prot · GO0988 · 2001-03-29 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:88Torsdagen den 29 marsKl. 12.00 - 17.5619.00 - 22.56Det justerade protokollet beräknas utkomma -------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 23 mars.2 § Meddelande om debatt med anledning avvårpropositionenAndre vice talmannen meddelade att debattreglerför debatten med anledning av vårpropositionen delats ut till kammarensledamöter.3 § Anmälan om inkomna faktapromemoriorom förslag från Europeiska kommissionen,m.m.Andre vice talmannen anmälde att följande fak-tapromemorior om förslag från Europeiska kommis-sionen inkommit och överlämnats till utskott:2000/01:117 Skydd av svin - kommissionens förslagtill nytt rådsdirektiv samt till nytt kommissionsdi-rektiv KOM (2001) 202000/01:118 Rapport från KOM till Rådet angåendetillämpningen av marknadsordningen för frukt ochgrönsaker (förordning (EG) 2200/96)KOM (2001) 362000/01:119 Kommissionens förslag till Europapar-lamentets och rådets förordning om tillämpningav internationella redovisningsstandarderKOM (2001) 804 § Sammanhållen rovdjurspolitikFöredrogsmiljö- och jordbruksutskottets betänkande2000/01:MJU9Sammanhållen rovdjurspolitik (prop. 2000/01:57).Anf. 1 ():Fru talman! Svensk landsbygd, glesbygd ochvildmark är något unikt - en natur och miljö medvariationsrika årstidsskiftningar som för mängder avmänniskor utgör stora livsvärden med djup förankringi hjärtat. Livskvalitet är bl.a. att leva i och med ennatur i balans, med respekt för helhet i ekosystemenoch värnande om biologisk mångfald. I den balanseningår också de fyra stora rovdjuren. Det innebär att vii i ett medvetet och planerat samarbeteska kunna garantera sammanhängande rovdjursstam-mar som kan fortleva långsiktigt.Vi kristdemokrater har i det avseendet inget attinvända mot regeringens föreslagna övergripande målför en sammanhållen rovdjurspolitik. Vi delar ocksåregeringens uppfattning om nationella miniminivåerför stammarna av björn, lo och kungsörn, likaså ometappmålen för varg och järv. Vi delar huvudsakligenockså bedömningen av rovdjurens utbredningsområ-de, dock med betoning på att föryngring av varg inteär acceptabel inom rennäringens åretruntmarker ochbör vara starkt begränsad i vinterbetesområdena. Videlar slutligen också regeringens ambition att måletför rovdjurspolitiken, i likhet med vad som gäller förde 15 miljökvalitetsmålen, bör vara uppnått inom engeneration.När detta är sagt vill jag också starkt betona föl-jande:I dag förs mycket av diskussionen om rovdjur isammanträdesrum fjärran från händelsernas centrum.Det finns en stor förtroendeklyfta mellan å ena sidanmänniskor som bor i områden där rovdjur förekom-mer och å andra sidan myndigheter. Det finns allaskäl för oss i den här kammaren att lyssna på männi-skor som lever i verkligheten med rovdjuren alldelesinpå knutarna. Det måste finnas acceptans för rov-djursförekomst ute i bygderna om lagstiftningsåtgär-derna ska vara meningsfulla. De människor som leveri händelsernas centrum i landsbygd och glesbygd äringa dumbommar - tvärtom. harfull förståelse för den oro lokalbefolkningen känner.Man har stor erfarenhet och kunskap om livsbetingel-serna och är ofta starkt motiverad att bo, leva ochverka i en självvald miljö med de förutsättningar somfinns lokalt i bygden.Vi förutsätter att markägare och lokalt förankrademänniskor kommer att ingå i de samrådsgrupperregeringen föreslår i propositionen. Det är oerhörtviktigt att särskilt vargstammens utveckling följsnoga och att befolkningen i berörda områden hålls välinformerad. Positiva insatser i form av snabb ersätt-ning till drabbade tamdjursägare samt saklig ochlättillgänglig information kan bidra till en ökad ac-ceptans.När det gäller ersättningsreglerna vid rovdjurs-skada menar vi kristdemokrater att djurägare måste fåfull ekonomisk kompensation för de rovdjursskadorsom uppkommer. Och det måste gälla även djur sominte ingår i någon näringsverksamhet. Detta har viutvecklat i reservation nr 17.När det gäller