prot · GO0987 · 2001-03-28 00:00:00 — Vi har haft enförsöksverksamhet i med föräldrainflytandeöver utvecklingsstörda barns skolgång. Jag tycker attdet är dags att permanenta den. Från sidatycker vi att det är en naturlig utgångspunkt att för-äldrarnas medgivande ska krävas när barn ska place-ras i särskola eller i någon annan utbildning.Skolpolitiken för barn med olika funktionshinderhör ihop med en helhetssyn på vilka möjlighetermänniskor med olika hinder ska ha för att få så storfrihet som möjligt. har tidigare motioneratom att rätten till personlig assistent ska genomförassom den ursprungligen var tänkt. har BengtWesterbergs handikappreform tyvärr urvattnats, ochdet har blivit allt svårare att få personlig assistent.Många elever får inte ta med sig den assi-stent som han eller hon har hemma när eleven går tillskolan. För många, inte minst elever med någon formav psykiska problem, är det ett stort orosmoment attbehöva anpassa sig till ny personal när de kommer tillskolan.Herr talman! Ett utbildningssystem som står öppetför alla från förskolan t.o.m. högskolan är en förut-sättning för att funktionshindrade ska kunna delta isamhällsliv och yrkesliv. finns det fortfarandeför många hinder för funktionshindrade. har enfamilj med ett funktionshindrat barn alldeles för småmöjligheter att bestämma själv.Av de olika yrkanden som vi har i betänkandetoch i reservationer nöjer jag mig med att här yrkabifall till reservation 1 under punkt 2 och till reserva-tion 5 under punkt 6.Anf. 171 ():Herr talman! Dagens debatt handlar om de av vårabarn och ungdomar som har ett eller flera funktions-hinder. Detta betänkande utgår från ett antal motion-syrkanden under allmänna motionstiden både i höstasoch tidigare höst, dvs. de två senaste åren.Utskottet föreslår avslag på samtliga motionsyr-kanden. Det gör vi bl.a. med hänvisning till att dessafrågor diskuterades grundligt i samband med att riks-dagen ställde sig bakom propositionenElever med funktionshinder - ansvar för utbildningoch stöd. I övrigt är avslagsyrkandena motiverade avatt utskottet vill invänta pågående utredningar och detuppdrag som getts till . Därmed vill jagockså här i kammaren yrka avslag på samtliga mo-tionsyrkanden och bifall till förslaget i betänkandet.Herr talman! Att samhället ska vara till för alla ären självklarhet. Att vi ska kunna leva, arbeta, bo ochha roligt tillsammans oavsett bakgrund, kultur, ålder,kön, hudfärg och eventuellt funktionshinder är bådenaturligt och berikande. Detta måste självklart ocksågälla vi går i skolan vare sig det är iförskolan, , gymnasiet eller senare i livetsom vuxna. Målet att skapa ett samhälle för alla kaninte nås om vi inte lyckas att skapa en skola för alla.Utbildningssektorn är också en av de absolut störstadelarna i vårt samhälle.Att skapa en skola för alla innebär att stödja ochutveckla rätten till en likvärdig utbildning av godkvalitet för alla. Det handlar om hur vi fullt ut kananpassa skolans innehåll utifrån varje elevs förutsätt-ningar, önskemål och behov.En hörnsten i svensk handikappolitik är principenom att barn och ungdomar med funktionshinder sålångt möjligt ska kunna bo med sina föräldrar ellerom det inte är möjligt bo i deras närhet. För att dettaska möjliggöras krävs olika samverkande åtgärder,och det krävs inte minst kunskaper och kompetens föratt kunna möta de elever som har behov av särskildastödinsatser. Vi måste sträva efter att kunna erbjudaden för eleven bästa möjliga miljön och den bästamöjliga pedagogiska verksamheten.Samtidigt får vi inte tappa bort att det är naturligtoch en hjärtefråga för alla barn och ungdomar att fåbo tillsammans med och dela vardagen med sinaföräldrar, syskon och vänner. Det är viktigt inte minstutifrån att vi har en skolplikt i vårt land att inse att vialltid måste försöka klara av både-och , dvs.att både erbjuda en bra skola och möjlighet att få bohemma.Detta är inte speciellt lätt med tanke på att de barnoch ungdomar som har svårare funktionshinder ocksåhar större