prot · GO0979 · 2001-03-14 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:79Onsdagen den 14 marsKl. 9.00 - 15.1417.00 - 17.41Det justerade protokollet beräknas utkomma -----------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 8 mars.2 § antagande av rambeslut om pen-ningtvätt m.m.Föredrogsjustitieutskottets betänkande 2000/01:JuU17Sveriges antagande av rambeslut om penningtvättm.m. 2000/01:58).Talmannen konstaterade att ingen talare var an-mäld. (Beslut fattades under 9 §. )3 § betänkande 2000/01:UbU8Högskolan.Anf. 1 ():Fru talman! Jag ska börja med att yrka bifall tillreservation 1 i det här betänkandet som handlar omhögskolan. Här ser vi vilket utrymme och vilkenbetydelse som högskolefrågor har i medtanke på det antal motionsyrkanden som föreliggertill behandling i detta betänkande.Ska man framgångsrikt utveckla högskole- ochuniversitetsutbildningen handlar det om hur manlyckas med de grundläggande utbildningarna. Vad ärresultatet i och i gymnasieskolan därgrunden för vidare studier läggs? Här finns det myck-et övrigt att önska.Ett större fokusering måste därför ligga på resul-tat, inte bara inom de kommunala utbildningarna, ochpå hur universitet och högskolor hanterar de olikastudenterna dels när det gäller antagning, dels när detgäller studier och studiehandledning.Moderata samlingspartiet begär en utbildningspo-litisk reform utifrån vissa grundförutsättningar. Tillatt börja med säger vi att vi vill ha utökade interna-tionella kontakter i form av ökat studentutbyte, ökatutbyte av forskningsstuderande och ett bättre interna-tionellt forskningssamarbete inom olika forsknings-fält. Det behövs ett helhetsgrepp på utbildningspoliti-ken, och den uppgiften ligger hos utbild-ningsminister.Men utbildningsministern är mer fokuserad påantalet platser, vilket har betydelse, mer fokuserad påatt anslå ett visst antal miljoner, vilket vi kan få pre-senterat för oss t.ex. i Dagens Nyheters debattartiklar.Men det räcker inte med att fokusera enbart på detinternationella samarbetet, även om det har betydelse.Vi lägger fram förslag om nya antagningssystem.Vi anser att respektive högskola och universitet lokaltska få utforma antagningsreglerna utifrån respektiveutbildning. Nuvarande system, som är likriktat ochcentraliserat, missgynnar individerna och - det villjag påstå - missgynnar respektive universitet ochhögskola. Likformighet leder sällan till en framgångs-rik utveckling. Det är först när vi ser en mångfaldsom vi kan dra nytta av de goda exemplen.Som en del i den utbildningspolitiska reformenvill vi också att fristående högskolor ska startas. Dettahar vi också redovisat i våra anslagsmotioner och i deyrkanden som behandlas i det här betänkandet. Påprecis samma sätt som friskolor är bra när det gällergrundskola och gymnasieskola är fristående högsko-lor bra för resultatutvecklingen inom högskole- ochuniversitetsutbildningen.Vi anser vidare att man måste åstadkomma enkontinuerlig kunskaps- och kompetensutveckling föralla som är i förvärvsarbete. Av den orsaken för vifram idéer om individuella kompetenskonton som stårtill disposition för den enskilda individen, men därbåde den anställde och arbetsgivaren bidrar till finan-sieringen.I sin vishet avstyrker utbildningsutskottet denmoderata motionen om betydelsen av humaniora. Detär bra att motionera, men det är sällan som vi såsnabbt blir tillgodosedda med anledning av en motiontill riksdag på det sätt som vi nu har blivit ioch med att utbildningsministern i i vanligordning presenterar och gläntar på locket till kom-mande vårproposition där han aviserar att ytterligare200 ska läggas på satsningar inomhumaniora och samhällskunskap, och det har ett vär-de. Sedan ska vi naturligtvis titta närmare på utform-ningen av den satsningen.Med beklagande kan jag konstatera att det råderen otakt mellan utskottets majoritet och departemen-tet. Jag hade kanske hellre sett att det hade förts endialog mellan departement och utskott som hade tagitsig uttryck i ett bejakande av det moderata initiativet iden här frågan. Men vi sänder en tanke till utbild-ningsministern som hörsammade vårt förslag.Det är en fråga i det här betänkandet som är avstort intresse för mig, och den handlar om kårobliga-toriet. Med hänvisning till principiella och praktiskaställningstaganden avvisar man förslaget om att av-skaffa kårobligatoriet. Då måste man ju ställa vissaprincipiella frågor och reda ut begreppen. Har viföreningsfrihet i det här landet eller inte? Varför skastudenter vara skyldiga att tillhöra en organisation?