prot · GO09122 · 2001-06-11 00:00:00 — Politisk acceptans och arbets-tillfällen ses däremot inte som giltiga skäl för lokali-sering.Det finns också ett stort ansvarstagande hos detsvenska folket i frågan. SKB utför årliga opinionsun-dersökningar som visar att det finns en stor acceptansför en lokalisering i den egna kommunen under förut-sättning att den visar sig vara lämplig. För gemeneman innebär "lämplig" att berget i kommunen är detbästa i landet eller åtminstone avsevärt bättre än påett flertal andra platser i landet. I en idealsituationborde platsvalsprocessen ha en sådan kvalitet att detuppnås.I början av 90-talet bedrevs avSKI. Syftet var att etablera en beslutsprocess i kär-navfallsfrågan för vilken alla huvudaktörer hade för-troende. Ett flertal aktörer, myndigheter, nationellamiljöorganisationer och kommunföreträdare deltog iprojektet. SKB valde dock att inte delta. Projektetledde fram till ett konsensusdokument där ett flertalrekommendationer framfördes för den fortsatta be-slutsprocessen, både då det gällde metodvalsfråganoch platsval. Man konstaterade också att nu gällanderegler inte tillgodoser kravet på allmänhetens förtro-ende.I diskuterades svårigheten att kla-ra ambitionsnivån "bästa plats". Man betonade viktenav en successiv elimineringsprocess, där kriteriernaför uteslutning är kända i förväg. I denna processskulle en stor del av landet kunna uteslutas och där-efter skulle en lämplig plats kunna identifieras. Manansåg att en sådan process gav störst möjlighet attrimligtvis identifiera bästa plats.Parallellt med detta formulerade SKB sin plats-valsprocess utgående från förstudier. Det blev såsmåningom den gällande lokaliseringsstrategin.I har politisk acceptans i de kom-munpolitiska församlingarna blivit den dominerandelokaliseringsfaktorn. Urvalsunderlaget har därigenomminskats från hela landets 289 kommuner till 6 kom-muner fördelade på 3 regioner. Argumentet har varitatt det går att hitta bra berg överallt. Men SKB:s egetförstudiearbete har visat att det inte är så. T.ex. harÄlvkarleby kommun inte befunnits tillräckligt bra fören lokalisering av kärnavfall.SKB är ett företag som har till uppgift att hitta ensäker plats till rimliga kostnader. Man kan funderaöver hur bolagen uppfattar "säker" respektive"rimliga kostnader". Det är möjligt att politiker ochbolag har olika åsikter om vad som är det absolutviktigaste. Om man skulle studera djupförvar skulledet ta mycket och betinga stora kostnader. Avekonomiska skäl kommer man förmodligen inte attgöra det. Är detta rimligt ur politisk synvinkel?Vi anser också att det är viktigt att en strategiskmiljöbedömning kommer före ett platsval. Esbokon-ventionens artikel förespråkar att miljöbedömningarska göras på planeringsstadiet, en s.k. strategisk mil-jöbedömning. Syftet med det är att hantera stora en-skilda projekt av nationell karaktär som ger möjlighettill en metodprövning fristående från platsvalet. och har påpekat att detborde finnas en sådan strategisk miljöbedömning. Dettycks dock inte ske i . Det är beklagligt. Jaganser att det bör ske.Det är viktigt att frågan höjs till nationell nivå, inte låter förstudiekommunerna bli de som skaavgöra om säkerheten är tillräcklig för att de skakunna acceptera ett slutförvar. Det är viktigt att dis-kussionen förs på nationell nivå. Även av det skälet ärdet viktigt att kommer i gång igen.Jag håller med om att vetot är dåligt definierat.Jag frågar mig hur det skulle bedömas om kommun-fullmäktige har sagt ja och folket i en folkomröstningsäger nej. Detta sker nu i norr, fast i omvänd ordning.Först har man sagt nej i en folkomröstning. Sedan villkommunerna återuppta diskussionen. Vad är dåkommunens vilja, enligt bedömningarna om vetot?Anf. 29 ():Fru talman! Vissa miljöfrågor är svårare än andrapå grund av långsiktigheten. Man skulle kunna jämfö-ra dessa frågor med byggandet av våra domkyrkor.Den som byggde en katedral eller en domkyrka vissteatt han inte skulle se resultatet under sin livstid. Manbygger sten för sten.Fru