prot · GO09106 · 2001-05-08 00:00:00 — Dels fårverket mer pengar i VÅP:en, dels har verket en gans-ka stor besparing från tidigare.Anf. 12 ():Fru talman! Jag fick svar på i stort sett allakompletterande frågor. Den enda som återstår är närvi kan förvänta oss att ett ställningstagande kan göras.När kan utredningen vara klar?Jag skulle också vilja höra ministerns bedömningav våra möjligheter att på EU-nivå åstadkomma deförändringar som vi redan nu ser kommer att bli nöd-vändiga. Vilka är förutsättningarna? Vilka tidspers-pektiv kan vi se framför oss? Jag upprepar: Det ärbråttom. Är det så att det finns hinder i form av mot-stånd från andra länder inom gemenskapen?Anf. 13 ():Fru talman! Jordbruksministern pratade om reg-lerna i EU. Vad händer om inte EU är lika intresseratav de här sakerna som vi, om det inte blir något besluti EU? Kan handla på egen hand?I svaret som har fått pratar mi-nistern om som har fått i upp-drag att kartlägga svårigheterna. Vad jag kommerihåg talades vi vid om djuren som gick utepå Koster. Då fick jag också svaret att hade fått uppdraget. Det kanske snart ärfärdigt?Jag tackar också för den information jag har fått iett ämne som intresserar mig.Anf. 14 Jordbruksminister ():Fru talman! översyn ska varaklar . Enmansutredaren ska vara klar . Om det är frå-gor över vilka vi själva råder kan man förvänta sig enproposition - om det nu behövsen proposition. Jag vet inte om det behövs. Det ärmöjligt att vi inte behöver dra det den vägen när detgäller regelverket för mobila slakterier, utan vi kangöra det lite fortare.Däremot tar det lite när det gäller djur-transporterna. Det är verkligen EU-relaterat och ingåri den gemensamma jordbrukspolitiken. frågar vad som händer om inte EU vill. Jag troratt EU vill - jag är rätt säker på det. De hemska sjuk-domarna BSE och mul- och klövsjuka men ocksåmatskandaler i vissa av EU:s länder har, tyvärr, bi-dragit till att människor är mycket upprörda över hurdjur hanteras. Man frågar sig också vad det är för matvi äter. Vi har säker mat i , det vill jag verkli-gen säga. Men människor är ändå oroliga. Det tryckerpå alla politiker. Det trycker också på kommissionen iBryssel.Jag har mycket goda relationer med kommissionärByrne. Vi diskuterar detta. Han är för sin del bereddpå att förändra. Men vi kan ta som exempel ett landsom , som lever på sitt jordbruk och sin exporttill så stor del. Det handlar inte minst om exporten tilltredje land. För den exporten utgår exportbidrag. Detgår inte att förändra situationen för ett land som Ir-land från till en annan. Man måste arbeta sys-tematiskt och långsiktigt. Jag tror säkert att vi skakunna förändra det hela.Förutsättningarna för förändringar av den störredelen av jordbrukspolitiken är betydligt bättre i dagän bara . Till detta har också de sjuk-domar jag nämnde bidragit. De mest motvilliga län-derna säger att vi måste göra någonting, vimåste förändra.Den översyn som kommer 2002-2003 blir störreän vi trodde när Agenda 2000 introducerades. Denriktigt stora förändringen kommer när den ekonomis-ka programperioden är slut, nämligen vid utgången av2006. Förhoppningsvis kan vi se en ordentlig refor-mering redan 2002-2003.Anf. 15 ():Fru talman! Detta betyder alltså att vi när vi fårfrågor - och sådana har jag fått från tillverkare avmobila slakterier, men också av bönder som är väl-digt intresserade av detta - kan svara att jordbruksmi-nistern ser positivt på möjligheterna att eventuellt enproposition tar upp förslag som kom-mer att underlätta för framtiden för gårdsnära ochmobila slakterier. Med det vill jag tacka för debatten.Anf. 16 Jordbruksminister ():Fru talman! Svaret är ja.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 2000/01:403 om kon-kurrensneutralitet för veterinärerAnf. 