prot · GO0961 · 2001-02-06 00:00:00 — Svarenpå frågan om hur man når bättre resultat i skolan ochhur man hjälper fler elever att nå målen kan ju varamånga. Det handlar om hur man arbetar.Det som nämnts här om individuella studieplaner ärnaturligtvis mycket viktigt.Från sida brukar vi säga att det somhelhet är dags att lyfta fram skolans kunskapsmål.Skolan kan faktiskt inte lösa alla problem. Men sko-lans bästa kompetens är att ge eleverna kunskaper.Men för att kunna göra det är utvärderingen vik-tig. Vi kan inte hjälpa alla de elever vi vill hjälpa ochgöra rätt insatser om vi inte vet hur det står till i sko-lan. Betygen är en viktig del i arbetet med att utvärde-ra skolan.Det betygssystem som infördes för se-dan med en tydlig gräns för betyget Godkänd har denfördelen att det visar när skolan har misslyckats. Detger också en tydlig signal att en elev som inte når upptill gränsen för godkänd behöver mer stöd, mer hjälpoch mer tid.Tyvärr visar det sig att betyget inte sätts på lik-värdigt sätt över hela landet. Vi hade en läs- ochskrivundersökning i för något är sedansom visade att en mycket stor del av de elever somhade fått godkänt i inte alls i verklighe-ten levde upp till den nivån när man undersökte derasuppsatser första året i gymnasiet. natio-nella kvalitetsgranskning som har kommit visarockså att betygen sätts på olika grunder på olika håll ilandet. Vi har också sett statistik på att det är ganskastora skillnader mellan resultaten av de nationellaproven och de betyg som sätts.Slutsatsen man kommer till är att det är alltförmånga elever som helt enkelt får ett betyg som inte iverkligheten visar vilka kunskapsmål eleven har nått.Den som drabbas av det är eleven eftersom elevenblir bestulen på den rätt till stöd som han eller honhar.Att vi får ett likvärdigt och rättvist betygssystemär för mig en mycket viktig del i arbetet för allas rätttill likvärdiga kunskaper. Därför vore jag tacksam,trots att det är många frågor, om skolministern också inågon av sina repliker kunde svara på frågan:Vilka åtgärder avser skolministern att vidta den när-maste tiden för att vi ska få ett betygssystem som kananvändas som ett bra instrument för utvärdering i densvenska skolan?Anf. 35 Statsrådet ():Fru talman! Först vill jag be om ursäkt för att dethar översänts fel handlingar. Det ska givetvis intevara på det sättet. Det man som interpellant får skavara korrekt. Jag kommer att eftersträva att det intekommer att ske fler gånger. Ursäkten är framförd.Jag tänkte kommentera var och en av de punktersom lyfter fram.Individens rätt till kunskap - det är givetvis sko-lans främsta uppgift. Vi ska också se till att den gestill alla elever. Från det perspektivet ska vi också utgåfrån varje enskild elevs behov. Om skolan verkligenska lyckas med det tror jag att en förutsättning är attvi , från såväl statens som kommunernassida, ser till att det ges kompetensutveckling till allpersonal som arbetar i skolan. Eftersom vi vetatt elever har olika förmåga att ta emot kunskap ochvi behöver de olika metoderna måste utbildning avlärare ske , ständigt, i avsikt att hitta formerför kunskapsutveckling, men också för att få merkunskap om att elever är olika.Frågan om den individuella studieplanen har lyftsfram av . Jag kan förståotåligheten. Ser jag tillbaka till när vi började diskute-ra detta kan jag ändå säga att en sak som harvarit bra med att det har tagit tid är att vi har fått in enmycket samlad bild av hur skolan fungerar på en långrad olika områden, alltifrån gymnasieskolan, där manska ha de här planerna, till hur man för övrigt hante-rar elever och elevers medbestämmande.Jag kommer att återkomma. Jag vet inte om detblir i form av en förordning eller ett förslag till riks-dagen. Men detta har jag tydligt sagt och det kommerjag att stå för. Jag ser det som oerhört positivt att viverkligen går ytterligare ett steg i utvecklingen motatt utgå från den enskilda eleven. Då gäller det verk-ligen den enskilde. Som jag också underströk i mittsvar får det inte bli gruppbeskrivningar.Agneta grupp, som i sitt direktiv justhar fått uppdraget att titta närmare på hur detta haranvänts, har hittat positiva exempel. Jag tycker att detär väldigt viktig att jag får in resultatet från just dengruppen, som ska bli färdig . Arbetet har för-längts en månad på grund av sjukdom. Men samtidigtförhör vi oss givetvis nu om vad som pågår i dengruppen. Jag vill få veta när jag i så fall kan kommatillbaka med förslag om en förändring. Jag ser detsom mycket angeläget att göra den här markeringen.