talman! Likadant är det med vissa miljöfrå-gor, t.ex. kärnavfallsfrågan. Vi kan sefrågan i ett hundraårsperspektiv. Vi började diskuterafrågan om kärnkraften . Vi kanske ärfärdiga med den . Vi bygger sten för steni denna svåra fråga.Vi kan se tre dimensioner i denna fråga, använd-ningen, avfallet och ansvaret.Herr talman! Det finns ofta en paradox i storamiljöfrågor, inklusive frågan om kärnkraft och kär-navfall. Vi som lever drar nytta av det som sker.Samtidigt vet vi att vi skapar problem för morgonda-gen, mycket på grund av vår livsstil. Det är svårt attavstå från fördelarna. Det är lätt att låta någon nackdelarna.Utskottet är nästan enigt vad gäller hanteringen avdet svenska kärnavfallet. Det är en debatt som harpågått utan att man ännukunnat fatta några avgörande beslut om var och hurdet starkt radioaktiva och långlivade kärnbränsletslutgiltigt ska tas om hand. För att välja de rätta tek-niska lösningarna måste vi komma överens om vilkakrav tekniken ska leva upp till och vilka värderingarvi vill försvara. Det är en etisk fråga, inte enbart förregeringen, som har att fatta beslut, och ,som inte har det ansvaret. Men är ansvarigeftersom har beslutat om kärnkraften. Vihar ett delat ansvar i denna fråga. Det är också enetisk fråga för alla medborgare, speciellt för de män-niskor som bor i de kommuner eller regioner som vidiskuterar i dag.Det råder alltså en stor enighet om att vi självainom landets gränser ska ta hand om vårt avfall. Denoro som uttrycks i vissa reservationer för att vi skabörja förhandla om slutförvaringen och importeraeller exportera avfall tycker jag är obefogad. Efter-som detta styrs av riksdagsbeslut måste även fråganom en eventuell förändring tillbaka till riksdagen.Avfallsfrågan är också en av våra stora och svåramiljöfrågor, som sträcker sig långt fram i tiden. Dåställs även etikfrågan inför nya utmaningar. Vadkrävs för att skapa en rättvisa mellan olika generatio-ner? Kan man ta ansvar för dagens problem utan attberöva framtidens människor deras handlingsfrihet?Vems är ansvaret? Är det vår generation ellernästa som ska fatta beslutet? Är det regeringens an-svar att fatta beslut, eller är det kommunernas ställ-ningstagande? Frågetecknen är väldigt många i dennafråga.Etikfrågan är kanske den svåraste. Så länge vihåller oss till den teoretiska diskussionen här i kam-maren - den etiska diskussionen - är vi överens inomlandet. Men när vi sedan går över till var vi ska place-ra det som ska slutförvaras börjar det hända någotmed våra värderingar. Etiken övergår till moral. And-ra värderingar kommer in - värderingar som börjarförändra mitt handlande i frågan. Ju osäkrare vi blir ivår kunskap, desto mer kommer våra värderingar attstyra vårt handlande.Jag håller med om att det viktiga är att hitta tro-värdigheten i processen och att hitta länkar mellannuet och framtiden så att man kan bevara den demo-kratiska trovärdigheten i långsiktiga processer. Enförutsättning är att de myndigheter och företag - SKBi detta fall - i samhället som ska säkra överföringenav erfarenhet och kunskap, göra olika informationsin-satser och fatta beslut har människors tillit.I dag finns det en del olika åsikter om hur kärnav-fallet ska hanteras och var förvaringen ska ske. Är deten slutförvaring, som diskuteras, eller är det djupaborrhål?I den lokaliseringsprocess som pågår på ettantal orter har kommunerna tillsammans med myn-digheter och företag genomfört omfattande informa-tions- och studieverksamhet. Dessa kommuner ärfaktiskt värda en eloge för att ha orkat ta itu med ettnationellt miljöproblem som politiskt kanske inte gerså stora vinster.Herr talman! Som jag sade tidigare är det ett näs-tan enigt utskott bakom betänkandet. Det byggernaturligtvis på ett gammalt riksdagsbeslut om att vi iSverige själva ska ta hand om vårt avfall och inteexportera eller importera. Jag hoppas att denna enig-het även kommer att råda i de kommuner eller i denkommun som kommer att gå vidare med provborr-ningar efter förstudier och att vi som