prot · GO0976 · 2001-03-08 00:00:00 — Direktivet ärutlovat till . Vi moderater anser inte att detta ärtillräckligt. Vi anser att regeringen i stället ska tainitiativ till en helt ny utredning med uppdrag attlämna förslag till helt ny lagstiftning som anger deregler som ska gälla för hur fängelsestraff ska verk-ställas. Lagen bör kallas fängelselagen.Herr talman! Det finns ett eller flera brottsofferbakom varje brott. känns det som om viglömmer detta faktum. I reservation 2 tas verkställig-hetsinnehållet för sexualbrottsdömda upp. Det finnsbland pedofilerna en liten grupp som gör sig skyldigatill ett flertal sexualbrott mot barn. Straff tycks intekunna få dem att avhålla sig från sitt sjukliga beteen-de.Peter , forskare i pedofili på BRÅ, menaratt det mest lovande sättet att behandla pedofiler är attkombinera farmakologisk behandling med psykolo-gisk och social terapi. Det är naturligtvis ett stortingrepp i den enskildes liv att behandlas med medici-ner för att dämpa sexualdriften. Men detta måstenaturligtvis även ses utifrån de som drabbats ellersom kan komma att bli nästa offer.Vi anser att sexualbrottslingar som tidigare åter-fallit i sexualbrottslighet ska ges möjlighet att väljamedicinsk behandling som kan minska behovet avfortsatt internering. En villkorlig frigivning för dessafångar ska först bli möjlig om den dömde väljer attlåta sig medicineras.Utskottet konstaterar:"Dagens regler innebär att det inte finns någonmöjlighet att ställa villkor för frigivningen. "Men det behöver väl inte vara så att det inte gåratt ändra på de regler man har ?Vidare konstaterar utskottet att om man ska ställavillkor för frigivningen kan det endast gälla undertiden för villkorlig frigivning. Men inte ens då ärutskottsmajoriteten beredd att ställa villkor på de somfriges, trots att de tidigare återfallit i grova sexual-brott.Lite, om jag får använda ordet, snusförnuftigtkonstaterar utskottsmajoriteten vidare:"Det finns också anledning att räkna med att endel dömda inte kommer att vilja underkasta sig be-handlingen och därmed inte kunna friges förrän helastrafftiden gått till ända. "Jag tror knappt vad jag läser. Är det verkligen såför utskottsmajoriteten att det är viktigare att alladömda blir frigivna innan hela strafftiden är avtjänadän att kvinnor och barn skyddas från sexuella över-grepp?Herr talman! Våldsbrottslingars möjlighet tillpermission och frigång måste inskränkas. Allmänhe-tens skyddsintresse måste alltid väga tyngre än denenskilde gärningsmannens intresse av att få permis-sion. Här har det syndats mycket och allvarligt. Fe-nomenet kom i blixtbelysning i samband med dentragiska händelsen i Malexander.Tillämpningen av permissionsbestämmelserna harnu stramats upp, men fortfarande händer det att farli-ga brottslingar rymmer under permissioner. Vi anserdärför att reglerna bör ses över och stramas upp.Detta gäller inte minst för återfallsbrottslingar. Enförsöksverksamhet bör inledas med elektronisk över-vakning vid permissioner. Det finns teknik som gåratt använda. Kan EU hålla reda på alla fiskebåtar medGPS och åkerier hålla reda på sina lastbilar vore detväl konstigt om det inte gick att ha ökad kontroll avinterner under permission med samma typ av teknik.Herr talman! har internernamöjlighet att mot arbetsprestation erhålla skattefriersättning. Sparsamma fångar som avtjänar ett längrestraff kan få på sitt konto.När det gäller fängelsedömda med utvisningsbe-slut i sin dom är det inte ovanligt att vederbörandetiden före frigivningen sänder intjänade medel till sitthemland. Det medför att när frigivningen ska verk-ställas saknas pengar till hemresan. Därmed tvingasden svenska staten stå för resekostnaderna.Det är direkt stötande att Kriminalvården inte harbefogenhet att kvarhålla så mycket pengar som be-hövs för att täcka kostnaderna för hemresan. Manskulle mycket enkelt kunna spärra internens konto igod tid innan verkställighetstiden gått ut. Det ärsjälvklart, tycker i alla fall jag, att utvisningsdömdaska