prot · GP0913 · 2001-10-17 00:00:00 — Det är då och endast då som man kan undvikavåld och skapa den tryggare värld somvåra barn, och för den delen även vi själva, förtjänar.(Applåder)Anf. 14 ():Fru talman! Jag tror att det är många som känneren stark oro för det som händer i världen. Jag tror attvi är väldigt många som är starkt berörda av det sompågår, precis som vi blev mycket starkt berörda närUSA utsattes för terrorattackerna den 11 september.Jag tror att vi var väldigt många som gick ut i mani-festationer av olika slag för att visa vår medkänslaoch för att visa vår solidaritet med de överlevandeoch efterlevande och vår respekt för alla som dog. Jagtror att vi var många som var väldigt glada över attdet här ganska snabbt förklarades vara en stor inter-nationell fråga, en fråga som skulle hanteras av FN:ssäkerhetsråd. Alla stod bakom den första resolutionsom antogs, där man förklarade rätt till själv-försvar, eftersom detta var en attack som jämställdesmed en attack från en annan stat. Så långt hade viockså en enighet mellan de politiska partierna.När sedan diskussionen fortsatte så tror jag att vivar många som förutsatte att denna eniga resolutionsedan skulle följas av fortsatt samarbete i säkerhets-rådet om vad som skulle göras. Självförsvarsrätten iden första resolutionen gällde fram till dess att säker-hetsrådet hade sammanträtt igen och fattat nödvändi-ga beslut för att säkerställa fred, vilket ju är FN:suppgift. När säkerhetsrådet sammanträdde igen den28 september antog man en resolution bestående avfyra sidor där det räknades upp en mängd åtgärdersom man tyckte var nödvändiga - frysning av finan-siella tillgångar, diplomatiska insatser, humanitärainsatser, osv. Med detta beslut hade säkerhetsrådetåtertagit frågan till sig. Så tolkar många folkrättsligaexperter och jurister inom internationell rätt de para-grafer som vi hänvisar till i . Men då val-de att sätta i gång sin militära attack och mena-de att det var korrekt och att man bara behövde rap-portera i efterhand till FN vad som har hänt och pådet sättet få sitt godkännande. Och har hittillsfått sitt godkännande av samtliga stater i efterhand.En hel värld håller andan och undrar: Hur ska detgå? Vad ska komma nu? Enligt det här sättet att tolkaFN-stadgan försvagar man FN:s roll. Då har vi åter-igen gått tillbaka till situationen där enskilda staterkan ta den internationella rättsordningen i egna hän-der, medan vi andra får hålla andan. Det är inte en bravärldsordning.En bra världsordning måste ju vara en ordning därdet är FN som har besluten i sin hand och som talarom när, var och hur saker ska göras för att bryta densituation som varit och där just enskildastater, supermakter, har kunnat hantera världen enligtegna önskemål. Om detta handlar diskussionen, BoLundgren - inte om vi ska bekämpa den internatio-nella terrorismen eller inte!Det är, såvitt jag förstår, den svenska regeringensuppfattning att det här är rätt. Det är också, såvitt jagförstår, den uppfattning att i ochmed den här tolkningen av är det upp tillUSA och dess allierade att fatta beslut om en eventu-ell utvidgning av kriget. Man har sagt från att det kan innebära att man måste utvidga därföratt de här terroristorganisationernas nätverk kanskeockså finns i andra länder; då kanske man måsteutvidga de militära aktionerna till att också gällaandra stater. Det har man mycket klart uttalat.Såvitt jag förstår - men det vore bra att få ett få ettklargörande, - är det nu den svenskaregeringens hållning att de bevis som bör föreliggaför att det här är nödvändigt och de förslag som USAeventuellt kommer med för en utökning har man rättatt gå vidare med på egen hand samt att detta skaunderställas först i efterhand för attFN då ska besluta om det här var klokt eller inte.Det innebär alltså att FN:s roll är att stå vid sidanav och titta på; detta i ett läge där vi har en helt nysituation som naturligtvis ställer nya krav på hur vitolkar folkrätten och som ställer nya krav på