prot · GO0953 · 2001-01-19 00:00:00 — Det finnsinvandrare hos oss, men alldeles för få, kanske intesom medlemmar, men bland dem som innehar förtro-endeuppdrag. Det är en fråga som vi jobbar ganskamycket med. Men jag tycker att det ändå är viktigt attvi lyfter fram frågan och visar att även kommuneroch landsting liksom privata aktörer kan agera.Vi har ändå kommit en bra bit på väg när det gäl-ler att förbättra möjligheterna för våra nya svenskaratt få jobb. Men det finns mycket kvar att göra innanvi kan tycka att vi är bra på det här området.Anf. 46 HANS () replik:Fru talman! Jag delar den uppfattningen. Jag note-rar med glädje att var mycket aktivt ochpositivt när vi fann det nödvändigt att skärpa lagenmot etnisk diskriminering.Anf. 47 () replik:Fru talman! Det gäller också för oss att fortsättaatt jobba och inte slå oss till ro med att vi har tagit dehär stegen i rätt riktning.Det finns som jag också nämnde tidigare fortfa-rande oerhört mycket kvar att göra. De nya svenskar-na som går utan möjlighet att komma in på arbets-marknaden mår definitivt inte bra. Det är inte bra förnågon, vare sig för dem själva eller för oss som sam-hälle.Anf. 48 ():Fru talman! Rubriken uppfattas väldigtofta som att vi ska likforma människor. Vi ska alla blilikadana. Jag tror att det är helt fel ingång. Det hand-lar om att bryta vanmakt och utanförskap och i ställetskapa det som jag vill kalla ett innanförskap för ossalla, där vi själva har samma makt och möjlighet attpåverka vår egen vardag och forma vårt eget liv.Det är sannerligen svårt att vara fattig, men det ärännu värre att inte kunna göra någonting åt det. Utan-förskap och vanmakt är värre än de konkreta proble-men.Värdighet och vardagsmakt är vad vi måste upp-nå. Det handlar om att ha pengar som räcker till detviktigaste och som man har tjänat själv, men dethandlar också om att kunna bestämma över sådantsom är viktigt i vardagen, t.ex. barnens skola, varman ska bo och hur man ska bo, vad inkomsten skaanvändas till. I stället har vi en hel värld av fattig-domsfällor, beroende, brist på möjlighet att beslutaom det som är viktigt för en själv, regelverk somstänger människor utan tillräcklig styrka ute.Integration - precis som jämställdhet - handlarmycket om just makt. Makt får man först och främstgenom att ha ett eget jobb och genom att ha godakunskaper, dvs. genom skolan.Det är inte bara jag som tror detta, utan det varvad den storstadskommitté kom fram till som jag harvarit med och arbetat i. Den tillsattes av dåvarandesocialministern . Vi kom fram till att detviktigaste var att människor skulle få makt över sinegen vardag, att riva hindren till arbetsmarknaden, desom behöver skolan bäst ska ha den bästa skolan. Detvar kommitténs slutsatser. Vi lade fram massor avförslag. Ut ur detta kom tyvärr i stället mest bara enmassa löjliga projekt och en ny integrationsminister.Vi var överens inom utredningen om att det be-hövdes mer av ett förändrat tänkesätt och att man intekunde bita sig fast i systemet. Men socialdemokrater-na biter sig fast i de system som stänger människorute, och i stället uträttas ett antal symbolhandlingar,som t.ex. alla dessa projekt.Tyvärr verkar tillsättandet av somintegrationsminister vara en av regeringens symbol-handlingar. har vi hört sägaen massa saker som jag håller med om. "Ja, det är jättebra. Det är rätt." Det är magnetskolor,sänkt skatt på tjänsteföretagande, förenklingar osv.Men problemet är att , , och alla de ministrar somhar hand om varje sådan konkret sakfråga gör precisraka motsatsen. Därför har vi en integrationsministersom säger bra saker - ja, ibland kommer det ut litekonstiga saker, t.ex. detta om kvotering - men destatsråd som sitter på makten gör raka motsatsen.Jag vill uppmana att ta fram betänkande och leta rätt på det ställedär det står att i stället för att lägga livet till rätta skavi ta bort det som ligger i vägen för livet.Där är skolan oerhört avgörande. I vårt delbetän-kande Rosor av betong visade vi att barn och ungdo-mar