prot · GP0930 · 2001-11-20 00:00:00 — Allamedlemsländer i FN bär ett stort ansvar för att efter-krigstiden i utvecklas i en positiv rikt-ning.Den humanitära situationen i var svårredan före , inte minst för kvinnor-na. Den spektakulära och bestialiska terrorattackenmot den dagen ledde till att nästan hela världenstår enad i kampen mot terrorism. Det blev 15-0 iFN:s säkerhetsråd när man röstade om terrorismskulle bekämpas med alla tillgängliga medel. HelaEU står enat. 19 Natoländer, 56 muslimska ländersamt ytterligare stater i , och Latiname-rika och t.o.m. fiender som och stårhär enade.Men i stöder inte regeringens stödpartierden linjen. Om bomberna slutat falla när Miljöpartietoch Vänstern krävde det, hade talibanerna suttit kvarvid makten i och terroristnätverkenhade haft lättare att operera. Hotet mot världsfredenhade varit större. Vi skulle inte ha sett kvinnornasglädje i Kabul.I kampen mot denna terrorism krävs en lång radåtgärder, t.ex. diplomatiska insatser, fattigdomsbe-kämpning, religionsdialog osv. Men som en sistautväg då diplomatins kanaler inte har hjälpt och upp-maningar från FN och omvärlden har nonchaleratsåterstår till slut inte mycket annat än militära insatser.Fru talman! Låt oss alla vara medvetna om att mi-litära insatser i olika former kommer att behövasunder för att slå ut terroristnät-verken. Men det krävs massiva insatser författigdomsbekämpning och för att lindra den huma-nitära nöden. Tänk om det skulle vara lika lätt att fåfram pengar och medel för internationellt bistånd ochhumanitära insatser som det verkar vara att få frampengar till militära insatser. Tänk om lika mycketpengar skulle kunna läggas i en enda stor Marshall-plan för som de militära insatserna hit-tills har kostat och kommer att kosta. Då har vi kom-mit en bra bit på väg.Unicef har uppmanat det internationella samfun-det att bidra med ca för attmöta de allra mest akuta och grundläggande behovenför de nästan fem miljoner människor som ärberoende av hjälp för att överleva. På längre siktbehövs det naturligtvis oerhört mycket mer i interna-tionellt bistånd för att åter bygga upp ett demokratisktAfghanistan med en fungerande infrastruktur ochrespekt för mänskliga rättigheter. Finns det en sådanvilja hos det internationella samfundet?Mark Malloch , som inom FN:s utveck-lingsprogram svarar för återuppbyggandet av Afgha-nistan, beräknar att det behövs och 70 miljar-der för det. Vilken beredskap har den svenska rege-ringen att avsätta ett kraftigt finansiellt bidrag? Vilkasummor kan det komma att handla om från svensksida?Fru talman! I dagens debatt finns det skäl att dis-kutera vad som kommer efter de militära insatserna.Jag kan för övrigt nämna att ett seminarium med dettemat arrangeras av i nupå fredag.Låt oss inte göra samma misstag som tidigare ihistorien och lämna åt sitt öde när militä-ren gjort sitt.Alla medlemsländer i FN bär ett stort ansvar föratt efterkrigstiden i utvecklas i en positivriktning. Det är i ett uppbyggnadsskede viktigt attförsäkra att principerna för grundläggande mänskligarättigheter är inkorporerade i framtida säkerhets- ochregeringsarrangemang för . Det krävs enbred multietnisk, politiskt balanserad och av demsjälva vald afghansk administration som är represen-tativ och beredd att leva i fred med sina grannar. Demåste vara beredda att möta behoven hos det egnafolket och respektera mänskliga rättigheter, regionalstabilitet och internationella förpliktelser.FN bör, framför allt ,stödja detta arbete och inte kolonialt styra det af-ghanska folket utan stödja dem i deras egna strävan-den att utvecklas demokratiskt och ekonomiskt. Kan-ske behövs det fredsbevarande styrkor. Det är viktigtatt allt sker i samarbete med så breda lager som möj-ligt av det afghanska folket. Vi måste göra allt för attlångsiktigt slå ut grogrunden för framtida terrorism.Vi måste förbättra relationerna mellan den västligaoch den muslimska världen och öka religionsdialogenoch det kulturella utbytet. Vi måste liberaliseravärldshandeln så att välstånd och utveckling ävenkommer de fattigaste länderna till del. Globalisering-en måste omfatta oss alla.