prot · GO0956 · 2001-01-25 00:00:00 — Vill man diskutera den exaktautformningen av bostadspolitiken gör man det medbostadsministern.Jag vill betona att jag inte är, som det beskrivshär, den förste s.k. storstadsministern i regeringen.Jag fullföljer det uppdrag som hadeföre mig, dvs. att i en mening vara ansvarig direkt,nämligen för storstadsavtalen, och dessutom för kam-pen mot segregationen.Det kallas i den allmänna debatten för storstads-minister. Jag vill också spela en större roll som en avdem som försöker samordna viktiga delar av rege-ringens politik som berör storstaden. Det har inter-pellanterna också mycket riktigt frågat om. Dit hörtransportområdet och bostadssituationen och ocksåmer allmänt vad stat och storstad gemensamt kangöra för att förstärka tillväxten i en så viktig regionsom Stockholm.Jag bor själv i storstaden och vill vara med ochbeskriva storstaden, inte bara som ett problemområdeutan som ett fantastiskt ställe att bo i med den mång-fald och de olikheter som präglar vårt Stockholm.Jag har i interpellationssvaret försökt lämna enförvisso kortfattad men ändå saklig redogörelse förett antal direkta arbeten som pågår i Regeringskansli-et på alla de områden som de tre frågeställarna harberört. Jag har berört hur regeringens direkta ansvarför bostadspolitiken bör utformas. I den frågan åter-kommer regeringen i vårpropositionen. Det handlarockså om ett ansvar, eftersom den politiska ledningeni så markant drar sig undan detansvaret, något som alla tre frågeställarna sorgfälligtundviker, som om den politiska ledningen i storstads-kommunen inte har ett smack med utvecklingen avstorstaden att göra.Jag har också försökt redogöra för hur regeringenoch olika aktörer i gemensamt måsteskärpa ansvaret när det gäller transportproblemen. Om man inte löser dem på ett bättre sätt äntidigare riskerar man att hämma tillväxtmöjligheternaför storstaden. Det är helt riktigt beskrivet i interpel-lationerna. Det är ett viktigt arbete som sker mel-lan regeringen och olika aktörer i Stockholm.Jag får många konkreta frågor som rör andra mi-nistrars direkta ansvarsområden, t.ex. bostadspoliti-ken. Det ställs frågor om ifall det är rimligt med lägrehyror i innerstaden än i . Hur hjälps den situ-ationen upp av att man gör sig av med så många av defå hyresrätter som finns i innerstaden? Var är ansvaretoch helhetssynen hos er som frågar?Allmänt vill jag dock säga, för att hålla med omen del av beskrivningarna i de två interpellationersom har lämnats: är enda egent-liga storstad.Tillväxten i ett land går inte att fördela i den me-ningen att man genom att minska tillväxten i Stock-holm skulle kunna flytta den någon annanstans. Helalandet är beroende av att är den tillväxt-motor som den är , och att inte t.ex. transport-problem, bostadsproblem och arbetskraftsbrist riske-rar den situationen.Som det står i någon interpellation: Stockholmkonkurrerar inte med , utan med ochParis. Vi har alla ett gemensamt ansvar för hur manbeskriver Stockholmsregionen.Jag kommer ändå som direkt ansvarig att fortsättakampen mot segregationen som en viktig del också istorstadspolitiken.Anf. 20 ():Fru talman! Jag vet att är stockhol-mare och har stor förståelse för våra problem, möjlig-heter och behov. Vad jag var ute efter är innebörden iatt bli utnämnd till storstadsminister. Vi är mångasom räknar in mycket mer uppgifter i det än vad Mo-na visar i interpellationssvaret.Jag förstår att det var sant det som jag läste i intervju i , därMona säger: Det var integrationsminister jagville bli.Det syns i den förda politiken.Jag menar dock att man då inte ska använda be-nämningen storstadsminister och påstå sig föra enstorstadspolitik. Integration är viktig - tro inte att jagmenar någonting annat - men det är bara en storstads-fråga och en bråkdel av storstädernas problem.Jag går tillbaka till interpellationssvaret, somhandlar om infrastrukturen. Våra problem har varitkända länge, och jag tycker att inrättandet av densärskilda beredning som ska tillsättas för att verka fören