prot · GO0953 · 2001-01-19 00:00:00 — Vimåste ännu mer stödja t.ex. invandrarnas företagarfö-rening i , där man hjälper varandra att kommaöver de kulturella och byråkratiska hinder som iblandmöter människor med en annan etnisk bakgrund.Avslutningsvis, fru talman, vill jag säga att segre-gationen i många storstadsområden leder till attmånga familjer lever väldigt isolerade och kulturelltfattiga liv. Trots det vill jag betona att alla familjer ivårt land måste respektera sina flickors eget värdeoch rätt till ett självständigt liv. Vi är många i detsvenska samhället som måste se mer, och också age-ra, för att få en debatt om alla döttrars rätt till egnaval i livet - och faktiskt också rätten att leva.Anf. 58 () replik:Fru talman! Jag vill börja med att verkligen in-stämma i det som sade om alla flickorsmöjligheter. Jag tror att vi skulle kunna göra betydligtmer om vi som svenska kvinnor engagerade oss mer iden kvinnosolidaritet som det faktiskt handlar om,alltså att stödja kvinnor och flickor som lever merisolerat från den svenska kulturen att kunna stå uppför sin egen rätt till sitt liv.Sedan vill jag säga att det är bra att det kommeren lista på åtgärder här. Men jag saknar några viktigasaker i den. Det första är att inte sade ettord om skolan. Det är verkligen något som rör bar-nens och ungdomarnas möjlighet att inte hamna isamma utanförskap som deras föräldrar redan harhamnat i. Jag tycker att det är allvarligt att regeringeninte ens har den frågan på dagordningen.Det andra gäller socialbidragen som för väldigtmånga människor, inte bara nyanlända utan ävenmänniskor som har varit här eller andra ellertredje generationens invandrare, är den huvudsakligaförsörjningskällan i stället för att vara den sista ut-posten när det uppstår problem. Där skulle jag viljaefterlysa reformer av både socialförsäkringarna ochsocialbidragssystemet.Anf. 59 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Som en reaktion på det första somKarin sade, att vi har sagt att viborde göra mer i systerlig solidaritet, vill jag säga:Varför kan vi inte träffas efter den här debatten för attförsöka hitta en form för att bilda ett stödjande nät-verk mellan kvinnliga politiker från olika partier föratt se hur vi på ett tydligare och mer direkt sätt kanstötta de flickor som vi nu talar om?Beträffande det andra som tog uppså är det självfallet så att eftersom integrationsfrågor-na berör alla politikens områden så kunde jag i mittanförande inte ta upp alla de områden där integratio-nen har en väldigt avgörande betydelse. Skolan stårverkligen som bekant, i motsats till vad , på regeringens dagordning, både i den politiskadebatten och när det handlar om att reformera sys-temet, så att ingen elev ska lämna skolan utan attt.ex., som talade om, kunna talasvenska och därmed ha tagit bort ett av hindren för attkomma ut på arbetsmarknaden.Jag ska också faktiskt läsa igenom Storstadskom-mitténs förslag - det var nämligen ett tag sedan jaggick igenom det - för att se om det finns mer som viredan nu kan ta upp och använda.Anf. 60 () replik:Fru talman! Jag tycker att det låter som en utmärktidé. Dessutom tycker jag att det då också är vårt an-svar att se till att våra manliga kolleger känner att detär lika mycket deras ansvar som vårt.Mona nämnde ingenting om socialbidra-gen. Jag hoppas att hon återkommer till dem i sittnästa inlägg.När det gäller skolpolitiken är väl huvudproble-met, som vi ser det, att ni så att säga släpper i frågaom det som verkligen är det viktigaste för de barn ochungdomar som behöver skolan mest. Det är ju därsom den skolpolitik som har förts har lämnatdessa ungdomar och barn i sticket.Problemet med bristande kunskaper i svenska ochbeträffande utbildning är inte bara problem för demsom är nyanlända eller för dem som har kommit hitmitt i skolgången, utan det är något som går i arvgeneration efter generation. Både svårigheten attklara skolgången och att sedan komma in på arbets-marknaden är ju någonting som inte längre alls häng-er ihop med att vara nyanländ. Det är