skyddsjakten, fru talman, instäm-mer vi i propositionens förslag om att föra in ocksåvargen under jaktförordningens 28 §. Dessutom är vi,efter att ha lyssnat till enskilda och berörda gruppersom på olika sätt framfört sina åsikter och motive-ringar, beredda att gå ett steg längre än vad vi uttryckti vår motion: Vi instämmer i Rovdjursutredningenssyn att ingripande får ske redan vid ett första rov-djursangrepp och inte, som propositionen föreslår,först vid ett förnyat angrepp. Erfarenheter från bl.a.Norge visar att den oro som finns för att en sådanutvidgning av skyddsjakten skulle leda till ett alltförstort antal skjutna rovdjur är överdriven.Landsbygdens folk behöver inga förmyndare.Man både vill och kan hantera denna frihet underansvar. De föreslagna tunga straffsatserna vid tjuvjakteller missbruk av reglerna manar också till eftertankeoch stor restriktivitet. När det således gäller de all-männa villkoren för skyddsjakt ger vi vårt stöd tillreservation nr 11, där detta utvecklas med bl.a. encentermotion som grund.Jag går så över till rennäringens problem och er-sättningsnivåerna. Från rennäringshåll har under långtid påtalats behovet av en statlig rovdjurspolitik pårenskötselområdet, med betoning på konsekvenser församebyarnas ekonomi och arbetssituation samt densamiska kulturens framtid i . Rennäringen ärden näring som drabbas hårdast av rovdjursföre-komst, inte minst om vargen skulle få utbredninginom renbetesområdet. Renskötselområdet intar ensärställning genom att samtliga stora rovdjur harnaturliga utbredningsområden som sträcker sig överdet. Konsekvenserna av detta måste beaktas så attenskilda samebyar inte blir lidande. Rovdjursstam-marnas utveckling när det gäller lo och björn måstedärför styras så att skadorna på ren begränsas. Sär-skilda åtgärder måste vidtas för att minimera antaletdödade renkalvar.Det är ett grundläggande krav att en ordnad ren-skötsel ska kunna bedrivas och skadorna av rovdjurminimeras. Även om ersättningssystemet är godtag-bart kan det aldrig vara tillfredsställande för en re-nägare att i stor utsträckning främst vara rovdjursupp-födare. Man vill naturligtvis producera kvalitetspro-dukter av renkött till medvetna och nöjda konsumen-ter.Rennäringen är även i många andra avseendenträngd. Sammantaget riskerar det näringens framtidom markfrågor, betesmöjligheter och det vi behandlari det här betänkandet, dvs. rovdjurs- och ersättnings-frågorna, inte får den för samerna positiva lösningsom är av nöden.Kristdemokraterna och ytterligare några motionä-rer ifrågasätter propositionens förslag om en 25-procentig reducering av rovdjursersättningarna i vin-terbetesområdena och inom konventionsmarkerna.Utskottet ger detta sitt stöd, och genom ett tillkänna-givande till regeringen påtalar vi att denna differenti-ering tills vidare inte ska genomföras.Kristdemokraterna delar i reservation 15 dessutomRovdjursutredningens förslag att möjligheter att före-bygga rovdjursskador på renar måste utvecklas ochatt det för kostnader för förebyggande åtgärder börutgå ett särskilt ekonomiskt stöd skilt från ersättning-en enligt rovdjursinventeringen.Med tanke på att riskerna för angrepp på männi-skor huvudsakligen är knutna till björnen föreslårdessutom utskottet, bl.a. med en kristdemokratiskmotion som grund, ett tillkännagivande till regeringenom att den tidigare möjligheten till statlig ersättningför skador på människa orsakade av björn böråterinföras.Till sist har vi detta med behovet av rovdjurscent-rum. liksom miljö- och jordbruks-utskottet instämmer i vad regeringen anför om statli-ga medel till etablering av ett nationellt rovdjurscent-rum.Det är angeläget att ta till vara och bygga vidarepå befintliga anläggningar med mångårig verksamhetnär det gäller forskning och annat kunnande på områ-det. Ett rovdjurscentrum med spets kan få genom-slagskraft både nationellt och internationellt medstora möjligheter att förmedla forskarvärldens kun-nande till en bred allmänhet. Intresset hos den bredaallmänheten för de stora rovdjuren är, som vi vet, stort.