17 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag ämnar vidta för att åstadkommakonkurrensneutralitet mellan statliga och privataveterinärer.För att kunna garantera ett bra djurskydd, särskilt ide norra delarna av landet, har staten åtagit sig att setill att den veterinära jourverksamheten fungerar.Distriktsveterinärorganisationerna finansieras tillstörsta delen av uppdragsgivarna, dvs. i första handdjurägarna, och i övrigt av anslag över statsbudgeten.Kostnaden för jourverksamhet utgör en betydande delav anslaget.Statens jordbruksverk uppdrog den 15 september1999 åt en arbetsgrupp med representanter för Sveri-ges veterinärförbunds styrelse, Lantbrukarnas , länsveterinärerna samt verketsledningar för den administrativa avdelningen ochdistrikts- och djuravdelningarna att utvärdera ochutveckla samordningen i den veterinära fältverksam-heten. I uppdraget ingick att belysa och utvärdera dennuvarande situationen i den veterinära fältverksam-heten samt inom ramen för de anvisningar som erhållit från regering och riksdag föreslåeventuella förändringar som syftar till att samarbetetoch samordningen i verksamheten förbättras. I upp-draget ingick att särskilt se över bl. a områdena offi-ciella och andra offentliga veterinäruppgifter samtstordjurs- och smådjursverksamheterna i fältorgani-sationerna.I yttrande av den 24 februari2000 rekommenderades och att försöka komma fram till hur samar-betet om jourtjänstgöring inom den veterinära fält-verksamheten ska ordnas, hur hög servicegrad somska gälla för sällskapsdjur och hur omfattande detoffentliga åtagandet ska vara. Vidare skulle övervä-gas möjligheterna att lämna ersättning för resa tillavlägset boende djurägare oberoende av vem som ärhuvudman för den veterinär som utför veterinärinsat-sen.Den tillsatta arbetsgruppen avlämnade den 3 ok-tober 2000 en rapport där dessa frågor behandlas.Arbetet är emellertid inte färdigt med detta utan fort-sätter nu i mindre undergrupper. En undergrupp harsärskilt ansvar för utarbetande av förslag till bered-skapssamverkan mellan distriktsveterinärorganisatio-nen och de privatanställda veterinärerna och har re-dan framlagt några konkreta förslag till hela arbets-gruppen. Förslagen måste nu värderas och prövas,men resultatet beräknas bli klart senare i vår.Eftersom arbetet fortgår att finna lösningar till ettökat samarbete inom den veterinära verksamheten,som tillfredsställer alla parter, avser jag i dagslägetinte att vidta några åtgärder.Anf. 18 ():Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet svaret. Det finns ett talesätt som säger att medangräset växer dör kon. Med lätt travesti skulle mankunna säga att medan utreder dörveterinären.Det är många privata veterinärer och deras famil-jer som ser hela sin existens hotad av den expansi-va distriktsveterinärorganisationen. Jag har en helbunt med tidningsurklipp som beskriver nya satsning-ar från distriktsveterinärorganisationen.Ett exempel är från . Rubriken är"Fler veterinärer i ". "ny distriktsveterinär i /Markarydsområdetoch därmed jobbar tre veterinärer i distriktet. Pågrund av förstärkningen kommer det att bli mer tidför operationer av sällskapsdjur, berättar . "Inom ett område med sex mils radie från Älmhultfinns det ett femtontal privatpraktiserande specialisteroch dessutom ett smådjurssjukhus. Kallar jordbruks-ministern detta för att distriktsveterinärorganisationenetablerar sig där "annan verksamhet inte kan anvi-sas", som det står i det statliga uppdraget?Distriktsveterinärorganisationen går på offen-siven. hade funnit exempel på dist-riktsveterinärstationer som i veterinärtäta områden iSydsverige hade schemalagt av sin totala tidför vård av sällskapsdjur. Ledningen för organisatio-nen har satt upp som mål att antalet distriktsveterinä-rer ska öka från 280 till 400. Mark-naden växer inte i den omfattningen. Var tror jord-bruksministern att distriktsveterinärorganisationentänker ta marknadsandelar?Ett annat övertramp som visar att distriktsveteri-närorganisationen blandar ihop sin myndighetsutöv-ning med rent kommersiell verksamhet är följandebrev som har gått ut från en distriktsveterinärstationtill alla dess kunder. "Bäste NN! är det dax att boka besök igen förmjölkdirektiv genomgång. Titta på formuläret frånförra besöket. Där