förbättrad transportsituation i Stockholmsregionenär ett bra initiativ. Näringsministern presenteradedenna avsikt eller däromkringoch lovade då att inrättandet skulle ske skyndsamt,men jag har letat och letat och inte kunnat hitta direk-tiven. Det står i svaret att de antogs . Jaghar tagit fram en lista över kommittédirektiv som harbeslutats fr.o.m. och fram till ,och jag har inte lyckats hitta dem där.Hur är det? Har möjligen ministern fel i sitt svar?Finns direktiven, eller ligger de möjligen i en låda pådepartementet utan att ha offentliggjorts? Och hur gårdet? Om inte, när kommer denoch hur kommer den att vara sammansatt?Vi som bor i storstäderna och vi som ser det här urett Stockholmsperspektiv har alltså många obesvara-de frågor. Vi vill att det ska börja hända saker. Det ärnaturligtvis svårt för , eftersom ansvaretinte ligger på hennes axlar - tyvärr, kanske jag skasäga i det här fallet - och frågorna ska hanteras iandra departement. Men kan åtminstonelova att internt i vara storstädernasrepresentant och pressa på hos berörda departement,så att inte departementen fattar beslut utan att Stock-holmsperspektivet ordentligt finns med?Vi är många som då och då får en stark påminnel-se om att ofta - som det - är styvmoderligt behandlat i Rege-ringskansliet. Jag hoppas att det har framgått att jagväntar mig väldigt mycket av , men jagkänner också lite av besvikelse över att hon har entitel och en uppgift som egentligen är utan innehåll,befogenhet och ansvar när det gäller de flesta viktigafrågor, integrationen undantagen.Anf. 21 ():Fru talman! Det är svårt när man kommer frånskilda partier, men jag skulle önska att försöka ikläda sig rollen som moderat företrä-dare för den här regionen och ställa sig frågan: Hurser vi på socialdemokraterna?Det finns ingen annan del i landet där socialde-mokraterna är så svaga som i . Deär i opposition i 18 kommuner och i . Jaghar också en allmän känsla att partiet centralt knapptens litar på sina egna företrädare på lokal nivå. Dethar pratats en hel del om det. Det ska kanske mestavfärdas som spekulationer, men det nämns ofta.Regeringens politik harpräglats av en närmast förvånande nitiskhet när detgällt att försöka med lagstiftningsmakten sätta stoppför det som och andra borgerliga partierutför i eller t.ex. i krans-kommunerna. Naturligtvis sker det från utgångs-punkten att socialdemokraterna inte tycker likadant,men sådana är ju demokratins spelregler. Det har härfaktiskt handlat om att ge sig på en lokal nivå, ochman har snart sagt inte dragit sig för någonting. Dethar gällt bostäder, hälso- och sjukvård och friskolor.Det verkar vara fel på det mesta när regionens valdaombud faktiskt ska göra någonting.Detta kantas med omdömen som tyvärr ibland ärnärmast allmänt nedlåtande mot storstaden som så-dan. Därför var det viktigt att i densenare delen av sitt anförande faktiskt framförde liteandra funderingar - att tillväxten är viktig och inte kan tro att det blir bättre i andra delar avlandet av att man tar saker från . Men omman nu har den insikten måste politiken också totaltsett präglas av den.Det är då allvarligt att , även om honnu öppet erkänner att hon inte har så mycket konkretatt göra i storstäderna, som statsråd är så avlövad påinflytande över det som faktiskt påverkar storstäder-nas och kanske framför allt Stockholmsregionensutveckling.Jag har tidigare stött på att politiker använder be-teckningar på saker som inte riktigt stämmer med detinflytande som de har. Jag tror att det är stor risk föratt man gör det i tidningsartiklar o.d. När det skärskå-das blir då beskedet: Ja, det är egentligen inte jag somhar makten över detta osv.I valrörelsen var jag mycket i . Det är en kommun 13 kilometernorr om med 60 000 invånare. Jag följdeden socialdemokratiska valrörelsen där, och det varärligt sagt snart gjort. Jag följde den ganska noga, ochdet kom en gång en central företrädare. Det var ThageG. , som under en lunchrast kom i statsråds-bil till ett torgmöte. Han sade någonting om utjäm-ningsskatten som