prot · GO0975 · 2001-03-07 00:00:00 — Man kan medfog hävda att skyddet för de medborgerliga fri- ochrättigheterna får substans först när det finns en reellmöjlighet för domstolar och andra rättstillämpadeorgan att underkänna lagstiftning som kränker dessarättigheter. Denna skyldighet har svenska domstolaroch myndigheter , men endast i de fall där lag-stiftningen uppenbart kränker individers och företagsrätt. Att lagstiftning kränker medborgarnas rättigheterlite lagom får vi alltså tåla, som en ledare i ironiskt uttryckte det i förra veckan.Varken EG-rätten, som har företräde framförsvensk lag, eller , som gäller somsvensk rätt, kräver att brister i lagstiftningen ska varauppenbara. Såväl i somEG-domstolen i kan redan underkännasvenska lagar oberoende av uppenbarhetsrekvisitet,medan svenska domstolar bara kan göra det om lag-stiftningen bygger på EG-rätt. Det är med andra ordganska tydligt att uppenbarhetsrekvisitet är överspelatefter EU-inträde. Reservanterna gör ett de-sperat försök - det finns nämligen reservanter från soch v på denna punkt - att hävda att uppenbarhets-rekvisitet fortfarande kan fungera i så att säga in-hemska sammanhang, men detta övertygar inte. Detär inte längre möjligt att upprätthålla skillnaden mel-lan svensk och europeisk rätt på det sättet.Docent , en känd debattör i des-sa frågor, har i artiklar och även vid ett KU-seminarium menat att genombrottet kom närDemokratiutredningen föreslog attdomstolarnas rätt att underkänna lagar ska stärkas ochkravet på uppenbart fel tas bort. Det förtjänar attunderstrykas att den parlamentariskt sammansattautredningen var enig på denna punkt. Man kan sägaatt ställningstagande växtefram som en naturlig följd av resonemang om enjuridisk kvalitetssäkring, som man uttryckte det, somett led i en bättre fungerande demokrati. Detta leddetill krav på en större rättssäkerhet för individer ochkommuner i deras mellanhavanden med staten.Enligt en traditionell vänsteruppfattning i Sverigekan större domstolsmakt uppfattas som en demokra-tisk förlust. Fragment av denna åsikt kan vi finna ireservation 12 av s och v. Enligt min mening är dettaemellertid en missuppfattning. En bättre maktdelningär till att börja med inget nollsummespel, som bl.a.professor har framhållit. Framför alltär det ändå så att det är som stiftar lag. Detär inget konstigt i att vissa lagar, demokratiskt beslu-tade av , underordnas andra lagar i ennormhierarki. Grundlagarna har ju också stiftats de-mokratiskt. Portalparagrafen till regeringsformen slårsom bekant fast att makten utövas under lagarna.Domstolens uppgift blir att pröva om det som vi kankalla vardagslagstiftningen stämmer med grundlagen.Politikerna har förstås alltid möjligheten att ändra enlag som inte bestått provet eller att ändra grundlagen.I en förlängning kan övervägas om en författ-ningsdomstol kan bidra till något mer. Vi har för vårdel markerat en öppenhet i frågan om hur en författ-ningsdomstol ska konstitueras. En möjlighet kan varaatt låta domare ur och Regerings-rätten bilda en sådan domstol. Det är för övrigt intres-sant att se hur reservanterna försöker tona ned detnuvarande lagrådets roll, vilket ju kan förefalla para-doxalt. Normalt brukar man hävda att det minsannräcker med lagrådet som garant för att grundlagarnarespekteras. Reservanterna förefaller också dåligtmedvetna om hur det ser ut i vår omvärld. Jag citerarur reservanternas alternativtext: "Utskottet vill erinraom att författningsdomstolar främst förekommer iförbundsstater. Författningsdomstolens viktigasteuppgift i är att slita kompetenstvister mellandelstater och . "är det faktist så att inte bara har för-fattningsdomstolen i , som reservanternaverkar tro. Denna i och för sig viktiga domstol regle-rar bl.a. tvister mellan staten och de s.k. länderna,delstaterna. Men dessutom har alla delstater egnaförfattningsdomstolar. Inom EU för övrigt har ,, , och författ-ningsdomstolar, och , och Frankrikeliknande institutioner. I länder som befriatsfrån diktatur, t.ex. i östra , är författningen ochförfattningsdomstolen viktiga instrument för att beva-ra rättsstaten, men förvisso inte bara där. Vid KU:sbesök i kunde vi märka exempelvis vilkenstor betydelse författningsdomstolen där tillmättes.Jag tror att det vore önskvärt om vi kunde få enuppslutning från exempelvis socialdemokraterna i enfortsatt debatt om en eventuell författningsdomstoloch om hur den ska utformas. tycker jag att manlite väl enkelt väljer att bara ställa sig vid sidan av.Reservanterna skriver vidare om det önskvärda iatt författningsförändringar beslutas i stor enighet. Jadå, det finns anledning att instämma i den synpunk-ten, men det som vi nu har att ta ställning till är juinte det slutliga avgörandet utan frågan om en utred-ning.Också i en annan fråga reserverar sig s och v,nämligen den som gäller folkomröstningar. Majori-teten menar att folkstyrelsen kan vitaliseras genom attmedborgarna i folkomröstning deltar i och påverkarbesluten på ett tydligare sätt. Folkomröstningar kanalltså vara ett gott komplement till den representativademokratin. En parlamentarisk utredning bör därförfölja upp folkomröstningsutredning.Enmansutredaren, som lämnade sitt förslag 1997,menade bl.a. att det borde bli möjligt att anordnabeslutande folkomröstningar utöver vad som är möj-ligt . Beredningen av hans förslag haremellertid enligt uppgift från - somdet heter - avslutats, vilket innebär att ingentingkommer att hända vidare, om inte tar initi-ativet genom en hemställan till regeringen. Det ärockså detta som utskottets majoritet föreslår.Fru talman! Åtskilliga intressanta frågor behand-las i detta betänkande, men då de flesta har avhand-lats tidigare, och kanske inte bara en gång, har jagvalt att koncentrera mig framför allt på förslaget omatt utreda en bättre lagprövning. När det gäller antaletriksdagsmän, som vi från moderat sida vill reduceratill det rimligare antalet 249, vill jag dock än en gångframhålla det godtyckliga i att antalet ledamöter , , ska vara bestämt av hur många leda-möter som skulle avgå med pension när första ochandra kammaren slogs ihop.Slutligen några ord om en fråga där utskottet tillslut enades - efter viss och inte så liten diskussion omformuleringar - nämligen beträffande författnings-regleringen av adeln. Enligt utskottets mening "finnsdet skäl att pröva förutsättningarna för och konsek-venserna av en ändring av den nuvarande reglering-en". Det är en ganska öppen skrivning. Jag vill påpe-ka att med tanke på att den gällande regleringen utgårfrån överenskommelser som ingåtts mellan staten ochadeln bör en eventuell ändring ske efter samtal mellande inblandade parterna. Om detta kan man tala myck-et om man vill det, men det har att göra med både1809 års regeringsform och regeringsformen.Det faktum att riddarhusordningen och privilegie-brevet publiceras i offentligrättslig ordning i SFS haruppenbarligen upprört känsliga radikala sinnen, somhär tycker sig ha upptäckt ett övergrepp. Man kanmöjligen tycka att det finns åtskilligt annat att varaupprörd över här i världen, men sinne för proportio-ner är nu en gång för alla inte något som automatisktföljer av ett radikalt engagemang.Hur som helst har det varit intressant att ta del avfrågan i utskottet. Det har också varit intressant attläsa inlagorna från till utskottet. Det ärslående att de gamla privilegierna i storutsträckning bestod av sådant som inte är såexklusivt, som t.ex. förmånen att få befinna sig ut-omlands utan särskilt tillstånd. Som säkert många härerinrar sig var det i vissa länder en förmån som förinte så få år sedan endast betrodda medlemmar avkommunistpartiet hade.Tillåt mig att här anföra en lite långtgående histo-risk analogi. Den intressanta brevväxlingen medriddarhuset gör att man får en ny blick på saker somför inte alltför länge sedan var aktuella i vår omvärld.Lite tillspetsat kan man väl säga att kommunistparti-erna i många av våra grannländer för inte mycket merän utgjorde ett slags realsocialistisktadelskap. I historisk belysning blir åtskilligt