prot · GP0943 · 2001-12-07 00:00:00 — Det systemetvar ganska svårt eller omöjligt att använda för atthjälpa elever.Det betygssystem vi har ska ge ett bevis påhur en elev har uppnått målen. Därmed blir det ocksåett sätt att värna elevens rätt till hjälp och stöd ochtvinga skolan att sätta in åtgärder om elever inte nårmålen. Det är kanske betygens viktigaste uppgift.Gunnar sade en mycket intressant sak somjag gärna skulle vilja få utvecklat på denna kortastund, nämligen att de studieförberedande program-men har för höga kunskapskrav. Kan GunnarGoude utveckla det lite? Vilka program är det somdet gäller? Gäller det naturvetenskapliga programmet,där de allra flesta elever klarar sig alldeles utmärktgenom utbildningen? Gäller det samhällsprogram-met? Vilka program handlar det om?Redan i dag har vi alltför dåliga förkunskaper. Detär för få människor som efter gymnasiet har läst såmycket matte och så mycket språk att de kan gå vida-re till olika högre utbildningar. Det är ett stort pro-blem. Är det inflytandet att minska förkunskapskra-ven ytterligare som tänker utöva på rege-ringen om samarbetet med regeringen fortsätter?Anf. 83 () replik:Fru talman! Man ägnade i det gamla systemet storomsorg åt att utforma betygssystemet så att det skullekunna vara en hyfsad mätare på kunskap. Man hadestandardprov för riket och förankrade kunskapskra-ven i de kursplaner man hade efter innehållet, osv.Det görs inte nu.Jag vill inte alls tillbaka till det gamla systemet.Det har visat sig både ganska irreliabelt och hadedåligt prognosvärde när det gäller både studiefram-gång och yrkesframgång. Det var bra att man lämna-de det systemet. Olyckan var att man hamnade i detnya systemet. Här kan man inte ens rangordna ele-verna.Det nya systemet är ett betygssystem som saknartrovärdighet. Det har låg reliabilitet. Det är som attmäta längd med ett gummiband. Det beror på hurmycket lärare sträcker osv. Det blir olika för olikalärare och olika normsystem i olika skolor osv.Det är naturligtvis inte något bra pedagogiskthjälpmedel, och det är absolut inte något bra urvals-medel för antagning till högre utbildning. Det harHögskoleverket också konstaterat vid det här laget,och vi ser fram emot att det ska försvinna.När det gäller kunskapskraven i gymnasiet får del av de elever som går de teoretiska program-men, t.ex. naturvetenskapliga programmet, ägna all-deles för mycket kraft åt att i konkurrens med andraelever försöka få betyg så att de ska komma in på dehögskoleutbildningar som de sedan vill fortsätta på.Det är en hård press på elever när de är i de årendär de skulle behöva göra så mycket annat. Förstastegen in i vuxenlivet ska inte tas bara hängande överläxboken. Eleverna börjar få intressen för musik,litteratur osv. Jag har talat mycket om det. Det finnsså mycket som ungdomar i de åldrarna skulle behövaägna sig åt för att få en bra personlighetsutvecklingoch lära känna livet på ett lite annat sätt.Där bör man snarare skära ned tiden för kunskap-sinhämtande. Det är vad vi tycker.Anf. 84 () replik:Fru talman! Bristerna i dagens betygssystem - ochjag kan hålla med om att de finns - är framför allt attvi ännu inte har gjort tillräckligt mycket arbete för attgöra betygen likvärdiga med hjälp av nationella provoch andra saker. Jag önskar att både regeringen ochSkolverket tar initiativ till att det arbetet förstärks.Det är felet. Själva systemet som sådant är mycketbättre än det gamla systemet.Jag kan hålla med om att ungdomar naturligtvisbehöver till annat än skolan. Det har vi säkert allaupplevt. Hade de fått med sig så mycket från grund-skolan att de slapp repetera när de börjargymnasieskolan kanske de skulle få mycket mer tidöver för musik, litteratur och nöjesliv.Slutsatsen jag ändå drar av inläggär att om och får bestäm-ma kommer vi att minska kraven på teoretiska kun-skaper i gymnasieskolan. Det kommer att bli färrespråk, inte lika många mattekurser osv.Anf. 85 () replik:Fru talman! Vi delar inte synen på vad kunskapär. Det är inte mindre