prot · GO0993 · 2001-04-06 00:00:00 — Frivilli-gorganisationerna och vi som individer har en oerhörtviktig roll. Den roll som antirasistorganisationernahar kan behöva stärkas och tydliggöras.Vi behöver använda en mer strategisk politik närdet gäller upphandling - t.ex. utskänkningstillstånd -för att kunna vässa arbetet med antidiskrimineringoch inte på något vis göra det lönsamt att uppträdadiskriminerande som företag utan precis tvärtom.Vi behöver en ännu mer uttalad politik till stöd förhomo-, bi- och transsexuellas rättigheter. Det är en avde diskussioner som kommer att leva vidare efterhandlingsplanen.Vi behöver som många har varit inne på, och inteminst nu senast, en större kunskap host.ex. rättsväsende och lärare om rasismen och homo-fobin.Vi behöver samfällt ge ett större mod och en stör-re kunskap åt dem som känner sig diskriminerade attfaktiskt våga, kunna och vilja anmäla när de kännersig utsatta och kränkta av någon.Tyvärr är det väldigt mycket som talar föratt alla som känner sig diskriminerade inte vågar, vill,orkar eller kan föra sin sak vidare. Jag tror att detfinns ett stort mörkertal i de diskrimineringssiffrorsom vi kan se.Därför behöver vi jobba ännu tydligare tillsam-mans med ombudsmannen mot etnisk diskrimineringför att se hur vi kan sprida en större kunskap menockså ett större mod hos dem som är utsatta.Jag måste få fråga om en sak. Honförde in något i diskussionen som också finns i en avreservationerna. Kd säger där att "man måste få of-fentligt diskutera olika livsstilar". Det nämns i sam-manhanget med homofobin.Jag måste få fråga: Menar atthomo- eller bisexualitet är en livsstil? Som jag ser detär en människas sexuella identitet en okränkbar del aven individs identitet, och man kan inte säga sig varaför en människas värde men mot hennes sexuellaläggning. Jag skulle vilja få ett förtydligande omhomo- och bisexualitet är en livsstil eller en del av enindivids identitet.Herr talman! Som en illustration till att den fråge-ställning vi nu diskuterar inte slutar med dagens de-batt, och inte heller började, vill jag bara nämna någraexempel på vad vi har kunnat läsa och ta till oss imedierna bara . Det är bara treexempel, otäcka i sig men följda av många fler.För det första känner sig var tredje svart i Stock-holm diskriminerad av taxi. Det är en oerhört högsiffra, och det är oerhört anmärkningsvärt.För det andra misshandlades en transvestit svårt iKarlskrona enbart bero-ende på hur han såg ut.För det tredje dömdes två lesbiska unga kvinnortill döden i för bara några veckor sedan.Både här hemma och internationellt måste vi haen bättre vaksamhet i kampen mot rasismen. Denförutsätter kamp för demokrati, som ständigt måstevara pågående, såväl innanför våra gränser som isolidaritet med människor i andra delar av världen.Anf. 30 () replik:Herr talman! Jag vill svara statsrådet förtydliga vad vi menar i vår motion när det gäl-ler just religionsfrihet och yttrandefrihet. Vi kan integlömma bort att vissa religioner kanske inte öppetoch klart står för alla värderingar som homosexuellahar. Däremot hetsar man inte upp sig för det. Man harall respekt för människor i deras olikheter.Vi menar därmed att man inte i yttrandefrihetensoch religionsfrihetens namn i fortsättningen kan för-bjuda vissa religioner att diskutera eller yttra sig påett sätt som är nära deras religion. Det är det vi menaroch ingenting annat.Anf. 31 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Jag vill då bara betona att det finnstvå förhållningssätt, två synsätt eller två ingångar tilldet som nu diskuterar. Det ena är dereligiösas rätt att diskutera och föra sina samtal omvärderingar. Det andra är ju, som jag tycker att det ärupp till kd att ständigt nämna - vilket jag kräver attkd gör - att en religiös trosuppfattning heller aldrigfår tas som ursäkt för att förtrycka eller uttala sigringaktande om en individs sexuella läggning.Jag tror att det är viktigt att klargöra båda de de-larna, så att vi alla