prot · GP0914 · 2001-10-18 00:00:00 — Men för de allraflesta familjer innebär den ett betydande resurstill-skott som de själva kan bestämma över.Anf. 222 ():Fru talman! Jag har vid tidigare tillfällen tagit uppvad det betyder för skolans utveckling att professio-nens ställning stärks. Jag tror att det är en mycketviktig förutsättning i arbetet att skapa möjligheter förskolorna att nå bättre resultat. Det är ju bl.a. dennaprofession som ska göra jobbet. Det är då bra att vihar dessa diskussioner där vi får redovisa vilka möj-ligheter vi är beredda att skapa för att professionenskompetens på bästa sätt ska tas till vara.Jag tror att en av de viktigaste åtgärderna är ser till att prioriteringarna av skolans resursergörs av dem som jobbar i skolan. Prioriteringarna skai mindre utsträckning än göras av politiska för-samlingar, oavsett om dessa sedan är på olika nivåer ikommunerna eller i olika gymnasieförbund etc. Jagtror att det handlar om att lärarna och skolledarnamåste ges dessa möjligheter att styra resurserna ochgöra prioriteringarna.Om vi ser till läraryrket och situationen inom lä-raryrket är det i allra högsta grad väsentligt. Jag villpåstå att det är direkt nödvändigt mot bakgrund avden situation som råder. Vi kan ju diskutera de refor-mer och försök till åtgärder som har vidtagits för attändra denna situation. Men det går ju inte att somGunnar säga att allt beror på de borgerligaregeringsåren . Det var åtskilliga år sedan.Jag säger inte heller att man förändrar den nuvarandesituationen av . Men jag villpoängtera för att också varrepresenterat i denna kammare . Dessutom skedde de uppgörelser som gjordes iväldigt stor utsträckning över partigränserna innefat-tande andra partier än de som redovisade.Men jag tycker att situationen när det gäller lärar-yrket är besvärande. Bland de redovisningar somfinns redovisade i enpresentation som kom en lärarprognossom utgår från situationen . Enligt denna ärskillnaden mellan tillgång till och behov av lärare igrundskolan störst då det kommer att saknas12 000 lärare. Bristen på gymnasielärare kommer attvara störst , då det kommer att saknas mer än13 000 lärare med pedagogisk utbildning.Man kan också beakta att Statistiska centralbyrånhar tagit fram uppgifter som visar att av de förvärvs-arbetande med lärarutbildning var det 113 899 somarbetade med utbildning och 28 624 som arbetade iandra branscher. Det är ganska intressant när man serhur många som jobbar i andra branscher. Låt mig dåbörja med att konstatera att det är attraktivt i andrabranscher att vara utbildad lärare. Det tycker jag ärbra. Men vårt intresse borde ju då också vara att ska-pa förutsättningar för dem som jobbar inomandra branscher att återvända till den skola som vialla säger oss värna. Då handlar det om några radikalagrepp som jag tror är nödvändiga. Det gäller att skapaett ökat intresse hos människor med lärarutbildningsom förvärvsarbetar inom andra yrkesområdenoch branscher att söka sig tillbaka till skolan.Om vi inrättar en mängd platser inom lärarhög-skolan osv. handlar det också om att vi måste se tillatt det finns ett intresse att utbilda sig, som kanskeska vara betydligt större än . Jag tror att vissaåtgärder då är nödvändiga. En av dem är att man skaha fler arbetsgivare att välja mellan, olika driftsfor-mer att välja mellan. Det ska inte bara vara en kom-munal skola. Vi diskuterar i princip en liten del iförhållande till den kommunala skolan som utgörs avs.k. friskolor och som motsvarar . Vimåste kanske gå ännu längre i den utvecklingen,vilket jag tror är nödvändigt. Det är ju först då sommöjligheterna för lärare, utifrån olika arbetsgivaresinriktning och prioriteringar när det gäller lärarroller-na i skolan, tas till vara.Nu säger sig regeringen vilja mer med skolan, ochjag ska inte alls motsäga detta påstående. Man gör detdock genom att föreslå åtgärder via projektpengar,och pengarna har öronmärkts; detta inom ramen fören budgetprocess som visar på en alltstörre hälta i takt med att skatteintäkterna