Åtgärdsprogrammen finns redan. Dem har riksda-gen fattat beslut om, och de är ju en del av detta. Menden individuella studieplaneringen är något annat.Jag tycker också att det är väldigt viktigt att be-akta helheten, den totala tiden i skolan, från det mankanske går in i en förskoleklass till dess man går utgymnasiet eller t.o.m. efter gymnasieskolan. Vissaelever behöver antagligen den här planeringen för attse när de kommer att nå de mål som andra har nåttnär de gått ut gymnasieskolan. Vi vet att de elevernakommer att finnas. De kanske kommer från någotannat land eller något annat uppstår under tiden.I den individuella studieplaneringen anser jag attmålbeskrivningen ska bli mycket tydlig när mansätter delmålen för eleverna. Man har givetvis ettslutmål, men man har också delmål så att man i dettasätt att arbeta kan känna att man verkligen lyckas. Idet perspektivet kommer stadieövergångarna in, somvi har kunnat se i rapporter från , men därockså utredning har haft till upp-gift att titta närmare på hur skolan hanterar detta . Här ber jag att få återkomma, men jag tror attdetta är ett område som vi måste bli bättre på.Anf. 36 ():Fru talman! Det skolministern säger var intres-sant. Jag tror i och för sig inte att individuella planerför eleverna är det enda som gör att skolan kommeratt höjas upp runt om i landet. Det vill jag klarlägga.Men det är ett redskap som gör att vi kan lyfta skolanoch framför allt lyfta eleverna var och en för sig, därjag som elev kan se att de här förutsättningarna ochgrunderna har jag, det här kan jag uppnå på någraveckor, en termin eller vad det nu kan vara. Tillsam-mans med läraren och föräldrarna utformar man enplan för hur eleven ska kunna uppnå de kunskapsmålsom är så oerhört viktiga.Men grunden till allting är egentligen vad en elevsrätt till kunskap betyder. Vad betyder den? Betyderden att vi ska ge dem rätt att gå i ?Betyder den att de ska få vara med i en allmän för-skola? Eller betyder den, skolministern, att varje elevverkligen ska ha rätt att få kunskap? Betyder dendetta blir ju följdfrågan: Är det inom de nio åren viska fullfölja detta eller kan jag som elev kräva att fågå i till dess jag har fått de här kun-skapsmålen uppfyllda?I har vi i våra motioner anfört att detär kunskapsmålen och inte antalet år som är det ab-solut viktigaste. Då förlorar egentligen den nioårigagrundskolan sin kraft. Det är kunskapen som är detviktigaste och däromkring som man ska forma bådeen lagstiftning och frågan om hur målen ska uppnås.Jag vill fråga ministern: är det viktigaste?Kan vi forma en skola där kunskapsmålen är detviktigaste och inte tiden?I det svar som jag fick på frågan om individuellastudieplaner och som jag har läst säger ministern attdet är bra att man kan sätta in sådana framför allt förde elever som har behov av extra stöd. Jag tycker attdet ska gälla alla, vilket är oerhört viktigt. Det skagälla man kommer till förskolan.Ett annat problem är alla de diskussioner somförs. Man har provverksamhet med att slopa timpla-nen, med lokala skolstyrelser och även med individu-ella studieplaner. Problemet är att många skolor redanhar kommit mycket längre: Men, det här har vi juredan hållit på med. Var finns direktiven?Jag tycker att det är oerhört viktigt att ministernoch sätter ned foten och säger: Det här skagälla . Det här är grundförutsättningarna för att allaelever runt om i landet ska nå kunskap. är detinte så, tyvärr. Det är oerhört stor skillnad mellanbåde