prot · GO09112 · 2001-05-16 00:00:00 — Där ären viktig del hur EU kommer att handla.Jag tänkte fråga som representerarregeringspartiet i det här fallet hur pass hoppfull hanär inför när det gäller att kunna fåihop ett förslag som faktiskt ger möjlighet att nå re-sultat. Vi är många som inte tycker att man i det vihitintills har sett av miljöplanen lever upp till de för-väntningar vi hade. Frågan är: Klarar regeringen att isamband med Göteborgsmötet lyfta fram miljöfrå-gorna så att vi kan få förslag som leder till resultat,eller kommer det att bara bli ett möte där man träffasoch pratar om problembilden och inte politiskt vågargöra tillräckligt för att se till att det går att nå resultat?Beträffande säkerhetsfrågorna, som vi också harmed i betänkandet, vill jag säga att vattenfrågan är ende stora frågor som vi internationellt måste arbetamycket mer med, både ur resurssynpunkt och ocksåur säkerhetsaspekterna. Det är oerhört många kon-flikter som just uppstår av att vattnet är en begränsadresurs, av att man inte på ett bra sätt har lyckats enasom vem som har rätt till eller kan hantera de här frå-gorna eller av att någon släpper ut och förstör detvatten som någon annan behöver använda till sinalivsmedel.Vi har också pekat i det här betänkandet på hurdet ser ut på just vattensidan. Jag vill upprepa vad jagsagt tidigare, att två tredjedelar av jordens befolkningkommer att ha vattenbrist , att grundvattenni-våerna i norra , där man odlar väldigt mycket avriset, sjunker , att 160 miljarder tonfossilt vatten används , vatten som inte förny-as. Det här får naturligtvis enormt stora konsekvenserför möjligheten för människor att odla sin mat ochleva på vår gemensamma jord.Anf. 206 () replik:Fru talman! På Göteborgstoppmötet ska inte detsjätte miljöhandlingsprogrammet behandlas somsärskild punkt, utan det behandlas av miljöministrar-na . Hur det går med det hänger heltoch hållet på hantering av frågan.Jag måste erkänna att jag inte riktig vet om de kom-mer att hålla tempot så att det blir möjligt för miljö-ministrarna att fatta ett beslut om det.Planen för hållbar utveckling är det statsminist-rarna som har kontrollen över. Det ligger inom ramenför rådet att själva utarbeta detta. Det är ganskamånga svenskar som är engagerade i det. Det har viväl anledning att se ganska hoppfullt på att mankommer att kunna anta ett dokument som kan vara enutmaning. Sedan ska detta dokument omsättas, för dethandlar om de överordnade strategierna.Slutligen när det gäller integrationen av de nioolika sektorerna ska en redovisning ske i Göteborg.Det som är viktigt är hur denna redovisning möts uppav premiärministrarna. Det är jätteviktigt att de visarengagemang och påpekar att man måste fortsätta attdriva de här frågorna, att man inte kan slå sig till roefter rapporterna. Vissa sektorer kanske är klara,andra är det inte.Oavsett om man är klar eller inte måste man helatiden jobba vidare. Det måste bli en kontinuerligprocess att integrera miljöfrågorna i de olika sekto-rerna. Här är det oerhört viktigt att man uttalar ettengagemang för den här frågan.Det varierar lite grann vad man kan förvänta sigav toppmötet i . Vi svenskar ligger välframme i miljöpolitiken, och jag tror att vi kan åstad-komma ett bra resultat i . Det förväntar jagmig i alla fall.Anf. 207 ()replik:Fru talman! Det hörs att är positivoch hoppfull inför toppmötet i . Jag önskaratt jag kunde vara lika hoppfull. Jag känner mera attdet inte är så säkert att man lyckas.Ambitionerna är att få en hållbar utveckling sominnebär att man blir mer sektorsövergripande och seröver alla delar för att den hållbara utvecklingen verk-ligen ska kunna förverkligas. Det gäller t.ex. trafi-kområdet. Hur ser det ut där med tanke på den ut-veckling som vi har sett på det området? Vadfinns det som tyder på att EU skulle ta sig anden problematik som man står inför med ökad trafikoch alltmer utsläpp?