riksdagsleda-möter upplevs som stöd för dessa platser och innevå-narna där.Kärnavfallsfrågan är så nationellt viktig att denborde få en rationell hantering utan polarisering. Detär viktigt att vi som medborgare förstår att vi ocksåhar ansvar för andra. SKI, dvs. Kärnkraftsinspektio-nen, kommer - antagligen i mor-gon - att lämna sitt granskningsyttrande till regering-en angående SKB:s förslag om fortsatt hantering. Detär också viktigt att regeringen tar sitt ansvar i fråganför att vi ska få den legitimitet som krävs för ett fort-satt arbete i en mycket svår fråga.Herr talman! Härmed vill jag yrka bifall till för-slaget i utskottets betänkande och avslag på samtligareservationer.Anf. 30 () re-plik:Herr talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation 5, vilket jag glömde när jag var uppe italarstolen. Sedan vill jag gärna fråga det är rimligt att det är företag som ekonomisktändå är beroende av det de gör i förhållande till kärn-kraftsföretagen som står för informationen till kom-muninvånare och andra om säkerheten i dessa meto-der.Anf. 31 () replik:Herr talman! Är det rimligt att ett företag har ettansvar för sitt avfall? Det är egentligen det förstapoducentansvar som denna riksdag har beslutat om.Man ger dem som producerar avfall ett ansvar för attta vara på avfallet.Den gång då vi i detta hus beslutade att manskulle avsätta ganska mycket pengar till Kärnavfalls-fonden var vi väldigt kloka. Vi kan ta hand om av-fallet när vi kommer så långt att vår kunskap räckerför att göra någonting. Det är också bra därför att vikan informera medborgarna i denna fråga. Vi skakomma ihåg att varje kommun får 2 miljoner per årför information från Kärnavfallsfonden. Också regio-ner och länsstyrelser har möjlighet att söka pengardärifrån, och det har man gjort i dessa regioner. Ock-så myndigheter, som egentligen ska granska företa-gens arbete, har möjligheter att söka pengar därifrån.Jag har följt dessa kommuner. Jag ser den bredainformationssatsning som man har gjort från företa-gen, eftersom det enligt riksdagsbeslutet är derasansvar, men också det som kommer från kommuner-na och från myndigheterna. Jag tycker faktiskt att deti detta fall är rimligt att de som producerar avfall harett ansvar.Anf. 32 () re-plik:Herr talman! meddelade , m.fl. att man går inmed hundratals miljoner i ett gemensamt projekt föratt hjälpa att hantera sitt kärnavfall. Sammadag beslutade det ryska parlamentet att godkänna enomfattande import och slutbehandling av kärnavfallfrån andra länder, bl.a. från EU-landet Tyskland.Syftet är att tjäna stora pengar. Importen beräknas gestora inkomster - ca 200 miljarder - under 10 år.Nu är det så att vi har ett svenskt företag - Vatten-fall - som också äger kärnkraftverk i . AnserSinikka att det vore acceptabelt om ,som äger kärnkraftverk i , skulle vilja ex-portera sitt avfall till ?Anf. 33 () replik:Herr talman! I detta parlament beslutar vi om detsom händer i . Som jag sade i mitt anförandeär det väldigt viktigt att komma ihåg vilka beslutriksdagen har fattat om avfallsfrågan och att vi ska tahand om avfallet själva.Jag tycker ändå att det som händer från Tysklandssida är beklagligt, och det är beklagligt att vi måsteföra denna diskussion , eftersom vi alla vet attRysslands kärnsäkerhet kanske inte är den bästa somfinns inom Europa.Anf. 34 ():Herr talman! Miljö- och jordbruksutskottets be-tänkande nr 19 om kärnsäkerhet är ett motionsav-slagsbetänkande. I betänkandet tas 15 motionsyrkan-den om kärnsäkerhet upp från den allmänna motions-tiden . Vi från har inget motion-syrkande på området, men jag tar mig ändå, herrtalman, friheten att tillkännage några uppfattningarfrån oss i Centerpartiet.För är det viktigt att vi begränsartillkomsten av ytterligare radioaktivt material ochrestavfall från kärnkraftsproducerad el. Centerpartietanser därför, som är väl känt, att kärnkraften böravvecklas och ersättas med en förnybar elproduktion.Centerpartiet har aktivt deltagit i beslut som medförtatt dessa arbeten har påbörjats. Dessa