prot · GO09114 · 2001-05-18 00:00:00 — Vi lever alltså med antaganden.Det är viktigt att vi ger en verklighet, en kvalitet.Säkerligen är det så att de som går på sin utbild-ning möts av mycket engagerade lärare som ger detbästa till dessa elever. Men det är så många fler somska dra nytta av det. Vi måste se till att vi revideraroch ser över kursplaner, att vi ger en längre utbild-ningstid, att vi verkligen närmar oss det vi kallar förvuxenutbildning för övriga. Där är vi inte i dag.Vi måste också se till att de som riskerar arbets-löshet eller har ett funktionshinder ges en bättre möj-lighet än andra. Det är detta som handlar om solida-ritet. Här har diskuterats studiestödet. Vi gör en prio-ritering av de som har ett funktionshinder. De skakunna få ett bidrag. De ska kunna inleda med detbidrag som gör att det känns stimulerande att sätta igång att lära. Är man dyslektiker behöver man kanskelängre tid för att ta sig igenom studierna. Det är justdärför vi markerar det här stödet. Det är ett stöd förde som är funktionshindrade. Det är ingen självklar-het.Under hade vi det särskilda ut-bildningsbidraget. Det kom till i just det skedet. Dåhade vi en hög arbetslöshet och vi behövde få inmänniskor. Det var ingen självklarhet att det skullefinnas kvar när vi nu går vidare i det livslånga läran-det. Men vi har ändå valt att göra den här priorite-ringen av den anledningen att det finns vissa männi-skor som behöver mer stöd och än andra.Vi säger också att det är viktigt att vi ger en kom-petensutveckling till lärarna inom all vuxenutbild-ning. Vi har markerat utbildningen för alla våra in-vandrare. Den har diskuterats i dennakammare. lägger vi fram ett förslag för att föränd-ra den. Jag har tidigare tolkat det så att det har funnitsett samförstånd om det här.Alla ska ges möjlighet att lära när man kommerfrån ett annat land. Men vi kan inte ha samma måloch krav på alla. Vi måste ha olika nivåer beroendepå vad man har med sig i bagaget. Är jag ,kommer från ett annat land och är analfabet, vilkamöjligheter har jag då att lära mig läsa och skriva påsvenska? Visst är det stor skillnad mot den som varhögutbildad i sitt land och som kommer till vårt landoch läser vidare.Vi måste ge de lärare som arbetar inom sfi bättremöjligheter. Det tänker vi också göra, och vi harredan tillfört medel för denna grupp.Vi måste också satsa på forskning och kompe-tensutveckling i betydligt högre grad än vad vi gjorttidigare. Också detta är på gång. Vi kommer snart attavisera var vi kommer att lägga våra centrum förvuxenutbildning. För det specialpedagogiska stödetlägger vi åtskilliga miljoner till den nya myndigheten.Också den ska kunna ta hand om den vuxne för att geen helhetssyn.Vi förstärker den uppsökande verksamheten, somär så oerhört viktig. Vi vet att om vi ska nå de grup-per som behöver allra mest, krävs det stöd från olikahåll. Den som är kompis i facket är den som talarsamma språk och som kanske kan övertyga den somstår där och tvekar om att det är bra att satsa på studi-er. Också våra handikapporganisationer känner tilloch förstår sina gruppers behov och kan bli oerhörtvärdefulla i den uppsökande verksamheten.Nils-Erik nämnde att han träffat enelev på en folkhögskola som var . Jag hadeprecis samma upplevelse när jag be-sökte . Jag fick på folkhögskolan höravilka som går där och att det där finns en grupp pen-sionärer, varav den äldste var . Varför var dedär? Jo, de ville fortfarande vara delaktiga i samhäl-let, men deras syn och hörsel hade börjat försämras,och de måste hitta nya vägar för att kunna ta emotinformation. Jag såg på vägen ut några tanter medrullatorer framför sig som var elever på Härnösandsfolkhögskola.Det här är fantastiskt att se. Vi är nu inne i ettsystem där man som liten går in i förskolan och mötsav kvalificerad personal. Man stöds i utvecklandet avsitt läsande och sitt tänkande och i att vara tillsam-mans med andra. Man vandrar genom ungdomssko-lan, man har möjlighet till vuxenutbildning och slutarkanske i 90-årsåldern.