Är det i överensstämmelse med de demokratiskatraditioner och de demokratiska värden som riksda-gen är högsta bevakare av att ha kvar en sådan föråld-rad ordning som kårobligatoriet ändå är?Det går bra att tänka fritt i riksdag, i Sve-riges högsta beslutande organ. Det har den nuvarandeutbildningsministern också gjort, eftersom han självlade fram motsvarande förslag vid den tid då han varriksdagsledamot. när han befinner sig i verkstäl-lande ställning och har möjlighet att lägga fram för-slag i enlighet med ett motionsyrkande som han självhar skrivit, då sviker modet honom, och det måste jagbeklaga. Det är ett fattigdomsbevis att riks-dagen inte ger regeringen i uppdrag att lägga fram ettförslag om avskaffande av kårobligatoriet.För tydlighets skulle vill jag också framföra attdet finns många väsentliga uppgifter som utförs inomkårobligaoritet, och självfallet ska vi hitta lösningenför dem på frivillig väg eller på annat sätt. Men förut-sättningen är ändå att vi måste visa en vilja att hittadessa lösningar. Föreningsfriheten är en del av dendemokrati som vi är satta att vårda, och då går detinte att ha kvar den här typen av föråldrade system.Det går inte med tanke på de åtgärder som har vidta-gits inom andra områden där tvång har gällt för att fådel av vissa av samhället tillhandahållna tjänster,tidigare knutna till fackliga organisationer.Fru talman! En utbildningspolitisk reform måstebygga på ett fokus på resultaten, och som jag sagt häri kammaren måste den också ge ett utrymme förmångfald och utveckling. Här brister det i det svenskautbildningssystemet. Här brister det i den svenskautbildningspolitiska debatten.Anf. 2 ():Fru talman! Mycket intresse har fokuserats påuniversitetens och högskolornas ledningsfunktioner.Men universitet och högskolor är inte som företag.Inte heller kan man säga att de är som andra myndig-heter, för de har ett samhällsuppdrag som är lite spe-ciellt. I det ingår att kritiskt pröva etablerade sanning-ar och rådande förhållanden.Någonstans läste jag att universitetskanslern hadeuttryckt det ungefär så här: Själva kännetecknet förett universitet måste vara och förbli friheten i sökan-det och förmedlandet av kunskap. Ett universitetutgörs alltså av sina studenter och sina lärare, och detblir faktiskt vad de gör det till.Decentralisering av beslutsrätten bör naturligtvisha resulterat i att studenter och lärare känner att dehar ett reellt men också större inflytande än tidigare.Därför är det så viktigt hur den interna demokratinfungerar inom högskolorna och universiteten. Den ärså viktig att den är värd att utvärdera noggrant.När det gäller lärarna skulle jag vilja säga att de-ras arbetsbörda har ökat, vilket bl.a. har fått till re-sultat att sjukfrånvaron ökat dramatiskt de senasteåren. Det är allvarligt, tycker vi. Vad beror då dettapå? Ja, det finns många olika orsaker.Antalet studenter har fördubblats , vilket är glädjande men naturligtvis har in-neburit att arbetsbördan har ökat. Anslagen tillgrundutbildningen har också urholkats. Tillräckligkompensation har inte utgått för löneförhöjningar ochandra kostnadsökningar. Antalet äldre studenter harökat och även antalet studenter från andra kultureroch socioekonomiska grupper, och nya studerande-grupper ställer andra krav på stöd. Det har också sketten kraftig förskjutning mot allt högre examina, vilketökat kraven på lärartät handledning.Det är viktigt, tror vi, att lärarnas tjänstgöring inteblir alltför ensidig, utan att de bereds