Ökade kunskaper hos allmänheten kan också bi-dra till att dämpa den oro som förekommer på grundav det ökade rovdjursbeståndet. Det är min övertygel-se att rovdjurscentrum och skandinavisk björnforsk-ning i är det alternativ som skulle ge den opti-mala utdelningen ur erfarenhets- och kunskapspers-pektiv och i kostnadshänseende när det gäller justlokaliseringen av ett sådant huvudcentrum.Fru talman! Huvudsakligen är kristdemokraternapositiva till propositionen med de undantag som jaghär har redovisat.Avslutningsvis vill jag yrka bifall till reservatio-nerna 11 och 15.Anf. 2 ():Fru talman! beslutade en enigriksdag att ge regeringen i uppdrag att utarbeta ensammanhållen rovdjurspolitik och möjligtåterkomma till i frågan.Nu har regeringen återkommit , så detvore väl en överdrift att påstå att regeringen har haftbråttom i ärendet. Dessutom kan jag inte se ellerförstå att vi har kommit en enda bit längre än där vistod 1996.Då, 1996, skrev jordbruksutskottet att den omvitt-nat starka ökningen av rovdjursstammarna kräversärskild uppmärksamhet när det gäller utformningenav skyddsjakten och intresset av en bibehållen ellerutökad biologisk mångfald.Nåväl, efter riksdagsbeslutet 1996tillsattes en särskild utredare, , i dettaärende.För min del tycker jag att utredningen gjorde ettbra arbete, och resultaten och förslagen därifrån varväl avvägda. Utredaren insåg att rovdjurspolitikenmåste innehålla åtgärder för att lösa eller åtminstonedämpa de konflikter som förekomsten av stora rov-djur skapar. Det här är särskilt viktigt, skrev utreda-ren, i ett skede då rovdjursstammarna snabbt växer istorlek och konflikterna med andra intressen ökar.Att han framhöll att ska ta sitt ansvar föratt det ska finnas livskraftiga stammar av de fyrastora rovdjuren plus kungsörn är och var väl ganskasjälvklart. Men det sägs också redan i direktiven tillutredningen att alla naturligt förekommande djurarterska ha förutsättningar att fortleva.Hur blev då regeringsförslaget, och hur blev ut-skottsbetänkandet? Ja, inte tycker jag att man kansäga att det blev ett förslag med möjlighet att lång-siktigt förvalta våra viltstammar och få denacceptans bland den befolkning som lever i de områ-den där rovdjursstammarna nu växer snabbt.Och lyckas vi inte få denna acceptans eller ensförståelse bland rennäringens företrädare, hos gles-bygdsbefolkningen i allmänhet eller hos i synnerhetjägare för vår rovdjurspolitik, då har vi inte hellergjort rovdjuren eller deras varmaste anhängare någontjänst.Fru talman! Jag vill påstå att av det som vi hadebehov av och som en enig riksdag beställde, nämligenen sammanhållen rovdjurspolitik, en ansvarsfull för-valtning av våra viltstammar, bidde det inte ens entumme.Av utredningens förslag till att t.ex. i ökad gradförvalta lodjursstammen utifrån näringarnas och uti-från jaktens intressen så blev det intet.Av utredningens förslag att vargstammens tillväxtska vara långsam och att skyddsjakt bör kunna tillåtasi begränsad omfattning för att just få det nödvändigastöd bland de bygder som hyser varg blev det hellerintet.Utredningens förslag att ge ägare eller vårdare avtamdjur rätt att utan föregående beslut av någon myn-dighet döda rovdjur som angriper ett tamdjur deval-verades till en rent teoretisk rättighet som i varje fallingen laglydig kommer att våga utnyttja.Regeringen gjorde också ett fräckt försök att änd-ra på ersättningsreglerna när det gäller rennäringensmöjligheter att få betalt för rovdjursrivna renar. Moti-vet var väl förmodligen att spara pengar, trots att manhade avtalat om det ersättningssystem som råder.Dessbättre kommer regeringen att få vika sig på denpunkten, och ersättning kommer att utgå som hittills.Men då är det viktigt att påminna dem som just nuarbetar med budgetfrågor om effekten av denna änd-ring i propositionen, så att det alltså kommer att fin-nas pengar i den kommande budgeten i enlighet meddet som vi nu är på väg att fatta beslut om.Vi har från moderat håll