minskaroch minusposterna växer. Jag tycker att det är felmedicin. Det är fel medicin också i den meningen attskolans resurser inte ska vara beroende av den eko-nomiska situationen i landets 289 kommuner. I ställetska de vara direkt beroende av dem som sätter uppmålet - i det här fallet . Då ska också riks-dagen svara för finansieringen. Detta ligger i linjemed de moderata motionerna i ärendet.Samtidigt kan jag konstatera att statsminister i en ledarartikel under rubriken nu sägs ansluta sig till idénatt även kommuner ska driva friskolor. Rektorer ochlärare som vill ta eget ansvar för verksamheten ska fågöra det. Men till skillnad från privata friskolor skakommunen fortfarande äga själva skolan. Jag har ingainvändningar mot en sådan utveckling. Vi har juredan redovisat att vi ser det här som en möjlighet. Viär inte ute efter att ta bort den kommunala skolan.Däremot vill vi skapa likvärdiga villkor när det gälleratt driva skolor, vilket vi inte har i dag.Det är också på sin plats att ge friskolorna det er-kännande som de förtjänar. Det är ett faktum att vi iutredningar kan visa att etableringen av friskolor harinneburit att kommunala skolor har lyft sig, att intres-set för att diskutera resultaten mer kommit i fokus, atttid tas till att göra jämförelser samt att kraven påutvärderingar och resultatredovisning växer.Det finns utvecklingskraft och idéer i skolan. Dethandlar bara om att skapa utrymme för denna kraft attverka och ge lokala beslut i skolan det utrymme somde förtjänar. Vidare ska lokala beslut tas av dem somär verksamma i skolan. Detta tillsammans med atteleven kan välja skola, oavsett kommun, och harmöjlighet att välja andra alternativ handlar det om.Det handlar också om att skolan måste bli bättre påatt samarbeta med föräldrarna. Lärarna kan aldrigersätta föräldrarna, och det är heller inte lärarnasuppgift. Men det gäller inte att bara samarbeta medföräldrarna utan också att klargöra hur det går föreleven i skolan. Det är bl.a. därför som vi efterlysertidiga skriftliga omdömen och därmed också en redo-visning av hur det går för eleven i skolan. Att begäraen bättre resultatredovisning är inte att misskrediteranågon om man säger hur man själv hartänkt sig det hela.Anf. 223 () replik:Fru talman! Det är lite förvånande att höra TomasHögström beskriva en rad önskemål - decentraliseratbeslutsfattande, lokala beslut ute i skolorna, samver-kan med föräldrarna osv. Det där är redan genomfört!Vi har ju en decentraliserad skola, och vi har enskildaarbetsplaner som varje skola tar fram. Det finns storamöjligheter för varje skola att utveckla den pedago-giska inriktning som man själv önskar, efter de för-hållanden man har vad gäller elevmaterial, lärare osv.Det här finns alltså redan.Likvärdiga villkor för friskolor har vi också ,till skillnad från hur det var tidigare då eller av bidraget till de kommunala skolorna skulle gåtill de fristående skolorna; det var ju det borgerligaalternativet. Tack vare fick vi, i samver-kan med regeringen, en friskolereform innebärandeatt alla barn, oavsett i vilken skola de går, skulle hasamma stöd från samhället.Vad som här sägs låter alltså bara som en upprep-ning av den politik som har genomförts, men det kanväl inte vara önskemål. I varje fall gerdet ett konstigt intryck att höra om just de här punk-terna.Anf. 224 () replik:Fru talman! Det är inget konstigt med den redo-visning jag hade. Jag bara konstaterar att när GunnarGoude pratar om decentralisering inom skolan kanjag kontra med en verklighetsbild som med önskvärdtydlighet inte svarar upp mot de ord som han redovi-sar.Menar man allvar med decentralisering handlardet också, vill jag påstå, om att resurserna och an-vändningen av dessa samt fastställandet av verksam-hetsinnehållet tydligare ska ligga hos skolan, men dåär vi inne på driftsformerna och på vilka möjligheterman har att se igenom kommunala budgetar som imånga fall när det gäller skolan rymmer luft.Anf. 225 () replik:Fru talman! Det kan väl ligga en viss sanning