Är det någonstans i den hållbara utvecklingen därBerndt anser att man skulle klara av att integ-rera trafik- och transportsidan?Anf. 208 () replik:Fru talman! Till att börja med ska man kopplahelhetsgreppet i genom hållbarhetsstrateginsom integrerar sektorsfrågorna och indirekt det sjättemiljöhandlingsprogrammet. Det blir det nya greppetsom man måste gå vidare med. Man löser inte pro-blemen i , men man får så att säga fart påvagnen genom denna strategi.När det gäller hur det ser ut inom olika sektorerhar det sagts mig att transportsektorn är en av demsom ligger längst fram av de nio olika sektorerna.Tyvärr har det varit det område som har legat längstbak. Det har varit onaturligt och konstigt för dem somhar jobbat med olika typer av utrikesfrågor och integ-rering av miljöfrågor.Transportfrågorna ligger inte så illa till, men detfinns andra områden som också har problem, t.ex.energifrågan. Det gäller också jordbrukspolitiken ochintegrering av miljöfrågan i CAP-systemet liksomdetta med offentlig upphandling. Det finns mångaproblem kvar att lösa. Därför är det viktigt att pre-miärministrarna visar att de tycker att dessa rapporterär bra, att det är utmärkt att man har kommit så härlångt, men att de inte är nöjda och att man måstekomma längre.Anf. 209 ()replik:Fru talman! Jag håller med om att vi inte är heltnöjda och att man måste komma längre om vi ska nådet resultat som behövs för att det ska bli en hållbarutveckling på miljösidan i ett globalt perspektiv.Vi från Europahåll måste agera så att vi tar ansvarför resten av världen. Som jag ser det är det där somdet stora problemet ligger. Även om man analyserarsin egen närmiljö glömmer man bort hur man skaintegrera miljöfrågorna inte minst på handelsområdet.Där har jag uppfattat att det finns ett ganska stortmotstånd inom EU för att se till att man verkligen fårett resultat.Anf. 210 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillförslagen i betänkandet och avslag på den reservationsom har avgetts. I övrigt ställer jag mig naturligtvisbakom anförande och repliker här idag.Jag kommer att avgränsa mitt anförande till atthandla om vattenfrågor och . Jag kommerinte att upprepa så mycket av det som står i betänkan-det. Därför vill jag understryka att det är väl värt attläsa. Det finns mycket information i det betänkandet.Aralsjön med sitt livgivande, glittrande och fiskri-ka vatten förvandlades till en katastrof. Hur kundeden världens fjärde största sjö till stordel förvandlas till en hotande saltöken? Var det professor som brukarpekas ut? Men ändå, varför lät man detta ske?Var det Sovjettidens centrala försummelse ellerden sovjetiska maktelitens lokale ledare, partichefSajaraf Rasjidovs fel, han som satte sommål att nå upp till bomull ?Denna lokale partichef lär också ha övertalat Brezj-nev att höja siffran till bomull, ensiffra som också uppnåddes 1980.Men nej, vi kan inte peka ut en eller två personersom ansvariga, utan vi bör våga sammanfatta fråganssvar i en mening: kommunismens seger över miljön.Det var en seger där facit inte blev som efter andraslag där segraren alltid har eller har haft det självklaraprivilegiet att skriva historien för eftervärlden.Även om förlorade slaget mot kommun-ismen slår sjön genom sitt vittnesbörd medkraft tillbaka naturkatastrofens konsekvenser. Ochsaltvindarna sprider katastrofens budskap ända borttill och Vitrysssland. Varje hektar torrlagdsjöbotten ger ifrån sig saltdamm per år.Hittills har salt blåst ut från Aral.Nås vi inte av saltvindarna, nås vi ändå hemma i våraegna vardagsrum av TV-bilderna från ochbudskapet om dess hemska öde.I dag ligger helt utanför den ryska fede-rationens territorium. Formellt har alltsåinte längre något ansvar för den miljökatastrof somBrezjnevs planbyråkrater och ingenjörer åstadkom.Ryssland tar sina händer från . Detfinns förklaringar såsom resursbrist och att det poli-tiska system som beslutade i frågan är bortsopat frånmakten.Men det allvarliga är om frånvaron av Rysslandsom en aktiv part minskar möjligheterna att få tillstånd en bättre samordning av miljöförbättrande åt-gärder.