ju därför somdet krävs radikala reformer av skattesystemet ochskolsystemet och över huvud taget när det gällermöjligheterna till inträde på arbetsmarknaden.Anf. 61 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Även om och jag sombekant har mycket gemensamt när det gäller synen påtjänstesektorn och jobben där, blir det ändå lite för-nedrande att det är nästan bara när man diskuterarintegration och arbetslöshet bland människor medinvandrarbakgrund som detta nämns som en hävstångför att få ett jobb. Det finns många andra skäl till attjag tycker att vi borde ha en annan syn på tjänstejob-ben. Men här talar vi om människor som ofta har enhögre utbildning, som vi nämnde tidigare i debatten,och det är fördomar som är de största hindren attkomma ut på arbetsmarknaden.Till detta vill jag lägga synen på att skolan måstevara, som jag tror att uttrycktedet, som bäst i de områden där behoven av utbildningär som störst. Så är det inte . Det kräver en läng-re diskussion om bostadspolitiken och storstadsom-rådena och hur segregationen slår och hur vi skakomma åt den. Men det som jag vill koncentreraarbetet på i första hand är hur man ska ta borthindren på arbetsmarknaden för att alla ska kunna fåta till vara sin kunskap oavsett etnisk bakgrund.Anf. 62 () replik:Fru talman! Först vill jag hålla räk-ning för att hennes förnöjsamhet över framgångarnanär det gäller den öppna arbetslösheten och statistik-politiken den här gången förenades med en insikt omhur oerhört mycket som återstår att göra innan vi harkommit tillbaka till ett acceptabelt läge på arbets-marknaden. Det tycker jag var positivt.Karin har berört skolpolitiken. Jag skadärför ta upp de två andra områdena, bostadspolitikenoch arbetsmarknadspolitiken, som har varit föremålför diskussion nu och ställa två frå-gor.Den första frågan gäller bostadspolitiken. Det varden socialdemokratiska bostadspolitiken som innebaratt man byggde de ensidigt sammansatta miljonpro-gramsområden där segregationsproblemen i mening-en utanförskap är som allra störst. Min fråga är:Var är den socialdemokratiska bostadspolitik som kanoch vill ge de människor som bor där ökad makt översitt boende?Den andra frågan gäller både arbetsmarknadspoli-tiken och skattepolitiken, där både ochjag har pekat på att den svenska skatte- och arbets-marknadspolitiken bygger upp murar mot de svagagrupper som står utanför arbetsmarknaden - ungdo-mar, invandrare och lågutbildade. Vad vill socialde-mokraterna göra för att börja riva dessa murar?Anf. 63 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Jag tror att är välmedveten om att en minut inte räcker för att svarasärskilt grundläggande på dessa frågor. Men jag villändå beröra i alla fall den första delen på denna korttid.Hur ska man bryta boendesegregationen som, pre-cis som var inne på tidigare, bestårgeneration efter generation? Ett av områdena handlarju om att förstå att diskrimineringen vid sökandetefter bostad är utbredd i storstadsområdena. Otaligaär de fall som finns hos Diskrimineringsombudsman-nen - människor som har sökt lägenhet och inte enshar fått komma och titta, och det enda skälet till det ärhur dessa människor ser ut eller deras namn.Det andra som jag vill säga är: Tror att det underlättar att bryta segregationen omman säljer ut de hyreslägenheter som finns i andradelar av t.ex. ? Om man vill taett ansvar för hela kampen mot segregation då måsteockså alla olika boendeformer finnas i alla delar avStockholm, annars förstärker vi bara segregationen.Anf. 64 () replik:Fru talman! Jag tycker att det är bra om männi-skor också i , i inner-stad, osv. får en möjlighet att ta ett ökat ansvar för sittboende. Men min fråga gällde: Hur ska de människorsom bor i de miljonprogramsområden som faktisktsocialdemokratisk bostadspolitik har skapat ges ökadmakt över sitt boende? Var finns de socialdemokra-tiska förslagen? Var finns den socialdemokratiskabostadspolitiken? Det är trots allt ert ansvar att områ-dena ser ut som de gör, att de ensidigt domineras avallmännyttig hyresrätt och att den bytesrätt som for-mellt tillkommer varje hyresgäst de facto inte gäller idessa områden. Därför är frågan motiverad: Var finnsden socialdemokratiska bostadspolitik som kan ochvill ge människor som bor i miljonprogramsområdenamakt över sin situation?Anf. 65 Statsrådet (): re-plikFru talman! Nej, jag tycker faktiskt inte att fråganär berättigad, som uttryckte det.När han frågar hur vi ska ge dessa människor maktöver sitt boende är ju avsikten tydlig och klar. Hurska de också kunna sälja och köpa sina lägenheter?