hur skolorna arbetar och på vilket sätt man för-söker nå upp till detta. Jag tror mycket väl att skolor-na gör så gott man kan, men det finns också ett rop:Visa oss en ledning! Vad är det som ska gälla för osspå skolorna? Därför är det oerhört viktigt att vi visar:Den här vägen vill vi gå. Den här vägen ska vi gå föratt eleverna ska få rätt till kunskap.Anf. 37 ():Fru talman! Jag konstaterar att jag inte fick svarpå mina frågor. Men det kan jag kanske förstå, efter-som det är många som intresserar sig för skolfrågan.Jag vill ändå återkomma till det vi var inne på viddet förra mötet. De individuella studieplanerna ärskolministern intresserad av att föra in i någon me-ning. Då kommer man tillbaka till det jag ställdefrågan om, nämligen informationen till föräldrarna. Idet sammanhanget har skolministern varit ute i pres-sen och ondgjort sig över de skolor och kommunersom har tagit fasta på att det är viktigt att informeraföräldrarna om hur det går i skolan, hur man uppnårresultaten. Det är precis det som vi alla här är intres-serade av. Alltså blir min fråga: Vad är problemetegentligen med kommuner och skolor som siktar påatt ge en relevant information om elevernas utveck-ling och insatser i förhållande till de mål som är upp-satta? Det är svårt att förstå att detta är ett problem, såatt säga.Sedan vill jag också höra hur skolministern ser påSkolverkets roll som granskare av den svenska sko-lan. Är det inte dags , skolministern, att vi resone-rar kring ett paradigmskifte även i den här frågan, såatt vi kan kosta på oss att lägga ned ansvaret för sko-lan på en helt annan nivå, lära oss att ställa riktigakrav och följa upp skolan på ett annat sätt än vi gör ?Anf. 38 ():Fru talman! Jo, det är naturligtvis mycket viktigtatt tiden blir flexibel i skolan och att vi accepterar attolika elever behöver olika . Därför tyckerockså vi folkpartister att barnen generellt ska börja igrundskolan när de är och sedan gå vidare tillgymnasieskolan när de har uppnått målen, kanskeefter nio eller tio år.Men jag kan inte låta bli att återkomma till det jagsade om betygen. Det kanske verkar lite tjatigt, menbetygen är faktiskt viktiga. De är viktiga som infor-mation till eleven, de är viktiga som information tillföräldrarna och de är mycket viktiga som ett bevis påhur skolan har lyckats eller misslyckats i sitt arbete.Det är naturligtvis lite meningslöst att tala om allafina projekt om vi inte riktigt vet hur det står till iskolan och inte vet att statistiken och siffrorna visarrätt. Då vet man inte vad man talar om. fickvi nationella kvalitetsgranskning som såtydligt visar att betygen inte sätts på likvärdiga grun-der, och jag upprepar min fråga en gång till till skol-ministern: skolministern ta något initiativ föratt vi ska få en likvärdigare betygssättning, som sam-tidigt innebär att man kan jobba på alla möjliga olikasätt i skolan, men att vi vet vad vi talar om i utvärde-ringen av betyg?Anf. 39 Statsrådet ():Fru talman! ställde frågan om tideni förhållande till kunskapen. Om vi har en målstyrdskola med tydliga kunskapsmål är det givetvis densom ska följas. Det är därför som vi tog bort dendetaljerade timplan som hade funnits i tidigare läro-planer och i stället ville visa på den samlade tidensom finns till förfogande.Med hjälp av försöksverksamheten vill vi ytterli-gare poängtera och utveckla det som det egentligenfattades beslut om läroplan, och då kom-mer vi en bit på vägen. Vi ska ha en garanti för rät-tigheten för eleverna att ha en, i detta fall, nioåriggrundskola. Den ser jag som oerhört viktigt.Men i det andra perspektivet, om vi följer elevensegen utveckling från förskolan och genom grundsko-lan, kommer det givetvis att finnas elever som iblandnår målen tidigare än andra. Då är det återigen frågaom helhetsbedömningen. Har man nått kunskapsmå-len i de enskilda ämnena, har man kommit dit manvill med sin egen utveckling som människa, alltså iförmåga att vara tillsammans med andra - här ser jagen stor möjlighet att utveckla den