i de mest utsatta områdena har minst lika högaambitioner och förväntningar på sig själva, sin fram-tid och sin utbildning som alla andra barn. Men nå-gonstans går det snett. Utanförskapet förs vidare tillnästa generation, därför att de som behöver skolanbäst har inte den bästa skolan.En skola som tydligt har kunskap och lärande sommål ger ökad jämlikhet därför att det ger barnen för-utsättningar. De barn som har stöd hemifrån klarar sigalltid, men de barn som behöver skolan för att nåkunskaperna sviks. Det gäller särskilt barn med in-vandrarbakgrund som dessutom behöver myckethjälp med svenskan. Olika undersökningar visar dettajättetydligt. Det finns en lång rad exempel frånsvenska skolor som lyckas alldeles utmärkt. Medriktade satsningar och höga förväntningar kan eleverfrån utsatta miljöer nå precis lika goda resultat somalla andra. Det är därför vi i kräver enradikal omläggning av skolpolitiken. Kunskap ochbildning måste uppvärderas. Görs inte det sviks debarn mest som behöver skolan mest.En jämlik skola ger barnen den allra bästa moro-ten, nämligen en förväntan att de kan lyckas. Det ärdärför vi kräver allmän förskola, att skolan ska högaförväntningar och våga ställa krav, en stärkning avläsning och svenskans ställning, möjlighet att väljaskola även för barn från utsatta områden, mag-netskolor och en större satsning på skolor i utsattaområden och bättre stöd till elever med särskildabehov.Fru talman! Jag tillhör inte dem som tror att sänktskatt är lösningen på alla upptänkliga problem. Mennär det gäller jobb, som är den andra viktiga hörnste-nen i en integrationspolitik, är de höga svenska skat-terna ett jätteproblem.Nya samhällsföreteelser och gamla problem krä-ver nya lösningar. Skattesystemet är uppbyggt för ensituation där man producerar varor, dvs. ett gammal-dags manligt arbetsliv. Problemet är att detta påverkarnegativt kvinnors möjligheter på arbetsmarknadenoch invandrares möjligheter på arbetsmarknaden.Skatten på arbete och de höga marginaleffekterna ilåga inkomstlägen drabbar individerna. I stället för attförsörja sig själv blir man en börda. I stället för attbidra till välståndet måste man få bidrag. Den högatotala beskattningen på arbete gör att låg- och me-delinkomsttagare måste betala mycket skatt och attdet är en hög arbetsgivaravgift. Fattigdomsfällornaleder till att människor inte bara är fattiga utan harmycket svårt att själva göra någonting åt det.För att få dynamik och utvecklingskraft i samhäl-let kan inte stora grupper låsas in i bidragsberoende.Då måste det göras något även med skattesystemet.Göran sade i partiledarde-batten att de inte avsäger sig skatteinstrumentet. Detvar sannerligen dagens understatement. har,återigen, världens högsta skattetryck, men omfördel-ningen - det viktigaste argumentet - fungerar inte.Låginkomsttagare i ligger lika fullt fyra frånbotten i . De höga skatterna gör inte att männi-skor med låga inkomster ändå kommer upp till enbättre möjlighet att försörja sig.Det finns en annan aspekt på detta, nämligen attskattesystemet är uppbyggt efter det gamla produk-tionssamhället. Vi behöver kunna betala varandra förvår arbetstid. Tid är det som många människor haront om, medan andra har alltför gott om det. Med denhöga skatten på arbete har vi gjort oss för dyra förvarandra. Vi har inte råd att anlita varandra profes-sionellt. Varor blir billigare, medan tjänster blir dyra-re. Det är ett jätteproblem. Ska man i grunden kunnagöra någonting åt den stora mängden människor somstår utanför arbetsmarknaden, måste man göra nå-gonting åt den höga skatten på arbete. Fler människorkan få en egen lön att leva på om skatten på arbetesänks. Då går det inte att dogmatiskt bita sig fast i attde höga skatterna är alltings lösning när de i självaverket inte är det. Detta urartar ofta till en pigdebatt.Jag är mycket glad att inte tillhör demsom faller i den fällan. Problemet är att hennes kom-pisar i regeringen gör det. Jag skulle vilja uppmanaMona att gå hem och jobba vidare