År 1968 sade att vi skulle ha en åter-kommande utbildning. Det året blev jag lärare, menvad lärde jag mig? Jag lärde mig att vara lågstadielä-rare för tre årskurser. Möjligtvis kunde jag ta i an-språk till och titta på övergången till årskurs 4.Vad hade jag för tankar om ett livslångt lärande? Devar obefintliga.I dag kan jag stå här som skolminister och även iden roll som jag har ha en vision om ett livslångtlärande. Jag vet att jag har möjligheten att gå tillbakaoch lära mera. Det kanske passar mig bäst vid någottillfälle. Jag hoppas att det här propositionsförslagetska ge alla en vision av att de finns med och har möj-ligheten till ett livslångt lärande, att de kan kommatillbaka och lära mera när det passar dem och de såvill. Jag hoppas att vi ska kunna ge ett rikt utbud avdet som de önskar.Anf. 36 () replik:Herr talman! Väldigt mycket av det som skolmi-nistern säger är vi helt överens om: vuxenutbildning-en och det livslånga lärandet. Jag antecknade jobb,valfrihet och internationalisering, och jag står ocksåhelt bakom det. Man ska utgå från den enskilda indi-videns behov, och det ska finnas en mångfald avutbildningsanordnare.Det som statsrådet sade var inte så polemiskt, såjag har inte så mycket att angripa i det. Vi har tidigarehaft en del polemiska replikskiften. Däremot ska jagfortsätta med att säga lite om tvåtredjedelssamhället.Skolministern var rädd för att vi ska få ett sådantsamhälle, och den risken är väl ganska överhängande.Det beror på att och gymnasieskolanmissar sina mål. Väldigt många slås ut redan i grund-skolan och ännu fler i gymnasieskolan.Det är viktigt att se till att man har en god kvalitetför alla elever och att skolan blir en attraktiv arbets-plats för dugande lärare. Jag tror att den diskussionsom nu förs om avskaffande av betyg är väldigt all-varlig. Jag läste en rapport från LO-utredaren , som där uttalade attbetyg i och gymnasieskolan är arbetar-barnens bästa vän. sade han.Jag ska ändå ställa en fråga till statsrådet. För tioår sedan fick vi det nya . Den per-son som då var skolminister sade att det nu är viktigtatt också kommunerna och landstingen ställer uppoch ger ett bra stöd till folkhögskolor och studieför-bund. kan vi säga att kommunerna ochlandstingen inte har ställt upp. Jag hörde häromdagenatt studieförbunden i fasta priser har fått lägrebidrag från kommuner och landsting sedan 1991.Det statsråd som gjorde det här uttalandet var Gö-ran , och han sade: Om kommuner och lands-ting inte ställer upp måste vi från staten ingripa ochgöra någonting åt detta. Det har gått , och jagfrågar skolministern: ni intresserade av att upp-fylla krav ?Anf. 37 Statsrådet () replik:Herr talman! Först vill jag säga att jag tycker attdet är väldigt bra att vi är överens om målsättningenoch inriktningen på det livslånga lärandet. Det som viinte är överens om är hur det ska finansieras. LarsHjertén nämner vikten av att vi redan i ungdomssko-lan ser till att eleverna når de mål som vi har satt upp.Jag vill säga att det är viktigt att starta redan i för-skolan.Vi har under den här mandatperioden till att börjamed föreslagit en maxtaxa, alltså en möjlighet för allaföräldrar att sätta sitt barn i förskola oavsett vad mantjänar. Vi föreslår också en allmän förskola just för att man ska kunna komma dit. Denska vara avgiftsfri , och man skakunna lära. Till detta säger nej.Vi har en ungdomsskola där vi nu satsar 5 miljar-der för att få in mer personal av olika kategorier.Skolorna får själva uppge vilka behov de har. Det härsäger nej till. Då har man verkligenryckt undan grunden för att se till att alla ungdomarnår de mål som vi har satt upp. Vill detta?Det var just kommunernas ansvar som jag betona-de. Det får inte bli så som det blev, att man skär ned.Både och jag vet också att det är mångaborgerliga kommuner som just har skurit ned på stu-dieförbunden och som inte har prioriterat vuxenut-bildningen. Detta beklagar jag, men satsningen påKunskapslyftet var att också ge stöd till