prot · GP0943 · 2001-12-07 00:00:00 — Medräknatde satsningar som görs i , och /avsätts nu faktiskt hela 18 miljonertill kompetensutveckling av olika slag.Helt nyligen kom undersökningen STUDS 2000.Av den, och även av erfarenhet, vet vi att studenternaredan nu är en väldigt heterogent sammansatt grupp.Det gäller t.o.m. studenter på samma utbildning. Dehar varierande erfarenheter och bakgrund, och deanvänder systemet på olika sätt för att nå sina studi-emål.Jag kan göra ett försök till sammanfattning avstudenternas kritik i två punkter enligt STUDS 2000.Man säger ungefär så här:För det första lever lärarna inte upp till vad desjälva lär ut om att vara kreativ, kritiskt tänkande ochberedd till omprövning. Högskolevärlden ger iblanddubbla budskap: Kritisera gärna, men inte för myck-et! Tänk själv, men gör det inom ramarna!För det andra tar lärarna inte tillräcklig hänsyn tillstudenterna och deras situation. Man engagerar siginte i undervisningen, och man slarvar med informa-tion och service.Den stora variationen i studenternas vardagssitua-tion gör, tror jag, att man måste ta betyd-ligt större hänsyn till den enskildes situation i under-visningen, i planeringen och i fråga om de system ochregler som sätter ramarna för verksamheten. Detkrävs faktiskt också att man omprövar enhetlighetenoch att ökad hänsyn tas till individen och till hanseller hennes specifika situation. Det menar jag kom-mer att göra systemet rättvisare i en vidare mening.Det är viktigt att forskningspolitiken utformasmed respekt för det fria sökandet efter kunskap, deinomvetenskapliga bedömningarna och samhälletsbehov och prioriteringar. Självklart ska regering ochriksdag kunna ta initiativ till att vissa forskningsom-råden prioriteras. Däremot ska statsmakterna inteformulera de konkreta forskningsfrågorna. Uppdragtill forskare från regeringens sida får inte vara såspecifika till sin karaktär som de varit i kommissio-ner, t.ex. , och i pro-gram som det om förhållande till nazismen.Den typen av uppdrag kan äventyra forskningenslegitimitet och undergräva förtroendet för forskar-samhället.Vi menar att det är dags att grundligt tänka ige-nom gränsdragningen mellan vetenskap och politikoch föreslår därför att ämnesråd fåri uppdrag att diskutera gränsdragningen och att fast-ställa riktlinjer för dem.Därmed yrkar jag bifall till reser-vation nr 9 under punkterna 64 och 65.Att kvalitetssäkringen av verksamheten är viktigpå alla nivåer inom högskolan tror jag att alla partierär överens om. Men vad vi inte är överens om är hurdet ska göras så att det blir på ett effektivt sätt. Vimenar att det inom forskningen traditionellt finns ettväl fungerande bedömnings- och utvärderingssystem.Ett grundläggande kvalitetskriterium är att veten-skapliga resultat publiceras och att publiceringenföregås av en kritisk s.k. peer review-process oftautförd av internationella experter inom ämnesområ-det. De flesta forskare finansierar ju också sin verk-samhet genom externa anslag som ofta beviljas i hårdnationell, europeisk eller internationell konkurrensefter noggrann sakkunnighetsgranskning.Det akademiska tjänstetillsättningssystemet om-fattar dessutom ofta en noggrann kvalitetsgranskningnär det gäller forskningsmeriter. Men när det gälleratt mäta den övergripande kvaliteten inom universi-teten är det mera problematiskt, inte minst inomgrundutbildningen.Fakulteterna och institutionerna måste hanterastudenternas kursutvärderingar på ett bättre och mersystematiskt sätt än . Inte minst med tanke påden breddade rekryteringen är det viktigt att univer-siteten och högskolorna engagerar sig i det utvärde-ringsarbete som initierat och där mansärskilt tar fasta på sådana aspekter som social ochetnisk snedrekrytering, jämställdhet och studentin-flytande.Vidare förutsätter vi att studentkårerna i framtideni högre grad använder sig av sin rätt att i anslutningtill årsredovisningen lämna en redogörelse för sin synpå lärosätets utveckling och resultat.Därmed, fru talman, yrkar jag bifall även till