i vårsamtid tydligt.Fru talman! Jag står naturligtvis bakom alla demoderata ställningstagandena men yrkar för tids vin-nande bifall endast till reservation 1.Anf. 55 ():Fru talman! Jag börjar med att yrka bifall till re-servation nr 10 om statschefens ställning och ominförande av republik. kommer atttala ytterligare om den reservationen. Jag yrkar ocksåbifall till reservation nr 12.Många ärenden i det här betänkandet är stora,principiellt viktiga och intressanta. När jag så här iefterhand ser på betänkandet blir jag en smula ånger-köpt över att inte aktivt ha verkat för en uppdelningav detta, så att olika frågor hade kunnat lyftas fram iskilda debatter. Man får antingen göra val eller argu-mentera mycket kortfattat och telegrammatiskt. Jagska försöka göra några val.Också en annan sak är jag kanske delvis ånger-köpt över, nämligen att vi skrev ihop oss om adeln.Alla partier utom ville egentligen av-skaffa den offentligrättsliga regleringen av adeln,men kunde sys in i enigheten genom attvi valde lite mera öppna skrivningar. Utskottsmajori-tetens syfte är emellertid att adelns kvarstående of-fentligrättsliga position ska avskaffas. Det bör klartframföras, inte minst mot bakgrund av det som sagtsav föregående talare.Författningsfrågor, som behandlas i detta betän-kande, gäller i djupaste mening demokratin och de-mokratisynen. Representativ demokrati, dvs. att fol-ket ska kunna välja och vraka representanter till enfolkförsamling, t.ex. , som styr riket ärrelativt ny. Ända in var direktdemokratiden enda form som man kunde tänka sig, och därföransågs också demokratiskt styrda stater vara en renutopi. Sedan växte sig tanken på en folkrepresentationallt starkare, men den kom egentligen ur två olikaliberala eller motsvarande filosofiska strömningar.Den ena strömningen, kanske framför allt repre-senterad av , hade den inställningen att fol-ket inte var förmöget att styra sig självt och att detdärför behövde representanter. Det var kanske envariant av vad den konservative statsmannen ochursprungsteoretikern hade för sig, nämligen attflertalets välde alltid skulle leda till ett förtryck avminoriteten, dvs. överklassen.Den andra strömningen såg det hela som en merapraktisk fråga. Folket kan styra, men ett stort land kaninte styras på stormöten eller genom ständiga folkom-röstningar om lagstiftningens alla konkreta detaljer.Därför måste det väljas representanter för folket - ettfolk som dock självt är fullt förmöget att ta ansvaroch ett folk som därför ska ha rätt att välja och ävenavsätta representanter. Denna syn som gick i meraradikal liberal riktning, till att börja med, fördes framav filosofen dessa båda riktningar stammar två positionersom gör sig gällande i dagens debatt. Den första harsina rötter i den mera konservativa synen. Demokra-tin måste förses med gränser och regler som begrän-sar området för majoritetens beslut. Över folketsvalda representanter bör ställas höga vad man kallaroberoende experter, som ska övervaka att majorite-tens företrädare håller sig inom vissa gränser. Manvill införa olika former av minoritetsveton, man villskapa författningsdomstolar eller liknande organ föratt omintetgöra majoritetens vilja, försåvitt den ansesstrida mot vissa regler.Denna typ av ståndpunkt brukar kallas för kon-stitutionalism. Ståndpunkten är inte kontroversiell närdet gäller demokratins eget område. Majoriteten skanaturligtvis inte få fatta sådana beslut som skullehindra minoritetens möjlighet att själv kunna bli ma-joritet. Majoriteten får inte upphäva demokratiska fri-och rättigheter. De ska gälla för alla. De får i principinskränkas bara för att skydda andras rättigheter, dvs.den enes yttrandefrihet blir illusorisk om den andreständigt får överrösta henne eller honom.Konstitutionalismen företräddes främst av höger-krafter för att begränsa demokratins och politikensmöjligheter i stort. Den är en mera konstitutionell-juridisk variant av de nyliberala angreppen på folk-styrets utrymme.Mot detta står folksuveränitetens