ju sagt att det är möjligt.Anf. 19 () re-plik:Fru talman! Ja, ,det gör de. Det kan ju finnas anledningar till det. Enanledning kan bl.a. vara att vi vill lägga fram så braförslag som möjligt. Jag har aldrig trott på tanken ska stressa fram förslag för att sedan kanske fåändra dem för att de inte är tillräckligt bra och integår att använda. Jag tror att man jobbar på i den taktsom är möjlig för att få fram ett så bra förslag sommöjligt.Jag tror att detta med elektronisk övervakning närman bryter mot besöksförbud är en möjlig väg att gå.Vi får se hur förslaget kommer att se ut när det välkommer. Jag tror att man kan titta på detta.Anf. 20 () replik:Fru talman! Jag får väl lite skämtsamt säga attHelena Zakariasén nu har gett stressen ett nytt ansik-te. har svarat på det här sättetlänge. Jag kan inte tycka att det handlar om att vistressar fram ett förslag. Det är väl snarare så att vimåste knuffa på dem där borta. För mig förefaller detvara så att man inte vill. Man förhalar och förhalar.Tidningarnas Telegrambyrå skrev föl-jande: "Nästan hälften av alla svenska kvinnor mellan15 och har utsatts för våld eller hotav en man. Detta visar en ny stor undersökning frånUppsala universitet. "Det är , professor i sociologi vidUppsala universitet, som säger detta till TT. Rappor-ten i sin helhet ska presenteras den här veckan.Helena Zakariasén, jag och övriga här i kammarenär ju medvetna om att många kvinnor har det besvär-ligt. Det finns kvinnor som gång på gång utsätts förtrakasserier från en man som har fått ett besöksförbudoch inte accepterar det utan fortsätter att bryta det.Dessa män bör rimligen tas i örat ordentligt av sam-hället. Då tycker jag att vi alla här bör knuffa på Jus-titiedepartementet och inte tala om att vi inte skastressa dem. Om de blir stressade av att försöka fåfram en sådan reform är det att byta ut dem somsitter där. Det hoppas jag verkligen sker om knapptett och ett halvt år.Anf. 21 () re-plik:Fru talman! Jag sade att man inte ska stressa framförslag, , och det ska man inte. Sedanvet jag inte om man ska kalla det här för stress ellerinte.Låt mig förtydliga mig. Jag vill ha fram ett så bra,konkret och tryggt förslag som möjligt som kan hjäl-pa de här kvinnorna. De behöver hjälp och stöd. Detär ingen tvekan om det. Jag vill se till att förslaget blirså heltäckande som möjligt. Man kan beklaga att dettar lite tid. Jag hoppas naturligtvis också att det kom-mer så fort som möjligt.Anf. 22 () replik:Fru talman! Jag skulle vilja ställa en fråga tillHelena Zakariasén. Vi är överens om att det är posi-tivt med de ökade möjligheterna att få målsägandebi-träde.Men lade ju också framförslag om att det skulle vara möjligt att få stödperso-ner och ersättning för dessa. Den sociala trygghetenbetyder otroligt mycket för vissa personer. I mittanförande nämnde jag t.ex. de utvecklingsstörda. Ärdet inte rimligt att de får den sociala tryggheten att hamed sig en stödperson som känner till deras förhål-landen vid t.ex. ett polisförhör eller vid en rättegång?Det är min första fråga.Helena Zakariasén nämnde försöket i medkontinuerliga kontakter med brottsoffersamordnare.Där ser man exempel på hur viktigt det är att man haren statligt försörjd person som är spindeln i nätet. Jagskulle vilja se samma sak när det gäller vittnesstödet,annars kommer inte det att utvecklas över hela landetoch hålla i sig långsiktigt. Och långsiktighet är oer-hört värdefullt här.Anf. 23 () re-plik:Fru talman! Jag vet inte riktigt om en stödperson som utses av domstol, som bl.a.diskuteras i betänkandet. Den utvidgade rätten tillmålsägandebiträde är väldigt bra. Målsägandebiträdetfyller