jag tror tyvärr inte var riktigt, ochsedan åkte han i väg. Mer var det inte. Det var decentrala socialdemokraternas deltagande i valrörelseni Täby.Jag antar att det där beror på att det inte är någonidé att göra mer. Man har förlorat så mycket stöd,man vinner ingenting på att åka ut till osv. Pro-blemet är att det finns rätt många väljare där ute ochatt också de har rätt att få besked. De stöter då på sinalokala socialdemokratiska företrädare och frågar omutjämningsskatten och fastighetsskatten.De lokala socialdemokraterna säger då: Ja, vihåller med er. Också vi är emot utjämningsskatten,och vi tycker att fastighetsskatten slår på ett olyckligtsätt. Jag skulle här t.o.m. kunna läsa upp sådana utta-landen som socialdemokraterna har gjort i kommun-styrelsen.Detta, mina vänner, är demokratins kapitulation.Lokala socialdemokrater står inte för det som centralasocialdemokrater, de som har makten, har genomfört.De låtsas inför väljarna att det går lika bra att rösta påsocialdemokraterna, eftersom de då får samma politiksom den som för i kommunen.Detta stämmer inte. När vi frågar det statsråd somska ha ansvaret visar det sig att inte heller hon riktigthar makten, trots att hon säger bra saker. Så här kanman inte hålla på. Till slut måste det på den andrasidan finnas någon som har makt och inflytande attstå för det som man säger. Det är först då som demo-kratin fungerar.Anf. 22 ():Fru talman! Statsrådet påstår att denpolitiska majoriteten i undandrar sigansvaret för situationen i . Det är sådantstruntprat som jag tycker att vi ska bespara oss. Jagtror att det finns många bra exempel på samarbetesom kan utvecklas mellan staden och regeringen,även om de står för skilda politiska majoriteter. Delokala utvecklingsavtalen har, såvitt jag har förstått,gett en god kommunikation mellan staden och rege-ringen.Visst kan bli bättre på olika sa-ker. Det finns där interna konflikter som måste hante-ras i olika sammanhang, men det ligger många frågorpå regeringens bord, och det är bl.a. dem som vi pe-kar på.Statsrådet säger att hon har ansvaret för kampenmot segregationen och för samordningen av politiken.När det gäller samordningspolitiken är det viktigt attstatsrådet agerar som ett slags storstadens talesman iRegeringskansliet och även bildar opinion i olikafrågor. Det är samma sak med en ungdomsminister.Ungdomsministern har vissa ungdomsspecifika frågormen också ett ansvar för övriga frågor i ett ungdom-sperspektiv, vad gäller arbetsmarknadsfrågor o.d. Jaghoppas att vill agera som den som talarför storstadens specifika perspektiv.När det gäller att göra sig av med lägenheter i in-nerstaden ska man komma ihåg att två tredjedelar avde ombildningar som har skett frånhyresrätter till bostadsrätter har gjorts hos privatahyresvärdar. Det är där som den stora omläggningenhar skett. Vad beror det på? Jo, det är inte lönsamt attförvalta hyresfastigheter. Det är bättre ekonomi attsälja dem till bostadsrättsföreningar.Varför gör de privata hyresvärdarna detta? Jo,därför att vårt system inte fungerar. Hotet mot hyres-rätten ligger i det system som regeringen har ansvaretför. Detta tycker jag att statsrådet borde inse.Vad gäller kampen mot segregationen är det ettfaktum att vi har ett hyressystem som gör det dyrareatt bo i än i innerstaden. Det måste bekymraen minister som har ansvaret för integrationsfrågornaoch även för storstadsfrågorna.Anf. 23 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig först tjata lite om den for-mella beskrivningen. Det är inte jag utan interpellan-terna som kallar mig storstadsminister. Jag är ministermed särskilt ansvar för storstadsavtalen och kommersjälv att försöka att i större utsträckning fungera ock-så som en samordnare och så att säga som en röst förstorstaden.För den som vill diskutera bostadspolitik har vidock en minister med ansvar för det. Om IngerStrömbom verkligen på allvar menar att jag ska hadet direkta ansvaret i regeringen för allt som rör stor-staden, räcker det ju med en enda minister. Det finnsväl ingenting