princip, somhävdar att av folket avsättbara och valda represen-tanter ska ha makt över politiken i dess helhet. In-skränkningar i majoritetens makt ska i princip tillåtasav hänsyn till minoritetens oförytterliga rätt att kunnabli majoritet. Enligt denna uppfattning ska emellertidfolkmajoritetens åsikter direkt kunna omsättas i prak-tiken. Folket tillmäts kapaciteten att rösta bort denmajoritet som gör övertramp mot demokratin. Defolkvalda ska vara ansvariga inför folket. De ska intevara ansvariga inför förment oberoende experter ochdomare som förutsätts stå över folket. Det finns näm-ligen inte några socialt och politiskt oberoende perso-ner. Alla har en social identitet, finns i ett socialtsammanhang och har en tillhörighet. Experterna är,som regel, lierade med och själva en del av den över-klass som vill bevara den bestående ordningen.Höger och vänster har alltid grupperat sig kringdessa positioner. Även borgerligheten, ,, har haft en folksuveränitetsådra ochtradition, medan har dragit åt det andrahållet.Det finns också av olika historiska skäl betydandeinternationella skillnader. I har vi med långtradition från de olika ståndens representation osv.kommit till en tradition där folksuveränitetstänkandetutgör en grund för vårt författningstänkande. I andraländer är det tyvärr inte så, och där har man ocksåbaserat mycket av författningarna på Montesquieusmaktdelningsfilosofi.Detta går igen ganska tydligt i betänkandet. I mo-deraternas reservation nr 1, som de dess bättre ärensamma om, uttrycker de att det finns två syner pådemokratin och att de företräder en maktdelning, dvs.de vill ändra på tänkandet om folksuveräniteten. Detär samma tankegång som går igenom i det som harblivit utskottsmajoritetens skrivning om att införa enförfattningsdomstol. Det tragiska är att partier somman trodde skulle förstå folksuveräniteten - t.ex.Miljöpartiet, som av dessa demokratiska skäl har varitmotståndare till EU, EMU, systemet med en s.k.oberoende riksbank - inte har förstått de principiellakonsekvenserna av sin politik. Det är också tråkigt attCenterpartiet med sina folkrörelsetraditioner interiktigt lever upp till dem utan är angeläget om att gåin i den moderata fållan, liksom också Folkpartiet.Jag vill t.ex. hänvisa till ett studium av liberalenSvante Nycanders studier om domstolsmakten i USA- för att anföra någon närstående personsom har en mera klartänkt uppfattning.Fru talman! Det är oerhört glädjande att socialde-mokratin - vars majoritetsuppfattning i EU- ochEMU-frågan och när det gäller ställningjag inte delar utifrån argumenten om folksuveränitetosv. - här har kunnat skriva ihop sig med oss med en,i min mening, mycket klar och bra reservation, näm-ligen reservation 12 om lagprövningsfrågor.Det är klart att detta uppenbarhetsrekvisit i siginte är den lyckligaste av alla lösningar. Men så längevi har ett system där domstolarna ska ha en viss lag-prövningsmakt är detta nödvändigt. Lagprövnings-makten borde rätteligen vara ägd av och skötas avriksdagen. Om någon skulle finna att en lag skullestrida mot grundlagen, skulle detta prövas av folketsvalda representanter som är ansvariga inför folket ochinte av domstolar, som på det sättet skulle försvagafolkstyret och urgröpa demokratin. Vi har enats omden riktningen i reservationen.Detta innebär att vi yrkar avslag. Vi beklagar attdet har blivit en minoritet. Ser man teoretiskt på frå-gan och hur partierna har grupperat sig kringfrågan, borde det ha varit en majoritet som avvisartankegången på en författningsdomstol, på att exper-ter ska tukta folkstyret.Det viktiga är att vi får en bra lagstiftning genomen bra beredningsprocess. Vi har en noggrann och braberedningsprocess i . Det gör att vi får lagarsom är hållbara och där lagprövningen sällan behöveranvändas.Nils säger att det inte är möjligtatt upprätthålla skillnaden mellan svensk rätt och EU-rätt så att vi kan ha kvar uppenbarhetsrekvisitet. Detär väl ändå en väl defaitistisk hållning, trots att vi ärmed i EU. Förvisso har EU på