arbeten kom-mer och måste komma att fortgå med oförminskadtakt och kraft.Nu hoppas jag, herr talman, att de partier som intehar deltagit i detta arbete också inser att de måstedelta på ett aktivt och kraftfullt sätt i det konstruktivaarbete som måste fortgå - detta därför att elproduk-tion med hjälp av kärnkraft medför väsentliga riskermen också kostnader och kanske t.o.m. umbärandenför kommande generationer. Detta gäller den direktaproduktionen av el med kärnbränsle och framför alltdet avfall som uppkommer vid en sådan produktion.Det finns , såvitt jag känner till, ingen säkermetod eller någon identifierad plats när det gäller huroch var detta avfall som vi nu producerar ska förvarasför . Då är det viktigt, tycker jag, att vialla i ett konstruktivt arbete hjälps åt att finna bästamöjliga lösningar på ifrågavarande problem.Sedan, herr talman, vill jag starkt poängtera attCenterpartiet värnar det kommunala självstyret ochhävdar det kommunala vetot. Det är viktigt att etteventuellt kommande kommunalt beslut i frågan gesmöjlighet att också genomgå folkets prövning i formav en beslutande folkomröstning om med-borgarna i berört område så önskar.Slutligen bör information om risker och möjlig-heter med förvaring av kärnbränsle, oavsett vilkenform det gäller, komma folket, berörda, till del på ettobjektivt sätt. Det är därför av vikt att resurser för attinformera kommunmedborgare och andra som ärberörda om detta ställs till såväl kommuners somfrivilligorganisationers förfogande och att detta görspå ett objektivt sätt.Vi har, som sagt, ingen reservation i det här be-tänkandet, men vid eventuella omröstningar då frågorom problematik som jag har berört i mitt anförandekommer att avgöras av kammaren så kommer vi attstödja reservationerna.Anf. 35 ():Herr talman! Det är ju inte bara frågan om hur vitar hand om avfallet från kärnkraften som den härdebatten måste handla om. Vi måste också till denfrågan koppla frågan om hur vi hanterar bränslet tillkärnkraften.Om vi ska kunna eliminera riskerna måste ut-vecklingen styras mot förnybara energikällor. Energi-förbrukningen måste minskas genom energihushåll-ning och energieffektivisering. Kärnkraftinspektionenmenar ju att en sannolikhet på per reaktorår fören härdsmälta i en svensk reaktor inte kan uteslutas.Ett viktigt krav måste vara att reaktorsägare tvingas tafullt olycksansvar och ha full försäkringsskyldighet. Ifråga om avfallet från kärnkraften - det är en solida-ritetsfråga; det handlar om solidariteten med kom-mande generationer - är det viktigt att alternativametoder undersöks.RRV har riktat en viss kritik mot SKB för att allt-för liten del av forskningsanslaget har lagts på alter-nativa metoder. Den kritiken måste självklart tas påallvar. På allvar måste man också ta miljöorganisatio-nernas kritik när det gäller att sökandet efter lämpligaplatser tidigare skett i tysthet, och handlar det ialltför hög grad om att hitta frivilliga kommuner därförundersökningar kan göras.Herr talman! Jag vill fråga socialdemokraternasrepresentant i debatten hur vi bemöter Avfallskedjanskrav. Kraven handlar i huvudsak om tre saker. Att detska vara systematik i förfarandet har Avfallskedjantagit upp som ett krav för en bättre process. Det andrahandlar om att lyfta upp frågan på riksnivå. Hur be-möter regeringen det kravet? Det ska vara en processdär man talar om metodval och platsval, en alternativprocess och en god förankring i frågan genom sam-råd. Hur bemöter regeringen den frågan?Eventuella utsläpp av radioaktiva ämnen spridersig lätt över gränserna. Därför är det nödvändigt attsäkerhet och strålskydd vid användning av kärnkraftoch hantering av radioaktivt avfall ut tillsam-mans med grannländer.I en arbetsgrupp för nukleär säkerhet inom Öster-sjöstaternas råd innehar ordförandeskapet.Den gruppen arbetar för att stärka beredskapen ochsamverkan i händelse av en kärnenergiolycka. Manarbetar med ett särskilt avtal om ett utbyte av datafrån nationella mätstationer för strålning. Men strål-ning vid hantering