ut-bildningsutskottets förslag i betänkandena 4 och 5. Vistår också bakom de delar som inte berörs av vårreservation när det gäller utbildningsutskottets betän-kande 1.Anf. 3 PER () replik:Fru talman! Vi har inte så gott om tid i dag.Många väntar på att få komma hem. Därför kommerjag att ha få och korta repliker.Vi är alla överens om att det behövs en bredarerekrytering till universitet och högskolor. Men är detinte också en viktig faktor att se till att det för denundersköterska som vidareutbildar sig till sjuksköter-ska eller för den gymnasieingenjör som vidareutbildarsig till civilingenjör faktiskt lönar sig att göra en såstor investering och dra på sig sådana lån? Det gälleralltså att vi faktiskt ser till att skattesystemet ochlönerna är sådana att det rent ekonomiskt lönar sig attskaffa sig en högre utbildning.Anf. 4 () re-plik:Fru talman! Vi - regering, riksdag och stat - bi-drar, menar jag, genom att ha skapat ett internationelltsett mycket generöst studiestödssystem.Där ger vi människor möjligheter att hela tidenförkovra sig, utveckla sig och komplettera sina ut-bildningar.När det gäller lönefrågan vet vi att det för deflesta även ekonomiskt är lönsamt att utbilda sig. Föralla är det inte den huvudsakliga drivkraften, utan detär att få mer spännande och intressanta arbetsuppgif-ter. Det har också ett egenvärde att utveckla sig ochsina kunskaper. Det tror jag gäller speciellt för mångaungdomar. Jag tror inte att de är riktigt fullt så mate-rialistiska som Per tycks tro.Anf. 5 ():Fru talman! Högskolan är en mycket omfattandeoch komplex verksamhet. Den statliga högskolanomfattar 13 universitet och 23 högskolor. Det finnsungefär 350 000 studenter och 50 000 anställda. Denekonomiska omslutningen är över 40 miljarder kro-nor, en icke oväsentlig del av statens budget. Detfinns en rad invändningar att anföra mot regeringensutbildningspolitik, men i detta anförande avser jag attbegränsa mig till tre frågor. Det är balansen mellanolika kunskapsområden, decentralisering av högsko-lans verksamhet och frågan om att säkra kvaliteten påhögre utbildning och forskning.Först yrkar jag bifall till samtliga reservationersom vårt parti står bakom i de båda betänkandena,och för tids vinnande yrkar jag bifall till reservation 4under punkt 19 i UbU1 och reservation 2 under punkt2 i UbU5.Fru talman! Den högre utbildningen och forsk-ningen har stora förväntningar på sig att påverkaekonomisk tillväxt och sysselsättning. Det finns dockegentligen inget entydigt vetenskapligt underlag somverifierar högskolans möjligheter till detta, vilketvore önskvärt. Däremot kan man verifiera genomhistoriska analyser att en medvetenhet om de djuparemänskliga frågorna, dvs. humaniora i vid bemärkelse,höjer en kultur och människors välstånd och därmedockså bidrar till samhällets utveckling. Det är därförhögst väsentligt att inte sätta teknisk-naturvetenskaplig verksamhet mot humanistisk-samhällsvetenskaplig. I stället bör dessa områden fåbalanseras och samverka med varandra.Högskolan ska självklart bistå samhället med tek-nisk kunskap, men tekniken ska vara människan tilltjänst. Därför behövs det en kunskapsbas som blir ettslags resonansbotten för de värderingar och det för-hållningssätt som vi möter den tekniska utvecklingenmed.Kristdemokraterna tycker att det är bra att rege-ringen höjer anslagen per capita till humaniora. Menvi ska komma ihåg att det i realiteten inte tillförsnågra medel till detta område. Det läggs tillbaka un-gefär hälften av det som tidigare beskurits området,inte ens hälften. Urholkningen liggerpå enligt flera oberoende källor, och de 7 %som nu tillförs är drygt en tredjedel.Fru talman! I själva verket har regeringen därmederkänt sitt misstag, nämligen att svenska ungdomarinte enbart vill ha teknik, de vill också ha humaniora.Regeringen tvingades medge att lärosätena skulle fåomfördela platser. Flera hade tomma platser till na-turvetenskaplig-teknisk utbildning och köertill humanistiska utbildningsvägar. Äntligen insåg