(Applåder)Anf. 7 ():Fru talman!Jag minns dig afghanska kvinna när din situationvar så här: Du hade inga valmöjligheter, ingenröst, inga rättigheter, ingen existens, inga skratt,ingen glädje, ingen frihet, ingen motståndskraft.Jag minns din smärta, din ångest, din tystnad, dinensamhet, din ilska, din vanmakt, din gråt och dinolycka.Det här är min fria översättning från engelska aven dikt om kvinnor i , en dikt som skrevs närtalibanerna hade makten där.En biståndsarbetare jag mötte grätöver den vidriga humanitära situationen i landet då -kölden, torkan, förtrycket och fattigdomen. Nyföddabarn dog i kyla. Så var detdå.Snabbare än någon kunde tro tycks nu talibaner-nas skräckvälde nästan vara över. Det kan innebäraen förändring mot en tryggare värld och möjlighetertill förbättringar för folk och i synnerhetför dess kvinnor.De som kritiserat reaktionen på de av-skyvärda terrordåden bör nu funde-ra över vilket resultat den egna politiken skulle ha letttill. Det är ju bra att vi tillsammans gläds över dekvinnor som vågar visa sitt ansikte, de män somrakar av sig skägget och över att det går att leka igenoch att spela musik. Det är ju bra, men hur skulledetta ha skett om och fått bestämma?Nu måste omvärlden agera, inte bara för att fångaterrorister och agera mot gansterstater utan för demo-kratisk, ekonomisk och humanitär utveckling. Ettvärldssamfund som tar på sig att förändra folkrättenför att skydda människors snarare än staters rättighe-ter måste också ta på sig ansvaret för människornassituation. Detta är den största utmaningen FN ochdess medlemsstater ställts inför. FN måste ta huvud-rollen i allt arbete i . Stormakter somUSA måste stödja FN i det arbetet. Vi i kanmed vår långa erfarenhet, bl.a. genom och andra frivilligorganisationer,bidra med såväl resurser som erfarenhet och kunskap.Läget är mycket riskfyllt och ställer stora krav pådet internationella samfundets samfällda agerande;snabbt, samordnat och omfattande. Norra alliansenoch andra krigsherrar får inte upprepa den terror motbefolkningen som en gång öppnade för talibanerna.De måste ha villkoren klara för sig och inse att de intekan utföra våldsdåd i det fördolda. Därför måste be-slut och stöd komma snabbt. Som jag ser det är tids-utdräkten det stora hotet mot en fredlig och demokra-tisk utveckling.En FN-styrka måste mobiliseras snabbt. Hur snartbedömer utrikesministern att en sådan styrka kanskickas till ?Först och främst måste nu en civil regering bildasunder FN:s överinseende med deltagande av allafolkgrupper och med starka krav på respekt förmänskliga rättigheter. Kvinnor bör finnas i den rege-ringen. Ett rättssystem måste byggas upp. En förso-ningsprocess måste inledas. Det handlar om att ställade värsta krigsförbrytarna inför rätta. Hur och i vilkenomfattning detta ska ske diskuteras . Någon formav krigsförbrytartribunal bör inrättas. Framför allt börkända krigsförbrytare inte få ingå i den nya regering-en.FN har gett i uppdrag att kartläggakvinnors roll i krishantering, konfliktförebyggandeoch i processen efter en konflikt. Hon ska presenteraen rapport . Redan nu bör hennes erfarenhetertas till vara och kvinnorna spela en betydande roll ihela återuppbyggnaden och i processen nu efteråt.Där finns en kunskap och förmåga som måste släppasut inlåsning.Fru talman! är ödelagt efter mer än20 års krig. Det är brist på allt. Därför behövs en massiv återuppbyggnad, enny Marshallplan. Några av behoven, de mest akuta, ärförstås mat, livsmedel och transporter för att matenska nå de allra svagaste. Det behövs hälsovård, sjuk-vård och utbildning för kvinnor och flickor förstås,minröjning och röjning av de ej briserade delarna avsplitterbomber som fällts av amerikanerna . Sveri-ge har stött kampen mot terrorism och måste nu ocksåta ansvar för ytterligare insatser och mer resurser änvad vi redan satsar, och det är bra att vi har en positivinställning.Risken är mycket stor att utblottade afghanskajordbrukare återupptar vallmoodlingen och att där-med den opiumexport som talibanerna faktiskt mins-kat åter ökar. Av det skälet och för att Afghanistanska kunna klara sin egen livsmedelsförsörjning måsteomfattande program för jordbruksutveckling till, ochdet måste ske snabbt.Fru talman! Jag vill sluta med att samordning avalla insatser är bland det allra viktigaste nu för attmotverka korruption och slöseri med resurser.