individuella studie-planeringen - ska det gå att tidigare läsa det somfinns inom gymnasiet. Det ska vara en samverkanmellan och gymnasiet, likaväl som mel-lan gymnasiet och högskolorna. Där är vi inte i dag.Men vi måste ha den inriktningen. Det är oerhörtviktigt att betona de elever som inte når de målsom har satts upp, men ge en möjlighet förde elever som kanske ibland inte är så många mensom har kommit längre än andra.En punkt som tog upp, och somandra har berört, är de elever som inte har nått de målvi har satt upp. Jag har tittat på statistiken för de ele-ver som gick ut årskurs nio . I t.ex. ämnetsvenska var det, i runda tusental, 94 000 elever somfick ett betyg. Av de 94 000 var det 91 000 som vargodkända eller hade ett betyg som var högre än god-känt. Det är alltså 3 000 av totalt 94 000 elever sominte har nått godkändnivån.I perspektivet 94 000 är det jättemånga elever.3 000 elever är greppbart. Jag menar inte att jag ärtillfredsställd med att det finns 3 000 - förvisso inte.Men jag menar att den uppgift vi har framför oss, dvs.att se till att var och en av de 3 000 eleverna når demål vi har satt upp, är rimlig. Den ska skolan klaraav. Det rör sig inte om gigantiska tal. Det rör sig om3 000 för många, men dock så många att vi kan klaraav det.Jag ser satsningen på fler lärare i skolan som oer-hört viktig i mötet. Jag ser den satsning som regering-en gör, som efterlyste, på fler läraremed specialkunskap i t.ex. specialpedagogik. Jag seren satsning på att fler lärare, även i de högre åldrarna,har kunskap i dyslexi och kunskap i att möta elevermed invandrarbakgrund på ett bättre sätt. håller vipå med detta. Ingen hade varit gladare än jag om jag hade kunnat säga att eleverna har nått resul-taten. Jag kommer aldrig att gå in i den fällan - detkan vara lätt att gå in i den. Jag vet att det för vissakommer att kräva . Å andra sidan har vimycket goda exempel på när skolan har fokuseratarbetet, med stöd av de kommunala politikerna, ochman har häpnadsväckande fort sett till att eleverna harnått de mål som vi har satt upp.Det är viktigt att understryka att det inte är frågaom några gigantiska tal. Vi kan greppa de elever somi dag inte har nått målen.Anf. 40 ():Fru talman! Visst är det så. Vi måste hjälpa allaelever i skolan.Vi måste ge eleverna lust att lära, lust till livet,lust till nyfikenheten att fortsätta, ge varje elev ensjälvkänsla, att de kan någonting och har möjlighettill en framtid. Det är det absolut viktigaste för skolanatt ge. Det ska vara en självkänsla som gör att jagsom elev känner att jag är värd någonting, jag kannågonting och jag har framtiden framför mig.Det går att sätta upp tal fram och tillbaka. 94 000och 3 000 som inte har klarat detta. I det stora pers-pektivet är det jättebra. Det är väldigt bra att såmånga elever klarar sig. Men framför allt är det vik-tigt att ändra på hela systemet. Det kortsiktiga ärockså viktigt. Men vi måste se till frågan hur vi fram-över kan se till att alla elever, så långt som möjligt,får rätt till kunskaper och till känslan för det fortsattalivet. Det är intressant att diskutera hur vi ska utformaskolan långsiktigt med kunskapsmål osv.Det är viktigt att börja . Det ska inte vara så,som det har varit på flera ställen, att du igrundskolan får möjlighet att skriva ett prov för att seom du får godkänt. Detta ska följa eleven från förstadagen eleven sätter sin fot i skolan.Det var intressant att skolministern sade att det ärkunskapsmålen som ska gälla, inte tiden. Det kan bliintressant att diskutera framöver. Hur ska vi då formaskolan? Ska och kan den vara flexibel framöver? Hurkan vi då ge förutsättningar för eleverna?Anf. 41 Statsrådet ():Fru talman! Skoldebatten kommer att fortsätta.Det är viktigt att vi för den också i det perspektivetsom gör, nämligen att lyftaden framåt för att se möjligheterna. Jag tror på detbeslut som har fattat, t.ex. om allmän för-skola redan . Ju tidigare vi mötervåra barn desto bättre.Jag tror på de ekonomiska satsningar regeringenhar