med defrågor som verkligen är viktiga. Skattereduktion för hushållsnära tjänster. F-skattsedel åt alla som vill ha det. Sänkt inkomstskattäven för låga inkomster. Riv fattigdomsfällor ochmarginaleffekter så att människor kan få större möj-ligheter att komma in. Det handlar om att i stället föratt lägga livet till rätta ta bort sådant som ligger ivägen för livet.Anf. 49 () replik:Fru talman! Jag tyckte mig ana en liten motsägel-se, men det kan också vara mitt dåliga öra som lurarmig, i det sade.Jag hörde säga att hon tycker att re-geringen och, som jag uppfattade det, samarbetsparti-erna satsar på en massa löjliga projekt - som formule-ringen var när det gäller storstadssatsningen. Samti-digt sade hon att riktade satsningar inom skolan tillungdomar med invandrarbakgrund är nödvändiga.Men mycket av det som storstadssatsningen handlarom är just riktade sådana satsningar. Det handlar omsvenskundervisning ute i förorterna. Det handlar omläxläsningsprojekt och språkutveckling. Vi kan varaeniga om att allt verkligen inte fungerar som det ska.Vi ska inte skyla över att mycket av storstadssats-ningen också har inneburit att projektledare får jobbsnarare än att pengarna faktiskt används till det de ärtänkta för.Vad säger och om justsådana riktade satsningar som finns inom ramen förstorstadssatsningen?Anf. 50 () replik:Fru talman! Vi kunde i visaatt de här olika projekten - man hade ju stor erfaren-het av dem - är ineffektiva, att människor är jätte-trötta på dem och att de till väldigt liten del leder tillnågon varaktig förändring.Slutsatsen borde då vara att man i stället för attfortsätta med den typen av projekt ska gå in med mergenerella satsningar som är långsiktiga. Det är heladen här projektverksamheten raka motsatsen till.Innan man har fyllt i alla pärmar med ansökningaroch haft alla sammanträden med kommunalråd, stats-råd och alla andra projektledare har en stor del avpengarna gått åt. Det är en mycket liten del av pro-jektpengarna som verkligen går till det som männi-skor själva vill.Om det ska vara öronmärkta pengar direkt till vis-sa orter ska de inte silas mellan den här typen avkonstiga satsningar, där det i slutändan är ett handslagmellan kommunalrådet och statsrådet som avgör vilkaolika aktiviteter människor ska få ta del av och vilkaprojektledare som ska sättas in. Det behövs ett heltannat system för dem.Anf. 51 () replik:Fru talman! Låt mig då säga att jag i grunden ärenig med om att det är just generellpolitik som kan lösa de här problemen.Samtidigt kan man konstatera att om vi inte hadegenomfört någonting av det som storstadssatsningenhandlar om hade många ungdomar och även äldre iförortsområdena varit utan chansen till svenskunder-visning, språkutveckling och läxläsningshjälp, som dehar fått trots bristerna i den administrativa hantering-en av de här bidragen.Om vi är eniga om att det är det generella som ärdet viktiga, är vi uppenbarligen fortfarande oeniga omstorstadssatsningen har haft någon positiv effekt ellerinte.Karin säger att vill uppvärderakunskap och bildning. Det låter utmärkt, men san-ningen bakom det är att man snarare vill införa flerprov, som leder till ökade detaljkunskaper och inrikt-ning på helt andra saker än helhetssyn i undervisning-en, och fler betygssteg. Jag ser inte det som något sättatt uppvärdera verklig kunskap och bildning.Anf. 52 () replik:Fru talman! Om det nu är så att några procent avpengarna kommer till positiv användning är det väldumt att slänga bort alla de andra procenten på sådantsom bara irriterar och tar tid från det man verkligenborde göra. Vi har haft helt andra förslag om hur manska lägga större vikt vid de sociala faktorerna i kost-nadsutjämningssystemet.Jag tycker inte att man ska ta ifrån kommunernadet ansvaret. Varför ska det vara så, som det har variti min hemkommun , att de barn sombehöver förskolan mest är utestängda? Det är bara närstaten, med hjälp av den här typen av pekpinnar ochöverenskommelser, kommer med små extrapengarsom man tillfälligt