i attdet tar tid att genomföra den här typen av reformermed ett decentraliserat beslutsfattande ute i kommu-nerna. Det handlar alltså om en omställning ute iskolorna när det gäller skolpolitiken; detta i ett lägemed en mycket stor ansträngd lärarkår ute på skolor-na.Jag har ju redogjort för att det fortfarandesaknas personal och för att man i den situationenkanske inte har så lätt att omsätta det här i praktiken.Målsättningen är emellertid klar och besluten är fat-tade, så arbetet ute i kommunerna fortgår. Jag hoppasatt de borgerligt ledda kommunerna lägger mankentill för att få det här genomfört. Det finns i alla fallinga hinder. Här i är ju besluten redan fat-tade och målen är uttalade. Vi kommer alltså att se enutveckling i just nämnda riktning.Anf. 226 () replik:Fru talman! Jag tror att det mycket handlar omvilka verktyg som man är beredd att ge skolan. och hans partikamrater vill ju behålla denpolitiska styrningen, i den meningen att de själva villsitta med i kommunfullmäktige och i kommunalaskolstyrelser och utbildningsnämnder och fastställaramarna. Då är vi i en situation med 289 resursfördel-ningssystem. Det är inte likvärdiga villkor!Sedan måste vi också skilja på drift, utvärderingoch finansiering när vi talar om skolan och inte baralägga det hela i knäet på kommunerna. I stället måstevi ha en som svarar för driften och en - i det här fal-let, enligt min mening, staten - som svarar för finan-sieringen. Dessutom behöver vi ett nationellt kvali-tetsinstitut som svarar för utvärderingen.Anf. 227 () replik:Fru talman! talade om decent-ralisering av beslutsfattandet inom skolan. Det ärganska lätt för mig att hålla med om att professionensmöjligheter att ta del av detta och påverka sitt arbeteska stärkas. Därom kan vi vara ganska överens. Menjag tror inte att det åstadkoms genom attsäga att de valda representanterna för människorna ien kommun inte ska ha med skolan att göra. Tvärtomär det kommunala ansvaret för skolan en garant justför decentralisering.Det förvånar mig högeligen att ,när han pratar om decentraliseringen av beslut ochdemokratiseringen av skolan, inte med ett enda ordnämner elevernas rätt till inflytande. 228 () replik:Herr talman! För att börja med eleverna kan jagsäga att jag faktiskt gav uttryck för elevens rätt samtför elevens fria val av skola, oavsett kommun - defacto fanns det med i mitt anförande.När det gäller detta med valda representanters rättatt styra skolan har vi sagt att vi ställer oss neutralatill driftsformerna. Vi utgår från en skolamen anser fortfarande att den kommunala skolan dåär att betrakta som en skolform och en utbildningsan-ordnare bland andra.Verklig decentralisering stannar inte vid detkommunala beslutsfattandet. Verklig decentraliseringhandlar om att ge eleverna och elevernas föräldrarmöjlighet att välja skola och om att ge lära-re som vill något med skolan de möjligheter somdessa lärare inte har.Anf. 229 () replik:Herr talman! Jag kan inte se att kommunerna är enutbildningsanordnare bland alla andra. borde kanske betänka det faktum att vi i dennakammare till kommunerna faktiskt har skickat upp-draget att se till att varje elev vid alla tillfällen har enbra skola att gå till. Detta uppdrag kan, enligt mitt sättatt se saken, inte gå till någon annan.Förklara , , i den sista replikenom det finns någon annan som ni tycker att dettauppdrag ska gå till så att det faktiskt finns en skola attvälja för varje elev!Anf. 230 () replik:Herr talman! När det gäller skolplikten, undervis-ningsplikten eller vad vi väljer att kalla den, för när-varande är det i varje fall skolplikt, har Moderatasamlingspartiet redovisat att den ligger inom ramenför det kommunala åtagandet och också ska finansie-ras inom ramen för vårt skolpengssystem.Det har också att göra med socialtjänstlagensportalparagraf om att kommunen har det ytterstaansvaret för medborgarna. Men det innebär inte defacto att kommunen därmed med automatik ska drivaskolorna. Den ska se till att det finns undervisning,dvs. att