folkhögsko-lorna och studieförbunden. Det som vi nu gör är att vifrån statens sida garanterar om också inte lika mångaplatser som i så ändock ett oerhörtstort antal platser. I propositionen markeras tydligtvikten av folkbildningen och att vi vill ha en genom-gång och belysning av den. Det är just så som GöranPersson sade; nu tar vi vårt ansvar när kommunernainte tog det.Anf. 38 () replik:Herr talman! Jag föreslår att skolministern tar uppett resonemang med studieförbunden och folkhög-skolorna om att ta ett ansvar med tanke på det bris-tande ansvar som kommunerna och landstingen visat.Om det vore så att borgerliga kommuner skär nedmedan socialdemokratiska kommuner ger mer bidrag,skulle man kunna argumentera så som skolministernnu gör, men så är det faktiskt inte. Det är ganskagenerellt så att det varit kraftiga nedskärningar tillstudieförbund och folkhögskolor.Frågan om förskolan och maxtaxan har vi diskute-rat här. De borgerliga partierna har ettgemensamt förslag, som har den fördelen att det gerföräldrarna en valfrihet. Man kan få stöd även omman utför barnomsorgen i egen regi i det egna hem-met. För det får man från er, som skolministernmycket väl känner till. Vi kan aldrig acceptera ettsådant system.Till ungdomsskolan ger vi mer pengar än vad re-geringen ger. Till satsar vi flera miljar-der mer än vad regeringen gör. De 5 miljardernautbetalas . Vi ger redan nästa årgenom vår nationella skolpeng betydligt mer än vadregeringen ger till . Eftersom kommuneroch landsting inte svarar mot kravet när det gällerfolkbildningen menar jag att man bör införa också envuxenutbildningspeng, så att det blir lika för allaelever oavsett var man bor i vårt land.Anf. 39 Statsrådet () replik:Herr talman! Vi kommer in på pengar. De åhö-rare som just nu sitter på våra läktare har säkert intelätt att följa oss när vi har den här debatten med var-andra. Vi påstår alltid att den ene ger mer och denandre mindre.Jag har tittat på de ekonomiska sammanställningarsom har gjorts efter det att motionerna väckts tillvårpropositionen och hur det ser ut parti för parti. Jagkan ändå konstatera att när det gäller detvi brukar kalla vård, skola och omsorg har avsatt 15miljarder mindre än i det förslag som regeringen harlagt fram.Där är vi. Vi har gjort olika prioriteringar. Mode-raterna har gjort sina. Men de har inte gjort det närdet gäller vård, skola och omsorg.Anf. 40 () re-plik:Herr talman! Vi är väldigt glada för propositionenoch förslagen som helhet när det gäller vuxenutbild-ningen. Men jag har här riktat in mig på enfråga som gäller en grupp.Om man utgår från att varje individ ska få möjlig-het till förkovran och att passa in i samhället ochsedan lagstiftar mot denna möjlighet och denna rät-tighet måste skolministern ta sitt ansvar. Det är minövertygelse.Nu säger skolministern att varje individ ska ha sinmöjlighet. Tar vi bilden med flaskorna för utbild-ningssituationen, som rektorn visade upp för skolmi-nistern som ny lärare, krossar nu skolministern tvåflaskor. Två flaskor får inte finnas med över huvudtaget. Det är detta som är upprörande.Skolministern säger att vi ska låta tittapå och utreda detta. Ända sedan lagen om grundläg-gande vuxenutbildning kom har detsamtidigt funnits särvux som har hafttillsynsansvar för.Skolverket och utrett och talat om misshälligheter.Skolverket har stått bakom och bejakat att alla ska hasamma rättigheter. Det är skolministern själv som tarpå sig ansvaret att utestänga och bortdefiniera engrupp människor från den totala rättigheten som gäl-ler alla.Hur tänker skolministern? Vad finns det för för-svar om 10, att man har gjort detta ?Anf. 41 Statsrådet () replik:Herr talman! Jag förstår att just . När jag läser det som har refereratstill här i kammaren, nämligen betänkande, talar man just i etttioårsperspektiv när det gäller utbyggnaden av sär-vux.Eftersom och också har varit ledamöter undrar jag: Hur tänkte manegentligen i denna kommitté? Vad är det man säger ibetänkandet? Jo, man säger att man ska