sedan kan ägna oss åt att bekämpadet vi alla är upprörda över, dvs. förtryck av männi-skors etniska ursprung eller sexuella läggning.Anf. 32 () replik:Herr talman! Man ska naturligtvis inte förtryckanågon på grund av religion eller i religionens namn.Det menar vi inte heller.I andra sammanhang får vi det att låta vackert närvi säger att vi har religionsfrihet och yttrandefrihet iSverige. Men å andra sidan ska vi begränsa vissadelar. Jag vill att religionsfriheten ska finnas kvar,men å andra sidan ska vi skydda de minoriteter somhetsas. Jag står inte heller för en religion som hetsarmot vissa grupper. Den biten vill jag verkligen klar-göra.Jag har en annan fråga till statsrådet när det gällersjälva handlingsplanen. När vi pratar om alla de härfrågorna i skolan, arbetsplatsen osv. glömmer vi borten väldigt viktig bit för att bygga upp vårt samhälle,och det är familjen. Det är egentligen där det börjar,med de små stegen, vid köksbordet just när man skalära barnen att prata om allas lika värde. Jag saknarjust familjens betydelse i handlingsplanen. i fortsättningen lyfta upp den biten, attlägga fram konkreta förslag eller arbeta mot främ-lingsfientlighet och liknande?Anf. 33 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Det är viktigt att kunna konstateraatt vi har och ska fortsätta att ha religionsfrihet i Sve-rige - självklart. Men frihet för en grupp får aldrig tastill intäkt för att förtrycka eller uttala sig diskrimine-rande om vare sig en annan grupp eller individ. I dendebatten tror jag att många kyrkliga samfund haranledning till självkritik.Magda frågar om familjen och ansvarethemma vid köksbordet för att ta diskussionen omvärdegrunder och skydd för varje individs rätt att varaolika, eller rättare sagt kampen mot vardagsrasismen.Den är oerhört viktig, och den vill jag betona. Dethjälper inte att driva det här arbetet enbart i lagstift-ningen, utan varje individ, varje vuxen, måste se sittansvar, och självfallet också föräldrarnas ansvar försina barn.Jag vill rekommendera en bok som kommer snartom det hemska mordet i Klippan för sedan. Därför man en väldigt intressant diskussion om vadmånga unga uppfattar att de vuxna tycker om svarta.Var har de fått sina åsikter från? Jo, det är påfallandeofta hemma eller i kön till kiosken, där vuxna kanvräka ur sig både det ena och det andra. Barn lyssnar,och barn observerar. Barn växer upp och handlar såsmåningom som vuxna. Det är de sambanden vimåste vara mer klara över än vad vi är i dag.Anf. 34 () replik:Herr talman! Det är utmärkt att vi efter den härdiskussionen också kan gå vidare i samarbete för attstärka både lagstiftning och på många olika sätt opi-nionsbildning när det gäller de här angelägna ochviktiga frågorna.Jag vill ta chansen redan nu att utveckla lite av detresonemang som statsrådet för när det gällerstatens ansvar för åsiktsbildning. Statsrådet säger attstaten har ett ansvar för att arbeta när det gäller åsik-ter, och det är vi överens om. Frågan är bara på vilketsätt man mest effektivt och mest principiellt riktigt tardet ansvaret.Vi har den uppfattningen att skolan ska vara enplats där värdegrunden finns och sprids. Det är näm-ligen rimligt, eftersom det också är en allsidighet, ensaklighet, en plats där man lär sig kritiskt tänkandeoch ifrågasättande, en plats för diskussion och samtal.Vi tycker också - och det tror jag att vi är eniga om iden här kammaren - att det ska ges förutsättningar förolika organisationer, invandrarorganisationer ochantirasistiska organisationer, att bedriva sin verksam-het och sitt opinionsbildande arbete mot rasism ochfrämlingsfientlighet.När det gäller statens uppgift har jag tidigare ställtfrågan, och jag vill göra det igen för att kanske denhär gången få ett ännu tydligare svar: Anser statsrådetSahlin att det är statens uppgift att driva opinionsbil-dande kampanjer i åsiktsfrågor?Anf. 35 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Jag har ibland lite svårt att förstå denoerhörda