som inte någonstans på Finansdeparte-mentet, på osv. har direktinverkan på . Därför är det viktigt atthela regeringen förstår och känner ett ansvar, givetvisockså för hela landet. Dit hör också situationen istorstaden frågade efter direktiven till be-redningen om transportsituationen. Jag har dem här imin hand och överlämnar dem gärna. De belyser påett väldigt tydligt sätt de viktiga uppgifterna att skapaen tillräcklig vägkapacitet mellan norra och södraStockholmsregionen, en tillfredsställande flyg-platskapacitet, förbättringar av transportsystemet osv.Vi är härvidlag nog överens om väldigt mycket. Härhar vi problem, och ansvaret ligger gemensamt hosstatliga, lokala och regionala instanser. De problemenmåste vi lösa gemensamt.Det uttrycktes en förhoppning om att jag skulleligga på, kämpa på och uttala mig. Visst, men deträcker inte med det. Vi måste också gemensamt visaresultat. Men visst vill jag vara med i den debatten.Jag hoppas också att frågeställaren ligger på de direktansvariga i storstadskommunen . Jag hop-pas åtminstone att tycker att ansvaretär delat mellan regeringen och den direkt politisktansvariga ledningen i stadshus.Jag ska rikta mig till . Även omvi kan dela mycket av beskrivningarna och tyckamycket lika är inte storstadspolitik någonting neutralt.Det är också politik. Det handlar också som syn påutförsäljningar, privatiseringar, skattepolitik ellerbostadspolitik. Låt oss inte låtsas att bara därför bor i en storstad ska man direkt tycka likadantom utvecklingsmöjligheterna.Däremot ska man försvara och beskriva spänning-en, både den positiva och negativa, med storstadenoch visa på vilket ansvar som politiken på olika sättmåste ta lokalt, regionalt och också på riksplanet. Därtror jag att vi kan ha en större samsyn än vad somkommit till uttryck här.Anf. 24 ():Fru talman! Jag tackar för att jag får tillgång tillkommittédirektivet. Det fanns t.ex. inte att hitta pånätet och på listor, och det fanns inte förtecknat nå-gonstans. Jag ska läsa det noggrant. Jag gläds åt attdet har tagits fram.Jag fick inte svar på min fråga. Blir det en utredare?Blir det en parlamentarisk utredning? När ska denvara klar? Det står förstås i direktivet. Men det ärkanske sådant som borde föras ut till en vidare krets.Jag vill kommentera det sade ombegreppet storstadsminister. Hon slog det lite grannifrån sig och sade att det inte var hon som hade kallatsig så. Om jag inte minns fel - jag är ganska säker pådet - stod det just så i det pressmeddelande som gickut från . Det är det begrepp somhar blivit etablerat. Jag tycker inte att det är fel attkalla för storstadsminister här i kamma-ren. Det görs annars överallt i landet.Jag gläds åt att vill vara en röst förstorstaden. Det är precis det som vi känner har be-hövts. Vi som bor i - inte bara iStockholms kommun, utan i hela Stockholmsregionen- drabbas av de problem som vi har haft uppe fördiskussion här. Det gäller också dem som bor i Göte-borg och . Bostadssituationen är svår. Integra-tionsproblemen är svåra. Det finns också andra pro-blem som uppstår i storstäder som måste hanteras påett speciellt sätt.Anf. 25 ():Fru talman! får väl, om jag får varahelt ärlig, kalla sig för vad hon vill. Men jag har åt-minstone noterat att ägnar en del tid åtatt tala om hur det är att leva i de större städerna. Detvar lite mitt resonemang. Det man faktiskt kan göramåste hänga ihop lite grann med vad man beskriversom sin roll.Jag ska gärna hålla med om att synen på storstä-derna självklart är politik. Jag tycker att det finns trevärden i något slags bredare storstadspolitisk bemär-kelse som man politiskt har anledning att försvara.Det första är idén om att storstäder ska växa. De skastå öppna för människor som vill komma till de störrestäderna. För att möjliggöra det måste man bygga.Man måste också lägga en bra grund för ett gott liv ide större städerna.Jag tror att vi kommer att se en fortsatt utvecklingdär stora städer fortsätter att växa. Då kan vi inte -vilket bl.a. höga skatter och inte minst det som nugörs