utöka studie-tiden. Det bör omfatta minst halvtid. Det är en oerhörtbra ambition. Man säger att detta bör ske under entioårsperiod.Man säger också att om man gör det kan det inne-bära att knappt 700 helårsplatser ska tas i anspråk.Det ska jämföras med att de 4 000 som går iundervisningen har 400 helårsplatser. Sedan sägerman: Totalt torde alltså kostnaderna för denna sär-vuxreform kunna uppskattas till ca 7 miljoner kronorper år när verksamheten är fullt utbyggd. Då har manangett ett tioårsperspektiv. Men hur mycket tänkteman avsätta första året?Det vi har gjort, och det jag tar ansvar för, är attsäga: Det här räcker inte. Det är orealistiskt. Vi av-sätter redan första året när vi börjar utbyggnaden merpengar än vad kommittén föreslog. Den föreslog 7miljoner , . Vem är detsom är tom i sina ord? Vem är det som tar ansvar?Anf. 42 () re-plik:Herr talman! För det första tar jag inte ställningtill beräkningarna i kommittén. Vad jag tar ställningtill är att vi har en pott med pengar för vuxenutbild-ning. Det har skolministern, och det har vi i vårabudgetar. Den potten ska räcka till alla även om de ärlånga eller korta, har ett funktionshinder som har medrörelse att göra eller ett funktionshinder som gällerintellektuell förmåga.Jag vill inte ens säga att det ska kopplas till skol-form. Alla de som har gått i särskola har inte rättig-heten i lagrummet. Skolministern kan stå här ochförsvara att man har plockat bort en liten grupp avden hela gruppen från rättigheten i lagrummet. Dethar inte med pengar att göra. Det gäller fördelningenav de pengar som finns till förfogande.Jag kan tycka att en 25-åring lika gärna skulle fåvara på folkhögskolan som 80-åringen. Jag tycker attdet är bra att 80-åringen får vara där. Men jag tyckeratt det skulle vara minst lika bra att också en 25-åringfår det även om han har diagnostiken Aspergerssyndrom.Det handlar om att den socialdemokratiska rege-ringen sitter och väljer bort en grupp och bortdefinie-rar den som delaktig i rättigheten till grundläggandevuxenutbildning på den nivå dessa människor behö-ver.Oavsett om man har gått i särskola eller i vanligskola ska alla när man är vuxen hasamma rättigheter till den andra chansen i livet, denfortsatta chansen. Den bortdefinierar ni. Det är denjag diskuterar.Att vi sedan har att fördela på fem personereller sju personer är något helt annat. Vi vill ha sam-ma fördelning av medlen till vuxenutbildningen tillalla.Anf. 43 Statsrådet () replik:Herr talman! Man kan säkert önska sig myckethär i livet. När jag som politiker har gjort mina prio-riteringar och gått ut med dem vill jag också veta attdet finns en rimlighet i att kunna genomföra dem.Man säger till människor: Det här ska ni få. Komhit, så ska vi ge det. Sedan kommer de och knackarpå dörren. Då säger man: Här finns inget. Vi kan inteta emot er. Tycker att det är är-ligt?Hon talar om rättigheten. Alla har rätt till enkommunal vuxenutbildning. Den som har Aspergerssyndrom är inte utestängd från den kommunala vux-enutbildningen. Det är inte så. Man har rätten, ochden är generell för alla.Sedan har vi en speciell form som gäller dem somfinns inom särskolan. Men dit hör inte självklartgruppen med Asperger. Den tillhör inte gruppen somfinns inom särskolan. Vi måste vara försiktig medvem vi för till de olika formerna. Det är alltså interiktigt.Vi kommer att successivt bygga ut verksamheten,se till att vi har kompetensen, förändra kursplanernaoch ge möjligheter till grupper som ibland tillhörträningsskolans grupp, särskolans grupp,grundsärskolans grupp och också dem som tillhörgymnasiesärskolans grupp. Vi ska anpassa undervis-ningen beroende på vilka det är. Det är inte en ochsamma grupp vi talar om. Deras behov är oerhörtolika. Det är dem vi måste tillgodose.Det är mycket möjligt att de 7 ½ miljoner som vibörjar med att avsätta är för lite. Jag är fullständigtberedd att i så fall återkomma till denna kammare ochse till att dessa medel utökas. När vi vet att vi verkli-gen har någonting ska vi