betala sin hemresa när de har pengar.I dag måste den intagne samtycka till att betala sinhemresa. Därför kan man inte hålla inne pengar tillhemresan. Det går naturligtvis att ändra även på dessaregler. Men det vill inte utskottsmajoriteten. Mantycker att det är bra som det är i dag.Herr talman! Vår grundinställning är att utdömtfängelsestraff ska avtjänas. Efter att två tredjedelar avstrafftiden har avtjänats ska det dock vara möjligt attbli villkorligt frigiven. Stor hänsyn ska då tas till hurden dömde skött sig , hur haneller hon deltagit i den programverksamhet som ansesbefogad för deras rehabilitering, förekomst av miss-bruk , hur de skött permissionernam.m. Av största vikt är också att en kvalificerad far-lighetsbedömning görs av den intagne. Beslut omvillkorlig frigivning bör prövas av den domstol somutdömt straffet.Utskottet skriver att starka rättviseskäl talar för attreglerna om villkorlig frigivning i princip ska varaobligatoriska. Vidare skriver man: För att skapa godaförhållanden på anstalterna och för att främja dendömdes rehabilitering borde å andra sidan i någonutsträckning markeras att den dömde kan påverka sinverkställighet genom att vara skötsam.Det verkar inte som om utskottsmajoriteten riktigtvet vad de vill. De vill att alla ska bli frigivna obli-gatoriskt efter två tredjedelar av tiden, men man er-känner att det skulle vara bra om man tog hänsyn tillhur man sköter sig.Herr talman! Det är just detta som är så viktigtoch pedagogiskt: att genom skötsamhet kunna påver-ka sin egen situation. Det är viktigt för alla männi-skor. Speciellt viktigt är det faktiskt för dem som harmist sin frihet och finns i fängelse. Detta - om dethade lönat sig att sköta sig - skulle bidra till att mil-jön i fängelset blir betydligt bättre än den är i dag.Vår sista reservation tar upp uppföljningen avvårdplaner. Här anser vi att det brister och vivill därför ha en förändring.Slutligen, herr talman, vill jag kommentera ett avvåra särskilda yttranden. I mitt hemlän, , hardet blivit ett stort problem att, vanligtvis, unga män-niskor kommer från t.ex. eller något annatland på andra sidan med i stort sett ett endaärende, nämligen att begå brott. I de fall där någonåker fast och döms verkar man inte se straffet somnågot allvarligt. Snarare är det så att tiden i häkte ochfängelse kan användas till att tjäna in mer pengar änvad som är möjligt på ett ordinarie jobb i hemlandet.Frågan togs upp i en interpellationsdebatt i tis-dags. Av debatten framgick att från kom-mer medborgare i och som dömts tillfängelsestraff och utvisning att kunna överföras tillhemlandet och avtjäna sitt straff där. Motsvarandeavtal finns med från och med 1 juni.Men den nya bestämmelsen gäller bara om detfinns utvisning i domen. Det är inte så vanligt somman kanske skulle kunna tro. Då behöver man inte haden dömdes samtycke. Det här tycker jag inte är till-räckligt.Herr talman! Jag kommer att bevaka den här frå-gan och med stor sannolikhet återkomma. Jag befararnämligen att de överenskommelser som träder i kraftsenare inte är tillräckliga för att stävja de förhål-landen som råder i dag.Anf. 120 ():Herr talman! I det här betänkandet behandlas ettantal motioner som väckts under den allmänna mo-tionstiden . Vi kristdemokrater ställer tillvissa delar upp på utskottsmajoritetens skrivningar.Vi har i några fall reserverat oss och står förstås bak-om de reservationerna, liksom vi står bakom de sär-skilda yttranden där vi finns med. För tids vinnandenöjer jag mig dock med att yrka bifall till reservationnr 3.Inledningsvis vill jag uttrycka försiktig glädjeöver att det vi kristdemokrater motionerat om i någrafall tydligen vunnit gehör hos makthavarna eftersomsmå steg börjar tas i rätt riktning. Jag tänker då påvåra krav att särskilda avdelningar bör inrättas förlivstidsdömda. Det är därför mycket positivt att kri-minalvårdsmyndigheten i Kumla nu öppnar en sådanavdelning med plats för 24 livstidsdömda. Men efter-som vi har fyra gånger så