Är det detta som är problemet? Är det detta som ärmaktfrågan när vi talar om hur man, trots att man bori ett område där segregationen är stark, ska kunna fåmakt över sitt eget liv, få arbete, komma bort frånsocialbidragsberoende och komma bort från evigaprojektinsatser? Och där har vi många som har ettansvar, både regeringen och kommunerna runt Stock-holm. Det bland många här förhatliga storstadsarbetethandlar alltså just om att ta ett gemensamt ansvar föratt bryta den boendesegregation som finns. Men attsälja ut de bostadsområden i innerstadsom har hyresrätter och därmed ger möjligheter ocksåför andra individer än dem som är rika och starka attsöka sig dit förstärker bara problemen.Anf. 66 () replik:Fru talman! Vi var ett stort antal ledamöter i ut-skottet som blev besvikna över att statsrådet intekunde vara med i debatten . Desto gladareär jag att vi har möjligheter att utbyta åsikter.Och jag hoppas att statsrådet hinner stanna under heladebatten om integration i dag.Jag skulle vilja ställa en fråga till . nu beredd att bryta med den eländesindustrisom dessa olika projekt har lett till, den eländesin-dustri som bara sysselsätter gravt medelålders manli-ga projektledare, och säga att det nu får vara slut meddetta? Är statsrådet också beredd att bryta med densocialpolitik som har lett till en inlåsning i socialbi-drag och med den, som var inne på,bostadspolitik som har lett till att människor faktiskthar flyttförbud?Anf. 67 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Först och främst vill jag protesterabestämt mot att så föraktfullt beskri-ver det som kallas projektindustrin till något slagseländesindustri. Det tycker jag är föraktfullt. Detfinns oerhört mycket av det som vi nu kallar projek-tarbete som har lett fram till varaktiga förändringar iskolpolitiken och i näringspolitiken.Men det jag absolut vill arbeta för för att förändraär det som framför allt har lärt mig -hur mycket av invandrarnas egen kraft och kompe-tens som inte får utrymme i det vi nu kallar projektar-bete, utan det är ofta svenskar, om vi nu hårdrar be-skrivningarna, som gör projekt åt de man tycker ut-satta och svaga grupper. Vi måste vända på synsättetoch se hur invandrargrupperna själva med den kraftoch kompetens som de har, men via projektstöd,måste få starkare förankring i det svenska samhället.Det var väl föraktfullt att dra hela projektarbetetpå det sätt som nu gjorde. Det ärverkligen inte socialpolitiken som har låst in männi-skor i fattigdom. Det är arbetslöshet, diskriminering,rasism, och det är det som står överst på min dagord-ning.Anf. 68 () replik:Fru talman! Vad jag frågar är om statsrådet beredd att medverka till att ändra socialpolitikenoch arbetsmarknadspolitiken på ett sådant sätt attmänniskor faktiskt får verklig makt över sina liv, fåren möjlighet att bryta utanförskapet. har detmest varit ord. Statsrådet talade tidigare om att pro-jekten nog inte var så bra. Men när det väl kommertill kritan och jag föreslår att man ska bryta den här,som det faktiskt är, eländesindustrin av projekt, dåfinns det inte möjligheter och då vill man inte göradet.Nu vill jag ha ett riktigt svar: Vill statsrådet verk-ligen vara med och förändra det här så att vi flyttarmakten från politiska beslutsfattare till de enskildamänniskorna?Anf. 69 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Ja, jag vill vara med och förändramen - jag är övertygad om det - inte ett endaste duggi den riktning som skulle vilja att dettog sig. Det här handlar också om