kunskap för att man får kun-skap som är relevant.Det gäller de frågor som är relevanta för ungdo-mar i den här åldern. Det gäller livsfilosofiska frågor,förhållandet till kamrater och kamratkretsen, förhål-landet till andra könet, att man blir kär för förstagången, att man börjar intressera sig för vad de vuxnagör på arbetsplatserna, APU:ns betydelse osv. Själv-fallet är alltihop detta kunskap.Det vi talar om är obalansen mellan de olika kun-skapskraven. Det finns för lite tid till de livsfilosofis-ka frågorna, den estetiska verksamheten och de soci-ala bitarna. Det är för mycket tid som ägnas åt attungdomar hänger över läxböckerna för att få kunska-per i fysik, kemi och matematik. Det är kunskapersom de som vill tillägna sig dem mycket lätt kantillägna sig när de kommer vidare in i högskolan, somockså kommer att vara öppen för alltfler.Där delar vi inte kunskapssynen med Folkpartiet.Anf. 86 () re-plik:Fru talman! säger att problemetmed mobbning i första hand beror på brist på resurseri skolan och avsaknad av mobbningsprogram i kom-munerna. Jag kan hålla med om att det är viktigt föratt möta mobbningen när situationen väl har uppstått.Där har vi inte varit så bra. Det har inte funnits resur-ser och möjligheter. Den delen är väldigt bra.Jag vill fråga om han kan se attökat våld och mobbning egentligen beror på brist pånormer och regler. Det beror helt enkelt på att vi intehar gett oss tid att vara med barnen och vara förebil-der för barnen. Vi har själva vållat detta hårdare kli-mat hos barnen. Vi har ändrat villkoren för dem.Många undersökningar visar att barnen är merstressade, mer otrygga och mer vilsna. Kan GunnarGoude säga att det kanske finns ett samband ocksåmed det? Det är viktigt om vi verkligen vill komma åtmobbningsproblemet och våldstendenserna på långsikt att vi kan se detta och börjar åtgärda det redan itidiga barnaår.Anf. 87 () replik:Fru talman! Jag håller helt och hållet med ErlingWälivaara. Vi säger egentligen samma sak. De resur-ser jag tänker på är just resurser i form av fler vuxna iskolan. Det ska vara fler lärare och fler vuxna så inte lämnar någon enda elev utanför.De som lämnas utanför och inte får det behov avstöd som de har tillgodosett är t.ex. de som vi nu sersom underkända i betygsstatistiken. De har fått bety-get Icke godkänd och hålls utanför. Det är i den grup-pen vi hittar de utagerande eleverna, de som bråkaroch på olika sätt protesterar mot den verksamhet somde inte är delaktiga i.De måste kunna komma in i skolans arbete. Det ärde vuxna - lärarna, specialpedagoger osv. - sombehöver ta tag i problemen. Men det återspeglar na-turligtvis också samhället utanför. Vi har ett samhällesom är något besvärligare att hantera i dagens situa-tion än vad det var sedan.Mobbningsprogrammen är viktiga. Lagstiftningmot mobbning är viktig. Det gäller nu för kommu-nerna att se till att skolorna verkligen arbetar medproblemen. Jag tror att det blir allt lättare att klara avdem i takt med att resurserna kommer.Det är svårt när man är för få på en skola att skötat.ex. vaktarbetet och sådana frågor. Man har intetillräckligt många lärare eller personer ur personalenute på skolgårdarna för att se vad som händer ochordentligt ta tag i frågorna direkt när problemen dykerupp.Anf. 88 () re-plik:Fru talman! All expertis är överens om att de treförsta åren i ett barns liv är oerhört viktiga. Det är dågrunden för värderingar och det empatiska tänkandetinplanteras i barnen. Det är väldigt farligt om vi baragör mobbningsproblemet till ett skolproblem ochanser att det är där som problemet helt plötsligt upp-står. Expertisen säger att det har byggts upp redanföre förskoletiden i tidiga barnaår.Jag tycker att det är väldigt bra att delar uppfattningen att vi måste se på helheten.Jag blir då lite villrådig. Hur kan maxtaxan åstad-komma att man får mer tid för barnen?Anf. 89 () replik:Fru talman! Maxtaxan är ju inte till för att lösa detproblemet. Däremot är de kvalitetsförstärkningar på500 miljoner ett