inrättar förskoleplatser för de barnsom behöver förskolan mest.Jag tycker att kommunerna borde ha ett ansvar föralla sina invånare och inte låta dem som är mest ut-satta bara få komma med på marginalen när det ärprojekt på gång från statsmakterna. Det är också detsom projekttänkandet leder till, att kommunerna gåroch väntar tills det finns någon blankett att skicka in istället för att ta ansvar för alla sina invånare.Anf. 53 HANS () replik:Fru talman! talade om regelverksom stänger ute från arbetsmarknaden. För mig är detviktigt att veta vad som avsågs. Hon återvände intetill det.Handlar det om att riva ned byråkratiska hinderoch svårigheter mellan olika sektorer och myndighe-ter - jag har sett massor av sådana exempel - lovarjag att i sann liberal anda förena mig med i kampen mot detta. Handlar det däremot om attriva ned lagen om anställningsskydd och försämrakollektivavtalsrätten hoppas jag att hon kommer migoch socialisterna till undsättning för att hävda trygg-heten för alla löntagare, inklusive dem som har kom-mit från andra länder.Skattefrågan är svår. Det finns den här svårighe-ten kring tjänstesektorn, som nämner.Baumols dilemma har vi alla grubblat över. Men tittapå de länder som har lyckligt låga skatter, som Eng-land och . Titta på de ensamma mammorna ochfattigdomsgraden, på barnen och fattigdomsgradendär. De ligger i storleksordningen åtta gånger högreän vi i fråga om fattigdom.Anf. 54 () replik:Fru talman! Jag tror att det handlar om väldigtmånga olika regelverk. Problemet är att vi kan sittahär hur mycket som helst och säga att vi vill rivahinder och lösa de problem som finns mellan olikamyndigheter, sektorer osv. Men om man hela tidensom politiker låter sig stoppas så fort man får mot-hugg som "hur skulle det se ut om alla kom här ochgjorde som de tyckte", blir det människorna somfastnar i regelverket som blir lidande.Man kan inte ta sig ur socialbidragsberoendet,t.ex. därför att man inte ens kan spara ihop den sum-ma som krävs för att betala ett konsultarvode för attkunna ansöka om en F-skattsedel. Det är ett typisktsådant hinder i regelverken som man har svårt att tasig igenom. Det finns långa listor på det.Men det finns andra regelverk, t.ex. LAS, som göratt människor har svårt att komma in därför att ar-betsgivarna, befogat eller obefogat, är rädda för attvåga låta folk pröva. Då är det bättre att se till attarbetsmarknadslagstiftningen är till för att släppa inde utestängda, än bara till för att skydda dem somredan är inne i värmen.Kollektivavtalsrätten värnar vi om, som Hans An-dersson vet, men det betyder inte att arbetsmark-nadslagstiftningen i första hand ska vara till för attstänga ute, utan den ska vara till för att släppa in.Anf. 55 HANS () replik:Fru talman! Då är det så som jag var rädd för.Men det är delvis en allians; jag kastar mig i famnenpå den liberala önskan att riva ned byråkratin. Det ärbra.Men det är mycket farligt att röra i lagen om an-ställningsskydd i syfte att gynna dem som man sägerär utestängda. Det slutar med att man gynnar arbets-givarna. Man missgynnar hela löntagarkollektivet,och missgynnar man med kraft dem som stårutanför. Där vi har svaga sådana system får vi ocksåförskräckliga situationer när invandrarna kommer.Jag har sett många exempel i och påandra håll på hur det ser ut för salvadoraner, mexika-ner osv. som kommer in.När det gäller skattesidan sade inte mycket. Men låt mig bara notera att vi är helt över-ens om att integration inte handlar om assimilering.Det är en mycket svår ömsesidig process, där ingenav oss ska slå oss för bröstet. Men tänk om vi kanvara många partier som formerar en fördomsfri poli-tik till gagn för människovärdet i det här samhället,oavsett vilken färg man har på huden eller vilkendialekt man har.Anf. 56 () replik:Fru talman! Man ska akta sig för att jämföra situ-ationen i rakt av med situationen i andraländer. Vi har mycket som är bra här som andra intehar, och sedan har de saker som är bra som vi intehar. Det handlar inte