en viktig funktion, men det finns kanske andrabehov av stöd också, som säger. Menjag är inte helt säker på att det är en stödperson ut-sedd av domstolen som är det bästa, utan det är kan-ske nätverket och kontaktnätet runt den drabbade somska fylla den funktionen.När det gäller vittnesstödsverksamheten tror jagatt det var viktigt att de här samordnarna tillsattes,framför allt kanske i uppbyggnadsskedet. Sedan trorjag nog att vittnesstödsverksamheten ska ha en ideellbas. Jag tror att det har varit viktigt att ha en samord-nare av den karaktär som har funnits för att komma igång.Anf. 24 () replik:Fru talman! Jag är inte riktigt nöjd med svaret.När det gäller stödpersoner är det ju så att de om-sorgstagande har eget boende. Det finns intepersoner som är avlönade i omsorgsvården som kanfölja på t.ex. polisförhör eller rätte-gångar. Det finns inte i vårt samhälle. Därför är detotroligt viktigt i dessa speciella situationer att detfinns. Det har ju också utredningen förespråkat, föratt ytterligare förtydliga min fråga.Så till detta med vittnesstöd. Alla vi som har star-tat projekt vet att det går an så länge det finns ettekonomiskt stöd. Då brukar det hålla. Sedan är detrisk att det faller inte minst i besparingstider ochbesvärliga tider. Vittnesstöd är ju en otroligt viktigangelägenhet. Det är viktigt att ge ett statligt bidragtill ett organisatoriskt stöd till den frivilliga verksam-heten. Den måste vi vara rädda om.Anf. 25 () re-plik:Fru talman! Det är helt riktigt, . Vistöder ju också den här verksamheten. Vi gör ju detäven med resurser. Något annat kan man inte säga omdet.Det är oerhört viktigt att verksamheten utvecklas.Det har jag också sagt ett antal gånger. Resurser av-sätts för att den ska fortsätta utvecklas och byggas uttill samtliga tingsrätter och hovrätter i landet inom entreårsperiod, förhoppningsvis snabbare än så. Detbehövs stöd i den uppbyggnadsverksamheten, det trorjag absolut att det gör. Men det ideella inslaget trorjag ändock är viktigt.Så det här med stödperson. Jag känner med vadGunnel säger. Det är inte det. Men frågan är om detär domstolen som ska ha den rollen och utse en stöd-person. Det borde finnas möjlighet för dem omkringden drabbade personen. De skulle kunna fungera somstödpersoner, tycker jag. Kommunerna borde ta detansvaret eftersom vi slår fast att det ska bli ett tydli-gare ansvar för i kommunerna att varastöd till brottsoffer.Anf. 26 () re-plik:Fru talman! Jag vill komma in lite grann på dethär med polisens informationsskyldighet. Undersök-ningar visar, som jag sade i mitt anförande, att mer änhälften av brottsoffren ej hade fått någon informationom att det fanns möjlighet att få hjälp och stöd av enbrottsofferjour.Detta är regeringen medveten om. Det framgår avpropositionen. Regeringen säger också på s. 28, trorjag att det är, att information till brottsoffer är avutomordentligt stor vikt.Med detta som bakgrund finner jag det lite under-ligt att regeringen inte åstadkommer någonting somdirekt förbättrar för brottsoffren. Jag undrar vad He-lena Zakariasén anser om det faktum att det inteframkommer någonting i propositionen och i ut-skottsmajoritetens förslag som förbättrar när det gäl-ler den här skyldigheten. Vad som står är att en för-ändring av förundersökningskungörelsen är att vänta.Men när man ser lite grann vad som aviseras där kanman dra slutsatsen att det inte kommer att bli någrastörre förbättringar.Mot den bakgrunden, med de brister som finns,undrar jag om är nöjd som till-ståndet ser ut . Det hade varit möjligt för ut-skottsmajoriteten att gå med på vår reservation för attsnabbt åstadkomma en klart förbättrad