litet bidrag till att öka lärartät-heten på förskolorna där barngrupperna nu är förstora för att man ska kunna hantera de problem somErling Wälivaara talar om.Förskollärarna säger ofta att de på förhand kantala om vilka barn som kommer att bli problembarn iskolan. Då menar de antingen de som kommer att fåsvårigheter med läs- och skrivundervisningen eller desom är blivande mobbare.Jag vet inte om det är sant eller inte, men jag tror,precis som , att man kan åstadkom-ma mycket goda resultat genom en bra förskola ochgenom att göra det möjligt för de föräldrar som vill barn i förskolan att placera dem där. Då är natur-ligtvis maxtaxan ett medel, men den ändrar ju ingen-ting på undervisningssidan. Maxtaxan gör det möjligtför fler föräldrar att utnyttja förskolan.Det är riktigt som säger, att detre första åren är viktiga. Vi i delar upp-fattningen att det är hemmiljön och den nära kontak-ten med föräldrarna som är det viktiga. Förskolan kanvara ett komplement för dem som inte har möjlighetatt vara hemma med barnen. Barn harinte så stort behov av den sociala situation som för-skolan erbjuder. Det är mera den dagliga vuxenkon-takten och samtalet med vuxna under språkutveck-lingen som är viktigt.Men vi har nog en samsyn när det gäller de tidigabarnaårens betydelse för en bra personlighetsutveck-ling.Anf. 90 Statsrådet ():Fru talman! I morse när jag slog på TV-n möttesjag av , rektor på , ochLinnea , elevrådsordförande på förde ett samtal om hur man har det i skolan.Börje deklarerade klart och tydligt: Jutidigare vi kan möta barnen i förskolan, ju tidigare vikan tala om normer och regler, desto bättre är det förbarnens fortsatta utveckling. Med ett nära samarbetemed föräldrar och med mer personal i skolan ger vide största möjliga förutsättningarna.Linnea talade om sitt arbete som ordförandei ett elevråd, om kamratstödjarna, om vikten av attingen ska stängas ute. Hon fick den direkta frågan:Tycker du att mobbare ska avstängas och flyttas på?Linnea svarade: Ja, när det ytterst inte går att lösa påannat sätt. och är för mig mycket braföredömen för hur de som arbetar i skolan kan göraen god insats, personal och elever tillsammans.Som flera talare har sagt vill också jag sä-ga grattis till . Det var roligt att få veta attjust en skola skulle få utmärkelsen kvalitet2001. Det har man fått i konkurrens med företag inäringslivet. I finns det en skylt där detstår: "Jag kan. Jag duger." Det är ett oerhört bramotto. är duktig också på att dokumenterahur man för sin kunskap vidare och hur man utveck-las.Fru talman! I mitt anförande tänkte jag beröra treområden: det livslånga lärandet, skolans två uppdragoch att alla elever ska ges stöd för att nå målen.Vi har passerat jordbruks- och industrisamhäl-let. Vi är mitt uppe i ett kunskapssamhälle. Dettaställer krav på oss politiker och på omvärlden. Allamänniskor har rätt till kunskap ständigt under sinlivsutveckling.Vi måste se till att det finns en hög kvalitet så attbarn, elever, studerande och vuxna får de kunskaperoch färdigheter som är viktiga för deras framtid. Ettlivslångt lärande ska starta i förskolan, gå vidare in ivuxenutbildningen och gälla i hela livet.Det andra området som är skolans två uppdraghandlar om att ge eleverna kunskap och trygghet.Låt mig först börja med kunskapsmålen. Riksda-gen har tydligt visat vilka mål som ska gälla genomläroplaner, genom kursplaner och genom det betygs-system som vi har . Det är bra att vi har ett tyd-ligt målsystem. Det är också oerhört viktigt att alla fårveta när de börjar i skolans värld vilka målen är ochhur de ska kunna nå dem.Vi kan se resultaten i skolan , t.ex. för ämnetsvenska. I årskurs nio nådde 94 000elever målen för svenska, 4 000 elever gjorde detinte. 