i utskottet fogat ett antalreservationer till betänkandet. I och för sig skulle vikunna ha gjort det ganska enkelt för oss och heltenkelt yrkat bifall till förslag.Jag har ju förut sagt att den gjorde ett bra jobb och attdet fanns en bred uppslutning bakom utredningensförslag hos olika intressegrupper. Utredningen fram-höll vårt ansvar för livskraftiga stammar av vildadjur, som den framhöll vikten av att minskade konflikter som förekomsten av rovdjur skapar.Men regeringen avfärdar nu den praktiska erfarenhetoch de mänskliga intressen som jag tyckte att utred-ningen vägde in i sina förslag.Bevarandeintressena har fått så stort genom-slag att jag befarar att resultatet kan komma att vän-das i sin motsats.Vi har som sagt från moderat håll fogat en rad re-servationer till betänkandet, och jag ska nämna någraav dem.Jag yrkar bifall till vår reservation 1. Vi står na-turligtvis också bakom övriga reservationer, men jagnöjer mig med att yrka bifall till den första. I dennareservation talar vi om vikten av en sammanhållenrovdjurspolitik och förutsättningar för att det skafinnas kvar rovdjur i den skandinaviska faunan. Sam-tidigt vill jag säga att inget av de rovdjur som vi nudiskuterar är på något sätt utrotningshotat. Dessarovdjur finns mer eller mindre i olika bygder. Menglobalt sett är de inte utrotningshotade.Vi talar i denna reservation om vikten av en ba-lanserad jakt. Och det är inte enbart för att bevararovdjur utan också för att bibehålla en balanseradviltstam över huvud taget. Och vi säger där att rov-djurspolitiken inte kan ses som isolerad från denövriga viltvården.I reservation 3 som handlar om miniminivåer ochetappmål för vi ett resonemang om att även om vibeslutar om dessa miniminivåer och etappmål så börvi i de bygder där vi har väldigt täta bestånd, somt.ex. när det gäller varg i eller när det gällerlodjursstammar i vissa bygder, även om det nationellaetappmålet inte har kommit upp till sin nivå, tillåtanågon form av jakt.Vi har också ett par reservationer om skyddsjakt.Här skulle man väl rent allmänt kunna säga att vifinner det fullständigt rimligt och fullständigt skäligtatt människor ska ha rätt att skydda sig och sin egen-dom mot rovdjursangrepp.Det kan inte vara rimligt att en ägare eller en vår-dare av tamboskap bara passivt ska se på när hansboskap blir angripet av t.ex. en varg. Vi vill alltså haden möjligheten till skyddsjakt som Rovdjursutred-ningen föreslog, nämligen att ge ägaren möjlighet attskjuta eller döda ett rovdjur som angriper eller är påväg att angripa tamboskap.Vi säger också i detta sammanhang att den formav skyddsjakt som kan beslutas av en myndighet börkunna beslutas på en så låg nivå som möjligt i denstatliga administrationen, dvs. att vi i det här falletföreslår att beslut om skyddsjakt bör kunna ske pårespektive länsstyrelse. Vi vet av erfarenhet att omsådana beslut ska fattas ända uppe på Naturvårdsver-ket är administrationen och byråkratin långsam ochnär beslutet väl kommer är det knappast ens aktuelltatt genomföra det.Vi har också reservationer om ersättning för ska-dor som rovdjur kan åstadkomma. Vi säger att detinte bara är djur som förekommer i näringsverksam-het som det ska vara möjligt att få ersättning för, utanalla skador orsakade av vilt ska kunna ersättas.Vi har en reservation om ersättning för per-sonskador. Vi säger att personskador orsakade avrovdjur av vad slag det vara må ska ersättas av statli-ga medel. Vi har väldigt svårt att förstå när man ibetänkandet anger att enbart skador orsakade av björnska ersättas.För att sammanfatta denna debatt kan vi möjligennotera att rovdjursdebatten och frågan om våra vil-tarters utbredning över huvud taget den senaste tidennästan enbart kommit att handla om varg. Frågan är,som jag sagt , betydligt vidare. Vi kaninte se rovdjurspolitiken som isolerad från den övrigaviltvården. Att politiskt hantera rovdjursfrågorna somnågot skilt från jakt och viltvård, som skilt från rennä-ringens rättmätiga intressen eller att över huvud