uppmärksamhet som riktarmot just denna frågeställning. Jag tror ibland att detbara är en fråga om vad man menar att staten i så fallska göra när det handlar om opinionsbildning. Jagtror att vi är överens om att staten har ett ansvar attt.ex. i lagstiftningen uttrycka en värdeåsikt, som manvia t.ex. lagstiftning vill förmedla till alla medborga-re. Där är vi överens. Där ingår många av de frågor vinu diskuterar.Staten kan också ha ett ansvar via t.ex. regerings-ledamöter och riksdagsledamöter för att stå myckettydligt för en opinionsbildning i värdefrågor somdemokrati och kamp mot rasismen.Staten har också ett ansvar ibland för att driva detman då kallar koncentrerade informationsinsatsereller kampanjer. Det har vi sett exempel på, både braoch dåliga, . Det ska man diskutera be-tydligt mer om det är en effektiv väg.Sedan har staten också ett ansvar för att hjälpa tilli finansieringen av frivilligorganisationers åsiktsar-bete och opinionsbildning. Det är där jag tror att vikan och bör koncentrera mycket mer av diskussioner-na mellan regeringen och samarbetspartierna. Hurkan ett sådant arbete se ut? Hur kan vi bygga upp entydligare fristående forskning och mer friståendeinstitut som arbetar med den rena åsiktsbildningenmot rasismen? Där kan statens roll i första hand varaden finansiella, men verksamheten bör ligga på någonannan.Anf. 36 () replik:Herr talman! Ett av skälen till att vi ägnar dennafråga stor uppmärksamhet är ju att vi i många andrafrågor i den skrivelse som är framlagd är ganskaöverens. Vi har ett antal reservationer, men detta ären av de principiella frågor som vi ändå vill fortsättaatt diskutera.Skälet är också att vi - liksom statsrådet ,uppfattar jag det som - har sett dåliga exempel påstatlig opinionsbildning, där man på ett pekfingerak-tigt sätt har talat om för människor vad de ska tyckaoch tänka. Vi är främmande för den typen av opini-onsbildning från statens sida och kan bara informerastatsrådet om att vi gärna är samtalspartner när detgäller utformandet av denna typ av insatser. Vi ärmycket skeptiska till att man ska försöka lära männi-skor saker och ting. Vi tror i stället på att de självaska få chansen att lära sig.Här tror jag att vi egentligen är överens. Låt ossdå också visa det genom att inte driva denna typ avfrågor i enkla slagordsmässiga kampanjer av opini-onsbildande karaktär från statens sida.Anf. 37 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Jag tror att vi är överens, men KalleLarsson och jag har olika ingångar tilldenna frågeställning, som vi får diskutera vidare. Kanstaten säga vad människor ska tycka och tänka? Detberor på vad som avses med det. I accepterarvi inte att någon människa vare sig tycker eller sägernågot ringaktande och diskriminerande om en annanindivid beroende på sexuell läggning eller hudfärg,t.ex. Där har staten en tydlig uppgift när det gäller attpåverka hur människor tycker, tänker och agerar.Sedan räcker inte det. Det måste också finnas enmycket större grund för det frivilliga arbetet och varjeindivids ansvar. Men låt oss diskutera vidare hur vibäst organiserar både det civila och det offentligaSverige i kampen mot rasismen.Anf. 38 () replik:Herr talman! Först vill jag visa min uppskattningnär det gäller att statsrådet deltar i denna debatt. Detvisar att det är en stor tyngd bakom dessa frågor.Skillnaderna är ju, som flera också har påtalat här,inte så särskilt stora mellan de olika partierna, för detär frågor som vi alla anser är oerhört viktiga ochlyfter fram i olika sammanhang.Det är ändå ett område där det fortfarande finnsmycket kvar att göra. Jag vill bara lyfta fram en del idetta.I handlingsplanen står det något om att arbete ärnyckeln till framgångsrik integration. Ett arbete gerindividen möjlighet att lära sig det svenska språketoch hur det svenska samhället fungerar. Ett arbeteinnebär egen försörjning och självaktning.Vi har skrivit i vår motion om att man mycketsnabbare - redan vid mottagandet - borde