91 000 elever nådde målen i matematik, 7 000gjorde det inte. Vår uppgift är nu att se till att allaelever når de mål som vi har satt upp. 94 000 och91 000 är givetvis oerhört många elever, och det är ettbra resultat som de har presterat. Vår uppgift gällernu de 4 000 och 7 000 som inte har nått målen.Vi kan inte sänka ambitionerna, och vi ska intesänka kraven. Då gör vi dessa elever en otjänst. Viska hålla fast vid ambitionerna och kraven. Det ärvägen dit som vi måste bli bättre på. Och hur gör vidå?En väg är - som flera talare har nämnt -att det finns tillräckligt med personal. Vi har gjorten stor satsning. Inom ska det finnas merän 15 000 nya jobb i skolan. Jag har fått den förstaredovisningen av vad som har skett under hösten.Vilka är det som har blivit anställda? Tre fjärde-delar är s.k. pedagogisk personal, specialpedagoger,lärare och rektorer. Det ger en möjlighet att skapamindre undervisningsgrupper för dem som inte harnått målen.Det är oerhört viktigt att vi slår fast atteleverna är olika och att de därför måste få utbildningpå olika sätt. En del elever behöver en liten grupp föratt kunna få lugn och ro i sin utveckling. Andra behö-ver en liten grupp därför att de måste ha ett strukture-rat schema inom fasta ramar för att kunna fungera.Det är inte säkert att man alltid behöver vara i enliten grupp, men man behöver det kanske för en litentid eller delar av tiden för att sedan komma med i denstörre gruppen och vara tillsammans med sina andraklasskamrater. Den möjligheten finns nu.Därför förstår jag inte när sägeratt dessa personalförstärkningar inte är nödvändiga.Men hur ska vi då kunna ge de elever som behövermer stöd en chans att nå målen?En annan förutsättning är att personalen ska varavälutbildad. Vilka merkunskaper behöver då perso-nalen ute i skolorna? En del av de satsningar somregeringen har gjort och gör handlar om ITIS, att geså många lärare som möjligt en kompetens om denpedagogiska utvecklingen när det gäller IT. Det äroerhört bra. 70 000 lärare, och då inkluderas ävenlärare inom vuxenutbildningen, har tagit del av dennakompetenssatsning. Det hade varit en omöjlighet förkommunerna att genomföra detta under de kärva tidersom har varit. Det var därför viktigt att regeringen togdet här initiativet och gav denna möjlighet för såmånga lärare.Den specialpedagogiska kompetensen måste blibättre. Många av de lärare som finns ute i sko-lorna har aldrig fått en specialpedagogisk kompetens.Det ingick inte i deras lärarutbildning. ser vi tillatt bredda kompetensen både för de enskilda lärarnaoch för skolledarna. Återigen: Vem tjänar på detta?Jo, givetvis alla elever, men allra mest de som behö-ver mer stöd än andra.Vi lever i ett mångkulturellt land där det finnsmånga nationaliteter, det är bra. vet vi attdet kan krocka mellan människor med olika bak-grund, olika traditioner och kulturer.Vi behöver alltså mer kunskap om hur vi mötervarandra, hur vi gör dessa möten på ett bättre sätt ochhur vi visar respekt för varandra fast vi är olika. Vibehöver också se till att ta död på många fördomarsom dessvärre finns.Att läsa och skriva, att känna en njutning i läsan-det är viktigt. På detta var vi inte så bra enligt densenaste . måste vi fortsätta attfundera: Kan vi stärka skolbiblioteken? Ja, vi avsätterpengar till det och rustar dem mer. För mig när jagvar liten var det bästa som fanns att gå till skolbibli-oteket. Jag kan känna dofterna när mankom in i det speciella rummet. Låt oss se till att allavåra ungar känner det här och njuter av att få boken isin hand, inte bara för nyttan utan också för glädjeninom sig.Vi avsätter pengar till lärarna i syfte att titta påhur vi använder betygen och våra nationella prov. Dethar ju visat sig att varken lärare eller elever är nöjdamed det system som är . Jag kan förstå det, fördet gick väldigt fort när vi fick nuvarande betygssys-tem, och man fick ingen möjlighet att lära sig det. Nugör vi en stor utbildningssatsning tillsammans medlärarorganisationerna. Vi utgår från deras frågor ochser till att vi får en bättre och likvärdig nationell be-dömning. Det är också viktigt just för den nationellalikvärdigheten.Var och en är olika, inte en lik den andra. Vi be-höver olika tid, som många har sett, att ta oss framhär i livet. är det faktiskt stora