behov. Men vi kan inte börja med att sänkaambitionen och säga från början att det är omöjligtför vissa. Det är i det ljuset vi måste se de beslut vitidigare fattat om att minska antalet statliga special-skolor. ökar vi ambitionen vad gäller atterbjuda specialpedagogiskt stöd till kommunerna såatt alltfler elever med olika funktionshinder ges möj-lighet att få en bra skolgång nära hemmet.Det nya specialpedagogiska institutet som inledersin verksamhet har som uppgift att ökasamverkan mellan stat, kommun, landsting och andraaktörer för att på så sätt utveckla och effektivisera detspecialpedagogiska stödet till skolorna och till deelever som bl.a. har funktionsnedsättningar av olikaslag. Det är i första hand kommunerna som har ansva-ret för att ge detta stöd. Men det är viktigt att barnoch ungdomar som är i behov av särskilt stöd fårtillgång till all den spetskompetens och all den erfa-renhet som finns att tillgå.Den nya förändrade stödorganisationen ska ledasav en styrelse som består av företrädare för såvälstaten som kommuner och landsting. Det är viktigtför att alla som är med och tar ansvar också ska gesmöjligheter till inflytande över verksamheten och dennya stödorganisationen. På så sätt kan vi också bättreskapa en helhetsbild kring den enskilde eleven. Inteminst viktigt är att förhindra att någon elev medfunktionshinder hamnar mellan stolarna. Det blir enökad tydlighet i ansvarsfördelningen.Herr talman! Tillgången på kompetens och erfa-renhet är central när vi diskuterar funktionshindrade.Det finns ett stort behov av kompetensutveckling avlärare och annan personal i frågor som rör funktions-hinder. Bemötandeutredningnen har här tidigarenämnts från talarstolen. Den har bl.a. pekat på vilkenstor betydelse som bemötandet, förståelsen och atti-tyderna hos de vuxna såväl som andra elever har försjälvbilden och för möjligheterna för den enskildeeleven med funktionshinder att lyckas i skolan ochockså senare i livet.Det är med tanke på möjligheten att satsa på ökadkompetensutveckling nu glädjande att det ställs sär-skilda medel till förfogande. Det kan då göras enspeciell satsning för att stärka kompetensen inomdetta område. Olika specialpedagogiska utbildningarerbjuds redan yrkesverksamma lärare.Det är också angeläget att peka på att det i de nyalärarutbildningar som startar ges ökademöjligheter till såväl fördjupning som breddning pådet specialpedagogiska kompetensområdet.Fru talman! har framhållit att det sak-nas en systematisk forskning när det gäller undervis-ning av elever med behov av särskilt stöd och elevermed funktionshinder. Det är därför mycket positivt attregeringen nu på olika sätt prioriterar forskningenbl.a. genom att anslå medel och inrätta forskarskolorpå området utbildningsvetenskap.Ett sådant område är kommunikation med inrikt-ning på lärande. Jag vill ta upp några exempel på det.Vi politiker diskuterar ofta vikten av att kunna läsa,skriva och räkna när vi pratar om skolan. Men viuppmärksammar sällan det som är mer grundläggan-de, nämligen att varje barn, ungdom och vuxen förstska ha möjlighet till en så bra fungerande kommuni-kation som möjligt. Vi måste ha ett fungerande språksom gör att vi kan förmedla oss, upprätthålla socialakontakter och ge och ta emot tankar och erfarenheterm.m.Konkret kan forskning och kompetensutvecklingpå det här området handla om att vi blir bättre på attta reda på hur döva lär sig svenska t.ex. Ett annatexempel är hur vi kan utveckla teckenspråklig kom-petens med förbättrad kommunikation mellan lärareoch elev och mellan elev och elev. Detta gäller inteminst för gruppen dövblindfödda.Det kan också handla om hur vi på ett bättre sättska kunna hjälpa elever med grava språkstörningar,och det kan handla om hur vi kan utveckla kommuni-kation med hjälp av IT för synskadade.Forskning på de här områdena kan inte minst ock-så handla om det som vi har tagit upp iutbildningsutskottet, nämligen hur vi ska kunna blibättre på att möta elever med dyslexi.Det är alltså glädjande att vi