om att byta paket utan om att tatill sig det som är bra som andra gör.Jag tror t.ex. att barnomsorg för alla, inte bara förde starka, och stödsystem som inte är selektiva utangenerella är det allra viktigaste. Då ska vi inte sneglapå att införa mer selektivitet, utan då ska vi se vad vihar kvar som vi kan ta bort. Det är det som är poäng-en. Det är om de systemen vi ibland träter.Det väldigt höga skattetrycket leder, med mate-matiskt benhård nödvändighet, till att vi också harväldigt hög skatt även på låga inkomster, och det göratt det blir väldigt höga trösklar in på arbetsmarkna-den som låser ute människor. Då måste vi se att dehöga skattetrycket inte är lösningen utan i detta sam-manhang problemet.Anf. 57 Statsrådet ():Fru talman! Ämnesområdet Integration och sys-selsättning är, som vi har hört i många av inläggen,något som väcker många tankar och berör mångadelar av samhällsutvecklingen just . Jag skulle hakunnat ägna en stor del av mitt anförande här åt detgoda som trots allt har hänt på det här området desenaste åren. Det är områden där det har skett enoerhörd förändring, inte bara av en händelse ellerdärför att det har råkat bli så, utan beroende på poli-tiskt arbete och ett hårt sådant arbete de senaste åren.Arbetslösheten sjunker för . Den är nunere i nivåer som få trodde var möjliga bara för enkort tid sedan. De nya jobben växer i antal för varjedag. Människor med invandrarbakgrund får jobb isnabbare takt än . De utomnordiska med-borgarnas arbetslöshet har t.ex. minskat påett år.Men, fru talman, just på grund av de här omvittnatgoda förändringarna är det desto mer upprörande attså många människor fortfarande går utan jobb. Det ärallvarligt nog i sig, men det är desto mer upprörande,av många skäl, om människor ställs utanför på grundav sitt etniska ursprung, sin hudfärg, sitt kön eller sinsexuella läggning. Så är det för många individer , och det är en skam för . Det är förned-rande för människor och, som många har varit innepå, ett stort slöseri för hela vårt samhälle.Låt mig först säga något som också många andrahar varit inne på. De som har vandrat hit till Sverigeunder har berikat . De har berikatSverige kulturellt, ekonomiskt och socialt. De har påmånga sätt bidragit till att bygga upp det välfärds-samhälle som vi antingen tycker att vi har, att vi hadeeller att vi vill få. Det gäller också att invand-rarna är en rikedom för vårt land.Men det är också på det viset som inne på. Klassamhället har fått inte bara en köns-dimension utan också en etnisk dimension. Det ärockså så att mycket av vårt tänkande runt det vi harkallat för integrationspolitik i alltför hög grad harbyggt på projekttänkande. Det har jag inte minstdiskuterat mycket med . Integration handlar både om att ställa kravoch om att ge möjligheter. Det gäller både för osssom har bott här länge och för dem som harkommit hit.Integration får, precis som så riktigtutryckte det, inte handla om att alla ska bli som viandra. Det är olikheten som berikar. Då måste våruppgift som politiker i riksdag, regering, kommuneroch landsting - men också om vi är arbetsgivare - iförsta hand vara att ta bort de hinder som finns påarbetsmarknaden. Det är ju det som är det första äm-nesområdet . Vi måste ta bort de hinder somfinns för att alla individer ska kunna utnyttja sin egenkompetens. Vi måste också synliggöra de fördomaroch den diskriminering som existerar i i dag.Bakgrunden till detta blir desto allvarligare när vialla vet att bristen på arbetskraft växer. Vi lever läng-re och längre, och det är bra. föder vi färreoch färre barn, vilket är en oerhörd sorg. Men om vi idetta läge inte ens kan förmå oss att utnyttja alla demänniskor i vårt land som vill arbeta och kan arbetaså är domen över bristerna i det svenska samhälletdesto hårdare.Den här diskussionen måste vi alla ta ett mycketmer aktivt ansvar för. Det gäller också arbetsgivarna,de kommunala såväl som landstingen och de privata.Det gäller att man på ett förnedrande sätt fortfarandeinte utnyttjar