Även om har tagit sina händer frånAralsjön har man regionala intressen i området, lik-som och som gränsar till regionen, menockså vill ha ett finger med i det som händerhär.De centralasiatiska staterna är själva splittrade ifrågan och har händerna fulla av dagliga problem,och samarbete kan komma att kosta både pengar ochvattentillgångar. tvistar uzbeker, turkmener,tadzjiker. ger sig kanske afghaner in istriden om Amu-Darjas uppdelning. Här tvistar man.Rena vattenkrig, t.ex. utlösta av nya kanalbyggeni gränsregionerna är inget otänkbart scenario. Denpolitiskt beslutade naturkatastrofen kandärmed direkt påverka stabiliteten och utvecklingenpå sikt i och därmed Ryssland.Att vända miljöförstöring till hållbar ekologiskutveckling minskar risken för ekonomisk och socialoro, för etniska konflikter. Att vända miljöförstöring-en och bygga mer demokratiska strukturer lokaltminskar risken för att människor ska tvingas att flyundan miljöhoten.För att komma till rätta med en katastrof av denhär dimensionen är det väsentligt att världssamfundetuppmärksammar den och bidrar med resurser. Frånsvensk sida har vi bidragit och fortsätter att bidra medinsatser i regionen. kan inte lösa problemet,men vi kan bidra med en del.Frågan ägs lokalt och man behöver lokalt enga-gemang för att varaktigt lösa de stora problem sombefolkningen på plats brottas med. Men de drabbadeländerna , och Uzbekistanförmår inte ensamma att tackla problemen. Vi kan härtala i termer av begrepp som mänsklig säkerhet.Mänsklig säkerhet handlar om att säkerställamänskliga rättigheter, hälsa och välfärd, motverkasmittsamma sjukdomar, motverka hot såsom brotts-lighet, dvs. det handlar om att uppnå civil säkerhetoch undvika katastrofer.När vi berör mänskliga rättigheter är det viktigt attunderstryka staternas ansvar för att säkerställa dessa,men vi kan och vi har rätt att lägga oss i. Mänskligarättigheter är gränsöverskridande, gränsöverskridandesom vattnet jag här talar om.Vattnet är ändligt, men det ska räcka till alltfler.Om befolkningen i detta område var 7 miljoner är den 35 miljoner . Födelsetalen ärmycket höga, 3-4 gånger högre än genomsnittet i detgamla . vet vi att många barns hälsahar drabbats. Och mot den bakgrunden har RäddaBarnen engagerat sig.1994 gick den sista fisketuren och den sistasprattlande fisken drogs upp.Fru talman! Vad var samhällsnyttan med energi-uttaget? Och vad var nyttan med att få bomullsod-lingen att expandera, när man inte kan ta enfisketur och fånga en fisk i det här vattnet?Fru talman! Det var ett annat politiskt system -kommunismen, patriarkala strukturer, frånvaron avNGO:er, censurerade medier, förnekandet av religionoch andlighet, isolering som omöjliggjorde sammademokratiska process när det gällde den väldiga som vi har här hemma när det handlar om mind-re vattenkraftsutbyggnader i våra mindre vattendrag.Den livgivande debatten engagerar oss människor.Tillgången på vatten är också en överlevnadsfråga.Utan vatten kan varken individer eller samhällenfortleva. Vatten har historiskt sett varit en avgörandeförutsättning för att högkulturer ska kunna växa fram.Experter anser att mer än en fjärdedel av mänsk-ligheten berörs av vattenbrist i någon form.Även om jag tror att det är lågt räknat, kan vi varaöverens om att andelen berörda lär öka under det nupåbörjade århundradet. Jordens innevånare blir fler,medan mängden sötvatten inte ökar. Sötvatten ochsaltvatten cirkulerar ständigt i ett och samma krets-lopp - den globala hydrologiska cyklen. Kraftkällanbakom detta kretslopp är solen.Fru talman! Flera större flodsystem, sjöar samtmängder av mindre vattendrag och även grundvatten-förekomster delas med mellan flera länder och mellanolika regioner i samma land. Fördelningen mellanolika användningsområden brukar anges till bevatt-ning inom jordbruk , till industri och förhushåll . Med försaltning och miljöförstöringminskar man mängden vatten att fördela.Gapet mellan tillgången på vatten och behovetkommer att växa. Ur denna brist växer fattigdom,sjukdomar, ekologiska