låta deinvandrade få en möjlighet att erhålla arbetspraktikoch genom det kombinera arbete och inlärning av detsvenska språket. Hur jobbar man med de frågorna?Anf. 39 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Den frågeställningen diskuterade vi ikammaren när vi pratade omintegrationspolitiken och kampen för att få ned ar-betslösheten bland våra vänner med olika etniskabakgrunder. Dit hör också hur vi kan jobba annorlun-da med introduktionen av flyktingar, som mycketsnabbare måste komma ut i arbetslivet. Jag delar heltoch hållet åsikter, men den frågan finns intemed i handlingsplanen. Vi har valt att avgränsa detsom handlar om den direkta kampen mot rasismen,homofobin och diskrimineringen.Anf. 40 () replik:Herr talman! Det står just om rasism och främ-lingsfientlighet i rubriken. Det råder ingen tvekan omatt mycket av det bottnar i det sätt som vi behandlarmånga av de nya svenskarna på. De får ingen möjlig-het att komma ut i arbete, och det gör att svenskarnatycker att de enbart ligger det svenska samhället tilllast.Jag kan inte låta bli att ta upp frågan, även om Jo-han gjorde det tidigare, om de personer somlockas av svenska myndigheter. Det framstår som omde ska komma till ett verk för att diskutera ett arbete,och sedan omhändertas de på det sätt som skedde. Jagtycker att det är viktigt att vi i olika sammanhanglyfter fram den frågan, därför att den har upprörtoerhört många människor.Anf. 41 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Jag vill verkligen instämma i denavsky och bestörtning som flera har gett uttryck förnär det gäller hur denna enskilda individ hanteradespå . Så får det inte gå till. Jag utgårefter de uttalanden som ansvarigt statsråd och denställföreträdande chefen på gjorde från att detta icke upprepas. De asylsökandemåste kunna känna ett odelat förtroende för den myn-dighet i vars händer de lägger en så stor del av sinaliv. Då måste de kunna lita på den.Sedan vill jag återigen säga att vi i många sam-manhang återkommer till diskussionen om arbets-marknaden och en snabb ingång till en egen försörj-ning. Många av fördomarna finns här, och man an-vänder det som ett argument för att frågan måstefinnas med när vi diskuterar rasismen.Det må vara så, men jag tror att vi alla är medvet-na om att rasisterna alltid finner sina argument, oav-sett om de vi kallar invandrare har arbete eller inte.Antingen är problemet att invandrarna, som mansäger, bara lever på bidrag eller att invandrarna tarvåra jobb. Rasismen finner alltid problem, hur in-vandrarna än beter sig. Därför måste försvaret motrasismen se likadant ut oavsett hur den ekonomiskaverkligheten är i Sverige.Anf. 42 () replik:Herr talman! Statsrådet nämnde tidi-gare en angelägen bok om hur barn och ungdomarofta formas av vad vuxna tycker. Den ska jag försökafå tid att ta del av och läsa med intresse.Man kan också se på vad som formar vuxna. Detfinns några nyckelfaktorer. Det är stora saker somhela socialtjänstsystemet med socialbidrag, etc., ocharbetsmarknadspolitiken. En viktig del, som någonhar tagit upp tidigare i kammaren, är migrationspoli-tiken. vill jag inte så mycket diskutera det materi-ella innehållet, för det får vi tillfälle att göra sedan.Jag vill inte ta upp hur enskilda myndighetspersonerär direkt klantiga och olämpliga, men jag vill ändå taupp själva systemet och processen.Asylprocessen är ju faktiskt i avsaknad avviktiga fundament som vi annars erkänner ska finnasmed för att en process ska vara rättssäker. Det är enganska intressant signal. En människa som kommertill vårt land och knackar på dörren och säger att hanbehöver vår hjälp och vårt skydd på grund av att hanär förföljd sätter vi i ett system som saknar detta. Menvem som helst här inne som skulle kommas på meden chokladkaka i fickan får ju en enorm rättstryggheti systemet. Då är det noga med att pröva. Man skakomma till tals och det ska vara tvåpartsprocess ochomedelbarhet, etc. En utlänning behandlar vi inte pådet sättet.För