vårutbildningsminister att ungdomars livsval inte styrsav lediga platser. Vi kristdemokrater tilltror ungdo-mar att vara med och skapa sitt samhälle. Vi villdärför att sökbilden till olika lärosäten och derasutbildningsutbud ska få avgöra vilka utbildningsplat-ser som ska finnas redan från början. Man ska intebehöva gå omvägen genom omfördelning, som nusker. Detta handlar djupast om respekten för männi-skors rätt att bestämma över sina egna liv.Kristdemokraterna hoppas att denna läxa skulleöppna regeringens ögon för att centralstyrning aldrigkan ge högskolans verksamhet den kraft som vårtsamhälle behöver. Egentligen genomfördes genom1993 års beslut om ett system för en mål- och resul-tatstyrning som innebär att statsmakterna ska svaraför övergripande utbildningspolitiska överväganden.Det enskilda lärosätet ska inom givna ramar svara förverksamheten.Detta system försöker på olika sätt urholkagenom alltfler pekpinnar och öronmärkningar. Ettexempel som tveklöst bör nämnas och som rör mitthemuniversitet, , är organisa-tionen av lärarutbildningen, som tvingar ett lärosätetill allt högre administrationskostnader. Regeringensforskarskolor som styr forskarutbildningen är ettannat. Orimliga krav på redovisningar och återrap-porteringar är det tredje - nu senast förslaget omrekryteringsrapporter. Denna klåfingrighet kommerinte att fungera. Det vet vi redan från början, och omnågra år blir det backning igen. I stället bör gåmotsatt väg. Öppna upp mer för enskilda lärosäten.Myndighetsförklara våra myndigheter att sköta sinaverksamheter. Det skulle alla parter vinna på.Fru talman! Landet består av runt 9 miljoner in-vånare med totalt 36 lärosäten som är statliga och tresom inte är det. Att erbjuda hög kvalitet på så kvalifi-cerade områden som högre utbildning och forskningkräver resurser. Varje forskningsinstitution behöverdessutom ha en s.k. kritisk massa för att visa godaresultat. Långsiktigt kommer inte statens anslag atträcka om vi ska hålla en god internationell standardpå den högre utbildningen och ligga i kunskapsfron-ten inom forskningen.Därför har föreslagit att läro-sätena ska få ta betalt för utbildning till studenterutanför EU-området, ett förslag som den statligautredningen har anvisat. Liksomandra nationer som , , Australienm.fl. anser vi att detta skulle bidra till att höja kvali-teten. Genom att följa förslaget om att sälja utbild-ning till studenter från icke EU-anslutna länder kanlärosätena få in resurser för att stärka kvaliteten menockså få inflöde från andra kulturer i ökad utsträck-ning och ge möjligheter för svenska studenter attdelta i internationella nätverk på ett helt annat sätt.Allt detta höjer kvaliteten på våra lärosäten.Östros säger nej till att ta betalt och tycks inte för-stå han därmed förhindrar en kvalitetshöjning i alladessa delar. De gamla ideologiska doktrinerna fårsom tur är stryka på foten när det gäller holdingbolag.Då blir det tillåtet att sälja så snart ett företag stårbakom, men för de utsatta ungdomar i andra ländersom inte har något företag att få sin utbildning genomoch att ansluta sig till kommer inte i fråga att få denchansen.Med anledning av denna fråga är det att krä-va intellektuell hederlighet av , somfelaktigt placerat mig och i ettfack där vi skulle vilja ta betalt av svenska studenter.Man ska inte göra det lätt för sig genom att beskyllaandra för att tycka det de inte tycker. Om ThomasÖstros vill diskutera avgiftsfrågan generellt så harhan avgiftsförespråkare i det egna partiet att debatteramed. Han ska dock icke tilldela mig och Kristdemo-kraterna åsikter som vi inte framfört.Samtidigt måste jag få tacka vår minister för att han har förberett vägen för mig att fåinlägg i ett stort antal tidningar som jag annars säker-ligen inte skulle ha fått. Läsarna har förstått minståndpunkt, som för övrigt delas av , men många har undrat varförÖstros satsar så mycket energi på denna fråga.Kristdemokraterna värnar om kvaliteten i hög-skolan; universiteten ska vara universitet i dess djupa-re