möjligheter attbåde undervisa och forska och också att tillräcklig tidavsätts för lärarnas kompetensutveckling. Undervis-ningsskickligheten är någonting som måste uppvärde-ras. Det gäller även högskolepedagogiken, för den harvarit och är fortfarande ett mycket eftersatt område.Vi anser att alla lärare borde få en god pedagogiskutbildning.Trots att adjunkterna svarar för hälften av all un-dervisning på grundutbildningarna - de är den störstagruppen av lärare och kommer också att förbli detunder - är de enligt vår mening enmissgynnad grupp. Adjunkterna måste stimuleras tilloch ges bättre möjligheter att forskarutbilda sig. Ad-junkterna måste också som grupp bli mer delaktiga ibeslutsfattandet.Konsekvenserna av att anslagen till grundutbild-ningar urholkats syns tydligast inom humaniora,samhällsvetenskap, teologi och juridik. Där liggerantalet undervisningstimmar på sina håll klart underden nivå som angavs som önskvärd i Grundbulten påsin tid. Och det finns verkligen fog för misstanken attockså kvaliteten har sjunkit till en icke acceptabelnivå. Jag vet studenter som möter sina lärare . Detta är brister som måsteavhjälpas i vårbudgeten.Det är därför glädjande att utbildningsministerThomas i går gick ut med en artikel i och berättade om en höjning av anslaget tillhumaniora och samhällsvetenskap med 200 miljoner,vilket motsvarar en resursförstärkning på . Det ärett gott steg, tycker vi, på vägen mot en resursför-stärkning på , som vi menar behövs på litelängre sikt för att kunna stärka kvaliteten i undervis-ningen och för att lärarnas engagemang inte ska riske-ra att svalna ytterligare. Vi tycker att det är bra attutbildningsministern inte valt att flytta medel frånnaturvetenskap och teknik till humaniora och sam-hällsvetenskap. Det tror vi skulle ha varit en myckettveksam lösning av det här problemet.Om det politiska målet att av en årskurs somslutar gymnasieskolan ska fortsätta till högre studierförverkligas, kommer lärarnas arbetsuppgifter att blialltmer komplexa allteftersom studerandegruppernablir alltmer heterogena med avseende både på socialoch på etnisk bakgrund. Studenterna kommer attkräva ett mer individualiserat möte med lärarna.Det är en av orsakerna till att vi har motioneratom en obligatorisk akademisk introduktionskurs förstudenterna. En sådan kurs skulle göra studenter frånandra kulturer och från hem utan studietradition tryg-gare i mötet med den akademiska världen. Utan för-förståelse kan den akademiska världen och dess be-greppsapparat verka både obegriplig och förvirrande.Kursen borde innehålla en introduktion till veten-skapshistoria, vetenskapsteori, forskningsetik ochgrundläggande vetenskapliga metoder. Den bör ocksåbehandla studieteknik och ge information om stu-denternas rättigheter och om organisa-tion. En introduktionskurs med ett mjukt anslag kanockså skapa ett mer personligt förhållningssätt mellanstudenter och lärare. Vi tror att en sådan kurs om tvåtill skulle betala sig väl längre fram. Minerfarenhet är också att informationen till nya studen-ter är bristfällig när de väl har påbörjat sin utbildning.Många motioner behandlar anpassningen av hög-skoleutbildningen till invandrares behov. Vänsterpar-tiet delar uppfattningen att möjligheterna till valide-ring av kurser och betyg samt komplettering av tider iutbildning är av stor betydelse.Jag har varit i och studerat hurman jobbar med valideringsfrågor där. Det var häp-nadsväckande att höra att man har hittat 120 arbetslö-sa läkare bland invandrare genom att fullständigtdammsuga hela . De här personerna är nuföremål för olika åtgärder, beroende på deras indivi-duella behov, och kan gå ut iarbete inom ett yrke där det råder stor brist i dag.Vi förväntar oss att propositionen som kommer iseptember och som kommer att behandla bl.a. antag-ningsregler ska ta ett helhetsgrepp på just de här frå-gorna.När det gäller digital distansutbildning tror jag attDistansutbildningsmyndighetens nya roll när detgäller att driva metodutveckling och också stå