EU-områdena en lag-stiftning som gäller över svensk lag, men fortfarandefinns det en viss anledning att ha kvar svensk riksdag.Fortfarande finns det nationell lagstiftning på områ-den som EU-arbetet åtminstone inte ännu omfattar.Det gör att det faktiskt är möjligt att upprätthållasvenska regler, annars skulle kunna packaihop eller förminskas - som vill i enannan motion, som jag är glad att inte yrkar bifall till.Fru talman! Med detta vill jag yrka bifall till denämnda reservationerna. Jag hälsar med tillfredsstäl-lelse att nu kräver en utredning som skagöra att adeln upphör att vara ett offentligrättsligtsubjekt.Anf. 56 () re-plik:Fru talman! Det är väl bäst att påpeka en gång till,att det faktum att vi från moderat sida inte brukaryrka bifall till samtliga reservationer inte är ett ut-tryck för att vi inte står bakom dem som vi har skrivit.Det är ett smidigt sätt - som borde spridas till andrapartier - att stå bakom alla sina reservationer menyrka "för tids vinnande" bifall till den första.Det i övrigt diskuterar om uppen-barhetsrekvisitet är ett mycket tunt försvar. Det äruppenbart att väldigt stora områden på grund av vårtmedlemskap i har kommit att undandras fråntillämpningen av detta rekvisit. Man kan fråga sig vardet då är för mening med att ha det kvar.Vad är det för speciell folksuveränitetspoäng i atten överprövning av lagar och beslut som kanske gåremot den enskilde eller en kommun ska ske i Luxem-burg eller i och inte i genom ettreglerat överprövningsinstitut - det kan vara en för-fattningsdomstol?Det är inte så att vi saknar lagprövning . Jagvet inte om tycker att vi ska ta bortockså den vi har för att få ännu starkare folksu-veränitet. Ska vi t.ex. ta bort Lagrådet? Behövs detnågon lagprövning över huvud taget? Det är en up-penbart orimlig hållning att denna inte kan vara tillnytta i en demokrati, liksom för övrigt också makt-delning.Det innebär inte att det inte är politikerna som be-stämmer lagarna. Det innebär inte heller att det ärnågon annan än politikerna som fastställer grundlag.En sådan domstol, exempelvis en lagprövande in-stans, ska se till om vardagsjuridiken stämmer meddet man mycket noggrant och enligt vissa procedur-regler har bestämt ska vara grundlag.Demokratin gäller naturligtvis ändå. Politikernahar alltid möjlighet att ompröva t.o.m. grundlagen.Anf. 57 () replik:Fru talman! Det är klart att jag som kritiker av detsvenska medlemskapet i EU inte vill att några lagarska överprövas av Luxemburgdomstolen. Men denfrågan får falla tillbaka på dem som verkande för attvi hamnade som medlemmar i . Det kommer viinte ifrån även om vi skulle införa mer makt och enökad politisering av svenska domstolar. avgöranden liksom EU-besluten gällerlikväl ovanför dessa som en ytterligare instans inomEU-området, eftersom EU-rätt går före nationell rätt.Det hjälper alltså inte i den härargumentationen.Fru talman! Vi ska ha en lagprövningsrätt. Denska vara mycket stark, men den ska utövas av framförallt . Lagrådets ställning i främst den förbe-redande lagstiftningsprocessen är viktig, och denanvänds. Lagrådet ger för det mesta mycket klokasynpunkter som förbättrar lagstiftningen. Vi får enkvalitet på lagstiftningen som i förhand ser till att delagar som antas i mycket få fall kommer att varatvivelaktiga från grundlagssynpunkt. Detta är heltavgörande.Anf. 58 () re-plik:Fru talman! Resonemanget om EU tror jag inte attjag behöver bemöta. Det är naturligtvis alltid svårt attsitta på flera stolar , som härvisade.Det är naturligtvis så med all lagprövning att denhar en god effekt på det viset att den påverkar debeslut som ska fattas. Man har anledning att tänkaefter före om den lag man tänker besluta om hållermåttet i förhållande till de övernormer, de lagar i ennormhierarki, som man har beslutat om.I den meningen är det bra med lagprövning. Frå-gan är bara varför just håller fast vidden lagprövning vi har och absolut inte kantänka sig att ha det som i många andra länder, somändå får anses vara goda demokratier, och införa