situation. Detskulle vara till stor fördel för brottsoffren.Anf. 27 () re-plik:Fru talman! Jag kan hålla med om att det är be-klagligt att brottsoffren känner att man inte har fåttinformation om vilket stöd och vilken hjälp som fak-tiskt finns att få.Men vi ska inte glömma bort att det ändå pågårarbete på många ställen runtom i landet. På polis-myndigheten i min egen kommun har det varit själv-klart att man informerar omvilket stöd och vilken hjälp som finns att få i samhäl-let för den som har varit utsatt för brott. Jag har självvarit i den situationen, och jag har fått informationenom vilket stöd och vilken hjälp som finns.Men det är klart att man kan önska att det blirbättre. Självfallet gör jag det. Jag hoppas att deskärpningar vi nu föreslår och de som senare skakomma blir så tydliga som möjligt så att man tar dethär på allvar ute i polismyndigheterna.Anf. 28 () re-plik:Fru talman! Jag noterar med tillfredsställelse attHelena Zakariasén tycker att förhållandena är be-klagliga. Så långt är det bra.För min egen del tycker jag att det är beklagligtatt inte är beredd att så snabbt sommöjligt se till att åtgärder vidtas för att situationensnabbt förbättras för brottsoffren. Det hade nämligengått att göra det genom att ansluta sig till reserva-tion 7.Anf. 29 () re-plik:Fru talman! Jag står fortfarande kvar vid att jagtycker att det är beklagligt. Men det är lika viktigt i en process för fram det här till polisen.Brottsoffren måste ha rätt att få information. Detfungerar faktiskt på ett antal ställen. Vifår inte måla hin håle, tänkte jag säga, på väggen påalla områden. Vi ska också lyfta upp arbetet där detfaktiskt fungerar.Men sedan ska vi naturligtvis i den mån det gårskynda på arbetet, så att det här genomförs så fortsom möjligt. Man har den insikten på polismyndig-heterna runtom i landet. Där har jag ingen annanåsikt.Anf. 30 ():Fru talman! Jag ska börja med att yrka bifall tillförslaget i betänkandet. Jag vill redan nu tala om attjag i den här debatten inte tänker ägna tid åt att dis-kutera polisens resurser. Det tänker jag diskutera iandra debatter. Jag vill lägga min tid på att diskuterabrottsoffer.Jag har lyssnat på debatten, och jag tycker att dethar blivit en bra debatt. Vi i har förstå-else för de synpunkter som finns i många av reserva-tionerna. Det handlar, som flera har sagt här, om attdet ska ske lite mer lite snabbare och lite tydligare.Det är bra att man reserverar sig för det, tycker jag.Då får vi ju möjlighet att följa upp det på ett bra sätt.Vi i är inte alls prestigefyllda omdet skulle visa sig att man behöver skynda på senareeller att det behövs förändringar. Det är bra att detskrivs reservationer när det gäller alla betänkanden,och framför allt när det gäller det här betänkandetsom är så viktigt.Flera har berättat om vad betänkandet innebär.För oss i är det glädjande att man meddet här förslaget utökar stödet till brottsoffer, att manutvidgar begreppet brottsoffer. , om manläser socialtjänstlagen, har det helt inriktat sig påkvinnors situation, vilket också har varit bra. Nuskriver man att det handlar om alla som utsatts förbrott och deras anhöriga. Det tycker vi är välkommet.Brottsoffers upplevelser, deras situation och reak-tioner varierar. Det är viktigt att förstå att brottets artkanske inte nödvändigtvis behöver stå i proportion tillstyrkan i reaktionen. nämnde här ettlägenhetsinbrott.Jag känner till en kvinna som vistats utomlands påen resa och fann hela lägenheten i kaos när hon komhem. Ingenting hade stulits. Det hade bara rörts om.Hon beskrev det så här: Det kändes som om någonkrupit in i min själ och rört om.Den kvinnan var