många somsitter på livstid finns här mer att göra.En annan fråga som vi drivit är att lekmannaöver-vakarnas ersättning måste höjas. Den höjning om400 kr som kunnat ske inom ramen för kriminalvår-dens anslag tycker vi är alldeles för liten, men denvisar i alla fall på att problemen uppmärksammats.Om budgetförslag omhögre anslag till kriminalvården fått majoritet hadedet funnits möjligheter att höja ersättningen till lek-mannaövervakarna mer än vad som skett. Att vi dåvar rätt ute när det gäller kriminalvårdens ansträngdaekonomi visar det faktum att Kriminalvårdsstyrelsennu kräver extra för attklara situationen.När jag i min hemmavalkrets VästraGötaland norra har besökt lekmannaövervakarna,eller frivilliga samhällsarbetare som de kallar sig, harjag snabbt insett att de är de sanna idealisterna. De ärväl värda ytterligare höjning av ersättningen.Så till de reservationer där vi finns med. En avdem gäller verkställighetsinnehållet för sexualbrotts-dömda.När man ser till senare års statistik över antaletsexualbrottsdömda är det inte utan att utvecklingen äroroande. Det gäller i särskilt hög grad antalet perso-ner som dömts för sexuellt utnyttjande av underårig.Enligt dömdes 472 per-soner 1997. varsiffrorna 539 respektive 556 personer.Ökningen hänför sig till största delen till denbrottskategori som just handlar om sexuellt utnyttjan-de av underårig, pedofili.1997 dömdes 100 personer för detta brott. 1998hade antalet ökat till 138 och 1999 till 152. För år2000 finns ännu inga siffror. har de polisanmälda sexualbrotten mot barnfördubblats. En försvinnande liten del, bara några fåpersoner, av de sexualbrottsdömda är kvinnor.Det må så vara att en orsak till ökningen kan haatt göra med den allmänna debatten om sexuellaövergrepp. Ändå måste detta växande problem tas påstörsta allvar. av sexualbrottslingarna varplacerade på anstalter där det finns programverksam-het för sexualbrottsdömda. Dessa program deltar mani på frivillig basis. Tyvärr är därför deltagandet ej vaddet borde vara, eftersom denna verksamhet ger densom t.ex. dömts för sexuellt utnyttjande av underårigmöjlighet att komma till insikt och arbeta på att bli frifrån sin sexuella dragning till barn.Vi kristdemokrater menar att kriminalvårdenmåste arbeta mycket mer aktivt och målmedvetet medrehabilitering av pedofiler.En psykolog inom kriminalvården, BirgittaSahlsten, menar att det är svårare att behandla pedo-filer än våldtäktsmän, eftersom det inte finns någotnormalt i den sexuella dragningen till barn. Alla kaninte bli botade, men väl lära sig hantera sin störning.Jeppe har redan citerat pedofiliforskarenPeter som anser att det mest lovande sättetatt behandla pedofiler är farmakologisk behandling ikombination med psykologisk och social terapi.Syftet med farmakologisk behandling är att sänkaförekomsten av manligt könshormon hos sexualför-brytaren, kort sagt att minska sexualdriften.Vi kristdemokrater menar att sådan behandling ikombination med psykologisk och social terapi börkomma till användning i större omfattning än vadsom är fallet när kriminalvården tar sikte påsexualbrottsdömda oavsett om det gäller pedofilerdömda för sexualbrott eller andra sexualbrottslingar.I syfte att ge allmänhetens skyddsintresse störretyngd bör det enligt vår mening ställas som villkor attden sexualbrottsdömde underkastar sig farmakologiskbehandling när det blir aktuellt med villkorlig frigiv-ning efter det att två tredjedelar av straffet avtjänats.Herr talman! Det här är inga lätta frågor. De inne-fattar tvärtom flera svåra överväganden. Regeringenbör ges i uppdrag att utreda dem och återkomma tillriksdagen med ett lagförslag.I samband med polismorden i kompermissionsreglerna i fokus eftersom en av de miss-tänkta hade permission när brotten begicks. 