förinformation kan ge förutsättningar för ett nätuniver-sitet baserat på samverkan mellan flera olika lärosä-ten. Vi har här i kammaren lyft fram ettförslag om ett folkligt öppet distansutbildningsuni-versitet med en liten slimmad administration somskulle kunna fylla de här behoven.Naturvetenskap- och tekniksatsningarna är ochhar varit nödvändiga för att motsvara de behov somfinns i samhället. Problemet är att för få elever väljerNV-programmet i gymnasieskolan. Det upplevs somsvårt med ett abstrakt innehåll och en många gångertraditionell uppläggning av undervisningen.Elever som söker till NV-programmet är i regelmycket målinriktade och klara över sina framtidayrkesval. Elever som är mer osäkra och sökande isina val, och som prioriterar att bli någon i stället föratt bli något, väljer gärna andra program med merutrymme för samtal och skapande verksamhet. Härtror jag att det är viktigt att även gymnasieskolanhittar formerna för flera otraditionella kombinationerav ämnen. Jag hoppas att gymnasieskolekommitténkommer att lägga fram ett förslag om detta.Den rådande lärarbristen inom naturvetenskap ochteknik är ett problem som måste lösas, och det måstelösas snart. Annars löper vi risk för att ännu fler tap-par intresset för dessa ämnen redan tidigt i grundsko-lan.Jag undrar vilka åtgärder regeringen tänker vidtaför att få flera studenter till lärarutbildningarna inomjust naturvetenskap och teknik och om det är möjligtatt tänka sig det som vi har föreslagit, att man skakunna studera inom det här området, i alla fall underden här bristperioden, med den förhöjda bidragsdeleni studiemedlet.Med detta yrkar jag bifall till reservation 8 om enakademisk introduktionsgrundkurs. Den hör ihop medmoment 12. Jag vill också säga att vi givetvis stårbakom reservationen som rör moment 26, vidareut-veckling av lärarutbildningen när det gäller sex- ochsamlevnadsundervisningen.Anf. 3 () replik:Fru talman! Jag yrkade bifall till reservation 1.För tydlighets skull vill jag också säga att den liggerunder moment 1.Britt-Marie Danestig hävdade i sitt anförande attdet är viktigt hur den interna demokratin fungerar.Den interna demokratin inom högskole- och univer-sitetsområdet handlar ju bl.a. om kårobligatoriet. Avden anledningen måste jag fråga vilken definitionsom och hennes parti har när detgäller demokratins och dess fundamental del före-ningsfrihetens betydelse.Anf. 4 () re-plik:Fru talman! I vårt utbildningspolitiska programstår det här klart. Principiellt skulle jag kunna hållamed om att kårobligatoriet bordeavskaffas. Men vi lever i en praktisk, reell verklighet.Kårerna har oerhört stor betydelse när det gäller detsociala skyddsnätet för studenterna. De handhar enmängd rent kurativa uppgifter. Detta är oerhört viktigti när högskolan expanderar mycket och detkommer nya grupper till universiteten som kanskeinte har den här förförståelsen som jag talar om ochinte heller tryggheten i det akademiska livet.Studiemiljön är inte bara, , självaundervisningen, det som sker på universiteten. Studi-emiljön för studenterna handlar också om vad somsker . Det hör också ihop med boendet,alltså den totala livsmiljön.Anf. 5 () replik:Fru talman! Ja, jag kan ju instämma när det gällerkårernas arbete och dess betydelse inom ramen förverksamheten vid ett universitet eller en högskola.Men att avskaffa kårobligatoriet omöjliggör inte attden verksamheten fortsätter.Det är ganska intressant att nu få belyst att Väns-terpartiets representant i den här debatten instämmer iprinciperna. Men hon är inte beredd att ta konsekven-serna av sitt principiella ställningstagande utan över-går då till något slags kvasidiskussion om huruvidadet är möjligt eller inte att avskaffa kårobligatoriet.Men då går vi väl in och prövar om det är möjligt!Vi kan bara konstatera att så mycket var Vänster-partiets demokratiska principer värda.Anf. 6 () re-plik:Fru talman! Jag tror inte att man ska dra det häralltför långt i någon slags ideologisk diskussion. Jagredovisade ärligt vad som står i vårt