gjort. Det behövs mer personal. Det behövs merkompetens. handlar det om deenskildas attityder och tron på eleverna, som SofiaJonsson så väl beskriver. Har man den tron, har basenockså lagts. Med värderingar tillsammans med godakunskaper kommer vi att kunna föra våra elever vida-re.Sedan är det frågan om granskningen. Vi granskarvår skola mer än något annat land. Det vet vi ide undersökningar vi gör. Frågan är hur vi går vidaremed våra granskningar, så att vi inte bara hamnar i ensifferstatistik utan går bakom siffrorna. Det vill jagexemplifiera genom just det viktiga ämnet svenska.3 000 elever är på den nivån att vi kan se efter vemvar och en är och varför de inte nådde resultatet. Vardet så att de inte möttes av den kompetens de krävdesom elev redan i årskurs 1? Eller fungerade skolanfram till klass 6 och någonting hände då? Därför ärdet oerhört viktigt att kontakten mellan elev, förälderoch skola verkligen fungerar. Därför har Skolverketpå sin hemsida skrivit ut hur detta ska kunna utveck-las. Det är dialogen, samtalet, som är det viktiga. Detska ske när du börjar årskurs 1.Detta har också klart angivits i läroplanen, och det ären skyldighet för skolan att fullfölja den.Det är fråga om var eleven befinner sig, hur ele-ven ser på det, hur föräldern ser på det, hur skolan serpå det och vad nästa steg är. Nästa gång man mötsfinns detta med.Denna information ges vid utvecklingssamtalet,och den kan dokumenteras genom att skriva ned vadman har kommit fram till.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 2000/01:159 ompraktiska moment i grundskolanAnf. 42 Statsrådet ():Fru talman! har frågat vad jagavser att vidta för åtgärder för att öka inslagen avpraktiska och tekniska moment i grundskolan.Yvonne tar upp risken för en framtidabrist på människor med teknisk högskoleutbildning.Jag tror också att barn som får möjligheter att arbetapraktiskt med tekniska ting tidigt kan bli mer intresse-rade av att syssla med teknik senare i livet. Detta ärockså en bärande tanke i läroplanerna och kurspla-nerna. De innehåller mål som ställer krav både påpraktiska och teoretiska inslag i verksamheten. Redani förskolan ingår praktiska och tekniska sysselsätt-ningar naturligt i verksamheten.Teknik är ett eget ämne i med egenkursplan. På många skolor pågår aktiviteter för attsärskilt intressera flickor för teknik. Staten har ocksågett bidrag till sommarkurser i teknik för flickor.Under har också på rege-ringens uppdrag drivit det s.k. , sombl.a. syftat till ökad kompetens hos lärare i undervis-ning i naturvetenskap och teknik.I läro- och kursplaner föreskrivs inte ett visst ar-betssätt. Det råder emellertid ingen tvekan om att ettämnesintegrerat och varierat arbetssätt med bådeteoretiska och praktisk-tekniska inslag har starkt stödi pedagogisk forskning och praxis.Den försöksverksamhet med utbildning utantimplan i som kommer att pågå t.o.m. år2005 kommer att ge skolorna ännu bättre förutsätt-ningar att arrangera inlärningssituationer med varie-rande arbetsformer, eftersom försöksskolorna intekommer att vara bundna av den nationella timplanensindelning per ämne och ämnesgrupp. Timplane-delegationen har dessutom i sina direktiv ett särskiltansvar för att följa utvecklingen av de praktisk-estetiska ämnenas utveckling under försöksperioden.Eftersom det behövs fler människor med god ut-bildning inom de naturvetenskapliga och tekniskaområdena är det viktigt att skolans undervisning inomdessa områden upplevs intressant och stimulerande avskolan. Regeringen har vidtagit olikaåtgärder riktade mot både ungdomsskolan och hög-skolan för att få fler elever att studera naturveten-skapliga ämnen i gymnasieskolan och sedan vidare ihögskolan. Som en del av regeringens satsning harnationella resurscentrum inrättats i fysik, kemi, teknikoch i matematik.Alla resurscentrum har tillkommit på initiativ avregeringen i samråd med enskilda engagerade ämnes-företrädare vid universiteten. Det första nationellaresurscentrumet som inrättades gällde