kompetensen och kunskapen hos männi-skor med en annan etnisk bakgrund. Det har vi interåd med.Jag vill nämna några av de områden som re-geringen vill prioritera och som hör till de viktigareutgångspunkterna. Det är tre stycken.Det första, som också många andra har varit innepå, handlar om att bekämpa den diskriminering, denhomofobi, den nazism och den rasism som fortfaran-de existerar i vårt land och som på många områdenväxer. Regeringen kommer att presentera en hand-lingsplan som handlar om dessaområden.Det är bra att vi nu har skärpt diskrimineringsla-gen. Jag tror också att vi ännu mer behöver se övert.ex. ombudsmännens roll när det handlar om att gemöjlighet att ta till vara en anmälan om diskrimine-ring och att fler vågar anmäla det man är utsatt för närdet gäller diskriminering på arbetsmarknaden, bo-stadsmarknaden eller i livet för övrigt. Vi behöverockså få ett annat samarbete mellan de olika diskri-mineringsombudsmännen.Jag utesluter inte heller att vi behöver gå vidarenär det gäller att titta på en tuffare och tydligare lag-stiftning. Jag har inte, som sade, tänktordet "kvotering" en endaste gång. Däremot tänkerjag fortsätta att fundera över om vi inte bara när detgäller kön utan också när det gäller etnicitet kan prö-va begreppet "positiv särbehandling" - till skillnadfrån den negativa särbehandling som vi alla här idebatten har omvittnat existerar i vårt samhälle.Det andra området handlar om arbetsmarknaden.Där finns det många ingångar och många områdendär vi som politiker både kan och måste skärpa vårtansvar och vår tydlighet. Det gäller både lagstiftning-en och hur vårt agerande på alla olika regeringsområ-den ser ut. Visst har en stor poäng där.Det är precis som det här med att arbetet med jäm-ställdhet måste flytta ut till alla politiska områden, attdet inte ska finnas ekonomisk politik, utbildningspo-litik, näringspolitik och så jämställdhetspolitik någon-stans långt borta. Det är samma sak med synen påintegration. Den måste tränga in i alla politikens olikaområden.När det gäller arbetsmarknaden vill jag nämnanågra områden som jag tycker har förtur , ochsom också handlar om att riva hinder. Det första är attvi kan konstatera att människor med annan etniskbakgrund i vårt land har högre utbildningsnivå än vi"gammalinvandrare" - för vi har väl alla invandratnågon gång i vår historia. Det är högre utbildningsni-vå och ändå är arbetsmarknaden så ovillig att ta varapå det. satsar vi väldigt, och jag ser fram emot attkunna se effekterna av det, på att komplettera utbild-ning när det gäller utländska läkare, lärare, teknikeroch sjukvårdspersonal så att man snabbt ska kunna fåden del som fattas för att direkt gå in och arbeta påsvenska arbetsmarknad.Det handlar om alla de, i det här fallet mycket bra,projekt om validering av utländsk utbildning sompågår runtom i . Men det handlar också om attskärpa innehållet i svenskundervisningen, inte baraden i grund- och gymnasieskolan utan också denibland ganska felriktade svenskundervisning som devuxna, nyanlända flyktingarna och asylsökandenamöts av. Här finns väldigt mycket att förändra.Det handlar vidare om att finna ännu mer otradi-tionella lösningar när det gäller de lågutbildade, nyli-gen anlända invandrarna med låg utbildningsnivå.Man måste ha mycket mer otraditionella lösningartillsammans mellan arbetsförmedling, kommun ochnäringsliv för att dessa människor på ett snabbare ochvärdigare sätt ska få det som sade, egnapengar, eget liv och egna val.Det tredje området är egenföretagandet, som re-dan spelar väldigt stor roll för många människormed invandrarbakgrund. Egenföretagandet har enstark ställning, ibland för att det har varit den sistaoch kanske enda möjligheten att få en egen inkomstoch en egen plats på arbetsmarknaden. Dessutomfinns det ofta en väldig tradition och ett stort kunnan-de i fråga om företagande bland många av dem vikallar invandrargrupper.Här behöver vi ännu mer - för det har redan häntmycket - ta bort hinder och förenkla regelverk.