bromsklotsarsom växer, och då får vi stanna upp ett tag innan vikan gå vidare.Jag tror oerhört mycket på den individuella plane-ringen, att se varje elev. Det målet ska vi nå. Men jaghar också erfarit att alla inte är där . Därför är detnu viktigt att vi via går ut och ger kunska-pen till ännu fler lärare om hur de ska göra på sinskola för att utveckla den individuella planeringenoch se varje elev.Riksdagen har fått på sitt bord en proposition omhälsa, lärande och trygghet. Vi avsätter nu ocksåpengar för att den verkligen ska kunna genomföras.Den erfarenhet som jag har är att vi som politiker oftafattar besluten, men att vi inte låter pengarna kommamed som ger möjlighet och tid att träffas och lära merom de politiska besluten och vad de innebär. Det ärbra att vi nu markerar att vi tycker att den här propo-sitionen är viktig.När det gäller matematiken avsätts pengar till så-väl ungdomsskolan som till vuxenutbildningen. Jagfick för någon vecka sedan en rapport från Centrumför matematikundervisning, som vi har inrättat. Manhade uppdraget att fundera över hur vi blir bättre påmatematik. Hög tid för matematik, sade de och läm-nade elva förslag på bordet till mig. har jag attfundera över vilka av de elva förslagen vi ska arbetavidare med. Om det tänker jag återkomma till riksda-gen. Vi kan bli bättre när det gäller resultaten i ma-tematikundervisningen. Den kan också bli roligare.Skolverket har också fått speciella pengar för attföra en dialog med kommunerna. sade någonfrån medierna och fnyste. Jag ska intesäga vilket. Men självklart är det viktigt att vi disku-terar måluppfyllelsen. Här har vi alltså ett antal skolorsom inte har nått de mål som vi vill att de ska nå.Ett exempel kan jag ta från . be-sökte och de skolor som var berörda, samtalademed dem om vad det är som brister. Svenska, matteoch engelska, svarade skolan. Vi är inte heller bra påden ämnesövergripande övergången från grundskolantill gymnasiet. har man gjort upp ett program.Man vet vad man vill, och hade med sig2,som kunde finansiera de olikaåtgärderna. Det som ska ske är att de lokala kom-munpolitikerna ska säga ja till pengarna. Men då blirdet ju en samverkan mellan , den enskildaskolan och de kommunala politikerna. Det är alltsåinte en dialog med tomma ord. Det är en konkrethandling och, som också någon sade, förhoppningsvismåste detta ge ett resultat. Det hoppas givetvis jagockså.Det är viktigt också att vi får en fördjupad kun-skap genom forskningen. Regeringen har under ettantal år inrättat olika typer av centrum som ligger vidvåra universitet och högskolor för att ge merkompe-tens inom vissa ämnesområden. Där finns t.ex. mate-matik, kemi, fysik, teknik och värdegrunden. Vi harnu i budgeten också aviserat nya centrum för biologioch bioteknik, idrott och hälsa.Det är alltså på det sättet som jag ser att vi skakunna nå måluppfyllelsen när det gäller kunskapen.Men det var ju inte bara de traditionella kunskapernasom det gällde. Det var ju också detta med trygghe-ten, att nå målen när det gäller demokratin.Linnéa sade i TV: Är man trygg, då lärman sig. Och precis så är det.Vi måste alltså ha en skola dit man går med gläd-je, om man är vuxen eller om man är elev, och fårkänna tryggheten.Tre fjärdedelar av den personal som anställdes tillhösten är inom den mer pedagogiska inriktningen.Vilka är då de andra? Ja, här hittar jag psykologer,kuratorer, sjuksköterskor, socialsekreterare, bibliote-karier, skolvärdinnor, kulturarbetare - alltså de sombehövs för att tillsammans med övrig personal skapaden här tryggheten för eleverna. De är fler vuxna. Detär fler som ser eleverna. Eleverna blir både sedda ochlyssnade på.I har man utbildat resursassistenter,som är vuxna med skiftande bakgrund och som har enutbildning i arbetsmiljö-, etik- och livsfrågor, vilketär oerhört viktigt.Vi ser till att lagarna blir tydliga. Vi ser överskollagen. Vi har skärpt lagstiftningen när det gällermobbning. Vi har en stor kampanj som vi kallar Till-sammans mot mobbning.Till