(Applåder)Anf. 8 ():Fru talman! Tre viktiga mål har nåtts de senasteveckorna. För det första har börjat slås sönder. Den infrastrukturenutgör ett dödligt hot mot hela världen. Där al-Qaidaväljer att slå till, där dör hundratals och tusentalsmänniskor. Att bekämpa den infrastrukturen och detnätverket är en otroligt viktig uppgift. För det andrahar stora delar av befriats från talibaner-na. Det är någonting mycket viktigt inför framtiden.För det tredje har en mycket tydlig signal skickats tillde regimer i världen som överväger att vara värdarför terrorister. Det kan stå en sådan regim mycketdyrt. Den signalen har gått fram, och det är ocksåmycket viktigt.Vilken ynkedom av ochGudrun att inte kunna erkänna att dessaviktiga mål har nåtts och att vi är på väg att uppnånågot mycket viktigt! De bygger ju hela sitt resone-mang på fullkomligt felaktiga uppgifter, t.ex. att denhumanitära situationen i har förvärratsgenom det som har hänt . Det är juprecis tvärtom; det säger ju alla med verklig insikt isituationen. De påpekade i ett uttalande så sent som härom-dagen att deras verksamhet har gått vidare i stort settopåverkad under de senaste veckorna.Gudrun sade här att det afghanska folketbetackar sig för stormaktsinblandning. Men det är juprecis tvärtom även på den punkten! Man tackar destormakter som har befriat folket från talibanernasförtryck.Det är så lätt att säga som : Manska ha andra metoder i kampen mot terrorism ochsådana här regimer. Det önskar vi väl alla. Ingen avoss önskar våld. Men hur bekämpar man egentligenett terroristläger med sofistikerade vapen, kanskemassförstörelsevapen och självmordspiloter. Det ärinte så alldeles lätt att göra det utan att ta till någotsom helst våld.När jag hör prata om andrametoder tänker jag på att det ju faktiskt finns exempelpå att omvärlden ibland har försökt pröva andra me-toder. Den amerikanska bojkotten mot t.ex.syftar ju till att undergräva en kommunistisk diktatur-regim, men den kritiseras ständigt från Vänsterpartiet.Eller ta omvärldens sanktioner mot , även de ettförsök att med fredliga metoder bringa en diktator påfall och befria förslavade människor. Men även desanktionerna kritiseras ju ständigt.Jag håller med om att mina båda exempel kan dis-kuteras från effektivitetssynpunkt, men jag nämnerdem för att exemplifiera att det inte är så lätt att hittametoder för hur man bekämpar de onda krafterna ivärlden.Det är mycket glädjande att det finns en bred upp-slutning kring humanitära insatser. Man blir varm omhjärtat när man t.ex. hör tala om viktenav stora svenska biståndsinsatser. Men för att det skavara möjligt behövs det självklart också ett generöstsvenskt biståndsanslag, som denna riksdag då måsteanvisa.Jag är lite förvånad över regeringens passiva for-muleringar när det gäller svensk medverkan i en FN-insats. Först och främst talade utrikesministern om enstyrka med FN:s välsignelse. Jag tror att vi ska utgåfrån att den militära styrka som mycket snabbt måstekomma på plats och som, , är enutgångspunkt i Brahimiplanen är en FN-styrka. Minuppfattning är att självklart ska vara med iden styrkan.Som utrikesministern så riktigt påpekade har visedan tidigare bra erfarenheter av verksamhet i Af-ghanistan, och självklart ska vi, som sagt, vara med.Utrikesministern talar om att frivilliga och lämpligaländer ska delta i denna styrka. Varför inte säga klartatt vi är beredda?Ett alternativ som tidigare vid tre liknandetillfällen har valt är att skicka ett