mening. Vi kan inte acceptera en utbyggnad avhögskolan på bekostnad av kvaliteten. Vi vill att alla iprincip ska ha tillträde till högskolan som har möjlig-het att tillgodogöra sig utbildningen. Därför säger vija till regeringens förslag om collegeutbildning. Dockfår varken den eller basåret eller någon annan sats-ning innebära en gymnasifiering av universiteten. Fördem som har svårt att tillgodogöra sig den akademis-ka högskolan ska en yrkeshögskola erbjudas.Då vill jag direkt rikta en information till Väns-terpartiets , som menade attvi sänker kraven på högskolan. Nej, men vi talar omatt vi ska kunna ha en högskola också inom de icke-teoretiska områdena, nämligen inom yrkena. Jag harstor och full respekt för att den kvalifikationsnivåsom kan finnas på den praktiska yrkeskunskapenmycket väl ska kunna motsvara en högskola. Det ärbara det att det är en annan typ av högskola, och denhar ingenting med den akademiska högskolan attgöra. Detta är ett alternativ som vi vill erbjuda alla deungdomar som inte faller inom de som Väns-terpartiet, Socialdemokraterna och vill hain i högskolan. För de ungdomarna presenterar ju intemajoritetspartiet någon som helst lösning. Men dethar ingenting att göra med att sänka kvaliteten påhögskolan.Yrkeshögskolan ska vara grundad på i första handbeprövad erfarenhet, och den ska ta vara på männi-skors förmåga att utveckla den praktiska kunskapen.Vi vill att varje människa ska ha en chans att förkovrasig utifrån sina olika begåvningar och intressen.Att säkra kvaliteten på högskolan innebär att kon-kreta åtgärder måste vidtas . Det gäller lärarför-sörjningen, som är krisartad, det gäller studenternasvillkor och det gäller grundanslag till fakulteterna.Östros har över huvud taget inte presenterat någonlösning på lärarkrisen. Enligt SULF:s senaste rap-porter är det av lärarna som pensioneras framtill , som studentantalet ökar ochnäringslivet har brist på doktorerad arbetskraft - enandragradsekvation som kräver tillförlitliga antagan-den.Studenternas villkor presenteras i propositionenLikabehandling av studenter i högskolan, men därbehandlas inte alla studenter lika. Jag har fortfarandeinte fått något godtagbart svar på frågan varför ba-sårsstudenter, collegestudenter och studenter vidfristående lärosäten som Handels och inteska ha samma skydd som övriga studenter.När det gäller grundanslaget till fakulteterna är deså utarmade att de inte ens räcker till egenanslaget förett EU-projekt, ännu mindre till någon egen forsk-ning. Detta är skrämmande tecken på centralstyrning.Jag ställer mig helt bakom det som Per uttaladeom denna kris med att grundanslagen inte finns påfakulteterna.Här vill ha ökade medel till fa-kulteterna och se till att också vi får ökade möjlighe-ter att ta vår del av de EU-anslag som finns till forsk-ning.Fru talman! Jag har här tagit upp tre områden sominnehåller en rad väsentliga problem som måste lösasomgående om ska vara med på den globalamarknaden som framgångsrik kunskapsnation ochvara en god resurs för ökad tillväxt och välfärd i sam-hället. För det första är det behovet av balans mellannaturvetenskap och teknik å ena sidan och humanioraoch samhällsvetenskap å andra sidan. För det andra ärdet behovet av att myndigförklara varje högskole-myndighet enligt beslut. För det tredje är detatt i förekommande fall prioritera god kvalitet fram-för stor kvantitet.När det gäller samtliga dessa frågor finns det godalösningar. En del presenteras av oss i oppositionen,och de flesta finns i huvudet på våra rektorer ochledare på högskolorna. Men de tas inte till vara.Det är allvarligt när man som utbildningspolitikerfrågar en universitetsrektor varför han eller hon inteagerar till förmån för det som styrelsen och de självaupplever ska vara bäst för verksamheten och får tillsvar att "man biter inte den hand som föder".Sverige behöver en utbildningsminister som, istället för att enbart säga nej till goda lösningar på deproblem som dagens högskola har, tar vara på delösningar som finns och som