politik, värderingaroch vilken ideologi man har som utgångspunkt förvad det vi kallar projekt faktiskt ska leda till. Det ärinte, såsom upprepar , ord,ord och ingenting som händer. Det har hänt oerhörtmycket när det handlar om hur många som har fåttmakten över sina liv, om det nu inte är sänka skatter-na som är det enda sättet att få makt över sitt liv. Detär att få egen inkomst, eget boende och egen förank-ring i det svenska samhället. Det är inte bara ord,. Men de problem som är kvar ärmånga, och vägen dit är för min del inte att tro attfrihet alltid är sänkta skatter.Anf. 70 () replik:Fru talman! Jag skulle vilja börja med att be omursäkt för att jag var frånvarande från början av denhär debatten, som för mig och för mitt parti är såviktig. Den rumänske utrikesministern var på kortbesök. Jag lever fortfarande i två världar, och det varväldigt värdefullt att kunna vara med.Jag vill gärna ställa en fråga som har att göra medde hinder som existerar för integration. Min fråga är:Betonar vi inte för starkt mentalitetshindren när vidiskuterar detta? Glömmer vi inte bort strukturhind-ren? Ett strukturhinder har att göra med den enormacentraliseringen av väldigt många funktioner i sam-hället. Det är därför som vi har så många projekt därarbetsförmedlingen eller kommunen försöker lösainvandrarnas problem och stänger vägen för invand-rarnas initiativ och förslag. Det är det jag skulle viljaha kommenterat.Anf. 71 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Jag vill hålla med om den beskrivningsom gjorde. Det är definitivt det vikan kalla strukturella hinder som är de största hind-ren. Till de strukturella hindren kan man möjligenockså skriva mentaliteten och synsättet inom myn-dighetsvärlden, inom arbetsmarknaden, inom nä-ringslivets företrädare då de ser dem vi kallar invand-rare som en grupp som är svag, utsatt och som behö-ver hjälp ovanifrån. Den mentaliteten har blivit ettstrukturellt hinder som har gått igenom väldigt långt idet svenska samhället. Det är där jag tror att den storaförändringen av det vi kallar projektsynen måstekomma, men inte gå så långt att man lyfter bort pro-jekten som en del i integrationsarbetet. Däremot be-höver innehållet i dem förändras.Anf. 72 () replik:Fru talman! En annan fråga är frågan om utövan-de av tjänster. Det finns en del tjänster som männi-skor med andra kulturer mycket väl skulle kunnaerbjuda det svenska samhället, och det är kunskap-stjänster, tjänster om språk, kultur, social vardag. Ialla fall i den invandrargrupp som jag oftast arbetarmed har vi bittra erfarenheter från det området när vihar försökt sälja sådana tjänster. T.ex. har vi försöktatt från invandrarns synvinkel presentera den nyalagen mot etnisk diskriminering i arbetslivet. Viskickade 40-50 brev till alla förvaltningar och bolag iStockholmstrakten. Vi fick ett svar. Man vill inteköpa tjänster av invandrarna, utan då anställer manväl kända svenska konsulter som talar vackert omintegration.Anf. 73 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Först vill jag hålla med om beskriv-ningen. Den typ av tjänster som tarupp hör till dem som både ökar och som absoluthar framtiden på sig som en ännu större del av ar-betsmarknaden än vad de är . Men jag har förtdiskussioner med frågeställaren just om synsättet ofta hellre avstår från att anställa än köper entjänst när det handlar om invandrargruppers egetkunnande. Jag är verkligen med och försöker föradiskussioner med både kommuner och landsting omatt man måste skaffa sig ett annat betraktelsesätt närdet gäller den kompetens som frågeställaren beskri-ver. I den mån jag kan medverka ännu mer ska jaggöra det.Anf. 74 () replik:Fru talman! Jag tackar för inbjudanatt bilda ett nätverk om kvinnors problem och situa-tion. Det skulle jag vilja se framöver att vi mångakvinnor från olika partier kunde enas om.Min fråga till statsrådet hämtar jagfrån en arbetsmarknadsutredning som har gjorts ompersoner som kommer från utomnordiska länder. Därstår det bl.a. att de utomnordiskt födda som är anmäl-da vid arbetsförmedlingen