en för-stärkning av FN-mandatet. Det är där som bevisfö-ringen ska läggas fram och det är där som beslutenska fattas om vad som ska göras - enligt Vänsternssätt att se det hela.När det gäller diskussionen om bomberna är detså, , att det är i solidaritet med de civilasom ständigt faller offer för bomber, för de civilaoffren i och för de civila offren nu i Afghani-stan, som vi framhärdar i att vi måste komma fram civilisationens ordning som utesluter krig och våldsom lösning på problem som vi vet har sin grund iorättvisorna i världen.Jag säger inte att orättvisorna i världen legitimerarterrorism - långt därifrån - men det finns ett sambandmellan de fanatiska ledare som kan få stora folkgrup-per att stödja sina fanatiska idéer. Det sambandethandlar om att döden för en del människor när värl-den framstår som omöjlig, när man blivit berövad sittmänniskovärde genom att , stundligen, ochdygnsligen - leva i en situation där ens eget männi-skovärde ständigt förtrampas, till slut blir befrielsenfrån ett liv som verkar omöjligt att leva. Så ser det utpå många håll i världen. Många människor lever ettliv som verkar omöjligt att leva, och det beror på attvästvärlden så länge så stillatigande har accepterat attklyftorna mellan fattig och rik växer. Detta är ettproblem som vi gemensamt borde ta oss an.Denna oro som finns för vad som händer i världenhar jag faktiskt också mött i - en oro intebara för världshändelsernas utveckling utan också förutvecklingen i det svenska samhället.Jag har varit ute i olikaverksamheter i , i vad vi brukar kalla förvåra gemensamma verksamheter - vården, skolan,omsorgen, kulturen och kollektivtrafiken.Jag har också rest i landet och träffat människor isamma situation och har då mött många människorsom uttrycker en oro över att välfärdssamhällets revorbörjar bli så stora att gapet mellan dem som har ochdem som inte har visar sig med en sådan dramatik,inte minst i våra storstäder. Jag har träffat många somkänner en stark oro för den privatiseringsvåg somsveper över - idén om att vårt gemensammaansvar ska privatiseras och bli upp till var och en.Det här är en djupt ideologisk fråga som jag troratt det vore väldigt bra om vi lyfte fram,gärna i en sådan här partiledardebatt. Vad är det somgör att de borgerliga partierna, med Högern i spetsen,med en otrolig envishet driver på privatisering, bola-gisering och konkurrensutsättning, medan vi i Väns-tern talar om att stärka solidariteten människor emel-lan, om att reparera och förstärka trygghetsnäten?Jag tror att det handlar om människosyn; jag troratt grunden finns där. Ser vi på människor som indi-vider med rättigheter, just för att vi är människor,eller ser vi på människor som måste kvalificera sigför att få sina rättigheter? Ser vi på invandrare så attde ska kvalificera sig genom att uppföra sig på ettvisst sätt eller vara här innan de får sinamänskliga rättigheter? Ser vi på människor som ärarbetslösa så att de på något sätt måste kvalificera sigför att t.ex. genom att ta anvisat arbete få sina rättig-heter - mat för dagen och tak över huvudet? Ser vi påbarn så att de måste kvalificera sig genom höga betygför att få rätt att välja en annan skola, en som förut-sätts vara bättre? Ser vi på oss människor framför alltsom konsumenter som med checkar eller tjocka plån-böcker ska kryssa oss fram i detta valfrihetens förlo-vade land och plocka åt oss från hyllorna av dentrygghet som vi behöver? Att köpa, är det detta somär meningen? Är det friheten i livet att vara konsu-ment?Jag möter stora frågetecken inför den här utveck-lingen när jag är ute och reser och träffar människor.Jag känner att många bär på en oro, och jag delar denoron. Jag delar en väldigt stark oro inför ett samhälledär vi konkurrensutsätter solidariteten och där vimarknadsför människovärdet. Jag tror att det är enfarlig utveckling och kan se en desperation hosmånga människor inför denna utveckling.Jag tror att vad vi behöver göra är att stärkasolidariteten människor