katastrofer och rent av krig.Medvetenheten om behovet att förhindra sådana kon-sekvenser genom en förnuftig vattenpolitik är ojämntspridd. Jag brukar säga att den medvetenheten ärstörre ju längre nedströms ett vattendrag man kom-mer. Ska man lösa Arals problem hänger det mycketpå om staterna i regionen förmår att upprätthållajämbördiga relationer eller om de gräver ned sig iömsesidiga anklagelser om det förflutna, att de ut-vecklas i demokratisk riktning, att vi bygger mer avsamarbete mellan t.ex. oss här och de i parlamentetdär.En bra samordning skulle också skapa förutsätt-ningar för att få internationellt bistånd till olika rädd-ningsprogram. Men framförallt är lärdomen att vimänniskor måste visa ödmjukhet och respekt förnaturen och dess villkor. Vi måste ha respekt förvarandra.Jag är också glad att kunna säga att Unifemkom-mittén, och Kungl. Vetenskapsaka-demien - framförallt är det Unifem som har engageratsig - återigen kommer att ta tag i den här frågan. Manhar bjudit in till ett seminarium på Världsmiljödagenden där temat kommer att vara ,och . Det kommer att handla om justsamarbete och hållbar utveckling. Jag tror att det blirett väldigt spännande seminarium för alla dem som ärintresserade av både och vattensäkerhet istörsta allmänhet, så jag önskar att ni har möjligt attta del i det.När vi talar om detta med vattenfrågor och stor-skaliga utbyggnader skulle jag bara vilja anknyta tillnågot som oroar mig när det gäller . Här har viett ansvar även från sida. Jag tycker gene-rellt när det gäller dammutbyggnader att man ska talaom de här frågorna med ödmjukhet därför att vikommer från ett land där vi har erfarenhet av dam-mutbyggnader. Det har ibland skett på ett ganskahårdhänt sätt även i vårt land, så jag tycker att vi skavara nogsamma.Jag har besökt Hasankeyf, där det finns planer påatt dränka staden som är för attbygga en damm som har en beräknad livslängd på50-80 år. Det är en väldigt , så sam-hällsnyttan och det som energiuttaget kommer att gemåste ju vägas mot de historiska värden och de lång-siktiga följder som en sådan dammutbyggnad får.Den korta tidsperioden är inte någon beräk-ning som gjorts av någon miljöorganisation eller avmig, utan det är den officiella beräkningen därför räknar med att dammen där nere kommer attslammas igen på så kort tid.Men vad har då detta att göra med oss här i Sveri-ge? Vår exportkreditnämnd har vad jag förstår efteratt man har antagit en miljöpolicy inte tänkt ta del iprojektet. har för del dragit sig ur.Men fortfarande finns det här ett engagemang somman kan knyta till EU-samarbetet, och det finns EU-länder, framförallt och , somär aktiva i det här. Jag tycker att alla länder inom EUhar ett ansvar för att se till att säkra miljöfrågornainom EU:s nuvarande stater, men vi har också ettansvar för att även ansökarstaterna, även sominte har börjat förhandla, omslutes och närmar sig denmiljöprövning som vi har inom EU-systemet. Just denhär , som kallas Ilisudammen och somriskerar att dränka t.ex. Hasankeyf med helt unikahistoriska monument, är en fråga som jag hoppas attvi ledamöter kan ta upp även i olika sam-manhang.Med detta vill jag avsluta här. I övrigt vill jaghänvisa till betänkandet. Där finns ganska mycketbeskrivet om säkerhetspolitik ur ett vattenperspektiv.Jag skulle också vilja säga några ord om och an-sluta mig till det som sade, attdet här verkligen är säkerhetsfrågor och framtidsfrå-gor som är oerhört viktiga. Men de får ju ändå, somvi har konstaterat , betydligt mindre uppmärk-samhet än vad det militära försvaret har fått, så fortfa-rande behöver vi göra mycket för att lyfta fram för-svaret av miljön.Anf. 211 ()replik:Fru talman! Jag blev lite intresserad av CarinaHäggs inlägg när det gällde dammbyggnationer. Sve-rige har ju ett flertal gånger varit med vid storadammbyggen både, vad jag har förstått, med Sida-pengar och framför allt med EKN-pengar. KommerCarina att agera för att det inte ska ske igen attSverige ger sig in i projekt vare sig det gäller pengarsom lånas