undervisning ges.Vi kan redan nu konstatera att det är mycket fat-tigt med alternativ i . Det drabbar lärare, ele-ver och föräldrar. Fattigdomen beror på avsaknadenav politiska beslut, politisk handlingskraft och viljaatt ha de alternativa driftsformerna som ett verkligtalternativ för alla svenskar.Anf. 231 ():Herr talman! Den svenska skolan från grundskolatill gymnasium befinner sig i ett kristillstånd, ävenom gör sitt bästa för att dölja det.Rapporterna avlöser varandra, precis som BeatriceAsk har beskrivit här. Alla berättar samma sak: kun-skaperna tunnas ut, lärarna trivs inte i sin roll, språ-kens ställning försämras, avhoppen från gymnasie-skolan ökar och högskolan har svårt att fylla sinaplatser. Listan kan göras mycket längre.Vad gör då regeringen åt detta? Ja, egentligeningenting annat än att prata och att vägra inse san-ningen. På en punkt agerar den faktiskt. Det var ocksåBeatrice inne på. Det gäller att klämma åtfriskolorna, entreprenörer och föräldrar som ser för-delar i det fria valet. De attraheras kanske av en nypedagogik och möjligheterna som kanske den lillabyskolan i kooperativ form erbjuder.När det gäller förbud och hinder är regeringen ak-tiv. Men var finns samma intresse för att på allvar taitu med den svenska skolans problem i stort? Det ärbeklämmande när signalerna om skolans tillstånd ärså tydliga. Var finns statsråden när vi talar omskolan och utbildningen? Var finns ,som ofta säger sig vara så duktigt på skolfrågor? Jagtycker att det är sorgligt.Herr talman! De kanske sköraste barnen i vårsvenska skola är de barn som inte bedöms uppnågrundskolans kunskapsmål på grund av utvecklings-störning och de andra barn som har bestående begåv-ningsmässiga funktionshinder på grund av hjärnska-da. Jag talar om elever i särskolan. Det är en litengrupp som ofta glöms bort helt i debatten.Vi har ungefär 13 000 elever i grundsärsko-lan. Det är en ökning med på mindre än tioår. Jag kunde i dagens noteraatt i , mitt eget hemlän, har på ett årmellan och antalet elever ökat med21 %. I stad har antalet ökat . Det ären markant stark ökning av antalet elever i särskolan.Hur kommer det sig? Föds det fler barn medutvecklingsstörning? Skadas fler barn än tidiga-re? Nej, så är det dessbättre inte. Däremot kan endelförklaring vara att kunskaperna om autism, ADHDoch andra liknande tillstånd har ökat och att det lederöver elever till särskolan.Trots allt detta ser det ut som att elever skrivs in isärskolan alltför lättvindigt. redovisardetta i sina rapporter. Det har ni säkert följt med i.Man kan notera att flera kommuner redovisar att deplacerat elever i särskolan utan några som helst ut-redningar. Rättssäkerheten är i fara, påpekar tycker att särskolan är en utmärkt skolform förden elevkrets som ska omfattas av särskolan. Men förde elever som genomgår särskolan trots att de skullekunna klara av en grundskola är det naturligtvis entragedi. Eleven blir faktiskt stämplad för livet, ochmöjligheterna att gå vidare är begränsade. I avgångs-betyget står det t.ex. att eleven har gått enligt särsko-lans läroplan. Det innebär att eleven inte kan läsa pågymnasiets nationella program.Detta och mycket annat påpekar vi moderater ivår motion som handlar om just särskolan. Vi påpe-kar kommunernas bristande ansvar vad gäller komp-letta utredningar om en elev är särskolemässig ellerej. placeras elever med koncentrationsstörningarutan begåvningshandikapp i särskolan. Definitionenför vad som är särskolemässigt tänjs ut.För den enskilda kan frestelsen attföra över en elev till särskolan vara stark. På det sättetslipper den själv ta itu med elevens problem, som intesällan är själva skolans problem. Det kanske är så attstudiemiljön på skolan är sådan att det skapar pro-blem i sig. Så får det naturligtvis inte vara.Varje elevplacering i särskolan måste naturligtvisföregås av noggranna utredningar som bygger påvetenskaplig grund och en tät kommunikation medföräldrar som kan få se de olika alternativen. Så är detinte på många ställen. Det är