tagetinte lyssna på lokalbefolkningen i rovdjursbygderskapar onödiga och uppslitande konflikter som myck-et bättre skulle kunna hanteras om frågorna behand-lades på ett samlat sätt.Tack, fru talman, och jag upprepar mitt yrkandeom bifall till reservation 1.Anf. 3 ():Fru talman! Jag är född, uppvuxen och bosatt iNorrlands inland, och jag har bott där större delen avmitt 54-åriga liv. Jag har varit mycket ute i naturen,jag har haft djur - grisar, får, getter, kalvar, hund ochjag har varit aktiv jägare och vistats många timmar,nätter och dagar ute i skogen, vid fjällsjöar och påandra ställen. Jag har aldrig någonsin fått se en björn,en järv eller en varg. Men jag har i alla fall från en bilsett en kungsörn lyfta alldeles intill bilen. Jag harmött ett lodjur en gång när våra vågar korsades entidig morgon. Det var väldigt stora ögonblick för mig.Det är bl.a. sådana ögonblick som en samlad rovdjur-spolitik och stora viltstammar, livskraftiga viltstam-mar av rovdjur i ska kunna ge till fler männi-skor.Med det beslut som vi kommer att fatta i dagkommer vi att få inledningen på en rovdjurspolitiksom leder till att vi får livskraftiga stammar av björn,järv, varg, lo och kungsörn. Propositionen och arbeteti utskott är ett samarbete mellan Social-demokraterna, tillnästan . Jag ska återkomma till det där vi inteär överens.Dessutom är det väldigt intressant och positivt attalla partier står bakom målet om att rovdjursstam-marna ska växa. Det tycker jag som sagt är positivt,men det försvinner lite grann i debatten. Man kanskeinte alltid hör det i argumentationen.Propositionen och betänkandet innebär att vi väl-jer en förvaltningsstrategi som tillåter att stammarnaska kunna växa, kontrollerat och på ett bra sätt. Mendet är självklart att växande rovdjursstammar fårkonsekvenser, naturen förändras ju. De får konsek-venser för andra näringar. Särskilt gäller det förståsrennäringen, men även djurhållning i de områden därdet finns många rovdjur. Det får också konsekvenser iform av ökat tryck på bytesdjur för dessa rovdjur,dvs. exempelvis rådjur, älg, älgkalvar.När det gäller rennäringen är det bra att det äntli-gen och tydligt skrivs in att ersättning för rovdjurs-rivna renar ska baseras på rovdjursförekomst och attdet bygger på den överenskommelse som finns mel-lan och . Det finns ocksåi betänkandet redovisat vilken ersättning som kanutgå vid massdödande av renar.Det är också bra, som har sagts tidigare, att vi harändrat på det förslag som fanns i propositionen om ennedsättning av ersättningen i vissa delar av rensköt-selområdet. Vi anser att det behövs ett bättre underlaginnan man tar ställning till det. Det ser olika ut i olikadelar av renskötselområdet.För jordbruket är det också viktigt att man jobbarförebyggande, vilket också gäller inom rennäringen.Det finns bra exempel på hur man med stängsling ochannat kan hitta metoder för att få rovdjur att väljaandra byten. Det här är självklart inte lätt, men detfinns sådana möjligheter som man också behöverjobba vidare på. Ökad mängd rovdjur innebär ocksåatt människor blir rädda. Vi har hört många exempelpå det, och det ska man ta på allvar. Man ska respek-tera att människor som lever i framför allt vargtätaområden känner sig oroliga och rädda. Det ska manrespektera oavsett om rädslan är befogad eller inte. Påsamma sätt som människor kan vara rädda för hund-ar, vilket också ska respekteras, kan man vara räddför varg.Vargen är kanske det djur som skapar mest käns-lor och känslomässigt upplevs som mest hotfullt. Jagtänker på alla skrönor och alla sånger som finns omvargen. Ändå måste man säga att risken för oprovoce-rat våld är troligen större när man lämnar en fot-bollsmatch än när man finns i skogen och riskerar attmöta en varg.Man ska ha respekt för vilda djur. Vilda djur betersig oftast logiskt och förutsägbart. Om de får väljahåller de distansen till oss. Men självklart finns detalltid risk om man provocerar djur. Man kan kommadem för nära. Det finns exempel på hur vi människorinte har