nu på ett påtagligtsätt kan lyfta vårt behov av förnyade och förbättradekunskaper på de här områdena, och stimulera till nyaoch spännande forskningsprojekt som också mednödvändighet måste vara mångveten-skapliga.Fru talman! Avslutningsvis vill jag ge ett exempelpå en sådan här aktivitet. , ,anordnar den nya för förstagången ett stort i . Då skaman lyfta fram just frågorna kring de dövas och hör-selskadades situation i ett forskningsperspektiv.Anf. 172 () re-plik:Fru talman! Jag har en fråga till : Kan förstå att många småkommuner har svårt att tillgodose de funktionshind-rades behov på grund av brist på kompetent personal,men också brist på ekonomiska resurser?Anf. 173 () re-plik:Fru talman! Visst kan jag förstå det. Visst är jagmedveten om hur verkligheten ser ut. Men jag ärockså mån om att vi som politiker ska kunna ha mo-det att gå före och visa vilken inriktning vi vill ha. Jagtycker inte att det ska få vara ett argument att dethandlar om så få barn eller en så liten kommun. Vimåste våga klara av att ha ambitionen att detta är enrättighet som ska gälla för alla.Jag vet inte var står. Delar inteKristdemokraterna den syn som finns bakom de kon-ventioner som handlar om rättigheter för funktions-hindrade, t.ex. ? Jag undrar omKristdemokraterna, om de kommer i regeringsställ-ning, kommer att säga: Nej, det här håller inte! Dethär kommer vi att bryta upp!Anf. 174 () re-plik:Fru talman! Jag undrar vilken hälsning TorgnyDanielsson vill skicka till de kommuner som säger:Vi klarar inte av att tillgodose och stimulera de funk-tionshindrades behov av skolgång.Självfallet står bakom kon-ventionerna, för att svara på . Men det finns faktiskt tillfällen då man heltenkelt inte kan säga åt en kommun: Ni får sköta erbäst ni vill! Det kan man inte säga om kommunenropar på hjälp med att placera sina funktionshindrade.Vilken hälsning vill skicka tillde kommuner ute i glesbygden som känner att situa-tionen är dem övermäktig?Anf. 175 () re-plik:Fru talman! Det verkar som att tappat själva grundprincipen för hela förändring-en. Den utgår ju från att vi vill öka möjligheten förkommunerna att ta det här ansvaret. Om en kommunsäger att den har svårigheter att klara av detta så tyck-er jag att det visar att den kommunen också har ettansvar. Då får vi på bästa sätt tillsammans, genom deresurser som den nya stödorganisationen, det special-pedagogiska institutet, har ge alla elever möjlighet förbättrad totalsituation. Jag tror att det är viktigt.När jag står här så pratar jag inte bara om skolan.Skolan är en del av livet. Men för mig är det viktigtatt klara av att få en bra lösning både vad gäller möj-ligheten att bo hemma med en bra social situation förbarnet och en så bra skolsituation som möjligt.Jag kan inte acceptera att man för att få tillgångtill en bättre pedagogisk verksamhet måste avstå frånen annan rättighet, nämligen rättigheten att bo hem-ma.Specialskolorna vänder sig trots allt bara till enbråkdel av de elever som vi pratar om här -elever med funktionshinder. I den personkretsen harvi de allra flesta ute i kommunerna . Min häls-ning till de kommunerna är att vi ska ställa upp ochge er möjligheterna att utveckla och lösa detta påhemmaplan.Anf. 176 () replik:Fru talman! Jag ställde några frågor i mitt inled-ningsanförande till som jag hop-pas att jag kan få svar på nu eftersom jag inte fick dettidigare. Jag undrar hur en visstidsplaceringavser? Jag tänker då på elever med multihandikapp.Kan skapa stabilitet och kontinuitet i under-visningen?Jag är medveten om att Socialdemokraterna pratarom att detta avgörs från fall till fall. Kan det innebäraatt en elev med multihandikapp kanske kan få gå helagrundskoletiden på en specialskola?Torgny pratade så varmt om att erbju-da specialpedagogik och stöd ute i skolorna till klas-ser. Det skulle vara intressant att veta om han självtror att resurserna kommer att räcka till det somegentligen behövs. Om det finns många multihandi-kappade ute i landet så räcker ju inte specialpedago-gerna