1999 årspermissionsutredning skulle granska hur permissions-reglerna tillämpades när det gäller brottslingar dömdaför grova brott eller till fängelse. Efterutfört uppdrag riktade utredningen i rapporten utevistelser allvarlig kritik mot kriminal-vården för sättet att hantera permissioner. Det visadesig att permissioner i många fall beviljats rent slentri-anmässigt, och det var ej ovanligt att s.k. särskildapermissioner hade beviljats för mera tveksammaändamål.Av 300 interner fick hälften mellan 50 och 80permissioner av . 10 avdem fick minst 100 permissioner, vilket i genomsnittbetyder en permission . Det förekommerdessvärre att brottslingar fortsätter att göra brott un-der den tid då de avtjänar straff, vilket företrädesvissker i samband med permissioner.Herr talman! Trots att Permissionsutredningensrapport visar på att det fanns brister i det dåvaranderegelverket anser utskottsmajoriteten att det inte finnsskäl att initiera några ändringar av permissionsregler-na. Det är i och för sig positivt att tillämpningsföre-skrifterna reviderats. Mot bakgrund av de grava miss-förhållanden som rått är det dock högst tveksamt omdet går att med hjälp av ändrade tillämpningsföre-skrifter åstadkomma en uppstramning på området. Vianser därför att själva regelverket måste ändras isådan riktning att det vid beslut om permission skaske en avvägning mellan internens önskan om att fåpermission och medborgarnas krav på skydd ochsäkerhet. Vid en dylik avvägning ska allmänhetensskyddsintresse prioriteras framför den intagnes behovav vistelse utanför anstalt.Vidare är det viktigt att kontrollen av dem som fårpermission är effektiv. En försöksverksamhet börinledas där elektronisk intensivövervakning införssom en extra säkerhetsåtgärd vid permissioner ochfrigångar.Herr talman! Särskilt på ett område i det betän-kande som vi nu debatterar förvånas man av ut-skottsmajoritetens agerande eller snarare brist påagerande, och det är när det gäller kostnaden för utvi-sades hemresor. På denna punkt verkar majoriteten hadrabbats av något slags politisk impotens. Dessvärreär den ej av akut karaktär utan snarare kronisk, efter-som det var samma visa . Majoriteten är välmedveten om missförhållandena och finner dem varaotillfredsställande men orkar ej ta något initiativ tillförändring. Detta faktum står i icke obetydlig kontrasttill ofta citerade uttalande att "politik äratt vilja".Enligt 9 kap. 1 § utlänningslagen är utlänning somutvisas skyldig att betala kostnaden för sin egen resatill den ort dit han sänds. Denna bestämmelse tilläm-pas dock praktiskt taget aldrig, beroende på att densom ska utvisas antingen saknar medel eller, vilketupplevs som klart stötande, motsätter sig att betala förresan. Det finns inget system för indrivning i sådanahär fall, och då är det endast ansökan om stämningsamt kvarstad som står till buds. Eftersom det krävertid och resurser anses det inte meningsfullt att göradetta. Därmed tvingas den svenska staten att stå förkostnaderna, som inte är alldeles obetydliga, eftersomvi har många fångar med utvisningsbeslut. I höstasvar det sammanlagt på Kumla, och ca270 fångar som var utländska medborgare. Av dessahade ca 160 utvisningsbeslut, som ska fullföljas efteravtjänat straff.Vad gäller den ersättning som de intagna kan ar-beta ihop får innehållas för permissions- ochfrigivningsändamål. Enligt ärdet möjligt att använda dessa medel också för dendömdes hemresa i samband med utvisning, men baraom samtycke finns från internen. Det är högst rimligtatt en viss del av arbetsersättningen innehålls för denutvisades hemresa. Kriminalvården måste få möjlig-het att utan den intagnes samtycke betala ut kvarhåll-na medel för att bekosta hemresan.Mot bakgrund av stadgandet i utlänningslagen attden dömde utländske medborgaren ska betala sinegen utvisningsresa ter det sig underligt att utskottetsmajoritet ser skäl som talar emot att staten ska kunnatvinga fram betalning när den utvisningsdömde väg-rar. Det vore intressant om någon företrädare förmajoriteten kunde redovisa några av de skälen. Kandet möjligen vara så att man funderar på att ändrautlänningslagen, så att det där i stället kommer attstadgas om fria utvisningsresor och att