står alla punkter som vi ska gåigenom. Besöket är obligatoriskt, men i mån av tidkan det samordnas med t.ex. avhorning. Kontakta migpå telefon, så att vi kan hitta en lämplig tidpunkt förbesöket. Ange då också om du har några frågeställ-ningar typ kalvhälsa, höga celltal som vi kan avsättatid för att diskutera. ... Med vänlig hälsning Dist-riktsveterinär . "har fastslagit att de problem ikonkurrenshänseende som uppkommer av att kombinerar myndighetsutövning medkonkurrensutsatta veterinärtjänster inte kan lösasinom ramen för nuvarande organisation. Det kräveratt DVO organisatoriskt separeras från Jordbruksver-ket. Statskontoret, som har tittat på dessa problem,har kommit fram till samma slutsats som Konkurrens-rådet.Någon gång måste väl jordbruksministern ta dessavarningsklockor på allvar och inte bara år efter århänvisa till en intern arbetsgrupp.Anf. 19 Jordbruksminister ():Fru talman! Det kanske är på sin plats att sägavarför vi har distriktsveterinärer. De ska ha jourtidockså i de områden där det inte finns privata veterinä-rer. Det gäller framför allt i inland. Där ärdet inte så lukrativt att sätta upp en klinik. För attupprätthålla sin veterinära kompetens och för attkunna hålla utrustning har de naturligtvis också handom de andra djuren än lantbrukets djur.Jag blir lite förvånad när sägeratt veterinärerna håller på att dö. Det var visserligenbara en travesti, och jag förstår travestin. Det verkarvara oerhört lukrativt att vara veterinär. Jag vet attJordbruksverket har väldigt svårt att få tag i veterinä-rer, eftersom de tjänar så mycket pengar genom attvara privatveterinärer. Det är inget fel i det. Jag väl-komnar naturligtvis detta. Men då kan jag inte sekopplingen till att de skulle ha det så svårt att dehåller på att gå omkull.I dag tar distriktsveterinärerna hand om avden totala marknaden när det gäller sällskapsdjur. Jagtycker inte att det är särskilt mycket.Jag tycker inte heller att det är särskilt konstigt omman är rationell och praktisk, så att en distriktsveteri-när när han eller hon ska ut till en bondgård och gåigenom mjölkdirektivet, som är en sak som vi ärålagda av EU att göra, föreslår att man kombinerardetta med avhorning eller andra saker som har medgården och djuren att göra. Det tycker jag är väldigtpraktiskt. Det är framför allt praktiskt för bonden, ochdet blir sannolikt billigare för bonden än att någonska komma och gå igenom mjölkdirektivet och attsedan någon helt annan ska komma dit och avhornaeller göra andra saker. Det finns inget krav på att manska separera uppgifterna. Men för att man ska kommaöverens - och det här är en kontroversiell fråga ochhar varit det - jobbar nu den härgruppen på tillsammans med de olikaintressenterna. Vi måste låta dem få göra det, för jagtror att det är det bästa sättet. Det verkar att gå bra.Då tycker jag att det är det bästa sättet att nå fram-gång.Sedan säger att det står i någotpapper någonstans att antalet statligt anställda veteri-närer skulle öka till 400 från dagens 280. Det är 280veterinärer fördelade på 80 veterinärstationer.Jag har då inte sett någon sådan målsättning, och detfinns inte någon sådan instruktion eller liknande gi-ven från regeringen. Vi har sagt att där de statligtanställda veterinärerna behövs och där de också be-hövs för sällskapsdjuren, eftersom det i vissa områ-den inte är lukrativt att vara privatpraktiserande, därska vi också ha dem. Men i övrigt ska vi naturligtvisha en konkurrens med de privatanställda.Anf. 20 ():Fru talman! Det är möjligt att det kan vara lukra-tivt att vara privat veterinär någonstans där staten intehar slagit till med skattesubventionerad konkurrens igrannkvarteret. Vad jag har erfarit har Jordbruksver-ket löst problemet med lönesättningen med en kraftighöjning av lönerna för de statliga veterinärerna så attde privata kan konkurrera.Veterinärförbundet har fattat följande två viktigafullmäktigebeslut:Sveriges veterinärförbund, , ska verka för atttillsyn och offentlig veterinär verksamhet sköts av enoberoende tillsynsmyndighet som är skild från kliniskkonkurrensutsatt veterinär service. SVF ska vidareverka för att det statliga stödet till riks- ochdygnstäckande djursjukvård fördelas konkurrens-neutralt.