myndighetschefernasjälva presenterar. Våra högskolor är fulla av kloktfolk som har förstånd nog att styra sin verksamhetoch se högskolans roll i tiden.Anf. 6 () re-plik:Fru talman! vill skapa en yr-keshögskola. Till den ska man kunnasöka sig utan att ha grundläggande högskolebehörig-het. Är inte det att devalvera högskolebegreppet ochatt sänka kvaliteten?Jag skulle vilja fråga : Vilkentyp av utbildningar har tänkt sigatt den här ska kunna ge?Yvonne har sagt så här i en tidningsar-tikel: Den här ska vara till för degymnasieelever som inte orkar fullfölja sin gymna-sieutbildning. Med det individualiserar problemen och ser det enbart som ett problemhos den enskilda individen, i stället för att fråga sigvad vi kan göra för att förbättra gymnasieskolan så attflera ungdomar känner sig stimulerade, lämnar gym-nasieskolan med goda betyg och också är motiveradeför fortsatta studier.Jag tycker att har ett väldigtomodernt sätt att se på praktik och teori. Sanningen ärju att teorin alltid är förankrad i en praktisk verklig-het.Anf. 7 () re-plik:Fru talman! Jag är bekymrad över att Vänsterpar-tiet, som i många sammanhang vill visa en bild av sigsjälv som arbetarparti, så till den grad negligerar denkunskap som i huvudsak består av praktisk kunskapmen också är knuten till teorin.Vad vi vill ha, om jag ska försöka vara konkret, ären praktisk kunskap som uppvärderas redan i grund-skolan, en gymnasieskola som har yrkesförberedandelinjer som gärna avslutas med ett gesällprov i ettämne, där en högskolebehörighet finns till en yrkes-högskola som dock inte ser lika ut som den som lederdirekt till ett universitet av mer akademisk typ.Det här handlar om att i djupare mening ha re-spekt för att människor har olika begåvning och lägg-ning. Därför ska vi kunna ha en väg för dem som harmer fallenhet för den praktiska kunskapen. Vi vet attväldigt många lär sig det teoretiska efter att hajobbat mycket mer praktiskt än vad man har möjlig-het att göra på gymnasiet . Men vi har svårt attutveckla den praktiska yrkeskunskapen automatisktför att man har mycket teori.Vi vill ge erbjudandet till var och en att få nå denkvalificerade nivå på en kunskap, oavsett om den ärpraktisk eller teoretisk. Då kanske den allmännagrundläggande högskolebehörighet som finns tilluniversitetet inte är den mest lämpliga till en yrkes-högskola.Anf. 8 () re-plik:Fru talman! Vad vill är att fåfram en praktiker. Jag vill påminna om att på universitet och högskolor finns mäng-der av olika yrkesutbildningar i dag.Idealet är naturligtvis den reflekterande prakti-kern, som kan hämta inspiration och kunskap bådefrån teorin och praktiken. Det är något vi borde för-söka nå, i stället för att trivialisera kunskapen, somYvonne vill göra.Jag tycker att det är tråkigt att höra prata om arbetarungdomar på ett som jagtycker mycket fördomsfullt sätt. Arbetarungdomar ärkapabla, precis som alla andra ungdomar. Men det ärett svek att inte fordra någonting av dem och att inteuppmuntra dem till att skaffa sig sådana kunskaper attde kan konkurrera i arbetslivet och göra sin röst hördsom medborgare i en demokrati. Det är kanske detviktigaste. Vi vill inte ha stora grupper av människorsom tystnar i det politiska samtalet.Anf. 9 () re-plik:Fru talman! Det är en alldeles absurd debatt. Dethar med grundläggande värderingar att göra. Det jagär skrämd över är att visar en sådanattityd till dem som i ett visst skede av sitt liv inte ärberedda att gå vidare till högskolan.Fortfarande tycker jag att det är märkligt attVänsterpartiet inte erbjuder någon väg för de 20 %som inte har fullständiga avgångsbetyg efter gymna-siet och kanske inte orkar med studier . Vartska de ta vägen? Så lätt är det inte att få arbete direktefter gymnasiet för ungdomar i dag.Vi vill ge dem möjlighet till en kvalificerad yr-kesutbildning efter de yrkesförberedande linjerna. Dettycker jag inte är märkligt. Tvärtom värderar kristde-mokraterna det faktum att det finns människor medolika kunskaper i vårt samhälle mycket högt. Vi troratt