ut för att stödja dem eller via pengar frånSida? Och kommer att verka för regel-systemet ändras så att det blir betydligt mer anpassattill miljöaspekterna utifrån en ordentlig miljöanalysinnan man bestämmer sig för att låna ut pengar?Anf. 212 () replik:Fru talman! Det är viktigt att konstatera att vat-tenkraften över huvud taget är utformad och framta-gen för förhållanden som i , i norra och i . Tekniken har utvecklats i en an-nan klimatzon. Vi har ibland bortsett från de problemsom man riskerar nere i , som jag nämnde,med igenslamning som gör att livstiden för dammar-na blir väldigt kort, att dammarna kan bli tillhåll förmalariamyggor osv. Jag tror också att man måste tavarje projekt för sig och noggrant granska dem. Vivet å andra sidan att det kan vara en väldigt stor ochviktig samhällsnytta med det energiuttag som mankan få genom en dammutbyggnad.Jag tror som sagt var att vi måste titta på varjedamm för sig. Men jag tror också att vi noga måste tadel av och förvänta oss att miljöprövningar görs, förvi ser ju när vi tittar tillbaka att det har skett utbygg-nader som jag hoppas att man inte skulle ha fattatbeslut om i dag.När det gäller Ilisudammen har jag efter att ha va-rit på plats kommit fram till att jag för min del intekan se något annat än att jag vill ta del i ett arbetesom kan bidra till att stoppa dammutbyggnaden. Jagtror inte att det kan vara av långsiktigt värde attdammen byggs ut vare sig för , grannländernaeller naturligtvis för oss som vill ha en så bra och godmiljö som möjligt i Europa.Anf. 213 ()replik:Fru talman! Jag tycker också att det var intressantatt höra om . hade jagbesök av en politiker i området som uttryckte sinförtvivlan över hur det såg ut i området och över hurilla människorna mådde av miljösituationen där. Detär naturligtvis fråga om en oerhört stor miljöförstörel-se. Men det som jag tycker är intressant är att är en tydlig bild av hur människan kan förstöranaturen och miljön genom sitt agerande. Det är ju inteså att man i demokratiska system har klarat sig undanproblemet med att man har förstört miljön. den brist på vatten som vi kommer att se fram-över och det enorma utnyttjandet av fossilt vattensom ju sker i både demokratiska och icke-demokratiska länder, där naturen utnyttjas på ett ickehållbart sätt. Jag tycker att det här är en oerhört kraft-full bild av hur tokig människan är i sitt förhållandetill miljön och att vi inte lever med den utan av den.När det gäller vattenfrågorna har vi också sett hurman t.ex. i nere i har planterat infisk som inte hör hemma i den miljön. Fiskarna äterupp den lilla fisken som barnen har som den vikti-gaste energikällan, därför att den går att torka, trans-portera och lagra, medan den nya fisksorten varkengår att torka, lagra eller transportera. Man har intemöjligheter att ta vara på den på ett vettigt sätt. Dethär ger också en bild av hur tokiga vi människor ärnär vi går in och tror att vi kan manipulera naturenoch dess förutsättningar.Anf. 214 () replik:Fru talman! tar upp fleraviktiga frågor. Hon tar upp i , därman t.ex. kan se hur vattenhyacinterna breder ut sigoch bokstavligt talat kväver sjösystemen. Har maninte sett det, kan man nästan inte föreställa sig att enväxtmassa kan breda ut sig på det här sättet och dödaen sjö och dess livsbetingelser och vad det i sin turbetyder för de människor som lever runtomkring sjön.Både detta och att man planterar in arter som inte hörhemma i den faunan får naturligtvis konsekvenser.Det finns många situationer runtom i vår värld därmänniskorna har trott att man kan sätta sig över natu-rens villkor, men naturen slår också tillbaka mot oss.Aralsjön är ett exempel som det är svårt att hittaen motsvarighet till när det gäller detta att naturen harfått stå tillbaka och de konsekvenser det har lett till.Det är ett oerhört ingrepp i naturen som slårtillbaka mot människorna , inte minst genomdet som jag beskrev med saltvindarna.Konsekvenserna blir långt vidare och sprider siglångt utöver det oerhört hårt drabbade