Är jordbruksminister beredd att köraöver hela veterinärkåren, vilket en vägran att tillskapakonkurrensneutralitet och en oberoende tillsynsmyn-dighet faktiskt innebär?Att bara hänvisa till den s.k. AVF-gruppen vidJordbruksverket är att göra det väl lätt för sig. Mendet finns många som i likhet med mig själv ser detsom gruppens enda egentliga uppgift att vara ett alibiför regeringens underlåtenhet att handla.Jag har här AVF-gruppens direktiv. Man ska seöver den nuvarande situationen i den veterinära fält-verksamheten och föreslå eventuella förändringarsom syftar till att samarbetet och samordningen iverksamheten förbättras. De områden som särskiltska ses över är officiella och andra offentliga veteri-näruppgifter, stordjurs- och smådjursverksamheten ifältorganisationen, joursamverkan, rutiner för rap-portering och registrering av djursjukdata m.m., ut-bildningssamverkan. Det står inte ett ord om att utre-da förutsättningarna för att skilja DVO från och skapa en oberoende tillsynsmyndig-het.Denna grupp kommer alltså inte att ta tag i dengrundläggande konkurrensfrågan. Det måste alltsåregeringen göra alldeles oavsett om den här gruppenockså fortsätter sitt arbete. Och det är bråttom efter-som många privata veterinärer är på väg att knäckasav den statliga konkurrensen.Till jämställdhetsminister skulle jag gär-na vilja framhålla att det inte minst är många möjlig-heter till kvinnligt egenföretagande som omintetgörsav distriktsveterinärorganisationen.Är jordbruksministern beredd att mot den härbakgrunden låta snabbutreda ett avskiljande av dist-riktsveterinärorganisationen från ? Ensådan reform skulle leda till att vi fick en bättre djur-sjukvård, till fromma för djurägarna, till uppemot 100miljoner kronor lägre kostnader, till fromma förskattebetalarna. Dessutom skulle den säkerställa Sve-rige en oberoende tillsynsfunktion värd namnet.Anf. 21 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag skulle vilja börja med en frågasom tar upp, nämligen att viskulle få ett bättre djurskydd om vi skilde de härfunktionerna åt. Det finns ingenting som talar för det.Djurskyddet i är gott, och det är det därför attvi har världens strängaste djurskyddslag. Det är detockså därför att vi har en tillsyn. Och betänk att desvåra fallen av misshandel och annat av djur som ärett litet antal och som oftast har sociala bakgrunds-faktorer är sådant som våra distriktsveterinärer fårhandha. Det är ingenting som de privata veterinärernai någon större utsträckning kommer i kontakt medoch brottas med, utan det är verkligen någonting somvåra distriktsveterinärer får ta hand om.Återigen: Varför inte låta den här arbetsgruppenarbeta och komma med sina förslag? De har ju börjatatt lyckas. De har ju redan kommit överens om finan-sieringen för avlägset boende, och har de bildatundergrupper. Det är några saker till som de vill fort-sätta att diskutera och försöka att få en lösning på.Varför ska de inte få göra det? Det vore väl väldigtkonstigt om jag här och skulle säga att det därarbetet är ingenting värt, att det tar och attdet säkert inte går, när jag tror att det kommer attlyckas. Jag tycker att det verkligen vore att köra överdem och också att köra över veterinärerna som jufinns med i utredningen.Jag är inte beredd att här och tillsätta en snab-butredning för att skilja tillsynsmyndigheten från denkliniska verksamheten, därför att det finns inget så-dant auktoritativt krav. Ett sådant krav finns från denförening som refererar till, men iden finns inte alla veterinärer med. Vi har ju våraegna distriktsveterinärer, och jag är inte alls säker påatt de tycker så. Dessutom tror jag att det skulle bliväldigt dyrt för bonden för det skulle betyda att enveterinär, nämligen den statligt anställde veterinären,skulle komma och gå igenom mjölkdirektivet medbonden och