emellan, och jag tror att vimåste se att det finns ett stort värde för oss alla i attveta att också andra människor lever väl. Även omjag har ett arbete och en bostad och inte har någrastörre ekonomiska problem mår jag väl av att veta attandra lever väl.Det finns för mig ett värde i att slippa se att män-niskor far illa - står utan bostad, inte har mat så deträcker och inte har pengar så det räcker. Och det finnsför mig ett värde i att leva på ett sådant sätt att jaginte inskränker och inkräktar på någon annan männi-skas frihet att leva sitt liv. Detta är solidaritet, och detär i så fall solidaritet som ett mänskligt kontrakt - intesolidaritet som välgörenhet där det som spiller överfrån de rikas bord ska falla ned på de fattiga.Jag tror att vi har ett grundproblem i den här frå-gan och att vi måste tydliggöra denna skillnad, för detär den här skillnaden som ligger till grund för våraolika resonemang kring det som vi brukar tala om:vården, omsorgen och skolan. Vem ska ha "rätt till"?Vem ska ha "tillgång till"? På vems villkor ska dettafungera?Är det fråga om marknadslösningar, eller är detfråga om solidariskt ansvarstagande? Detta är huvud-frågan, och detta är skillnaden mellan höger ochvänster. Jag hoppas att vi kan tydliggöra lite av dennaskillnad i den här debatten.Naturligtvis vill jag också fråga de borgerligapartierna nu när barntemat kommit upp: På vilket sätttycker ni, jag har nämligen tittat i era ekonomiskamotioner, att det stärker barnens situation i samhälletatt inte genomföra maxtaxan, att inte genomföra för-längningen av föräldraförsäkringen eller höjningen avtaket av föräldraförsäkringen, att inte ha någon extrakontaktdag för att kunna hälsa på barnen i förskolaneller skolan, att ta bort de i föräld-raförsäkringen, att korta föräldraförsäkringen till tolvmånader och att minska underhållsstödet - relativtgemensamma förslag från de borgerliga partierna?(Applåder)Anf. 15 () replik:Fru talman! har här beskrivit anhopning av elände som existerar i det svenskasamhället - brist, vank och tillkortakommande, i detsamhälle där hon är med och regerar. Läs GudrunSchymans recension av den politik som hon nu i fleraår har stöttat och varit med och formulerat!Men, fru talman, det var inte det ämnet som jagskulle ta upp här och . Ja, jag tror att detfinns en sådan här. Jag tror nämligen att alla i den härkammaren, alla partier, är emot bomber och terror.Jag kan inte tänka mig någonting annat än att vi ärrörande överens om det. Kanske kan man då användasådana ord som att vi har en gemensam åsikt ellerståndpunkt.Det handlar om, som sade, hurvi ska komma till rätta med terrorismen. Ja, det är justdet: Hur, hur, hur, ? Det duger inteatt bara tala om diplomatiska relationer.Det är inte korrekt, som är sagt här, att man enbartförsökt sig på detta visavi talibanregimen.Man har vädjat om att skulle släp-pas ut för att kunna ställas inför rätta. Det är inte allstre veckor.Intellektuell hederlighet, talar . Ja, låt oss då få i konkretion hur anser att det hela skulle gå till när terrorismenska bekämpas. Annars är, för att använda GudrunSchymans eget uttryck, kejsaren och i det här falletkejsarinnan naken.(Applåder)Anf. 16 () replik:Fru talman! Det är sant att har varitmed och utformat den politik som har beslutats underden här mandatperioden, och vi tycker att det harvarit väldigt bra. Vi har naturligtvis inte fått igenomallt som vi har velat, men det har gått åt rätt håll. Vihar förhindrat en borgerlig och reaktionär politik, ochdet är mycket bra. Vi är naturligtvis inte nöjda, menvi kommer igen.Om ni är så emot bomber, , låt blidem då! Eller bevisa att det är det som är lösningen.Vi avkrävs alternativ. Det utgår då från ett tänkesättatt bomberna faktiskt når det mål som vi har gemen-samt, dvs. att utrota den internationella terrorismen.Jag har inte sett det.När det efter terroristdåden i diskuteradeshur man skulle komma till rätta med terroristerna somkom från var alla överens om att terrorisminte bekämpas med militärt våld. Också överens om det. Då gällde det ochfolket där. Vad är det som gör att terrorism ska be-kämpas med militära medel i ? Vad berordet på?