utbildningspoli-tiska program, och det står vi för.Vi har inte sett några möjligheter att praktiskt lösade här problemen. I det fallet delar jag alltså denskrivning som finns, som majoriteten har i betänkan-det. Än så länge finns inte de faktiska förutsättning-arna och då finns det inte möjligheter att slopa kårob-ligatoriet. får man ju ruckalite grann på principerna för att verkligheten ser utsom den gör.Anf. 7 ():Fru talman! Under det att i sitt anförande presenterar en radsaker som bör styras upp ytterligare skulle jag i mittanförande vilja lyfta behovet av att självständighets-förklara våra lärosäten och därigenom tillåta kvali-tetshöjningar med utgångspunkt i verksamheternasvardag.Det hjälper inte med dokument och planer av oli-ka slag om inte dessa praktiseras och fullföljs i var-dagen. Jag har haft förmånen att på studieresa besökaflera lärosäten. Jag har hört deras synpunkter ochvisioner. Jag inser att om vi på ett gott sätt ska för-valta de tillgångar som vårt land har inom kunskaps-och utbildningsområdet måste vi våga ta rejäla stegmot förändringar och mot en uppbyggnad kring lan-dets lärosäten som syftar till en kvalitet som man kankonkurrera med.Fru talman! I det här anförandet vill jag främst be-röra tre frågor; högskolornas framtida försörjning,lärares och forskares miljö- och arbetsförhållandenoch studenternas rättigheter.Behovet av, och antalet, utbildningsplatser ochmöjligheter till avancerad forskning ökar alltmer.Redan i dag lägger ansvariga sina pannor i djupaveck. Lojalitetskrisen har drabbat dem. De måste göranedskärningar eller kringgå regeringens direktiv, demåste välja mellan två onda vägar etc.För egen del försöker jag överföra deras problemtill min egen hushållskassa. Vad gjorde jag när peng-ar saknades och familjen växte? Jo, jag såg till att ökaintäkterna, inkomsterna. Om utgifterna ökar och till-delningen av medel inte står i proportion till ökadekostnader måste man hitta andra vägar. Vägen tillintäkter för lärosätena är krokig. Men den finns.Kunskap kan omsättas i kapital. harmånga studenter som studerar utomlands och som fårlåna av svenska staten till sina studieavgifter. Samti-digt har vi ett stort antal studenter från andra ländersom studerar i vårt land, vilket är jättebra. Men dembetalar den svenska staten också utbildningen för. Detär orimligt att ett litet land som inteska ta emot sin del av det kapital som flödar på denglobaliserade utbildningsmarknaden.Andra länder i världen har insett värdet av kun-skap och att detta kan omsättas i kapital. Det finnskapitalstarka nationer som saknar moderna utbild-ningssystem och som behöver få sina ungdomar ut-bildade. På detta sätt kan hjälpa länder till ettutbildningssystem som bygger på demokratinsgrundprinciper som vi tjänar på tjänsten ochkan behålla och utveckla kvaliteten på utbildningarnai vårt land. Det är helt enkelt ett koncept där alla blirvinnare.Fru talman! Regeringen måste ta bort begränsanderegler och låta utbildning få bli en inkomstkälla tillglädje och nytta för alla. som ett land somt.ex. har intäkter av utbildning som sinsjätte största inkomstkälla har regler somförhindrar svenska lärosäten att ta betalt av utländskastudenter.Om tillämpar samma villkor som interna-tionella universitet kan fler lärare med anständigalöner anställas, mer forskning och undervisning pro-duceras och höjd kvalitet åstadkommas. Svenskastudenter får glädje av en utveckling på lärosätet ochvi får alla del av de infrastrukturella effekterna. Där-till blir ett land på den internationella kartannär det gäller god utbildning och forskning. Sverigeär detta , men kan stärka sin inter-nationella position i detta avseende. Vi kan inte hellerförringa alla de nätverk och kontakter som svenskaungdomar kan skapa och ingå i tillsammans medmänniskor från andra världsdelar.Sverige kan inte längre leva på export av stål, frutalman. Men vi kan utveckla de tillgångar av högkvalitet som vi faktiskt har. Det är kunskap och ut-bildning. Detta ökar inkomsterna till landet