man därmed ärav med problemet på ett enkelt sätt?Herr talman! Detta kan tyckas vara ett litet pro-blem, men principiellt är det allvarligt när maktha-varna med öppna ögon ser att gällande lagstiftning ejfungerar och ändå låter bli att åtgärda densamma.Anf. 121 ():Herr talman! Vi har gått över till kriminal-vårdsmotioner. Kriminalvården är ju ett område inomrättsväsendet som har utarmats ganska mycket densenaste tiden. Man är verkligen i behov av ytterligareresurser för att se till att det inte skapas en sväng-dörrsmentalitet, utan att vi kan förhindra återfall ibrott. ser vi att behoven ökar kraftigt. Detfinns ett stort behov av platser. I åtminstone helasödra är det fullt på anstalterna, i häkten och iarrestlokaler. Man öppnar extra utrymmen, men deträcker ändå inte till.Detta förorsakar många extra transportkostnaderoch belastningar i övriga delar av rättsväsendet.Jag ska ta upp några punkter med anledning av demotioner som behandlas i betänkandet. Jag yrkarbifall till reservation nr 2, och jag står naturligtvisockså bakom de särskilda yttranden som jag har skri-vit under.De sexualbrottsdömda har redan berörts här, ochIngemar Vänerlöv gjorde en bra utläggning i denfrågan. Jag håller med om att det är oerhört viktigtmed en balans mellan att ge allmänheten ett skyddoch möjligheterna att rehabilitera den som dömts försexualbrott. Det har pågått olika behandlings- ochrehabiliteringsinsatser, men när personalen har sviktathar man inte kunnat följa upp dessa viktiga insatser.Det är visserligen inte många som återfaller i sex-ualbrott, men de som gör det skapar en väldig oro ochen stor upprördhet bland allmänheten. Det är därföroerhört viktigt att komma fram till alla möjliga for-mer av rehabilitering för att motverka detta. Jag in-stämmer med i att det är svåra avgörandensom måste ske. Jag tycker ändå att det är värdefulltatt man ger regeringen i uppdrag att utreda frågan omfarmakologisk behandling.Vad gäller permissioner vill jag säga att permis-sionssystemet måste vara långsiktigt. Man får inteplötsligt i panik på grund av att något har hänt dra tillbromsen. Det är ingen betjänt av. Vi får enligt minåsikt inte heller styras av medier, utan det måste fattasväl avvägda beslut som bygger på en balans mellan åena sidan samhällets skyddsintresse och å andra sidanden intagnes behov av rehabilitering.Däremot är det viktigt att man har en ständig upp-följning av permissionerna, så att de regler som finnsefterföljs. Vad som hade hänt var att man inte hadehaft denna kontinuerliga uppföljning och att detplötsligt hade gått slentrian i verksamheten. När manslog till visade det sig att mycket behövde göras. Jagtycker inte att det finns skäl att se över permissions-systemet men däremot att ständigt följa upp detta.Det pågår en utredning om psykiskt störda lag-överträdare som jag har förmånen att arbeta i. Ävenpå detta område ställs vi inför väldigt svåra övervä-ganden. Kommitténs förslag kommer att vara klart islutet av året, och det är bra att det avvaktas. Men detär också väldigt svåra avvägningar att göra.Lekmannaövervakare är otroligt viktigt. Med tan-ke på den ökade andel straff som avtjänas inom fri-vårdens ram är det viktigt att det finns medborgaresom ställer upp som lekmannaövervakare. Sammasak gäller för många andra ställen där det finns frivil-liga samhällsmedborgare som ställer upp socialt.De måste man kunna ge morötter på något sätt,och man måste ställa upp med utbildning, handled-ning och naturligtvis ersättning för utgifter. Man kaninte bara se till ekonomisk ersättning. Jag tycker attdet är bra att man har höjt ersättningen till 400 kr.Men man måste också se andra delar som är väldigtviktiga. Vi har ett stort behov av lekmannaövervakareäven i framtiden.När det gäller frågan om individuella behand-lingsplaner är det verkligen bekymmersamt. När manläser den som kom under slutet av förrablir man verkligen bekymrad. Detta är en del avverktyget i rehabiliteringsarbetet. Enligt rapporten harman inte i