i högre grad är koncentre-rade till åldrarna är svenska medborgare.Därmed har man inte många som är anmälda vidarbetsförmedlingen som är . Det förskräck-er mig lite grann när jag ser dessa siffror. Gör maninte något åt dem som är 55-plus?Anf. 75 Statsrådet () re-plik:Fru talman! har jag inte klart för mig i vilkenrapport och i vilket sammanhang de här siffrornafinns, men jag tar gärna del av det efter debatten. Menallmänt sett kan jag bara hålla med attäldre arbetssökande har svåra problem , trots har en så stor erfarenhet och kunnande och harväldigt mycket att bidra med på arbetsmarknaden.Det här hör till de områden där arbetsgivareockså måste skaffa sig en annan syn. Vi får ingenannan befolkning än den vi har . Där finnsmånga äldre som vill jobba längre av sina liv meninte får tillfälle till det. Det kan vi säkert återkommatill i många sammanhang. Det berör verkligen in-vandrargrupperna också.Anf. 76 () replik:Fru talman! Det är väldigt många som kommer hiti den åldern och har arbetserfarenheten bakom sig. Dehar fått sin utbildning och har sedan jobbat väldigtlänge i sina hemländer. Det ska man ta till vara. Jagvet att många kommuner har gjort det tidigare, mendet gör man inte , och det är beklagligt.En annan fråga som jag vill ställa till statsrådetMona gäller de personer som kommer på an-knytning till . De hamnar lite utanför det manfår kalla för systemet, man har inte börjat medsvenskundervisning på en gång. Bidraget till kommu-nerna är riktat till asylsökande som har fått uppe-hållstillstånd och stannar i kommunen, inte för demsom kommer hit på grund av anknytning. Det är ettväldigt stort bekymmer. De kan få vänta upp till sexmånader eller tills de får komma in. Gör mannågot på det området?Anf. 77 () replik:Fru talman! Vi ska nu se över hela systemet förmottagande av flyktingar och asylsökande. I detsammanhanget ska jag väcka den fråga om MagdaAyoub tog upp om anknytningsgrupperna. Jag kaninte svara på hur det ser ut, men jag lyssnar ochtar till mig beskrivningen.Anf. 78 () replik:Fru talman! Jag tänkte uppehålla mig kort vid tvåolika frågor.Den ena handlar om sysselsättningsläget över hu-vud taget i landet. Vi har tidigare under debattendiskuterat att vi har ungefär 300 000 personer färresysselsatta än . Vad vill statsrå-det göra åt detta?Den andra frågan handlar om regelförenklingar,som ju är en fråga som jag känner mig lite generad avatt ta upp och som jag antar att statsrådet tycker att vihar talat ganska mycket om genom åren. Det är juviktigt med regelförenklingar för alla mindre företa-gare naturligtvis. Men det är ju inte mindre viktigt,utan snarare betydligt viktigare för de människor sominte har svenskan som modersmål. Många uppleverreglerna som ett väldigt stort hinder i deras företa-gande. Hur många punkter kan sägas vara av-betade, och när är listan av förslag från Småföreta-gardelegationen fullständigt avklarad?Anf. 79 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Jag har här hörtdet upprepas att vi har 300 000 färre i jobb änför . ska jag inte uppta debatten medatt fundera över hur det kommer sig. När försvanndessa jobb? Har det något att göra med den politiksom bedrevs av olika regeringar ? Ochvarför har vi kommit så långt ? Vi ska lära avmisstagen, och det hoppas jag gäller såväl borgerligapolitiker som socialdemokrater.Vad ska man göra ? Den frågan är svår attbesvara . Men det som jag känner migmest attraherad av är hur man får fram en ännu star-kare entreprenörskänsla, både att det är fint och spän-nande att starta eget och, som ochjag har pratat om , att det ska vara en-kelt, begripligt och förenligt med att man får klarasig, tjäna pengar, också på eget företagande. Till dettaskulle jag vilja lägga forskningen, den tekniska ut-vecklingen och att öppna de marknader som fortfa-rande är stängda, så att vi fullt ut kan vara med ochkonkurrera på inre marknad.Jag kan inte svara på hur många punkter som äravprickade. Men vid den senaste genomgången somvi hade var det av Småföretagarde-legationens förslag som var