(Applåder)Anf. 17 () replik:Fru talman! Kejsarinnan var naken. Hon börjadefråga mig vad alternativet var.Stater världen över är för en gångs skull överensom att man också militärt måste ta itu med terroris-men. har inga stater vid sidan omsig eller bakom sig. Och så frågar hon nu vad vi skagöra när vi inte ska använda bomber. Det är ju fak-tiskt frågeställning. Men tala omdet! Jag frågar ju hur. Det går inte att skapa en känslaav fasa för bomber och tro att det räcker, för denfasan har vi alla. Hur?Går vi tillbaka i historien minns vi andra världs-kriget. Vem tror att det hade varit diplomatiska rela-tioner med eller med som hade kommitframåt?Vi har haft demonstrationer här i . Dåhar man sett hammaren och skäran på en hel del pla-kat igen. Vi måste gå framåt, säger det med hammaren och skäran? Är det de gamlakommunistiska slagorden som ska användas i ställetför det - äntligen, höll jag på attsäga - har vågat ställa sig bakom gemensamt, nämli-gen tag mot terrorismen?Om terroristerna hade hunnit slå till en gång tillinnan hade börjat vidta åtgärder, undrar jag hursvenska folket och folken runtom i världen hade rea-gerat.(Applåder)Anf. 18 () replik:Fru talman! generar sina egna välja-re, tror jag. I en stor manifestation på den24 oktober kommer många människor också ur kyr-kans organisationer att just manifestera sitt avståndoch sin avsky mot terrorismen och mot kriget.Jag sade tidigare, och jag kan säga det igen, att vimåste arbeta tillsammans för att bekämpa terroris-men. Vi ska använda diplomatiska medel, ekonomis-ka medel och politiska medel. Vi ska använda huma-nitära insatser. Vi ska använda bistånd. Hela det nät-verk som till en början i den här processen så lycko-samt byggdes upp och var globalt har inte fått möj-lighet att verka. De här medlen är inte uttömda.Det är vad jag säger, . Det finns inteskäl för att starta militära attacker innan de här med-len är uttömda.Det har aldrig funnits en så bredinternationell koalition. Det har aldrig någonsin tidi-gare funnits en så enig resolution från säkerhetsrådetsom punktade alla de saker som borde göras gemen-samt av staterna för att isolera terroristerna och ocksålångsiktigt med bistånd och ekonomiska insatserbygga demokratin. Det är alternativet.(Applåder)Anf. 19 () replik:Fru talman! använder ett totaltnyspråk. Hon talar om att stärka FN. Men om hennespolitik fick genomslag skulle det innebära att Sverigeunderkände och undergrävde FN.Sveriges politik i detta ärende har strikt följt FN:ssäkerhetsråds beslut. vill föra enannan politik.Vi vet ju var vid stod i världen om vi hade lyssnatpå . Då hade fortfarandevarit ockuperat. Då hade ännu fler kurder i norra ihjälgasade. Då hade presidentfortfarande hetat . Det är denpolitiken förespråkar.Det är en grundläggande princip i folkrätten attländer har självförsvarsrätt. Den principen är inteunderkastad några beslut i . Detvore nämligen livsfarligt. Så fort en stormakt anföllett annat land skulle det landet behöva fråga FN:ssäkerhetsråd, och där hade stormakten veto. Det finnsinte någon sådan princip. I det här fallet har FN:ssäkerhetsråd definierat attacken som ett väpnat an-grepp. Det utlöser självförsvarsrätt.Gudrun tillämpar ett nyspråk. Hon er-känner inte folkrätten. Hon erkänner inte FN:s suve-räna ställning i världen att tolka folkrätten. Precissom när det gällde att svika folk, kurderna inorra och de sargade folken på vill honän en gång svika. Det är ju det som vi andra måstereagera så oerhört hårt emot.