fundera över hur dennalagstiftning ska se ut. Målet är att alltfler ur dennagrupp nu kommer att delta i den undervisning vi skaerbjuda ute i kommunerna.Anf. 44 () replik:Herr talman! Skolminister var inne pånågra delar som vi alla är överens om här i kamma-ren. Hon talade om att återkommande utbildning ärviktig och sade det i sitt anförande. Detställs högre krav i samhället och på ar-betsmarknaden att vi ska ha en viss kunskap och ettvisst lärande med oss.Därför blir kunskap och kunskapsinhämtning än-nu viktigare . På arbetsmarknaden kan manse att de arbeten som har minst kunskapskrav för-svinner i en takt av . av de arbetendär man inte behöver ha så mycket erfarenhet ochkunskaper försvinner varje år.Det är oerhört viktigt att man har haft sådant somKunskapslyftet och rätt till grundläggande vuxenut-bildning som grundskola. Men om man ska ta skol-ministerns tal på allvar, varför inte gå vidare och sägaatt varje elev har rätt till gymnasieutbildning somvuxenutbildning?Varför inte ta det steget också, när nu skolminis-tern själv står och säger att detta är så oerhört viktigt?Titta här vad omvärlden och samhället ställer förkrav, säger hon. Är det då inte ett steg i rätt riktningatt låta människor få rättighet till gymnasieutbildningi vuxenutbildningen?Anf. 45 Statsrådet () replik:Herr talman! I ett första steg skulle man kanske hakunna tänkt sig det hela såsom säger -om jag hade haft det perspektiv som vi resonerade omtidigare, när vi hade komvux före , ochnär var inriktat just på gymnasiekom-petensen.Men det vi säger nu är att vi inte ser ett livslångtlärande med den inriktning som fanns i Kunskaps-lyftet, nämligen att det var begränsat till gymnasie-kompetensen. Det vi ser framför oss i stället är kanske behöver olika delar när man går in i enlängre period i en vuxenutbildning. Man måste seefter vad det är som man behöver, och behoven hosde enskilda kan ju variera mycket. I vissa ämnenmåste man kanske ha sin gymnasiekompetens. I andraämnen kanske det krävs en högskolekurs. Men detkan också vara så att man befinner sig på en nivå it.ex. matematik där man inte klarar grundskolan.Det kommer att bli en mycket större utmaning förkommunerna att kunna möta detta, eftersom detkommer att ligga på de olika nivåerna. Det är därförvi har prioriterat att göra den breda satsningen i ställetför att enbart fokusera på gymnasieskolan.Jag delar uppfattningen om att gymnasiekompe-tens kommer att ses som en baskunskap.Såsom vi ser på det livslånga lärandet är gymnasie-skolan en viktig del, men det måste också kunnaomfatta andra nivåer för den enskilde.Anf. 46 () replik:Herr talman! Jag håller med skolministern om attutbildningen ska vara individuellt anpassad. Det är juutifrån den egna individen som man ges möjlighet attstudera vidare - när det gäller det som man tycker omoch vill arbeta med eller när man vill förkovra sig ochkänna att man har en självkänsla och på det sättetkunna gå vidare.Men så förändras samhället, precis somskolministern sade i sitt anförande. Samhället ställerhögre krav på kunskap och utbildning. Då är gymna-sieskolan grunden för att sedan kunna gå vidare bådetill högre utbildning, till kvalificerad yrkesutbildningosv.Gymnasiekompetensen är oerhört viktig. Därförvill vi ge den rättigheten till alla enskilda utifrån denegna individens behov. Det är tanken.Även om jag hör vad skolministern säger så harjag fortfarande svårt att förstå varför rättigheten att gåpå gymnasieskolan ska vara ett hinder i det flexiblautbildningsväsendet. Jag ser ingen motsättning mellandet här. Jag ser det i stället som en extra möjlighet förden enskilde individen.Anf. 47 Statsrådet () replik:Herr talman! Den enskilde individen har ju ocksåmöjlighet att prioritera gymnasiestudierna inom detförslag som vi lägger fram. Vill man koncentrera sigpå detta, och säga: Det är den här delen som är viktigför mig, så väljer man också att göra det.Vi öppnar också andra vägar. När vi hade Kun-skapslyftet var vi helt och hållet fokuserade på