som har kunskaperna om just de specifika svå-righeterna med multihandikappade till. Jag skullevilja veta hur ser på den frågan.Anf. 177 () re-plik:Fru talman! Jag börjar med den sista frågan. Jäm-fört med dagens situation så kommer de förslag somvi har ställt oss bakom tidigare tillsammans med denökade satsningen på att förstärka kommunerna ochmöjligheten att anställa fler vuxna i skolan totalt attflytta fram positionerna betydligt. Det kommer atterbjuda större möjligheter för de multihandikappadebarnen.Det är kanske inte den ekonomiska delen som ärviktigast, utan det som jag tog upp i mitt anförande,nämligen betydelsen av bättre kunskap och kompe-tens om olika funktionshinder. Vi måste också blibättre på att samverka kring varje enskilt barn, och dåhandlar det inte bara om skolans personal utan om kompetens som finns ute i kommunerna. När jagstår här i talarstolen vill jag uttryckligen understrykaatt jag har stort förtroende för den kunskap och kom-petens som finns ute i kommunerna . Men denkan bli bättre. Staten har ett ansvar att ställa upp medforskningsinsatser och vidareutbildning.Jag tycker att det är lite intressant att jag ständigtfår frågan om visstidsbegreppet från borgerliga parti-er som annars så ofta säger att vi ska reglera sakeroch ting. Varför ska vi politiker nu helt plötsligt läggaoss i och säga att visstidsbegrepp innebär så och såmånga timmar eller dagar? Här måste vi ju lita påprofessionen och möjligheten att föräldrarna tillsam-mans med barnet och personalen, den sakkunskapsom finns, kan avgöra från fall till fall vad är.Men för att det ska vara lyckat och för att vi ska klaraav integrationen i samhället i övrigt bör man ha iåtanke att det är i hemkommunen som det här barnetska leva även fortsättningsvis som vuxen.Anf. 178 () replik:Fru talman! Anledning till att jag bl.a. frågar omvisstidsbegreppet är att när debatten gick som hetastom och sade Socialdemo-kraterna att man inte lade ned. Det skapar ju en oer-hörd osäkerhet för föräldrarna. Jag kan inte förstå hurde kan klara av den osäkerheten.Sedan talar om förstärkning avvuxna. Är det detta som är spetskompetensen? Detkändes lite förvånande.Jag har också stort förtroende för den kompe-tensutveckling som vi ska få se genom den nya lärar-utbildningen. Men utifrån min erfarenhet vill jagockså säga att det ändå inte räcker. Jag har själv haften punktläsande elev . Hade jag varit kvari skolans verksamhet hade jag fått ta emot nui höstas. Jag hade inte varit redo att göra det direktutan att få ökad kompetensutveckling. När man intehar det i sitt arbete så glömmer man bort hurdet fungerar i verkligheten. Det är just av den anled-ningen som vi oroar oss så mycket för detta. Vadkommer att hända med barn med multihandikapp?Anf. 179 () re-plik:Fru talman! När det gäller barn med multihandi-kapp är det viktigt att man inte ställer dem mot var-andra eller säger att det är så speciellt att man inteklarar av det och måste hitta särlösningar, eftersomman då gör ett val och bryter möjligheten för en män-niska att kunna vara integrerad i samhället under helalivet.Birgitta tog upp den debatt som jag stund-tals tyckte var ganska absurd om deförslag som finns i den s.k. omatt och inte skulle läggasned. Det var ju väldigt mycket en propaganda frånborgerlig sida där man målade upp en bild av att viomedelbart skulle slänga ut de elever som fanns där.Nu har vi verkligen understrukit vikten av att göraden här förändringen så mjuk som möjligt. Det skaockså finnas intagningsmöjligheter på Ekeskolant.o.m. och på t.o.m.nästa år. Alla som är inskrivna kommer att få gå kvar.Det har aldrig varit fråga om annat än att de resurseroch kunskaper som finns på de här skolorna ocksåska vara tillgängliga för fler. Därför säger vi att detska finnas ett resurscentrum med en viss skoldel somger möjlighet till inskrivning under en kortare tid.Nu har inte någon mer möjlighet att sva-ra, men jag tycker också att bör fundera påhur ni framstår och om ni står bakom de konventionersom