mig känns det som att det är en viktig signalsom formar vuxnas åsikter om svenskar och utlän-ningar.Anf. 43 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Med all respekt för vill jag säga att jag inte tycker att denfrågeställningen hör hemma i dagens debatt. Denåterkommer i många sammanhang, och även rege-ringen jobbar som bekant med denna frågeställning.Men oavsett hur vårt rättsliga system för asyl-prövningen ser ut får man inte göra för starka kopp-lingar, menar jag, mellan migrationspolitiken ochkampen mot rasismen. Jag vill varna för det, för jagvet att många av mycket goda skäl tycker att dessafrågor hör ihop. Men det är precis det som rasisternaalltid har menat, dvs. att kampen mot rasismen skavara beroende av om det är många eller få flyktingarsom söker sig till vårt land. Det är farligt, tycker jag,att koppla ihop de frågeställningarna.Det säger jag, men jag hoppas att alla förstår ochvet att jag verkligen står upp för en generös flykting-politik. Vi har haft det. Vi ska fortsätta att ha det.Att samhällets sätt att värdera individer syns imigrationspolitiken är sant. Men gör man en för starkkoppling mellan dessa två frågor kan det slå tillbakapå ett sätt som jag tycker vore olyckligt.Anf. 44 () replik:Herr talman! Det finns självklart poänger i det.Men statsrådet framhäver ju själv att det handlar omhela politiken och hela lagstiftningsmassan. Det äreffekten som är intressant, inte varje enskild lag. Detspelar mindre roll om vi har världens bästa diskrimi-neringslagstiftning om effekten är ett samhälle som ärväldigt segregerat och uppdelat.Jag vill ändå komma tillbaka till att jag underströkatt det här inte var en materiell fråga, även om jag lättskulle kunna få in det med tanke på statsrådets hän-visning till de två kvinnor som avvisades, som varhomosexuella, och att vi då har en materiell lagstift-ning som de facto avvisar homosexuella. Men jagväcker inte den frågan även om statsrådet nämndeden.För mig handlar det om att vuxna lär barn - köks-bordsdiskussionen. Staten, samhället, ska på någotsätt ändå försöka signalera lite värderingar till ossvuxna. Om vi då ser hur människor som kommer tillvår dörr endast för att de är utlänningar förnekas detsom varenda människa annars får tillgång till tyckerjag att det är ett stort problem. Det är ändå en nyckel-faktor. Det känns som att man måste lyfta upp nå-gonting till debatt och inte bara hålla om varandraoch vara sams , vilket i och för sig är lätt.Anf. 45 Statsrådet ():Herr talman! Jag ska vara mycket kortfattad. Jagtycker att nu till skillnad från i detförsta inlägg drar i väg för mycket åt att bara vararetoriker. Han uttrycker det som att dessa människorförnekas en rättslig prövning. Det tycker inte jag ärsant. Det är inte så att de förnekas en ordentlig pröv-ning. Man kan diskutera om man kan göra den pröv-ningen bättre, tydligare och rimligare, men det lederinte diskussionen rätt att ge bilden av att vi har etthelt rättsotryggt förfarande när det gäller flyktingarsoch asylsökandes prövningar i Sverige.Anf. 46 ():Fru talman! I dagens betänkande behandlas hand-lingsplanen mot rasism, främlingsfientlighet, homo-fobi och diskriminering. Där finns det ett avsnitt somberör bisexuella, transsexuella och transvestiter. Detär det perspektivet som jag framför allt kommer attberöra i mitt anförande.Först och främst, fru talman, vill jag återigen ut-trycka min positiva inställning till den här handlings-planen. Att handlingsplanen över huvud taget harkommit till stånd är en oerhört viktig positionering,och det är en oerhört viktig ståndpunkt att faktisktfrån regering och riksdag lyfta fram de här diskrimi-neringsfrågorna.I betänkandet finns det en reservation från Väns-terpartiet som just lyfter upp frågan om att inte enbartsexuell läggning ska finnas med i handlingsplanenutan även frågor som berör könsidentitet. Det är in-tressant att se på vilket sätt utskottet har hanterat denhär frågan. På s. 19 i betänkandet står