kemi. Någontid därefter startade det nationella resurscentrumet förfysik. Resurscentrum för teknik föranleddes framförallt av att ämnet teknik blev obligatoriskt och fickegen kursplan i . Resurscentrumen förkemi, fysik och teknik har alla utvärderats av och och befunnits vara mycketuppskattade och efterfrågade av landets grundskole-och gymnasielärare.Mot bakgrund av matematikämnets stora betydel-se föreslog regeringen i budgetpropositionen för 1999att skulle anvisas medel för attinrätta ett nationellt resurscentrum för matematik.Centrumens huvuduppgift är att öka barns ochungdomars intresse för naturvetenskap. Arbetet be-drivs på nationell basis med en strävan att nå denstora målgruppen av lärare och elever i grund- ochgymnasieskolan. Ett viktigt verktyg för ett nationelltresurs- och utvecklingscentrum är kompetensutveck-ling av lärare, bl.a. genom information om nya forsk-ningsresultat och fortbildningslitteratur, studiedagaroch konferenser.Uppdragets långsiktiga syfte är att öka rekryte-ringen till naturvetenskaplig utbildning på gymnasie-och högskolenivå. Centrumen har arbetat konkretmed detta mål genom att på nationell nivå medverkatill och stödja en förnyelse av undervisningen i natur-vetenskapliga ämnen både i och i gym-nasieskolan. Speciellt har problemet rörande flickor-nas intresse för dessa ämnen uppmärksammats.Anf. 43 ():Fru talman! Tack, skolministern, för svaret. Jagkan påstå att jag inte är helt nöjd.Det visar på en rad projekt som drivs och vad somfinns i kursplaner och annat. Men vad jag egentligen imin interpellation lyfter fram är de praktiska momentsom faktiskt finns. Jag skriver att forskningen visaratt barn som praktiskt får arbeta med teknik senare ilivet blir mer intresserade också av de teoretiska kun-skaperna. Vad avser ministern vidta för åtgärder föratt öka inslagen av praktiska och tekniska moment igrundskolan?Man kan säga att en rad projekt genomförs ochockså att Timplanedelegationen har fått direktiv och iuppgift att ta tag i detta. Men det är ett faktum att vihar drivit en rad projekt ända . Sedan kom teknikämnet som nytt ämne i börjanav 80-talet. Från början drevs många projekt ocksåmed naturvetenskap och slöjd i en kombination för attöka just antalet praktiska moment och förstärkakopplingen till naturvetenskap. BUNT-projekten vidLinköpings universitet var ett sådant försök. Vi vet attdet har gått vidare med en rad projekt. Projekten harvarit lovvärda i sig just där de har genomförts, mende har inte alltid fått ökad spridning i skolans inrearbete.Vad jag pekar på är att det kanske är så att sam-hällets brist på tekniker i själva verket är ett grund-skoleproblem. Det handlar helt enkel om vilka kun-skaper som värderas högst och vilka intressen somgrundläggs redan i barnaåren.De satsningar som gjorts är otillräckliga.Det är vi överens om när vi ser vilka konsekvensernahar blivit. På de tekniska högre utbildningarna kanman inte alltid fylla platserna med intresserade. Vadkan vi då göra för att öka tillförseln av tekniker tillutbildningarna och till näringslivet i stort?Jag menar att vi har många exempel. Det finnsspirande intresse t.ex. för att spela piano, för att läsa iskolan och för att spela fotboll, men man har förloratintresset på grund av att aktiviteterna har varit kom-binerade med tvång och krav som har inneburit att detenskilda barnet inte har fått utveckla sin kreativitetoch sin nyfikenhet, vilket är ett måste för att t.ex.teknisk kunskap ska utvecklas.Vad är det då jag vill åt i min interpellation? Jagskulle vilja lyfta fram värderingen av dessa ämnen it.ex. betyg och omdömen. Varför värderar vi inte depraktiska momenten högre? När ska ämnen som t.ex.slöjd och bild värdesättas och betraktas som viktigaämnen i skolan? Det vill jag veta, och jag återkommertill det. När lyfter vi fram förtrogenhetskunskapen,som kommer först i en utvecklings-och inlärningsprocess hos barnet och som kanske ärdet som sedan föder motivation för faktainhämtningoch förståelse?Anf. 44 ():Fru talman!