sjukskriven under en lång peri-od, även om många kanske tyckte att det här brottetvar rätt banalt. Men hon reagerade på det sättet.Det finns andra människor som utsätts för mycketgrövre brott men klarar av att återvända till världenoch livet på kort tid.Vi som står utanför kan aldrig döma eller bedömahur människor reagerar. Jag kan inte säga hur jagskulle reagera om jag utsattes för vissa brott, och nikan säkert inte heller göra det.Fru talman! Jag tänker ägna resten av mitt anfö-rande åt att ge ett exempel från verkligheten som jaglärt mig och fått insyn i. Det är ett exempel från män-niskor som jag känner.En kvinna blir våldtagen på väg hem från en fest.Ett samlag fullbordas och hon lämnas slagen ochblödande. Ambulansen kommer, och hon skjutsas tillsjukhus. Hennes man blir kontaktad.Hon har två barn: en flicka på och en pojkepå . Hennes föräldrar bor i samma stad. De är i65-årsåldern. Hon har en syster med familj i sammastad.Mannen och mamman kommer till sjukhuset. Ma-ken är mycket upprörd och arg. Mamman är ledsenoch gråter.Det sker en polisanmälan.Kvinnan kommer samma natt hem till barnen.Hon har svårt att prata om vad som har hänt. Hemmetfylls av skuld och skam.Kvinnan söker inte hjälp. Kvinnans mamma blirsjuk och deprimerad. Hon går till doktorn och fårsömntabletter. Pappan känner sig fruktansvärt otill-räcklig. Han kan inte stötta vare sig sin fru eller sindotter. Dottersonen söker sig till sin morfar, men bådahar svårt att uttrycka vad de känner. Det blir mest pratom annat. De går som katten kring het gröt och tassar.Sonen tror att man inte får prata med mamma ochpappa om det som har hänt.Dottern som är pratar inte med någon. Honskäms för mamman. Hon är också arg på sin mammasom har varit på fest utan pappa och som inte hartagit sig hem på ett säkert sätt, något som mammanalltid försökt att tala om för sina barn att de ska göra.Hon skäms också för mamman, eftersom hon tyckeratt mamman beter sig lite larvigt när hon är på fest.Det blir väldigt skuldbelagt för flickan att prata omdetta.Den våldtagna kvinnan mår jättedåligt. Hon ärsjukskriven från sitt arbete som undersköterska på enkirurgavdelning på ett sjukhus.Mannen som arbetar som snickare har svårt attkoncentrera sig när han är på jobbet. Han undrarständigt hur hustrun har det där hemma. När hankommer hem är han trött eftersom hela familjen soverdåligt. Han och dottern måste hjälpas åt att laga mat,städa, tvätta och handla eftersom hustrun inte orkar.Han tror att hustrun inte vill prata om vad som häntden där kvällen. Den där kvällen, kallar de det somhände. Man nämner det alltså inte vid dess rätta ord,utan kallar det "den där kvällen".Sonen är nästan aldrig hemma. När föräldrarnafrågar vart han ska, svarar han: Ut.Kvinnans berättelse till polisen ger resultat. Honfår identifiera den misstänkte gärningsmannen. Detblir rättegång och han döms till fängelse.Förhållandet i familjen blir allt svårare. Kvinnanäter lugnande mediciner för att orka kliva upp och föratt våga gå ut. Hon isolerar sig från sina vänner ochträffar bara sin mamma och sin syster. Helst vill honträffa dem . För mamman är det okej, menför systern är det svårare eftersom hon har tre barnoch en man som arbetar på obestämda tider.Systern vill gärna träffa sin syster, men känner atttiden inte räcker till, och hon har svårt att förklara försin man varför hon behövs i sin systers situation.Mannen börjar klaga och relationen är långt ifrån bra.Våldtäktsmannen är en 45-årig man. Han har tvåsystrar och en åldrande mamma. Han har alltid be-traktats som en ensling. Han har ingen speciellt brarelation till sin mamma och sina systrar. Händelsengör