sist de elever som inte har nått målen. Varjeåtgärd vi vidtar för de många gynnar oerhört mycketde elever som behöver mer stöd än andra. Vi måstefortsätta att utbilda lärare till elever med funktions-hinder. Vi tillsätter en utredning om läromedel förelever med funktionshinder. Vi måste ha hjälpmedelsom gör det lättare för dem i deras studiesituation. Viska också se över hur vi kan hjälpa och stötta eleversom går i särskolan och i särvux.När statsministern i en valrörelse säger att skolanär viktig, då blir jag glad och stolt som socialdemo-krat, för regeringen bedriver och ska fortsätta attbedriva ett målmedvetet arbete för att förbättra må-luppfyllelsen för att barn, ungdomar och vuxna ska fåde kunskaper de vill ha och behöver och för att barnoch ungdomar ska känna sig trygga.Anf. 91 () replik:Herr talman! Naturligtvis är det väldigt viktigt,som skolministern säger, att elever får hjälp och stödså tidigt som möjligt. Det bygger på att vi har ettutvärderingssystem som gör att vi upptäcker när ele-ver behöver hjälp . Ett viktigt inslag, inte detenda, i detta utvärderingssystem är betygen, därför attbetygen är en klar information om att du har nåttmålen eller att du ännu inte har nått målen men medhjälp kan nå målen.Jag ställde i mitt anförande en fråga om betygen.Även ställde en fråga om bety-gen fast utifrån ett annat perspektiv. Mot bakgrund avde senaste årens diskussioner om betygens vara ellerinte vara, om betygsgränser i de nationella proven,om att avskaffa kravet på betyget Godkänd för attkomma in på gymnasieskolan skulle jag vilja höra -och jag tror att många är intresserade av att höra - hurskolministern ser på betygens framtid.Jag skulle också vilja höra , med tanke på alltsom har hänt , vilka lagändringaroch förordningsändringar skolministern överväger föratt stärka arbetet mot mobbning och för att göra merkraftfulla insatser möjliga.Anf. 92 Statsrådet () replik:Herr talman! Precis som jag sade i mitt anförandesatsar vi nu på en bred kompetensutveckling för allalärare som berörs av frågan om betygssättning ochnationella prov. Vi gör det för att vi ska få en likvär-dig bedömning. I den utbildningen ingår också attsätta betyg i de nationella proven.Hur framtiden ser ut och hur många program detkommer att finnas i den framtida gymnasieskolankommer vi snart att få veta, när Gymnasiekommitténlämnar ifrån sig sitt betänkande.År 1989 fattade beslut om att vi skulleha en gymnasieskola där alla ungdomar får sitt förs-tahandsval tillgodosett. har det gått ett antal årsedan dess. Jag siar ju om 2010, om att vi kanske dåär framme vid målet att alla ungdomar får sitt första-handsval tillgodosett när de kommer in på gymnasiet.I det läget använder man ju inte betyget för att kom-ma in på gymnasiet. Då försvinner alltså betygetsfunktion som urvalsinstrument.Däremot har jag och den socialdemokratiska kon-gressen slagit fast att det är oerhört viktigt att få enbekräftelse på vilka kunskaper man har och var manbefinner sig i fråga om de mål som skolan har sattupp.Jag har en fråga till . Det är betydligtärligare tag från . De säger nej till deöronmärkta statsbidragen till skolan. Det är ett ärligtbesked som ger. Men sägerhär: Vi säger ja men vi tror inte på vad vi gör. Vadmenar då egentligen ?Anf. 93 () replik:Herr talman! Alla pengar som vi får möjlighet attföra över till skolan behövs. Men vi anser att pengar-na skulle kunna användas mycket bättre. Det är näm-ligen så att en bra skola kostar pengar. Men en dåligskola kostar ännu mer pengar. Om vi fick rätta till debrister som vi talar om i övriga motioner skulle de härpengarna göra mer nytta. Vi har ju också haft yrkan-den om hur pengarna ska användas.Det har ju en viss betydelse vad man säger ävenutanför det här huset om man är minister eller riks-dagsman. Skolministern sade på partikongressen atthon inte trodde att betygen skulle vara kvar i grund-skolan, i varje fall inte som urvalsinstrument. Jag harinte fått något riktigt svar på om de ska vara kvareller inte.