följande attläsa: "Bisexualitet är en sexuell läggning och bisexu-ella omfattas sålunda av handlingsplanen." Det ärsjälvklart rätt och riktigt, men man kan se till dendelen i handlingsplanen där hetsfrågan behandlas.Den handlar om hets mot homosexuella.Det vore önskvärt att hetslagstiftningen även gickin på frågan om sexuell läggning. Det gör inte hets-lagstiftningen i de förslag som har lyfts upp. Det ärdet som vi efterlyser. Vidare står det också: "I dettasammanhang vill utskottet skilja på transsexualitetoch transvestism." Då vill jag fråga socialförsäk-ringsutskottet: Vad är transsexualitet?Transsexualitet är alltså inte en sexuell läggning.Det har inte heller påstått, utan trans-sexualitet är faktiskt ett helt fel uttryckt begrepp. Transsexualismen och trans-vestismen är i sig två helt olika saker, och inom deolika grupperna bland transsexuella och transvestiterfinns enorma skillnader från person till person, frånden enskilda personens könsidentitet till den enskildapersonens könsidentitetsfråga.Det står:"Transsexualitet har inget med personens sexuellaläggning att göra, utan berör könsidentiteten. Entranssexuell person har en könsidentitet som är mot-satt det kroppsliga kön som han eller hon är född till. "Sedan tar man upp frågan om transvestism. Då skri-ver majoriteten i socialförsäkringsutskottet:"Transvestism är i sin tur ett sexuellt beteende. "Jag tycker att det är intressant att socialförsäk-ringsutskottet har försökt ge sig in i en definitionsfrå-ga när det gäller vad de olika begreppen innebär ochvad transfrågorna innehåller, men jag tycker att mangör det på ett väldigt slarvigt sätt, framför allt närman påstår att transvestism är något för alla männi-skor som definierar sig som transvestiter.Frågan om transvestism handlar ju i stor utsträck-ning om människors könsidentitetsbeteende och inteom människors sexuella beteende. Det är alltså enkönsidentitetsfråga om på vilket sätt man väljer attuttrycka sig. Det är ett könsidentitetsuttryck. Det äralltså inget sexuellt betingat förutom för dem somverkligen använder sin transvestism som en sexuellfetisch, ännu ett nytt begrepp.Men, fru talman, det som är viktigt i det här sam-manhanget är ju att se hur verkligheten ser ut och hurvi använder oss av lagstiftningen. Statsrådet tog upp ett ypperligt exempel tidigare om entransvestit som blev utsatt för våld i för enkort tid sedan. För en inte alltför sedan var enperson, , som är en homosexuell kille, ute iGöteborg, klädd som kvinna. jobbade somdragshowartist och valde att vid det här tillfället varaklädd som en kvinna och ha ett kvinnligt könsidenti-tetsuttryck. Vad var det då som hände? Var det så attKristian blev brutalt misshandlad av de gärningsmänsom gick på honom på grund av att han var homosex-uell? Nej, fru talman, i det här fallet var det faktisktinte det. blev utsatt för våld på grund av sittkönsidentitetsuttryck - han hade ett könsöverskridan-de beteende. Det första som han fick höra och ocksådet sista som han minns från händelsen, innan han var medvetslös på sjukhuset i , varjust: Nej, men han är ju ingen kvinna. Och så blevhan nedslagen.Det är alltså ytterst viktigt att se de här frågorna iett större sammanhang. Det går inte att skilja på frå-gorna och säga att det enbart handlar om sexuellläggning eller enbart handlar om könsidentitet. Vimåste se dem i ett större sammanhang. när flertalet av transvestiterna inte är homosexu-ella? Det är ett faktum. Flertalet av transvestiterna iSverige är faktiskt heterosexuella. Vad händer om enheterosexuell transvestit blir nedslagen på gatan? Dethar ofta hänt, men de heterosexuella transvestiternaanmäler i ännu mindre grad de brott som de utsättsför än vad homosexuella gör. De har ju ännu ett tabuatt övervinna. Det handlar om deras egen sexualitetsom är heterosexualitet och om att de sedan faktisktblir ifrågasatta som personer när de kommer ochsäger att de har blivit utsatta för det här brottet pågrund av att de är transvestiter.