att systrarna och mamman också mår dåligt.Mamman får ett s.k. hysteriskt anfall och hamnarpå sjukhus. Hon skäms fruktansvärt och vägrar totaltatt prata med någon om vad som hänt. Sjukhusperso-nalen försöker efter bästa förmåga att hjälpa henne,men upplever att det är svårt. Mamman äter sedantidigare sömntabletter, och får nu också lugnandemediciner.Systrarna, båda lärare, vill heller inte prata omvad som hänt. Båda har familj med man och barn, ochingen av dem vill prata med sin familj om vad somhänt. Deras barn lär sig att inte prata om vad somegentligen är det viktigaste i deras liv just , utan detassar också omkring.Den ena systern engagerar sig i sitt arbete. Honutökar sitt motionerande och hinner i princip ingen-ting annat. Den andra blir fruktansvärt arg på sin broroch bestämmer att hon aldrig någonsin mer så längehon lever ska ha någon som helst kontakt med sinbror.Mamman slutar helt att umgås med sina väninnoroch isolerar sig totalt. Hon tänker ständigt på sin sonoch rannsakar sig själv och undrar vad hon sommamma gjort för fel. Hon känner att hon är totaltmisslyckad och en dålig efter domen är den våldtagna kvinnan fort-farande hemma från sitt arbete. Hon har svårt attsova. Hon drar sig undan och vill inte prata om vadsom hänt. Hon vill inte ha någon som helst fysiskkontakt med sin man.Dottern är så gott som aldrig hemma. Hon är utesent , och är ibland borta en hel helg.Sonen har slutat gymnasiet och har fått ettvikariat inom kommunens parkverksamhet. Han letaregen lägenhet, och pratar så gott som aldrig med sinmamma. Han går ofta på fotboll med sin morfar. Detär den enda kontakt han har med sin familj.Mannen går ständigt och funderar på den därkvällen. Han ser framför sig vad som hände ochdrömmer om det . Han bär på en ständigkänsla av maktlöshet och frustration. harhan fått ont i magen. Han väntar på tid på sjukhus föratt undersöka sin mage.Våldtäktsmannen har flyttat till en annan kom-mun. Han använder mer och mer alkohol, och haringen som helst ordning i sitt liv. Han lever på social-bidrag. Hans systrar lever sina egna liv. Den enaförsöker ha lite kontakt med sin bror, men prataraldrig om det som hänt eller om hur hon känner. Denandra håller fast vid sitt beslut att aldrig någonsin merha något att göra med sin bror. Mamman bor sedanett halvår tillbaka på och varken äter ellersover, och hon anser att det är broderns fel att mam-mans situation är som den är. Det stärker henne ihennes beslut angående kontakt med brodern.Så här kan det se ut. Jag tror inte att den här situa-tionen är unik. Jag försöker bara visa hur många per-soner som drabbas när det begås ett brott. Jag försö-ker också visa hur många insatser som behövs ochhur viktigt det är med samverkan för att rätt männi-skor ska ge rätt sorts hjälp.Det är bra med tydligt ansvar som det nya försla-get förtydligar i socialtjänstlagen, men det kan blibättre. Därför tycker jag att det är bra med reservan-ternas åsikter. Vi får då följa upp detta och se hur detkommer att fungera.Anf. 31 ():Fru talman! Det är inte svårt att förstå att den somhar varit utsatt för det brott som beskrivit mår fruktansvärt dåligt.Nästan alla brottsoffer mår mycket dåligt. Detgäller även butiksägaren som varit utsatt för ett van-ligt snatteri. Jag har träffat på ett antal sådana somsitter på kontoret och gråter.Det behövs inte så här ruskiga brott och tragiskaomständigheter för att någon ska må dåligt vid ettbrott.Yvonne deklarerade redan från börjanatt hon inte tänkte kommentera några resurser. Jagska inte tvinga henne till det. Men lite genom att tala om att det finns mångareservationer som hon tycker är bra.