(Applåder)Anf. 20 () replik:Fru talman! Jag talar inte om att försvaga FN:sroll. Jag talar om att förstärka den. Att se till att det ärsäkerhetsrådet som hanterar stora internationellaviktiga konflikter är att stärka FN:s roll. Om LarsLeijonborg inte har förstått att det är det jag har me-nat tror jag inte heller att dessa få minuter får honomatt förstå det.Anf. 21 () replik:Fru talman! har givits uppgiftenav världens folk att vara den som är ytterst ansvarigför fred och säkerhet i världen. harmed femton röster mot noll krävt att iAfghanistan ska utlämna och erkänt attFörenta staterna har rätt att försvara sig mot de terro-ristangrepp som har genomfört och planeraratt genomföra. Det är att försvaga FN att underkännadetta FN-beslut. Det talar om ivarje anförande hon håller om detta är att vi ska un-derkänna säkerhetsråds enhälligabeslut.Låt mig påminna om en sak. Folk i ärmuslimer, de allra flesta. Kurderna i norra ärmuslimer. Kosovoalbanerna är muslimer. Bosniernaär muslimer, de allra flesta. Människorna i ärmuslimer, de allra flesta. När världen har engageratsig i internationella koalitioner för att hävda folkrät-ten handlar det inte om ett krig mellan västerlandetoch islam, utan det handlar om att skydda grundläg-gande mänskliga värden. Men det märkliga är attVänsterpartiet varje gång detta har skett har ställt sidan om.(Applåder)Anf. 22 () replik:Fru talman! Vi är inte alls övertygade om, LarsLeijonborg, att det är med militära medel som vi skabekämpa de konflikter som finns i världen. Det är därvi skiljer oss åt. Det är bara att konstatera det.Det går att läsa innantill, . Detfinns också i en formulering som följerpå formuleringen att ett land har rätt till självförsvar.Det finns en mening som lyder until the SecurityCouncil has taken measures necessary to maintaininternational peace and security. att självför-svarsrätten gäller till dess att säkerhetsrådet har tagitnödvändiga beslut och vidtagit åtgärder för att säkrafred och säkerhet.Varför tror att den meningen stårdär? Är det inte just för att ge en rimlig chans för ettland att göra någonting , så att man intestår där utan att kunna försvara sig, för att sedan åter-komma till säkerhetsrådet för att där lägga fram bevi-sen och förslagen till det man ska göra? Detta står iFN-stadgan, och det är den stadgan vi ska följa för attstärka FN:s roll.(Applåder)Anf. 23 () replik:Fru talman! Enigheten är stor om att det är en tra-gedi som händer i . Enigheten är stor omatt det var en tragedi som hände i . Det somär FN:s roll och säkerhetsrådets roll i FN-systemet äratt ta ansvar för att upprätthålla internationell fred ochsäkerhet, och det innebär också ett ansvar när detgäller att använda folkrätten och de rättsregler somvärldens stater gemensamt har arbetat fram i syfte attförhindra ett tredje världskrig. Det är bakgrunden.Nu har tolkningen av folkrätten gjorts, och myck-et av diskussionen här har handlat om tolkning-en av folkrätten. står vi i en situation där detsamlade säkerhetsrådet enigt har tolkat FN-stadgansartikel 51 på detta vis. Europeiska unionens statsche-fer har enigt tolkat denna stadga och denna formule-ring på detta vis, och alla demokratiska staters rege-ringar har ställt upp bakom detta i den ena deklaratio-nen efter den andra.De personer som tolkar 51:a artikelpå ett annat sätt är och en till: Sad-dam . Det är de som har ställt upp och sagt attdetta arbetssätt är fel. Detta arbetssätt fungerar inte.Jag vill också ta upp en annan sak i detta sam-manhang med . Om inte staterssuveränitet och möjlighet att försvara sig mot angreppupprätthålls drabbar det först och främst små stateroch svaga stater. Deras enda och bästa skydd är ettstarkt FN och ett starkt enigt säkerhetsråd - precis detvi har . Vad är det för fel med det?Anf. 24 () replik:Fru talman! Det är inget fel med det. Felet är attdet inte används på det sätt som det skulle kunnaanvändas.Jag är inte ensam om denna tolkning, finns fler. Alltfler röster höjs när man ser vad detinnebär att låta en enskild stat på egen hand ta dennarätt och ha tolkningsföreträdet i sin egen hand.Att dra in i denna diskussion,, är pinsamt.