och påsikt tillväxten.Fru talman! Jag vill gå vidare och tala om läraresoch studenters arbetsmiljö. Denna skulle också för-bättras avsevärt om vi självständighetsförklaradelärosätena och de fick arbeta med världen som upp-tagningsområde. Självklart har man nationen, och vihar som tur är lärosäten i varje region. Det är bra.Men det är också viktigt att vi inser Utbildningssveri-ge aldrig ska begränsas. Här måste vi se till att detblir möjligheter för tillväxt och utveckling. Detta skerbäst om vi tillåter olika lärosäten att själva få hittasina möjligheter.Studenter och lärare är grupper som är ett lärosä-tes viktigaste resurser och kring vilka själva verk-samheten är uppbyggd. Men det är också de gruppersom är mest utsatta . Genom regleringsbrevanger regeringen vilka utbildningar som ska erhållaanslag, hur stora anslagen ska vara och hur mångautbildningsplatser som ska tillskapas och inom vilkaområden. Den styrningen drabbar ytterst studenteroch lärare. Det har också visat sig att ett stort antalplatser inom t.ex. naturvetenskap och teknik ståtttomma till nackdel för samhällsvetenskap och huma-niora som har haft köer. vill upp-rätthålla en balans mellan naturvetenskaplig och tek-nisk utbildning som är jätteviktig. Men vi vill ocksåha humaniora och samhällsvetenskap som är absolutnödvändiga för att mänskliga och kulturella värdenska behållas i ett teknifierat samhälle.Den svenska högskolan har byggts ut kraftigt un-der . har inte varithelt glada över att utbyggnaden har skett så snabbt.Vi har varit oroliga för att kvaliteten skulle bli lägre,och det finns tendenser till det. Enligt om högskolans styrning räcker pengarnainom vissa områden bara till fem timmars lärarinter-aktion per vecka.Mellan 1989 och 1998 har andelen studenter ökatmed , medan antalet lärare har ökat med bara40 %. Vi kan i längden inte påstå att detta inte har attgöra med kvalitet. Och framför allt har lärarna tving-ats effektivisera sitt arbete så att de knappast kankänna arbetstillfredsställelse. Därtill har deras andelav administrativt jobb ökat. En sådan arbetssituationlockar inte fler till yrket, särskilt med tanke på attlöneutvecklingen dessutom är sämre än för de flestajämförbara arbeten. Lärarbristen kommer att varaförödande om inget görs.På en interpellation inom detta område för en tidsedan svarade ministern mig att den stora utbyggna-den av forskning skulle vara tillräcklig. Jag tror attdet måste finnas både lärare och forskare var och enmed sin specifika men också gemensamma kompe-tens för att högskolan ska fungera bra. Därför börlärarnas arbetsförhållanden utredas och deras rolluppvärderas.Inom den närmaste tioårsperioden förväntas entredjedel av lärarna och forskarna pensioneras. Detinnebär att över 10 000 lärare behöver nyanställas föratt motsvara högskolans behov. hardessutom visat en tendens hos lärare att söka sig tillandra länder eller andra mer välbetalda arbeten. Uni-versiteten i vårt land står inför en gigantisk kris be-träffande lärarkompetens, och den måste mötas medstrategier så att man lockar människor att välja lärar-yrket.Fru talman! Studenterna måste få rätt till en godutbildning. De satsar resurser för att gå igenom den.Genom en kraftig styrning fråntas den unga genera-tionen också friheten att välja det yrke som de önskar.Samhällets styrning får aldrig innebära en begräns-ning av ungdomars möjligheter till kunskap, lärosäte-nas självbestämmande och forskningens frihet. Jagmenar att vi måste självständighetsförklara universi-teten.Fru talman! Vad har då förkonkreta förslag? Jo, genom att varje lärosäte får taansvar för sin utveckling och tillåts äga, förvalta ochinkassera kapital kan de både växa och förbättra kva-liteten. Låt dem få bedriva de utbildningar som de harsökande till. Frigör lärare och forskare så att de till-sammans kan utveckla kurser och program som möterstudenternas behov. Lärarnas arbetstillfredsställelseär oerhört viktig för att studenterna ska få en godmiljö för lärande och produktion av ny kunskap.