vi pratar om när det gäller funktionshindradesrättigheter. Ni säger ju att det inte gäller alla.Anf. 180 () replik:Fru talman! Jag skulle vilja ställa en fråga tillTorgny och . ÄrTorgny verkligen övertygad om att integ-ration och skolgång hemma är det självklart bästa föralla funktionshindrade grupper med undantag av dehörselskadade? Är övertygad omatt den kompetens och de resurser som behövs kom-mer att finnas i svenska kommuner? Spelar det ingenroll att det finns ett stort antal opinionsyttringar avolika företrädare för funktionshindrade och för föräld-rar och barn på t.ex. och Hällsboskolansom vill något helt annat och som menar något heltannat när de säger att de vill hävda sina rättigheter?Är bilden verkligen så självklar inom skolforskningoch handikappforskning att vi verkligen ska bestäm-ma oss för en enda modell när det gäller skolgång förfunktionshindrade?Anf. 181 () re-plik:Fru talman! frågar mig om jag tror påatt detta kommer att omfatta alla. Frågan kan ju ocksåvändas tillbaka till . Om nu intetror det, vilka grupper är det då som vi ska göra un-dantag för ytterligare? Till vilka grupper ska vi sägafrån början att den här rättigheten inte gäller dem pågrund av att de har ett speciellt funktionshinder ellermultifunktionshinder?Jag pratar om att våga ta ansvar för alla. Som jagtidigare har sagt är gruppen elever med funktionshin-der en stor grupp med olika behov. Debatten harhandlat om två specialskolor med totalt drygt 100elever. Det är endast dem som ni har pratat om.Sedan pratar ni om att det ska vara valfrihet, mendet är en valfrihet som innebär att jag kan fåden endast om jag avstår en rättighet, nämligen rät-tigheten att bo kvar hemma. Hur rimmar det egentli-gen? Jag tror att de borgerliga partierna vet att detaldrig har varit en rättighet att bli inskriven på enspecialskola. Det görs utifrån en bedömning av att detär en lämplig åtgärd.Jag har en fråga till också. Vad svararni handikapporganisationerna? Står ni bakom dekonventioner om funktionshindrades rättigheter somt.ex. ges uttryck för i eller inte?Anf. 182 () replik:Fru talman! Det finns två rättigheter här. Den enaär rättigheten till en bra skolgång, och den andra ärrättigheten att kunna leva ett normalt liv hemma.Eftersom verkligheten nu är sådan att en del föräldrartill funktionshindrade inte anser och inte känner att defår en bra skolgång hemma utan värderar högre attkunna få den där specialkompetens och resurser finns,tycker jag att det är väldigt kortsiktigt och obetänktatt ta ifrån dem den rätten. Jag tror, , att vi måste hålla vägarna öppna för olika möj-ligheter när det gäller den här typen av stöd i skolor-na.Det kan mycket väl vara så att föräldrarna till tvåolika funktionshindrade önskar olika saker. Det kanvara ganska små nyanser i hur man upplever sin till-varo som gör att man föredrar det ena eller det andra.Valmöjligheterna kommer utan tvivel att minska förde föräldrar som kanske har störst behov och glädjeav att kunna välja för sina barn.Anf. 183 () re-plik:Fru talman! Jag vill än en gång säga att det aldrighar varit en rättighet att bli inskriven på en special-skola.Jag anser att man genom en ökad satsning påhemkommunen eller kommuner i samverkan så närahemmet som möjligt har möjlighet att utveckla fleraalternativa lösningar som mer kan utgå från den en-skilda individens behov. Det kan de göra samtidigtsom man också kan tillgodose rätten att bo hemmaoch att ha ett socialt umgänge. Hur ska vi annarskunna tro på att det ska fungera med integration isamhället av funktionshindrade? Det gäller inte förvissa som de går i skolan.Jag kan också konstatera att inte hellerhar redogjort för hur man svarar handikapporganisa-tionerna när det gäller dess ambition att leva upp tillFN:s standardregler.Anf. 184 ():Fru talman! , , an-tas de sista eleverna till fasta skoldel,landets bästa skola för blinda och multihandikappadebarn. Därefter kommer behövande blinda och syn-skadade barn med multifunktionshinder att utlämnastill sina hemkommuners