något fall gjort planerna enligt de formulärsom finns.Om man inte har detta verktyg, hur ska man dåkunna gripa sig an rehabiliteringsarbetet och få ensådan ändring att antalet återfall minskar så att mankan vända kurvan? Det är otroligt viktigt att man görupp individuella planer och att de följs upp och an-vänds just som ett redskap.Det behövs mer än planer. Det behövs åtgärder föratt komma till rätta med detta, och det behövs resur-ser. Det tar tid att göra upp planerna och att följa uppdem. Kriminalvården har, som jag sade tidigare,verkligen utarmats på resurser.Viljan och kunskapen finns hos en stor del av per-sonalen. Man ska vara rädd om den personal man har,eftersom det är mycket svårt att anställa ny personal.Men då måste man också ge redskapen och ge möj-ligheten att hantera detta.Fru talman! Det finns många goda initiativ inomkriminalvården som kan utvecklas till en god, effektivrehabilitering för att på detta sätt minska återfallen.Men det måste finnas resurser för att klara av det.Anf. 122 ():Fru talman! Jag är övertygad om att de flesta avoss är överens om att det är viktigt, t.o.m. mycketviktigt, att män som döms för sexualbrott under sinfängelsetid verkligen får en adekvat behandling föratt man ska kunna undvika återfall för denna person.En av möjligheterna är att ge en farmakologisk be-handling i syfte att minska personens sexualdrift.Inom kriminalvården har man som målsättning attalla sexualbrottsdömda ska delta i det s.k. brottsrela-terade programmet som ska vara direkt utformat förpersonen. Alldeles för ofta är det som i många andrafall väldigt fina planer, men i verkligheten är detnågonting annat. Det går alldeles för sakta att nådenna självklara målsättning. Tyvärr ges det inteheller realistiska möjligheter att genomföraredan uppsatta program.Enligt bör den sexualbrottsdömdemycket mer frekvent än få medicinsk behand-ling, och då också självklart i kombination med tera-pi. Det känns lite dumt att behöva säga det, men detär faktiskt av avgörande vikt för brottslingen. Därförär det så tragiskt att det fortfarande behövs en sådanskärpning. Det är alltså av avgörande vikt för brotts-lingen. Men det är också viktigt att påpeka att det ärav oerhörd vikt för brottsoffren och allmänheten iövrigt. Det är därför, fru talman, som vi står bakomreservation 2.Reservation 3, som också står bakom,gäller permissioner. har därgranskat sätt att sköta per-missionsverksamheten. Som vi alla visste och harmärkt fanns det ett antal brister som pekar på. Det gäller själva styrningen.Man riktade också kritik mot den uppföljning somsker.Som så ofta i fattar man beslut, och sedanär man dålig på att se hur det verkligen har blivit.Även permissionsutredning fann brister i detdåvarande regelverket samt i den praktiska tillämp-ningen. Utredningen ansåg att lagstiftningen på om-rådet var tillfredsställande men att kriminalvårdensföreskrifter borde arbetas om i vissa delar.Den främsta kritiken som arbetsgruppen hade rör-de den praktiska tillämpningen av regelverket samtbrister i den interna kontrollen och uppföljningen. Vii menar emellertid att det inte räcker att seöver enbart tillämpningsföreskrifterna. Man måsteockså se över de grundläggande reglerna på dettaområde.Till sist, fru talman, gäller det reservation 4, somFolkpartiet också står bakom. Det gäller kostnader förutvisades hemresor. Jag behöver inte bli särskilt lång-varig i den delen. Det är bara att konstatera att det ärstötande att kriminalvården inte har befogenheter attutan den intagnes samtycke betala med kvarhållnamedel för att täcka kostnaderna för hans hemresa. Detär beklagligt att det inte har blivit en majoritet för det.Därför står bakom reservationen. Vi me-nar att regeringen bör ges i uppdrag att komma meden lagändring, och det ganska omgående.Folkpartiet står alltså bakom reservationerna 2, 3och 4, men yrkar bifall endast till reservation 4.Anf. 123 ():Fru talman! debatterar vi justitieutskottetsbetänkande nr 12 om kriminalvårdsfrågor.