givetvis bra påandra ställen.Vi förespråkar alltså att utredningar måste bli ob-ligatoriska och återkommande för att vi ska kunnavara säkra på att eleverna är rätt placerade i rätt skol-form. Inte minst talar det faktum att flyktingar ochinvandrare är kraftigt överrepresenterade i särskolansitt tydliga språk. I är t.ex. andeleninvandrare i gymnasieskolan medan andeleninvandrare i gymnasiesärskolan är 45 %.Skolan slarvar uppenbarligen med utredningar.Detta gäller naturligtvis inte bara i utan ihela landet. Det ser vi allvarligt på. Jag vill därförfråga eller , som straxkommer upp i debatten, om ni själva är beredda att seöver regelverket vad gäller särskolan så att vi kan fåkrav på obligatoriska utredningar som bygger påvetenskaplig grund. Det vi nu har duger inte alls.Herr talman! När man frågar föräldrar till särsko-lebarnen om särskolan säger de sig vara nöjda. Bar-nen trivs helt enkelt bra i särskolan. Men det samladeintrycket är att föräldrarna är bekymrade över kun-skapsinnehållet. Det är inte bra. skriversjälvt att det är mer omsorg än kunskap i särskolan.En fjärdedel av kommunerna svarar att de inte kange eleverna den utbildning de behöver och klarar.Skälet är bristen på specialpedagoger, som jag tror attGunnar var inne på. Bara hälften av lärarna ärutbildade för sin uppgift. säger att under-visningen saknar strategier för val av pedagogiskametoder och innehåll. Det är hårda ord från Skolver-ket.Herr talman! Bilden av särskolan som målas uppär i många stycken skrämmande. Det är en godtyckligplacering av eleverna, och de är felaktigt placerade.Det är en god omsorg men ett lågt kunskapsinnehåll,och det är en överrepresentation av invandrare.Förutom detta med lågt kunskapsinnehåll och detjag nämnde ser vi en tendens att integrera eleveri ordinarie klasser med ibland tvivelak-tiga argument. Det sker på lite olika sätt.Ibland sker det med s.k. samundervisning medelever som har behov av särskilt stöd. Man placerarelever från särskolan tillsammans med elever i grund-skolan som har större eller mindre problem med sinundervisning. Det tycker vi är ett mycket tveksamtsätt att undervisa och arbeta efter.Ibland integreras eleven direkt i klassrummet till-sammans med övriga. Det sker i avfallen. Då läser eleven efter särskolans kursplan.Denna utveckling kan enligt förklaras medden kommunalisering som skedde . Tanken var att man skulle närma grundskolanmed särskolan. Det är väl ingen dålig tanke att levasida vid sida. Det tror jag säkert fungerar alldelesutmärkt ibland, men det kan säkert också bli enmycket missriktad insats.Ju större spann mellan elevers förmåga, destostörre behov av individualisering. Det måste man väländå säga. Det finns ingenting som tyder på att dettaklaras av på ett bra sätt i vår svenska skola. Ännusvårare måste det bli om man även har integreradesärskoleelever.Varför kan vi inte se att vi alla är unika och läraoss respektera varandras olikheter? Jag tycker attsärskolan är en särskilt bra skola med ett särskiltviktigt uppdrag. Stärk i stället särskolan! Ställ krav påkommunerna, och låt särskolan vara en egen skol-form. Integration kan ibland bli precis tvärtom -segregation. Jag undrar hur Socialdemokraternasrepresentanter ser på den saken.Antalet vuxna med rätt till särskoleundervisningär 45 000 i detta land. får 4 000 plats i särvux.Det är . Lagen föreskriver inte attkommunerna måste erbjuda plats, men visst vore detväl intressant om de kunde göra det! Hur ser ni pådet?Anf. 232 () replik:Herr talman! Jag vill först bara konstatera att An-ders tar upp en viktig fråga - särskolan. Denär ett problem. Skälet till att särskolan inte har denutformning som vi alla skulle önska att den haderedan i dag är bl.a. bristen på specialpedagoger. Detär självklart, och det tyckte jag också att AndersSjölund redovisade, vilket var ärligt. Skälet är kanskeockså brister i samordningen av de insatser som be-höver göras över hela landet. Det finns en väldigskillnad mellan små och stora kommuner t.ex. när detgäller kompetens