med fastighetsskatten leder till - göra att inträ-desbiljetten blir så dyr att allt färre kan flytta dit. Detär många som kommer från andra orter i somreflekterar över detta. De säger: vad det är dyrtatt köpa bostad, att bo och leva i de större städerna!Gör inte inträdesbiljetten för dyr. Då minskar möjlig-heten för en växande storstad.Sedan måste vi för det andra vara flexibla i de of-fentliga lösningarna. Här finns så väldigt mångamänskliga behov som skiljer sig åt från varandra. Detär en del av storstadens charm. Om då inte politikenrespekterar detta och skapar flexibilitet i offentligalösningar blir politiken mer en pekpinne än en hjäl-pande hand. Det är också viktigt att åstadkomma detpolitiskt.För det tredje måste det finnas en tillväxt- och ut-vecklingsmiljö. Det tycker jag att harvarit inne på. Vi har definitivt ett ansvar för att detfinns högre utbildningsplatser och en god skolmiljö.Det ska naturligtvis gälla hela landet, men det ärockså viktigt för storstäderna. Inte minst ska skatte-politiken göra att företag och idéer kan växa fram.Detta är tre absolut nödvändiga grunder för enpolitik för en bra och växande storstadsregion.Anf. 26 Statsrådet ():Fru talman! Jag ser fram emot många fler debatteri ämnet både här i kammaren och på andra ställen.Jag tror att hela det politiska skulle tjäna påoch bli rikare av en mer spänstig och kanske ocksåkunnigare debatt om tillväxtens förutsättningar både iglesbygden och i storstad och hur befolkningen ut-vecklas både på gott och på ont i både glesbygdenoch storstaden.Jag vill avslutningsvis säga något som jag inte kanlåta bli att säga. Gör inte inträdesbiljetten för dyr, fördet är så svårt att köpa bostad i , sade Fred-rik . Sälj just därför inte ut de all-männyttiga hyreslägenheter som finns i innerstaden.Då blir inträdesbiljetten sannerligen inte billigare ivarje fall. Det är inte den enda lösningen, men det ären viktig fråga, eftersom vi är överens om att detockså är politik.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 2000/01:179 om ne-gativ föreningsrättAnf. 27 Statsrådet ():Fru talman! har frågat justi-tieministern vilka åtgärder han avser att vidta för attSverige ska tillämpa rekommendationeroch stärka skyddet för den negativa föreningsrätten.Margareta har vidare frågat justitieminis-tern huruvida han avser att arbeta för ett lagförslagsom innebär förbud mot organisationsklausuler iavtal.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som svarar på interpellationen.Det är riktigt att för demänskliga rättigheterna innehåller ett skydd för rättenatt vara organiserad i en fackförening - den positivaföreningsrätten. Av rättspraxisframgår också att även innehål-ler ett skydd för rätten att inte tillhöra en fackförening- den s.k. negativa föreningsrätten. Denna konventiongäller som lag i Sverige.Jag delar inställning att detinte bör förekomma ett tvång att vara medlem i enfackförening. Regeringen har genom en dialog medberörda fackföreningar verkat för attklausuler i avtal, som innebär att en arbetssökandeutestängs från anställning på grund av att han ellerhon inte är medlem i en facklig organisation, inte skaförekomma. Sådana organisationsklausuler har ocksåminskat i betydelse och är inte vanliga på vårarbetsmarknad. I ordinarie kollektivavtal förekommerde över huvud taget inte. Däremot kan de fortfarandeförekomma i s.k. hängavtal inom vissa sektorer. Där-för kommer jag även i fortsättningen att aktivt verkaför att sådana klausuler inte ska förekomma. Jagkommer också snart att träffa berördafackföreningar och Svenska Arbetsgivareföreningenför att diskutera just denna fråga.Mot bakgrund av det jag nu sagt, är min bedöm-ning att ett utvidgat lagstadgat skydd för den negativaföreningsrätten inte är nödvändigt för att komma tillrätta med bruket av organisationsklausuler. - som skyddar den negativa förenings-rätten - är antagen som lag i . Det behövsdärför inte någon ytterligare lagstiftning.Anf. 28 ():Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaretpå min interpellation. Jag