lärt oss att hantera och leva tillsammans medvilda djur. Det finns exempel där björnar kommit förnära bebyggelse och där människor drar ut i storamängder med kameror och barn och nästan ska klap-pa björnen. Sådant ska man förstås inte göra, men dåhandlar det inte heller om oprovocerat våld om enbjörn reagerar en sådan gång.Det är intressant att de fall där björnar har gått tillanfall eller uppträtt hotfullt mot människor har varitvid sådana tillfällen då de varit provocerade. Det ärkanske därför som vi delvis har gått till mötes motio-ner från några partier när det gäller ersättning förskador orsakade av björn. 1998 skrev jag en motionom detta eftersom det har funnits i jaktstad-gan en sådan möjlighet. Det är väldigt positivt att vinu gemensamt kan göra ett tillkännagivande om attdetta ska återinföras.Sedan kommer jag till den del där vi inte är över-ens och där samarbetet sprack, och det gäller jaktför-ordningen 28 §, den paragraf som lite felaktigt kallasför nödvärnsparagrafen. Det finns två anledningar tillatt vi från anser att varg och järv inteska omfattas av dessa regler. Till att börja med gerdet en falsk trygghet. Man löser inte problemet medrovdjursrivna djur genom att göra det tillåtet för män-niskor att skjuta mot det rovdjuret. När det gällerhundar eller tamdjur är risken uppenbar att man istället skjuter det djur som man vill skydda. Det ärinte lätt att skjuta på en anfallande varg och inte hel-ler på en björn som anfaller ett djur.Dessutom innebär denna paragraf i jaktförord-ningen att det ska ha skett ett upprepat anfall. Dåföreligger det alltså inte den nödvärnsrätt som mantalar om. Anledningen till att man har infört dennarätt har vi från och inteförstått. Vi tycker att det är fel att vargen ska omfattasav detta system, eftersom den är en såhotad art. Det finns alldeles för få vargar. Risken äruppenbar att man skulle skjuta några av de vargarsom vi behöver för att avelsmässigt kunna bygga uppen bra stam.Vi har två reservationer. Vi tycker inte att 28 § ijaktförordningen ska omfatta vargen. Vi tycker ocksåatt man ska lyfta ut järven, eftersom det är ett djursom har minskat väldigt kraftigt i antal och just nu ärallvarligt hotat.Vi har, som sagt, två reservationer, men jag nöjermig med att yrka bifall till reservation nr 12, somhandlar om skyddsjakt på varg.Detta med jakt är väldigt känsloladdat. Det är heltuppenbart att jaktbrotten har ökat. Det förekommertjuvjakt och människor tar saken i egna händer. Det ärbra att vi därför på olika sätt har skärpt straffen.Fru talman! Engagemanget i dessa frågor har varitväldigt stort. Det är det alltid när det gäller rovdjur,jakt, fiske, renskötsel och annat. Utskottet har tagitemot många uppvaktningar. Jag tror att alla av oss iutskottet som ska debattera frågan har fått brevoch e-post. En del innehåller värdefull informationsom har utgjort ett bra underlag att bygga våra beslutpå. Men somliga brev och e-postmeddelanden harvarit mycket oseriösa. Jag tycker att det är näst intillpinsamt när sådana understöds av motioner till riks-dagen.Jag har blivit kallad vargfascist, och det kan jagleva med. Människor får tycka vad de vill och skaockså ha rätt att torgföra sina åsikter. Men det betyderju inte att jag som politiker ska lyda. Det är inte så jagser min uppgift. Vår uppgift som politiker här i riks-dagen är att ta del av alla uppfattningar och vägasamman dem till en helhet. Det har vi nu gjort i ochmed den proposition och det betänkande som vi skafatta beslut om i dag.Med det här beslutet får en rovdjurspolitiksom vi kan vara stolta över. Vi slipper schavottera föroetiska jaktmetoder, för brott mot ingångna avtal ochkonventioner. Jag tycker att det är en bra propositionoch ett bra betänkande. Betänkandet har bara enplump, och där har vi reserverat oss.Anf. 4 ():Fru talman! En sammanhållen och väl fungeranderovdjurspolitik är viktig. Utgångspunkten för en så-dan politik måste enligt min uppfattning vara attmänniskor känner acceptans för och tilltro till den-samma.