enmycket bättre lagprövning.Eller är det så, , att alla de ländernaeller alla delstater i , som jag nämnde, somhar författningsdomstolar på något sätt är demokra-tiskt otillräckliga eller brister i folksuveränitet för attde respekterar att demokratiska vardagsbeslut skakunna kontrolleras och överprövas mot grundlagen?Det kan väl ändå inte vara meningen.Anf. 59 () replik:Fru talman! Det är inte vår uppgift att recenseraandra länder. Andra folk får anta sina författningarefter vad de anser vara bäst. Men i den svenska tradi-tionen utgår vi från ett folksuveränitetstänkande. Detär viktigt att slå fast detta.Fru talman! Den som sitter på flera stolar är i såfall . Han vill in i EU, men hanvill inte ha EU:s överprövning över svensk lag. Det ärväl i varje fall antingen att vara demagog eller att haen viss dikotomi i sin uppfattning.Visst bör man revidera den nuvarande svenskamodellen för lagprövningsrätt. Men är detockså ett värde i att vi har en enhällighet kringgrundlagsfrågor. Man måste se detta som en sortskompromissmakande med olika synpunkter där kan-ske ett visst inlag av maktdelning är ofrånkomlig. Detfinns ändå en viss andel av som propagerarför detta.Vi ska ha en grundlag som ligger någorlunda fastoch samlar en bred majoritet. Därför går det kanskeinte att det ena eller andra partiet utifrån en ren prin-cip dikterar eller tror sig kunna forma grundlagen.Det är ändå utomordentligt viktigt för debattens skullatt vi klargör dessa skillnader och om det är folksuve-räniteten som ska råda och som på folketsvägnar ska utöva makt eller om det är s.k. förmentoberoende experter som ska stå över folkets rösträttoch folkets representanter.Anf. 60 ():Fru talman! Demokratin bärs upp i huvudsak avtvå viktiga fundament - människovärdesprincipenoch insikten om människans ofullkomlighet. De yttreformella strukturerna som vi diskuterar och somi sig är viktiga för en god demokrati måste vara un-derordnade dessa principer och bör vara praktiskakonsekvenser av detta tänkande.Fru talman! Eftersom vi människor har vår ofull-komlighet att kämpa med bygger den goda demokra-tin på att maktfullkomlighet och maktmissbruk be-möts genom flera relativt oberoende maktcentrum.Genom sådana skapas balans, jämvikt och korrige-rande möjligheter. Vi har t.ex. konstitutionsutskottetskontroll av regeringen, vi har justitieombudsmännenskontroll av de offentliga myndigheterna och vi harrevisionskontroller av olika slag. Vi har också nyligenbeställt en s.k. oberoende revisionsmyndighet. Där-emot har vi en relativt tandlös lagprövningsrätt, inteminst genom det s.k. uppenbarhetsrekvisitet.Fru talman! Ett område som borde vara av intres-se för en vitaliserad demokrati är subsidiaritetsprinci-pen. Det är bara jag var med om att förain begreppet i den svenska politiska debatten. Deflesta av oss vet nu att det är en viktig princip inomEU och gemenskapsrätten. Den borde bli ännu tydli-gare och viktigare inom EU.Jag tror vi skulle ha glädje av den principen ävenpå det nationella planet. Att genomlysa den politiskakompetensen på de olika nivåerna utifrån den princi-pen vore väldigt nyttigt. Den är ett utomordentligtarbetsverktyg för att analysera gränserna mellan detcivila samhället och det offentligt reglerade samhäl-let. Kanske skulle en sådan genomlysning också kun-na leda fram till att vi fick tydligare gränsdragningarmellan kommuner, landsting eller regionfullmäktigeoch stat. Detta kommer en följande debatt att handla om.Fru talman! Demokratin behöver förstärkas påmånga områden. ser vi också klara hot motdemokratin. Militanta grupper dyker upp i olikasammanhang. Jag ska här fokusera några områdensom skulle kunna vitalisera och säkerställa samman-hangen i demokratin.Fru talman! träffades en upp-görelse mellan de största politiska partierna om vårtvalsystem. Detta var knappast någon gudomligt inspi-rerad uppgörelse utan en bister kompromiss baseradpå tydliga intressen - kanske främst mellan Social-demokraterna och . Enkammarriksdagenskulle införas med 350 ledamöter.