att sedan en privat veterinär skulle kom-ma och avhorna kalvarna. Det kan inte vara rationellt!Jag är övertygad om att arbetsgruppkommer att lösa det här. Låt oss se om det inte kom-mer att bli så.När det sedan gäller användningen av det statligaanslaget är principen för fördelningen av anslaget attstationen får medel efter antalet anställda veterinäreroch genomsnittligt reseavstånd vid förrättning avse-ende lantbrukets djur. Det betyder alltså att anslagen iabsoluta belopp blir störst till stationer i glesbygds-områden, och förbrukningen av det statliga anslagetsker till övervägande del i landets norra delar. Ytter-ligare medel skulle behöva tillskjutas om distriktsve-terinärernas möjlighet att behandla även sällskapsdjuroch hästar togs bort. Det skulle alltså bli dyrare förstatsbudgeten än vad det är i dag.Anf. 22 ():Fru talman! Just kostnadsaspekten är en av de sa-ker som jag begär att jordbruksministern ska ta initia-tiv till att utreda i grunden.Varken jag eller har någonsinhävdat att vi inte ska ha några statliga veterinärer. Jagvet att de behövs. Det enda som vi kräver är att manska organisera verksamheten på ett sådant sätt att denkonkurrensutsatta veterinära verksamheten sker på ettkonkurrensneutralt sätt, så att inte de statligt anställdadistriktsveterinärerna får möjlighet att konkurrera utde privata.Statskontoret har ju tittat på det här. Det var ettuppdrag som regeringen hade givit dem. Statskonto-ret kom fram till att särredovisningssystem och orga-nisatoriska lösningar inom ramen för myndigheten,alltså , inte är en garanti för att und-vika korssubventionering och sammanblandning avmyndighetsutövning och kommersiell verksamhet.Det kan räcka med att andra aktörer misstänker såda-na omständigheter för att konkurrensen ska rubbaseller för att en konkurrenssituation över huvud tagetinte ska uppstå. Därför delar Statskontoret uppfatt-ningen att den enda möjligheten att få till stånd envettig och tillfredsställande lösning på det här pro-blemet är att DVO skiljs från Jordbruksverket.Anf. 23 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag tror inte att det finns så mycket atttillägga eftersom vi är i grunden oense. Det har medvår syn på det här att göra. Jag delar alltså inteChristel åsikt, och jag tycker inte helleratt hon läser vad Statskontoret har skrivit på rätt sätt.Det här är verkligen att hårdra det hela.Låt mig slutligen bara säga att distriktveterinär-stationerna ligger där det inte finns privata alternativ.Vi vet också att de privata veterinärerna inte vill hajour på det sätt som vi tvingas ha över hela landet. Devill inte etablera sig i de glest befolkade delarna, fördär är det inte lukrativt.Då skulle det alltså vara så att staten till en myck-et stor kostnad skulle ta hand om det som det privatanäringslivet inte vill syssla med. Den ordningenskulle det bli i , i inland. Denordningen tycker jag kanske inte är så tilltalande.Nu får vi se vad arbetsgruppkommer fram till. Jag vill inte föregripa den, utan jagvill läsa vad sägs när den är klar. Sedan får vi se hurman kan lösa den här frågan. Jag har som sagt gotthopp om att man ska kunna lösa frågan i samstäm-mighet.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 2000/01:407 om djuri krigAnf. 24 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat om jag är be-redd att vidta åtgärder för att en dialog om krigetseffekter på djur ska komma till stånd.Ingen kan motsäga det faktum som - att människor och djur har lidit och liderunder krig och krigsliknande förhållanden.I har utvecklingen, framför allt under se-nare tid, lett fram till att djurens välfärd förstärkts.Djurskydd är en prioriterad fråga för regeringen, och ivårbudgeten finns totalt avsattaåren 2002-2004 för den nya djurskyddsmyndigheten.Det finns även en ökad medvetenhet om djurensskydd inom EU, vilket är glädjande.Samtidigt har utvecklingen i vår omvärld lett framtill att hotet av ett väpnat angrepp på harminskat. Detta är en mycket positiv utveckling bådeför människor och för