geografiskaområdet. Därför känner jag att man måste ta ett an-svar utanför det geografiska området. Det kan var enregion eller ett land. Vatten är som mänskliga rättig-heter - det är gränsöverskridande. Vi måste ta ettgemensamt ansvar här.Anf. 215 ():Fru talman! Jag har två motioner om idet betänkande som vi nu diskuterar. Den första är enflerpartimotion som lämnades . Då jagtyckte att besvarandet dröjde så länge skrev ytterliga-re en motion om under den allmänna mo-tionstiden . Jag är glad att utrikesutskottet nuhar tagit tag i den här stora miljöfrågan.Jag tycker att det är jättebra att , ochdärmed också Socialdemokraterna, har börjat engage-ra sig i frågan. Men man kan ju fråga vad regeringengör åt samma fråga. I det sammanhanget kan jagockså nämna att det kommer att vara en konferens häri med bl.a. Unifem som initiativtagare. kommer att äga rum påFN-dagen.Fru talman! På underliga vägar har jag kommit attintressera mig för . När jag väl insåg omfatt-ningen av de många miljö- och hälsoproblem som ärförknippade med kunde jag inte bara släppafrågan om sjöns framtid.Aralsjön ligger ju i det forna sovjetiska Centrala-sien med och som strandstater.De övriga tre staterna i regionen, ,och , är även mycket intresse-rade av framtid.Fru talman! I det betänkande som vi nu diskuterartalas det om vattenproblem på olika platser runtom ivärlden. kan också sättas in under rubrikenVärldens vattenproblem.Under kommunismens glansdagar - om det nufanns några sådana - såg man med begärliga ögon påAralsjöns stora vattenmängder. vatten,tänkte man, skulle kunna användas för bevattning avbl.a. När den tanken blev ett beslut,innebar det att ett jätteprojekt sattes i gång och tillflöden, de två floderna , kanaliserades för att avleda vattnet till de stor-slagna bevattningsprojekten. Man byggde dammaroch stora vattenreservoarer för att girigt kunna ut-nyttja rikedom på vatten.Men man behöver ju bara tänka på galna ko-sjukan för förstå att man inte kan gå emot naturensordning utan att det hämmar sig. Det är klart att en sjöutan tillflöden sakta dör, liksom också det liv somlever i och av sjön.Fru talman! När man hör ordet tänkermånga kanske på en bild som publicerades i massme-dierna för ganska länge sedan i ett reportage om justAralsjön. Den föreställde en sjö med väldigt långastränder, och långt upp på land låg en fallfärdig båt.Den plats där båten låg hade tidigare varit sjö meddjupt vatten. utbredde sig i stället förgiftad sjö-bottensand mil efter mil, kilometer efter kilometer,och den tidigare fiskrika sjön var död.Fru talman! var den endasthälften så stor som . Salthalten i sjön ökadekraftigt och fisken dog ut. Den forna sjöbotten för-vandlades till sand- och saltöknar. Eftersom storamängder giftiga kemiska gödnings- och bekämp-ningsmedel användes i bomullsproduktionen spreds,och sprids fortfarande, stora mängder gifter medvinden och grundvattnet har försämrats kraftigt.Hundratusentals människor har mist sin möjlighettill försörjning när de ekonomiska förutsättningarnaradikalt ändrades. Arbetslösheten är mycket stor,vilket bl.a. medför stora ekonomiska och socialaproblem. Många barn lever ensamma i stor nöd utansina föräldrar och utan möjligheter att gå i skolan.Hälsotillståndet har också försämrats kraftigt, särskiltför kvinnor och barn. Ökad frekvens av olika cancer-former, anemi och andra invärtes sjukdomar har kon-staterats, barnadödligheten har ökat och medellivs-längden har sjunkit.Omkring fem miljoner människor bor i sjöns när-het, de flesta i och kring städerna Aralsk i norr iKazakstan och Nukus och Muynak i söder i den del-vis självständiga republiken i Uzbe-kistan. är det svårt att tänka sig att människor-na kan bo kvar om läget inte förbättras. Men vart skade i så fall ta vägen?Det är hög tid att på allvar ta tag i problemenkring Aralsjön.Fru talman! Lite nu och då, men inte tillräckligtofta för att väcka behövlig opinion, brukar ,som kallas världens största enskilda miljökatastrof,lyftas fram och belysas av massmedierna.