kan med tillfredsställelsenotera att regeringen är av uppfattningen att skyddar den negativa föreningsfrihetenoch att regeringen också har uppfattningen att med-lemskap i fackförbund ej ska vara tvingande vid t.ex.anställningar.Eftersom organisationsklausuler fortfarande före-kommer i vissa hängavtal - det lär t.ex. inom bygg-nadsindustrin finnas ungefär 18 000 företag somomfattas av hängavtal - är frågan av stor betydelse.Därmed vore det också lämpligt om regeringengav sin uppfattning till känna, nämligen att organisa-tionsklausuler ej är tillåtna enligt Europakonventio-nen. Det bör inte bara ske genom samtal med arbets-marknadens parter, utan regeringen bör också ge sinuppfattning till känna i lagstiftningen.Den svenska implementeringen av Europakon-ventionen är dock mycket bristfällig, eftersom deninkorporeringslag genom vilken konventionen harinförts inte innehåller några sanktioner i händelse avöverträdelse. En person som får sina rättigheterkränkta, t.ex. vad avser den negativa föreningsrätten,har ingen möjlighet att få skadestånd av denansvarige. Konventionens genomslagskraft är därmedinte effektiv.På senare år har diskrimineringen och skyddet avde mänskliga rättigheterna uppmärksammats alltmer.Varför är den inte beredd att i merän samtal med arbetsmarknadens parter skydda engrundläggande mänsklig rättighet som rätten att frittvälja att stå utanför arbetstagar- och arbetsgivarorga-nisationer? Är regeringen beredd att ge Europakon-ventionen genomslagskraft så att sanktioner införs ilagstiftningen?Detta är en fråga som det vore klädsamt om rege-ringen agerade i nu när har ordförandeskapeti EU, och faktiskt visade att den är beredd att efter-följa Europakonventionen.Anf. 29 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill än en gång understryka att jagär övertygad om att jag och äröverens i sakfrågan, vilket jag också tycker att jag påett tydligt sätt gav uttryck för i svaret på interpellatio-nen. Om principen är vi överens - organisationsklau-suler av det här slaget är inte önskvärda, för att ut-trycka det milt.Min principiella inställning är att jag är övertygadom att den effektivaste vägen att komma åt problemet- vilket jag också tycker att den praktiska förändring-en har visat - är den dialog som rege-ringen har fört med de fackliga organisationer somfortfarande berörs av problemet. För första gångenunder min nuvarande ministertid kommer jag återigenatt ha en träff med berörda parter nu snart under vå-ren.Vi är alltså överens om principen, men jag trorfortfarande att den effektivaste vägen är det förhåll-ningssätt som regeringen har haft . Det vill jaghålla fast vid.Anf. 30 ():Fru talman! Jag uppfattar det också som att stats-rådet och jag är överens i frågan angående dennegativa föreningsrätten. När det sedan gäller självatillvägagångssättet så tycker jag att det är alldelesutmärkt att regeringen för samtal med arbetsmarkna-dens parter. Men det räcker inte. Det behövs ocksååtgärder som faktiskt gagnar den enskilde individen,som kan komma i kläm i de här frågorna.Det bristfälliga skydd som finns i harupprepade gånger uppmärksammats av Europarådet.Sverige har antagit sociala stadga. Iartikel nr 5 i stadgan framgår det tydligt att det be-hövs ett skydd för den negativa föreningsrätten. har upprepade gångerriktat kritik mot den svenska staten för att Sverigeinte uppfyller stadgans krav på skydd av den negativaföreningsrätten vad gäller organisationsklausuler.Statsrådet bör observera att denna kritik vid-hållits även efter det att 1995 inkorporeradeEuropakonventionen.Vid sitt möte uppmanadeEuroparådets regeringskommitté den svenska rege-ringen att vidta konkreta lagstiftningsåtgärder för attskydda den negativa föreningsrätten enligt stadgan,dvs. utöver vad som följer av ansåg inte att det var acceptabeltatt den hänvisade till att använd-ningen av organisationsklausuler har minskat och attfrågan bör lösas genom en dialog med arbetsmarkna-dens parter. harredan anvisat de argument som statsrådet förfram i sitt svar.