fältsjukhus. Detfinns ett enormt behov av sjukvård, också krigssjuk-vård, i . Jag menar att den lösning somvaldes i , vid Gulfen och i kunde varaett bra alternativ också här, och jag har i brev tillregeringen uppmanat den att snabbt ta itu med plane-ringen av en sådan insats. kom sist till Ko-sovo. Det vore pinsamt om det upprepades än engång. Låt oss nu få ett besked om att själv-klart deltar i en FN-insats i !Anf. 9 Utrikesminister ():Fru talman! , var förstmed humanitär hjälp till Afghanistan.Lotta och ,jag håller med om att vi ska hyfsa debatten, som nisäger - jag har aldrig kallat er för terroristbeskyddare.Jag vill att också ni hyfsar debatten. Inte heller kan nipåstå att det är bombningarna som leder till katastro-fen för . Medvetet glömmer ni att FNredan före terroristattacken sade att det 2001-2002kan bli värsta katastrofen i historia. Niförtränger att FN:s medarbetare säger att visst är lägetväldigt allvarligt men att man nu har en ny möjlighetatt hjälpa folk och att bombningarnainte försvårat hjälparbetet.Ni glömmer också att hur illa vi än tycker om mi-litära metoder, så hade talibanerna annars suttit kvarvid makten. Och hade talibanerna suttit kvar vidmakten, så hade haft betydligt större ochbättre möjligheter att planera och genomföra nyaterroristattacker.Dessutom förtränger ni att FN redan har en hu-vudroll; vi behöver inte återbörda frågan till FN.Förra veckan bekräftade FN återigen rätten till själv-försvar. Man gör det därför att man ser inga alternativnär en regim som utbildar terroristerför att de ska kunna sprida död och förintelse.Jag har ett otal gånger frågat om ert alternativ meninte fått något svar. Utvecklingen har, tycker jag,visat att vi hade rätt när vi sade att tyvärr var det härnödvändigt. Men måste vi med gemensammakrafter ta itu med det som den här riksdagsdebattenska handla om, nämligen det humanitära läget i Af-ghanistan. har vi chansen att med ett akut huma-nitärt bistånd till hjälpa civilbefolkning-en. Vi kan sätta i gång återuppbyggnaden efter 23 årskrig, och vi kan äntligen få tillbaka en representativregering. FN har huvudansvaret, och FN har ocksåtagit huvudansvaret och reagerat väldigt snabbt ochaktivt. Då är det viktigt att man får allt vårt stöd.Bo Lundgren sade att vi skulle stödja FN med enmilitär styrka. Han sade att det är den svaga svenskaförsvarsförmågan som gör att det inte har varit någonefterfrågan på en svensk styrka. Jag tror att Bo Lund-gren vet - åtminstone borde han veta - att ärett av de allra mest aktiva länderna. I FN:s fredsbeva-rande styrkor på , i och i ,ja, överallt, har varit med.Men, och , Sverigeär inte ett grannland till , och ärinte ett muslimskt land. Vad Brahimi efterfrågar justnu är just grannländer och muslimska länder. Jagtycker att vi här, liksom i andra frågor, ska låta FN taledningen.Sverige har mycket att bidra med. Om det efter-frågas militära resurser även för andra är det klart attvi kan ställa upp i en FN-styrka, men vad FN vill attvi från svensk sida nu bidrar med är utbildning, sjuk-vård, minröjning och insatser för kvinnorna - alltsådant där vi har inte bara unika resurser därför att vivar först på plats utan också, och framför allt, unikaexperter.Jag ser fram emot att träffa , Röda Korset, och Läkareutan gränser - alla de svenska organisationer som hargett oss ett unikt kunnande. Därför spelar enväldigt viktig roll för återuppbyggnaden av Afghani-stan.Anf. 10 ():Fru talman! Alla de organisationer som AnnaLindh och andra nämnt har jag träffat de senastedagarna inför min resa. Jag tror att vi inte har fåttsamma bilder och samma informationer.Jag vill påminna om vad hon för un-gefär sade om bombningarna i Tjetjenien.Hon sade att man inte kan bomba bort terrorism. Jagundrar hur det uttalandet står sig . Jag och mångamed mig menar att bombandet har förvärrat, ochkommer att förvärra, situationen vad gäller hjälpar-betet.Afghanistan är en krutdurk. Vapen finns i över-flöd hos lokala krigsherrar och hos olika disparata,ibland