och möjligheter att ta hand om dehär frågorna.Specialpedagogerna är en nyckelgrupp här. Detblir lite konstigt när man får kritik från de borgerliga,som ju har ansvaret för att vi fick de nedskärningarsom är en del av orsaken till att vi har för få special-pedagoger, skolpsykologer osv. ute.Nu finns det en organisation som ska ta hand omdet här. Vi hoppas att t.ex. Specialpedagogiska insti-tutet, som började sitt arbete , kommer attkunna bidra till en bra lösning på detta. Problemetuppmärksammas ju, och lösningen kommer så fortdet någonsin går.Anf. 233 () replik:Herr talman! Nog är det väl något tröttsamt att vihela tiden ska återkomma till vad som hände , ? Det är tydligen denborgerliga regeringens fel. I de som den sattfinns roten till allt ont i . Kan vi intevara överens om att vi slutar den diskussionen där?Kommunerna har ansvaret för skolan ochsärskolan. Jag tycker att man på många ställen hargjort felaktiga prioriteringar inom sitt ansvarsområde.Man skjuter över problemen till särskolan - det ärfaktiskt så.Jag tycker att det är viktigt att man utbildar speci-alpedagoger precis som man utbildar alla andra lärarei landet. var inne på bakgrunden tillatt det är för få som utbildar sig och hur man kanlocka personer till läraryrket. Detta är ett komplextproblem, men vi är uppenbarligen helt överens om attkvaliteten på särskolan bara kan stärkas genom attfler specialpedagoger med adekvat utbildning kom-mer till den.Anf. 234 () replik:Herr talman! Det är en korrekt beskrivning. Skälettill att alltför många elever förs över till särskolan ärjust att en lärare med en stor undervisningsgrupp ochi avsaknad av specialpedagogisk kunskap på skolaninte kan ta hand om dem. Det tror jag är en riktigbedömning.Det kanske är tröttsamt att diskutera orsakerna tillatt vi har så få specialpedagoger. Det må väl varahänt att upplever det så. Men jag kantala om att det är betydligt mer tröttsamt för oss som isamverkan med regeringen nu har att försöka åtgärdadenna brist. Det är ett svårt arbete, och det tar tid attfå fram pedagogerna.När det gäller friskolorna vill jag bara påminnaom den friskolereform som har tagits fram av rege-ringen i samverkan med . Vi har en ut-veckling på friskolesidan som är mycket god. Det ärlite konstigt att beskylla regeringen för attklämma åt friskolorna när vi har en så blomstrandeökning av friskolorna och dessutom i bra former.Anf. 235 () replik:Herr talman! De förslag som har tagits fram förfriskolan är gjorda för att förhindra att kommunernafår fler friskolor och för att försvåra för dem. Dess-bättre är ju på vår linje här. Jag glädermig återigen åt att kommer att yrka av-slag på den proposition om friskolan som så små-ningom kommer. Då kan vi få den mångfald i svensktskolväsen som våra elever så väl behöver.Anf. 236 () replik:Herr talman! När det gäller det sista är det i så fallförvånande att så många borgerligt styrda kommunerhar bejakat de förslag som kommer från de utred-ningar som ligger till grund för propositionen.Men det var inte det jag tänkte säga, utan jagtänkte snarare svara på den fråga som . Är vi beredda att se över regelverket när detgäller särskolan? Det sker i viss mån en sådan över-syn i . Där förs diskussioner omdetta. Jag tycker att det är viktigt att föräldrarättenstärks. Jag tycker också att den reform är viktig somgjordes här i kammaren om att det är föräldrarna somhar sista ordet när det gäller placering och i vilkenskolform deras barn ska gå.Det är naturligtvis inte tillfredsställande om det ärså - och det finns mycket som tyder på det - attmånga barn ur fel personkrets går i särskolan. Om detberor på att den vanliga skolan har haft alldeles försmå resurser så är vi faktiskt i färd med att göra nå-gonting åt det. tillförs skolan resurser, i varje fallom vi får som vi vill och det inte blir som AndersSjölund vill.Anf. 237 () replik:Herr talman! Det sista som sägerär helt enkelt fel. Vi tillför faktiskt skolsystemet merpengar än vad Socialdemokraterna föreslår i sin bud-get.