genomförda eller är påväg fram till konkretion. Men det arbetet är ju intefärdigt i och med det, utan det dyker ständigt upp nyasaker som vi måste förändra när det gäller synen påegenföretagande.Anf. 80 () replik:Fru talman! Jag ska inte ta upp någon längre tidtill att försvara vad som hände i början av 90-taletefter ett långvarigt socialdemokratiskt maktinnehavunder och vad det ledde till.När det gäller frågorna om Småföretagardelega-tionens punkter är, om jag uppfattade saken rätt, un-gefär en tredjedel av punkterna avklarade på ett ellerannat sätt och ytterligare en del av dem är påbörjade.Och skam vore det ju annars, förstås. Jag tror somsagt att det här spelar en oerhört stor roll för mångaföretagare, inte minst för dem som inte har svenskansom modersmål, vilka upplever krånglet som ettmycket besvärande hinder i det arbete som de har attutföra.Jag hoppas att statsrådet är beredd att utifrån sinposition bidra till det arbete som är nödvändigt för attgenomföra alla de punkter som finns på Småföreta-gardelegationens lista över sådant som bör åtgärdas.Anf. 81 Statsrådet () re-plik:Fru talman! 82 HANS () replik:Fru talman! Först vill jag säga att jag instämmer idet grundläggande perspektivet i allt det som MonaSahlin har sagt kring integrationsfrågor.Jag har några frågor.För det första: Är det tänkbart att det i den plansom kommer finns med kvantitativa mål för statligaarbetsgivare i första hand, men kanske också rekom-mendationer till andra arbetsgivare, för att öka an-delen med invandrarbakgrund?För det andra: Är det möjligt att det där kommer,inom ramen för kriterier i samband med offentligupphandling, något som skulle stimulera en ökadmångfald hos företagen i privat sektor?För det tredje: Är det någonting som föranleder förändrar relationen mellan politikområdenaarbetsmarknadspolitik och integrationspolitik ellermellan myndighetssfären, AMS och Integrationsver-ket? Jag tycker att det är mycket som talar för att detfinns en del att göra där.Anf. 83 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Jag vet också att ochjag har samma grundsyn när det gäller många avintegrationsfrågorna. Men om frågeställningen omkvantitativa mål handlar om att sätta upp procentmålför det som nu kallar människor medinvandrarbakgrund, tror jag inte ett dugg på det. Jagtror att det t.o.m. vore farligt att tvinga människor attdefiniera sig som en första eller andra generationensinvandrare.Det är snarare så att man måste hitta ett sätt att be-skriva vad mångfald på en arbetsplats faktiskt innebäroch att också ha möjlighet att via lagstiftningen posi-tivt särbehandla grupper som man vill få in snabbarepå arbetsplatser, på samma sätt som vi har jobbat medkvinnor och män . Men att sätta uppkvantitativa mål tror jag motarbetar sitt eget syfte.Frågeställningen om offentlig upphandling ochdess roll i integrationsarbetet - ja, den kommer attfinnas med. Det är ett ämnesområde som jag tror kan utveckla väldigt mycket.Frågan om och förhål-lande tror jag att vi får återkomma till, så att jag fårhöra mer om vad som ligger bakom frågan.Anf. 84 HANS () replik:Fru talman! Låt mig säga att jag delar rädslan föratt kategorisera människor, undersöka deras bakgrundoch klassificera dem. Det är därför som jag har varitväldigt rädd för kvotering. Men min tanke var att manskulle ha en ambition att på frivillig basis ha en högregrad av mångfald. Tanken är ju väldigt rimlig, därföratt det finns så starka resurser och så många förmågoratt få in för ett exportföretag men också för en försäk-ringskassa eller en arbetsförmedling som i sin kund-krets har en allt större del av människor som har enannan bakgrund än den gammalt svenska.Det var några frågor som jag inte hann med attställa.Jag ser med förfäran på arbetslösheten och syssel-sättningen bland utomnordiska invandrare. Särskiltdåligt är det för högutbildade, för dem som är över 40år och i synnerhet alldeles särskilt dåligt är det förkvinnor. Där måste det till mycket bestämda politiskaåtgärder.Anf. 85 Statsrådet () re-plik:Fru talman!