av kärnbränsle är också ett olöstproblem som måste ägnas större uppmärksamhet.Arbetsgruppen inom Östersjöstaternas råd borde ägnasig åt den frågan också.Herr talman! Jag vill fråga om honär beredd att påverka den svenska ordföranden så försöker vidga samarbetet inom den här arbets-gruppen till att omfatta även hanteringen av kärn-bränsle i syfte att undanröja risker för genetiska ska-dor hos kommande generationer.Anf. 36 () replik:Herr talman! I inledning, somjag tycker var mycket bra, talade behovet av avveckling av kärnkraften, behovet avatt ersätta kärnkraften med förnybara energikällor ochbehovet av hushållning. Därför skulle jag vilja frågaHarald om det är upp-fattning som redovisas här i kammaren eller om detmöjligtvis är uppfattning. Jag har nämli-gen varit inblandad i ett antal debatter omkring dethär med kärnkraft där det från sida sna-rast har redovisats ett behov av att bygga ut kärn-kraften i stället för att avveckla densamma som, somsagt, talade om i dag.Anf. 37 () re-plik:Herr talman! Jag menar att den mening som jaghar gett uttryck för här helt överensstämmer medFolkpartiets mening, att vi med kraft och på allvarmåste söka efter alternativa energikällor.Anf. 38 () replik:Herr talman! Eftersom nu talar åFolkpartiets vägnar här i kammaren undrar jag om jagkan citera honom nästa gång jag är inblandad i enkärnkraftsavvecklingsdebatt i den här kammaren.Anf. 39 () re-plik:Herr talman! Jag låter mig gärna citeras.Anf. 40 () replik:Herr talman! Den första frågan, som HaraldNordlund ställde, gällde den kritik som t.ex. harkommit från sida och från andramot SKB och dess hantering i frågan. Han ställdefrågan om hur man kan bli bättre, bli mer systema-tisk, hur man kan lyfta frågan på riksnivå och få enbättre förankring.Jag tror att det är ett gyllene tillfälle nu när SKIlämnar sitt granskningsyttrande som är väldigt brett.Det är ju SKI som samlar alla åsikter från forskar-världen, universiteten, SSI och naturvårdsorganisa-tioner och lämnar sina synpunkter och sin granskningtill regeringen om hur man från det här nu går vidare inästa steg. Om det är aktuellt att regeringen kommeratt komma med något förslag när det gäller platsval iden här frågan är det ju viktigt att man i det samman-hanget också tar upp frågan om det här med dialog-gruppen, informationsinsatserna och hur processengår vidare. Vad har vi lärt av det gamla? Har det varitbra? Är det någonting som ska göras bättre i nästasteg som är mycket känsligare för människorna i dehär kommunerna och regionerna?Den andra frågan om säkerhet och strålskyddinom närområdet är ju en fråga som har drivitväldigt aktivt länge, och det samarbetet har pågått påmyndighetsnivå. Vi har haft samarbete med alla bal-tiska länder men också med för att förbättrasäkerheten i kärnreaktorer. Man har gjort den bedöm-ningen att man får börja med det som är viktigast ochdet som kanske är mest dåligt skött i de här länderna,och det är kärnsäkerheten i kraftverken. Då måstenaturligtvis nästa steg vara att man tar tag också iavfallsfrågan.Anf. 41 () re-plik:Herr talman! Avfallskedjan, som är ett nätverk förlokalgrupper, är ju väldigt aktiv när det gäller att geuttryck för meningar kring avfallshanteringen. Ochsyftet med mina frågor till var attunderstryka nödvändigheten av att man inte bara tardel av Avfallskedjans synpunkter utan att man ocksåger en reaktion på de synpunkter som framförs. Omjag tolkar rätt har viss reaktion givits,men jag tycker att det är viktigt att den här dialogenmed Avfallskedjan pågår ständigt.När det gäller vidgningen av uppgifterna för ar-betsgruppen inom Östersjöstaternas råd menar jag attdet är oerhört viktigt att vi inte bara ägnar oss åt pro-blemen kring avfallet utan också åt problemen kringhanteringen av bränslet. Vi har för liten kunskapdels om vilka riskerna är, dels om vilka effekternakan komma att bli på kommande generationer.Anf. 42 ():Herr talman! Just förankringsprocessen kanske ärdet viktigaste. Jag har följt de kommuner som varitmed längst i