gym-nasieutbildningen. Men med den erfarenhet som vihar fått av lyftet, och i de samtal vi för nu om deframtida behoven, så är det som jag möter efterfråganpå att inte koncentrera detta enbart på gymnasiesko-lan. Man måste också öppna andra vägar. Men densom känner att han eller hon vill prioritera gymna-sieutbildningen ska självfallet kunna göra det.Anf. 48 () replik:Herr talman! Skolministern nämnde par gånger i sitt anförande. När vi då är inne påhistoriska storheter så tycker jag att det var synd attskolministern inte också nämnde kultur-minister . Han skrev 1977 årsfolkhögskoleproposition, som faktiskt lade grundenför den moderna folkhögskolan efter 1960-taletsvacklande kring folkbildningen.Skolministern frågar hur Kunskapslyftskommit-tén, som har gjort ett bakomliggande arbete, tänkte.Hon frågar och mig. Det hade jufunnits stora möjligheter för skolministern att frågaen hel del av sina egna partikamrater samt miljöpar-tister och vänsterpartister, som trots allt tillhördemajoriteten. De står bakom den rad av förslag som nuhar kommit bort i propositionen. Det gäller rätt tillgymnasieutbildning, rätt till särvux, teckentolkning-ens finansiering, oberoende utvärdering och resone-mangen om ungdomsskolan och hur den ska förbätt-ras.När det gäller rätten till gymnasieutbildning villjag påminna om att fick vi i skolla-gen en formulering om att kommunerna är skyldigaatt erbjuda alla elever som inte har grundskoleutbild-ning en sådan utbildning. Det var ett ganska lågt sattmål redan då, men är det helt uppenbart att detär gymnasienivån som är den grundläggande nivånför alla vuxna.Jag vill särskilt rikta in mig på detta. Hur harskolministern och partiet resonerat när man har släpptdetta krav?I dag kan de flesta kommuner erbjuda alla gymna-sieutbildning. Men har man otur och bor i en kom-mun som vägrar att betala detta så står man där. Engrundläggande formulering om detta i lagstiftningenskulle hjälpa de individer som inte har möjlighetatt delta i en gymnasieutbildning.Anf. 49 Statsrådet () replik:Herr talman! Jag har precis svarat denna fråga. Vi ser på det livslånga lärandet i ettannat perspektiv, men möjligheten ska givetvis finnasför den som så önskar att få sin gymnasiekompetensfullt ut.Anf. 50 () replik:Herr talman! Skolministern säger att möjlighetenska finnas. Men jag har själv - med min egen erfa-renhet som tidigare lärare - varit med om att engrannkommun av någon anledning fattar beslutet attinte betala gymnasieutbildning för en elev som avnågon anledning inte omfattas av de specialdestinera-de kunskapslyftspengarna.Hur hjälps den eleven av att skolministern sägeratt möjligheten ska finnas?Anf. 51 Statsrådet () replik:Herr talman! Men det som ska fatta be-slut om nu är ju denna reform för det livslånga läran-det. Vi talar inte om det som var före Kunskapslyfteteller om . I denna reform utgår manfrån den enskilde individens behov. Det är också denskyldigheten som kommunen har. Det är hela det härresonemanget som vi bygger på, dvs. att det är beho-ven hos den enskilde som ska avgöra vilken typ avundervisning man ska ha.Vi måste också komma ihåg att kommunerna harsitt ansvar för att titta på alla. De har det övergripandeansvaret. Detta sker i samverkan mellan olika parter,där vi har olika typer av utbildningar. Arbetslivet kanockså för sin del bidra med vissa bitar av detta, somkanske inte kommer att ligga inom det kommunalaeller statliga ansvarsområdet.Anf. 52 ():Herr talman! De skolkunskaper som vi inhämtarunder barndomen och ungdomen är, som vi alla vet , inte tillräckliga. Den snabba samhällsutveckling-en som pågår ökar kraven på kunskaper.Vuxnas behov av lärande ökar ständigt, inte minst pågrund av att de kunskaper som inhämtades underungdomsåren inte räcker hela livet genom att en stordel av de kunskaper som en person behöver under sittliv inte hade utvecklats när han eller hon gick i ung-domsskolan. Av den anledningen anser jag att vi intekommer att kunna trappa ned vuxenutbildningssats-ningen.