djur. Tyvärr är inte situationenlika fördelaktig i andra delar av vår värld. Det före-kommer ett flertal krig där både människor och djurfar illa. Min utgångspunkt är att djurskyddet i möjli-gaste mån bör beaktas även under krigsförhållanden.Inom den humanitära rätten regleras skyddet förmänniskor i krig. Ett visst skydd för djur finns äveninom den humanitära rätten och detta gäller framförallt skydd mot kemiska och biologiska vapen. I kem-vapenkonventionen definieras kemiska vapen somtoxiska kemikalier med egenskapen att kunna skadaeller döda människor eller djur. Dessa vapen är total-förbjudna. Även biologiska vapen är förbjudna enligtinternationell rätt, oavsett om de slår ut människor,djur eller växter.Vidare vill jag i detta sammanhang påpeka attÖCB, , har gett ut enforskningsrapport vars titel är . Där görs en utför-lig beskrivning av djurens situationer under onormalaförhållanden. Rapporten har dessutom listat de natio-nella och internationella organisationer som arbetarjust med djurens välfärd. Många av dessa är aktivaäven i krigstider och gör då betydande insatser fördjurskyddet.Det är därmed min mening att initiativ redan ta-gits för att en dialog om krigets effekter på djur skakomma till stånd.Anf. 25 ():Fru talman! Jag vill tacka statsrådet för svaretäven om jag inte är nöjd med det. Det är jag inte trotsatt jag kan hitta en del information i svaret. Jag villockså inleda med att säga att jag kan känna att det härär ett ämne som vad jag vet inte är tillräckligt omhän-dertaget. Här har vi en lucka i vårt engagemang. Detär också en fråga som ligger i gränslandet mellanUtrikesdepartementets verksamhetsområde och detsom som statsråd ansvarar för.Samtidigt vet jag mycket väl att goda relationer med de organisationer som jobbarmed djurfrågor och att hon har ett starkt engagemangoch förtroende i de här frågorna. Därför känns detväldigt naturligt att ha debatten med just MargaretaWinberg.Krig är ju en fruktansvärd företeelse där männi-skor lider och dödas, militärer såväl som civila. Landskövlas, byar bränns. Detta uppmärksammas natur-ligtvis av världssamfundet genom FN och enskildaländer och också genom alla de organisationer somfinns, som Amnesty, Röda korset, Läkare utan grän-ser osv. De gör alla ett enormt arbete både på platsoch genom opinionsbildning, insamlingar och mycketannat.Men vem tar djuren parti i samma situation? Vemser till djurens situation i krig och konflikter? Tyvärrmåste jag medge att det är sämre ställt på det härområdet när det gäller det svenska engagemanget. Detgäller både från politiskt håll och från de mångamänniskor som i andra sammanhang säger sig värnadjurens rätt. Det kan vara fråga om prioriteringar,men jag tror också att man inte riktigt hittar formernaför det här arbetet.Djur drabbas både indirekt och direkt av krig.Människor drabbas i sin tur när djur drabbas, detfinns ett samband. Tamboskap skjuts ihjäl. Hundarskickas fram i strid för att röja minor, avslöja bakhålloch föra skadade soldater i säkerhet. Matbristen blandmänniskor leder till att vilda djur som vanligtvis inteanvänds som föda dödas för att ätas.Laglösheten och den stora tillgången till vapenlämnar utrymme för tjuvjägare både bland lokalbe-folkningen och bland underbetalda soldater. Tambo-skap och vilda djur dödas och skadas av minor. Idessa fall är det ofta de lite större djuren som drabbas;elefanter, noshörningar, tigrar och apor. Djur träffasav bomber, men vanligare är att djur dör av den för-störelse som bomberna orsakar. Bombning av fabri-ker och oljepipeliner leder till stora utsläpp som drab-bar växter och djur.Tamboskap och sällskapsdjur dör av undernäringnär de lämnas kvar när människor flyr. Soldater ochflyktingar tränger bort vilda djur från deras naturligaområden, vilket kan leda till att de har svårt att hittamat och därför svälter. Det kan också leda till att deskjuts ihjäl om de kommer för nära bosättningar ochkanske då utgör en fara för människor. Det leder tillatt djuren inte får någon ro att fortplanta sig.