det behövs människor som har olika yrken ocholika möjligheter att ta sig fram. Alla behöver intevara akademiker.Anf. 10 ():Fru talman! Jag tänkte under mina minuter förstdiskutera resursfördelningen och sedan kommenteradelar av propositionen Den öppna högskolan.Centerpartiet vill skapa ett decentraliserat kun-skapssamhälle. Det innebär att utbildningen ska nåhela folket. Den ska nå ut i hela landet. Utbildningska kunna ske under hela livet.Genom att satsa på högskolor i hela landet och pådistansutbildningen kan den sociala och geografiskasnedrekryteringen motverkas kraftigt. Utbildningenmåste också formas efter studenternas önskemål ochinte efter hur systemen var uppbyggda tidigare.Den kvantitativa utbyggnad man gjort av hög-skolorna och universiteten har varit väldigt bra. Cen-terpartiet var också drivande i den reformen. Menman måste följa upp och undersöka vad som krävsnu.Det som krävs är att vi ökar resurserna till landetshögskolor och universitet och att vi ser till att kvali-teten blir bättre, till gagn för blivande och nuvarandestudenter.Tyvärr har trygghetssystemen inte förändrats itakt med att högskolan har byggts ut och nya grupperhar kommit in. Studenterna utesluts i princip urtrygghetssystemen eftersom de inte arbetar och t.ex.saknar sjukpenninggrundande inkomst. Otrygga eko-nomiska förutsättningar innebär negativa konsekven-ser för enskilda studenter, men det hindrar oss ocksåatt nå målet om en minskad snedrekrytering och enökad mångfald i högskolan.Kvaliteten på högskolan och universiteten är be-roende av att det finns tillräckliga resurser för utbild-ning och forskning. vill decentraliseraoch stärka den fria forskningen. Vi vill ha en starkgrundforskning. Vi vill ge större resurser direkt tillforskare och lärosäten, men de ska inte, som rege-ringen vill, vara villkorade. Dagens forskningsfinan-sieringssystem bör därför förändras, så att man säkrarden akademiska friheten och forskarnas möjligheter.De fasta forskningsresurserna är en förutsättningför att man genom att eftersträva hög kvalitet skakunna konkurrerar om de rörliga medlen. Under ettpar decennier har fördelningen mellan de två anslags-formerna stadigt förskjutits, till de fasta resursernasnackdel. Det är viktigt att trenden bryts och att defasta forskningsresurserna ökar. Givetvis gäller dettaför samtliga högskolor och de nya universiteten, sommåste ges möjlighet att bygga upp konkurrenskraftigaforskningsmiljöer inom något eller några områden.Att ge större, ej villkorade, resurser direkt tillforskare och lärosäten är ett av de viktigaste sätten attöka omfattningen av den forskarstyrda forskningen,och därmed öka den akademiska friheten.Vi i har satsat stort på högskolornaoch forskningen. Vi har lagt stora resurser på att stär-ka dessa områden och ge högskolorna runtom i landetmöjlighet att skapa bra kvalitet.Regeringen väljer att gå en annan väg. Man cent-raliserar i stället resurserna och besluten mer. Jo, universitetens och högskolornas frihetminskar. Det är väldigt konstigt med tanke på attutbildningsminister ett antal gångerhar sagt att man ska öka resurserna och att frihetenska öka för högskolorna och forskarna. Det finns enstark motsättning här. Frågan är: När kommer vänd-ningen? Det räcker inte med ord, utan det måste visasig också i siffrorna.Fru talman! I propositionen Den öppna högskolanpresenterade regeringen en rad förslag för att breddarekryteringen till den högre utbildningen, stärka hög-skolornas roll i ett livslångt lärande och förändradistansutbildningen.Jag tycker att det var väldigt bra att propositionenkom. Den var välkommen. Tyvärr har man inte nåttända fram. Man ger ingen överblickbar helhetsbild,och man förverkligar inte tanken om den öppna hög-skolan.Trots återkommande förslag och påtryckningarfrån har ingenting egentligen hänt. Vihar sagt att vi måste ha en helhetssyn när det gällerstudenternas sociala situation. En viktig utgångspunkthar varit vårt krav om en studiesocial utredning, somnu äntligen kommer till stånd.