varierande kompetens förundervisning av barn i just deras situation.Det är särskilt allvarligt eftersom i princip alla avEkeskolans nuvarande elever redan har prövat ochmisslyckats i ett stort antal skolor i sina hemkommu-ner. Ingenting tyder på att kommunerna sedan beslu-tet att stänga fattades har blivit bättre påatt erbjuda undervisning för barn med svåra multi-funktionshinder. Ingenting reellt har heller gjorts föratt så ska bli fallet.Ingen vet hur det kommer att gå för de berördabarnen när fasta skoldel stängs. Ingen harundersökt om kommunerna har beredskap att fortsätt-ningsvis undervisa alla barn, också de med de svå-raste multifunktionshindren. Nedläggningsbeslutetvar ett skott i mörkret.Vi har hört från talarstolen sä-ga att man måste ha modet att gå före genom att av-veckla specialskolorna. Det är att använda barn sompolitiska slagträn, att leka med deras liv utan att ga-rantera deras förutsättningar. Det finns fortfarande, ettoch efter nedläggningsförslaget, ett antalobesvarade frågor.I propositionen, i riksdagsbeslutet och i direktiventill utredningen om organisatoriska frågor i beslutetsefterskalv används ordet "avvecklas" för att beskrivavad som händer med och den fastaskoldelen. Det är inte garanterat att på siktkommer att få behålla ens sin resurscentrumdel. Re-gionansvar Syn placeras nämligen i . Detär oklart var ledningen för det sammanslagna Tomte-boda-Ekeskolans resurscentrum ska ligga.Likväl har skolministern liksom socialdemokra-tiska riksdagsledamöter försökt göra gällande att detegentligene inte blir någon förändring alls förEkeskolan . I så fall kan man fråga sigvarför den mycket väl fungerande fasta skoldelen påEkeskolan ska stängas i strid med barns och fölräld-rars vilja.I nedläggningsdebatten menade skolministern attsöktrycket till var lågt. Därför behövdesden inte, enligt henne. Hon gick t.o.m. så långt atthon bortdefinierade ett tiotal av skolans elever. Defanns inte när skolministern beskrev skolans elevan-tal, eftersom de enligt henne hade fel ålder. Skolmi-nistern hävdade upprepade gånger att hade21 elever, trots att bevisligen 31 var inskrivna vidskolan.Nu bidrog debatten till att göra kändoch till att dramatiskt många fler elever har sökt sigtill , eftersom den kommunala skolan intekunnat ge det stöd och den undervisning som dessaelever behöver.Just nu står 20 elever i kö till skolan, men hittillshar de inte fått plats, eftersom skolan inte fått pengarså att det räcker till alla. Löftet att alla som behövdedet skulle få skrivas in fram harhittills svikits av regeringen. Därför gäller inte detsom alldeles redovisade fråndenna talarstol.Det ökade söktrycket visar att skolan behövs i sinnuvarande form. Det borde i sig vara ett argument föratt ompröva stängningsbeslutet.När den fasta skoldelen stängs ska elever enligtriksdagsbeslutet få komma till det i alla fall kortsik-tigt kvarvarande resurscentrumet för besök på, somdet heter, visstid. Vad detta med "visstid" innebärfinns det dock inget entydigt besked om. Även om -och jag säger om - "visstid" kommer att innebära kan fullgöra resterande del av sin skoltid påresurscentrumets mindre skoldel, innebär begreppet isig en osäkerhet för barnen. De måste få veta, kännaoch kunna lita på att de får vara kvar. Barnen harnämligen inte rätt ens till visstidsvistelse. Ekonominlägger förmodligen hinder för detta.Socialdemokraterna litar inte på skolans bedöm-ning av behovet att gå hela sin skoltid på ,så hur ska föräldrarna kunna lita på att "visstid"kommer att tillgodoses ?Kortare visstidsbesök är dock inte något okompli-cerat. säger att åter-kommande byten av klasskamrater som kommer ochförsvinner efter kortare eller längre besök är en källatill förvirring och blir i många fall störande för ele-vernas studiero. "Dessa barn har ett starkt behov avatt känna trygghet och tillit i hela sin situation och ärofta direkt beroende av en harmonisk och förutsägbarvardag. Detta får de inte med det upplägg som riks-dagen förelagt att genomföra.