tvivelaktiga, grupperingar som utgör den s.k.norra alliansen. En del är rena skurkgäng med mycketbåde gammalt och nytt blod på sina händer. När devar vid makten hade de våldtäkt som metod för attförtrycka kvinnorna, liksom talibanerna haft piskningsom sin metod.Därför är det särskilt oroande att EU nu har be-slutat att lätta på det vapenembargo som varit i kraftsedan 1996 mot alla de stridande parterna i den af-ghanska konflikten, som det lyder. Syftet med detta äratt kunna leverera vapen till norra alliansen, och dettastöds - må vara passivt, men ändå - av den svenskaregeringen.Fler vapen i händerna på autonoma krigsherrar -en del, som sagt, utan större demokratiska ambitioner- är det sista som behövs i . Fler vapenriskerar att leda till laglöshet, till anarki, och eventu-ellt till ett fullskaligt inbördeskrig. Fler vapen innebärfler civila offer. Fler vapen innebär att den mänskligakatastrof som utspelar sig kommer att förvärras. Jufler bomber som faller, desto svårare blir de humani-tära organisationernas arbete - jag vidhåller detta.Bomberna förvandlas till landminor och utgör ettextremt hot mot civilbefolkningen framåt,även efter det att en eventuell fred uppnåtts, och etthot mot hjälporganisationer. Var finns den bre-da internationella opinion mot minor som vi såg förett år sedan?USA och alla de länder som stött bombningarnahar därför ett särskilt ansvar för att ta hand om odeto-nerade bomber som dessutom cyniskt har fällts nedtillsammans med matpaket. Det här kommer inte ettfattigt att självt kunna göra - priset blirlemlästade människor - och det här är ett av de verk-liga resultaten av bombningarna.Vi tycker att det är dags för FN att få en större rolli . FN bör snabbt se till att få ett slut påkonflikten, att vapen samlas ihop och att fredsbeva-rande styrkor skickas ned.En afghansk regering kan inte dikteras utifrånutan måste bygga på en maktdelning av de gruppersom finns i . Det är vad FN:s färska re-kommendation också går ut på.Det är slutligen helt oacceptabelt att planeraratt döma talibaner och terrorister i egna militära dom-stolar. Terrorister ska dömas för de brott som de harbegått i tills vidare en internationell ad hoc-domstol iväntan på en internationell riktig brottsmålsdomstolsom ska träda i kraft. Men det är i det sammanhangetUSA som är den viktigaste saknande undertecknarenav en sådan konvention. Alla som helhjärtat har ställtupp på bombningarna har ett tungt delat ansvar förden här humanitära katastrofen, som också bombatsfram.Anf. 11 BO ():Fru talman! Det var betecknande att utrikesmi-nistern talade om de insatser där har varitaktivt. Det som är problemet är vad som händermed våra möjligheter. Det problematiska för Sverigeär att även om FN skulle vilja ha stöd också militärtfrån i det som handlar om att restaureraAfghanistan är vår förmåga alltför dålig. Det skullevara intressant om utrikesministern och regeringenfaktiskt är beredda att göra någonting åt det och skapamöjligheter för att inte komma, om inte medsvansen mellan benen, ändå ganska sent, som exem-pelvis vid den senaste insatsen i Kosovo.Fru talman! Det går en röd tråd igenom GudrunSchymans utrikespolitiska budskap. Den präglas avtvekan i kampen mot terrorism, förtryck och ofrihet.Det är ett hyckleri när just talar omatt hon är glad när kvinnor kan ta av slöjan i Kabul.Om linje hade fått råda hade viinte kunnat se de bilderna i TV. Då hade det intefunnits en nyhetsuppläsning av en kvinna i afghansktelevision. Det är falskhet när talarom att förstärka FN:s roll, samma FN som hon förne-kar och vars rätt att fatta de beslut som ger stöd ikampen mot terrorismen hon ifrågasätter.Vänsterpartiet, liksom för övrigt ,mäler sig ur den seriösa debatten om att återuppbyggaAfghanistan och kampen mot terrorismen. Det hand-lar i grunden när det gäller på kort siktom omfattande humanitärt bistånd - där har LarsLeijonborg alldeles rätt. Det handlar på längre siktom att skapa förutsättningar för frihandel, öppenhetoch marknadsekonomi - just det som har gett världenvälstånd och trygghet och som präglar de olika län-derna.Anf. 12 ():Fru talman! Det är grovt, . Det ärsvårt att besvara sådana anklagelser.Jag får väl utgå från att inte menar rik-tigt allvar ändå. Det är inga sanningar om vad som ärgrovt och vad som är seriöst. Möjligen kan det varaBo Lundgrens åsikt och uppfattning att det jag sägerinte är lika seriöst som det han själv säger. Men nå-gon objektiv sanning kan vi inte påstå att det är i allafall.Jag tycker att det är intressant att konstatera att viär väldigt överens om att fortsättningen för den af-ghanska befolkningen måste utgå ifrån vad de självavill. Det innebär att det måste vara ett slut på stor-maktsinblandningen. Det vore välgörande. Men föratt vi ska kunna bidra till att det blir slut med stor-maktsinblandningen, som ju har legat bakom de kon-flikter och det elände som vi nu har sett, måste viockså kunna få ett FN som är så starkt att man kan ståemot stormaktsförsök att ta den internationella rättenoch lagen i egna händer. Då måste FN:s säkerhetsrådi det här läget kunna ta upp en diskussion om hurlångt den självförsvarsrätt som har fått ett med-givande för sträcker sig. Var går gränsen, AnnaLindh? Hur länge ska detta pågå?Vi vet att president säger att det här är ettlångsiktigt krig. Den internationella terrorismen för-svinner inte bara i och med att för-svinner, och det har han rätt i. Det här kriget måstekämpas och i många fler länder. Vil-ka står näst på tur? Hur länge ska man från FN:ssäkerhetsråd sitta och konstatera att detta pågår? Skavi bomba bort alla regimer som förbryter sig mot demänskliga rättigheterna genom att diskriminera ochförtrycka kvinnor, då blir det ett kraftigt bombarde-mang världen över. Det är inte rätt sätt. Vi får hittaandra former, men jag vill att regeringen tar ett initia-tiv för att bryta stormaktsintressena i FN:s säkerhets-råd.Anf. 13 ():Fru talman! När massmediernas strålkastarljusinte längre riktas lika intensivt mot , dåbomberna slutar falla, finns det risk för att det politis-ka intresset i omvärlden avtar. Vi får inte svika Af-ghanistan i ett sådant läge utan måste solidariskt varamed och bygga upp ett nytt, demokratiskt Afghani-stan med respekt för de mänskliga rättigheterna.Det finns naturligtvis anledningar till att den ex-trema islamismen finner stöd hos delar av folket imuslimska länder, anledningar till att människorlyssnar på förenklingar och för-falskningar av verkligheten, fattigdom, hopplöshetoch känslan av att vara utsatt för en kulturell invasionfrån det ekonomiskt mäktiga västerlandet.Sverige, EU, och andra västländer måste setill att denna grogrund för hatet mot väst försvinner.Det arbetet måste börja med en viss självkritik. Vårarelationer med dessa så ofta bortglömda länder bordeha präglats mer av solidaritet, oegennytta och enga-gemang. För vi måste nog erkänna, trots alla bi-ståndsinsatser och hjälpsändningar, att Centralasienhar varit en närmast bortglömd region. En mentaljärnridå har gjort att sällan blickat längre äntill våra närmaste grannar österut. Ekonomiskt har devarit helt isolerade från vår nya globala ekonomi.Hade varit öppnare för människor påflykt, öppet för handel och import och mer engagerati utvecklingssamarbete och politisk dialog med decentralasiatiska länderna, ja, då hade hatet mot västblivit svårare att upprätthålla.Sverige och EU-länderna måste konsekvent enga-gera sig för demokratiska styren och mänskliga rät-tigheter i dessa länder, och gäller det Afghanistan.Anf. 14 ():Fru talman! Först har jag en ganska enkel frågatill . Det är bra att bidrar frivilli-gorganisationerna med extra resurser. upp Röda korset, och . Men det finns en organisation tillsom gör stora insatser, . Jag hop-pas att de också får del av de resurserna.Sedan till och . Det är klart att vi alla tycker att det är bättremed fred än krig, att det är bättre med dialog än bom-ber. Naturligtvis tycker vi alla det.Gudrun säger att vi ska finna andra for-mer.