processen, t.ex. , men ocksåde kommuner som kommit in väldigt sent, och detviktigaste tycker jag är att informationen förs ut inomregionen. Det måste bli en tvåvägskommunikationdär t.ex. kan åka till träffa sina väljare och andra kommunmedborgareoch diskutera frågan. Det här är inte någon enkelfråga. Vi vet inte vad morgondagens kunskap är, utanvi har dagens kunskap. Då får vi, också som riks-dagsledamöter, lita på den expertkunskap vi har i våramyndigheter och bygga på den tilliten.Som jag sade förut är vi eniga i denetiska diskussionen. Men när något kommer näramig, när man ska göra någonting hemma hos mig -det vet vi väldigt väl från försvarsdebatten - är detkanske andra värderingar som styr.När det gäller andra länder som sysslar med dehär frågorna kan vi se att kanske är det förstaland som tagit beslut om slutförvar. Man har valt denmetod som har valt. Där har regeringen tagitbeslutet, och jag tror att - om den interedan har gjort det - kommer att bekräfta regeringensförslag att välja den typ av metod som harutvecklat.Anf. 43 ():Herr talman! Kontakten med medborgarna iNorduppland är oerhört viktig. Men när man däruttrycker oro och ställer frågan "varför just vi" är detviktigt att vi har svaren med oss. Jag tycker inte att vii dag har bra svar. Svaren handlar för mycket om: Ja,ni har gett uttryck för viss positiv inställning till för-var här. Det räcker inte, tycker jag. Det måste grundaspå andra fakta - verkligen fakta - när vi går ut ochmöter medborgarna. Det är här, tycker jag, en av destora svårigheterna ligger.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )7 § betänkande 2000/01:KU21Kommittéberättelse 2001 (skr. 2000/01:103).Förste vice talmannen konstaterade att ingen tala-re var anmäld. (Beslut skulle fattas . )8 § Riksdagsledamöternas tjänsteresorFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande 2000/01:KU25Riksdagsledamöternas tjänsteresor (förs.2000/01:RS3).Anf. 44 ():Herr talman! Bakgrunden till det förslag somriksdagen nu har att ta ställning till är den hastigt ochkanske omotiverat uppflammade debatten om redo-visningen av vissa riksdagsledamöters resor och vissaav de resorna. Jag skulle kanske vilja tillåta mig, såhär när debatten har bedarrat ordentligt, att säga attden kanske var något omotiverat hög i tonen. Enligtmin uppfattning var det väl inte bara en och annanriksdagsledamot som brast i inlämning av kvitton; detvar väl också så att de rutiner som man ansåg gällaeller som borde gälla inte var alldeles kristallklara tillsin utformning.Fördelen med det ärende som kammaren nu harpå sitt bord är att det är ett försök att göra ytterligarepreciseringar när det gäller riksdagsledamöternastjänsteresor. Den väsentligaste förändringen är egent-ligen att riksdagsledamöterna nu får möjlighet attutrusta sig med ett betalkort där man har ett person-ligt betalningsansvar och vars fakturor sedan kanbetalas med hjälp av de reseräkningar som ledamö-terna nu klart och tydligt åläggs att inkomma med ochdär utgifterna också ska verifieras med de kvittonman kan ha.Egentligen är det här inte särskilt märkvärdigt.Det är i huvudsak ett fasthållande vid det som jagtycker har varit en av de bärande principerna tidigare,nämligen att riksdagsledamoten på egen hand avgörvilka resor som ska företas inom landet med hänsyntill det uppdrag vederbörande har som riksdagsleda-mot. Vissa preciseringar finns nu i de här reglerna -jag skulle kunna kalla dem för preciseringar av hus-hållande karaktär. Man pekar på visst resebeteendesom man inte utan vidare i fortsättningen kan accep-tera. Men det väsentliga för riksdagsledamoten är atthan eller hon inte av ekonomiska skäl anser sig intekunna fullgöra riksdagsuppdraget genom att besökaolika personer eller aktiviteter eller studera olikaföreteelser. Vad jag nu talar om är alltså resor inomlandet; i fråga om resor utanför gäller heltandra regler.Herr talman! Utskottets betänkande är framlagtunder total enighet från sida.Det är också ett helt omotionerat förslag från Riks-dagsstyrelsen.