(Applåder)Anf. 25 () replik:Fru talman! Nej, jag tycker inte att det är pinsamt,fru talman. Jag tycker tvärtom att det som är pinsamtär att inte ställa sig bakom ett enigt FN och en enigeuropeisk union. Det är det pinsamma i detta läge.Om man fortsätter att läsa artikel 51 i FN-stadgansom har citerat med stort patos härser man att det i slutet på artikeln också står att säker-hetsrådet sedan kan ta such action as it deems neces-sary. kan alltså sedan fortsätta attvidta de mått och steg som man bedömer nödvändiga.Det är precis det säkerhetsrådet gör, och det är precisdet säkerhetsrådet har gjort i detta sammanhang.Däremot är det klart att man i detta läge inte skavara okritisk. Man ska titta på att det som händer ifortsättningen är proportionellt och att det fortsätteratt överensstämma med folkrätten och de lagar ochregler som vi utarbetar för att skydda människor ochför att skydda mänskliga rättigheter. I detta fall är detsärskilt kvinnor och barn som är utsatta.Fokus behöver nu i världssamfundet och den po-litiska debatten skifta över till vad man gör i steg två.Vad gör man för att återupprätta ett civilt samhälle iAfghanistan? Det finns mycket konstruktiva diskus-sioner att föra på det området.Anf. 26 ():Fru talman! böljade de-batten av och an om globaliseringen. Vi resoneradeom globaliseringens möjligheter och risker. Vi sågframför oss hur murar mellan länder, kontinenter ochkulturer skulle bli allt lägre och betyda allt mindre. Viuttalade relativt samfällt vår tro på frihandeln ochdess möjligheter att minska klyftor - dess möjligheteratt både öka och fördela välstånd. Så sitter vi i dagframför våra TV-apparater och funderar över ommorgondagen kommer att bestå oss med den natio-nella och i synnerhet internationella trygghet som vinästan alla räknar som självklar efter det att kom-munismen rasat samman i sin egen omöjlighet och sinegen förljugenhet.Globaliseringen - insikten om hur beroende vi ärav varandra - finns förvisso kvar. Våra möjligheteratt hålla oss ajour med hur medmänniskor runtom ossoch på andra sidan klotet har det existerar i allra hög-sta grad också fortsättningsvis.Men ett stråk av ängslan, på många håll stegradtill ångest, drar nu runt jordklotet. Debatten handlar knappast om frihandel. Den handlar svenskapartier emellan häpnadsväckande nog, som vi har hörthär, om demokratier ska behöva fråga om lov för attfå försvara sina medborgare mot terrorism och vidtaåtgärder för att motverka terrorism.På vår sida om , med den krigsfria histo-ria vi har, må det vara relativt enkelt att teoretisera.Vi undrar förstås: Vad mer kan vi göra? Vi kan säkertgöra åtskilligt för att främja förståelsenationer och religioner emellan. Vi kan helt säkertgöra mer för att lyfta medmänniskor ur den materiellafattigdom där hatets entreprenörer lättare kan smidasina våldsmättade projekt. Vi kan göra mer både somindivider och som nationer.Fru talman! Flera barn och ungdomar i min om-givning har under den gångna månaden frågat - ochjag är säker på att många av er möts av precis sammaspörsmål: Blir det krig nu? Ja, för många människorlångt borta är det krig . Under alla omständigheterär det tydligt, menar jag, att en traktan efter trygghetnu gör sig gällande, att ett önskemål om att få ettslags garanti för en fredlig framtid växer sig stark.Likväl vet vi att ingen av oss kan utfärda en sådan.I budgetpropositioner och i budgetmotioner försö-ker vi numera väga in miljöhänsyn. Vi talar om grönasiffror. Det är en självklarhet, ett uttryck för insiktenom att vi måste bli bättre på att värna våra livsbeting-elser. Vi talar också om att beslut som ska fattas ochåtgärder som ska vidtas måste värderas utifrån ettjämställdhetsperspektiv. Vad kan vara mer självklar-het i en demokrati?Jag tror att det också är dags att mäta och belysabeslut om åtgärder och reformer utifrån ett trygghet-sperspektiv. Vi vet ju att trygghet i alla dess dimen-sioner inte kan uttryckas i kronor och ören. När vipåpekar att människan inte lever enbart av bröd pro-testerar egentligen ingen. När vi hävdar att trygghetär mer än pengar opponerar sig knappast någon. Ingetpolitiskt parti förespråkar otrygghet.