prot · GO09100 · 2001-04-26 00:00:00 — En övergripandekritik var och är att regeringen har ett snävt samhäll-sperspektiv på handikappolitiken. Därför föreslårCenterpartiet ytterligare ett mål som innebär att ar-betet särskilt ska inriktas på att ge alla människor,oberoende av förutsättningar, makt över sitt eget liv.Fortfarande framför många människor att de i sinakontakter med myndigheter och förvaltningar kännersig kränkta då de inte bemöts med respekt och förstå-else. Långa handläggningstider är också ett stort pro-blem. Det är ju förskräckligt att det fortfarande upp-levs vara på det viset. Vi behöver ett annat förhåll-ningssätt och ständigt påminna oss om vilka vi är tillför som myndighet, förvaltning och förtroendevalda.Vi måste ta bemötandefrågorna på större allvar. Cen-terpartiet vill se förändringar i lagstiftningen. Vi villse en rättighetskatalog för enskilda människor gente-mot myndigheter.Ytterligare ett sätt att stärka den enskilda indivi-den är att ge en starkareställning. Vi har därför i annat sammanhang lagt framförslag om en sammanhållen lagstiftning och om envidareutveckling av den i form av en sammanhållenombudsmannafunktion under . Ett förstasteg för att stärka ställ-ning är att flytta över funktionen från regeringen tillriksdagen och att låta Handikappombudsmannenutses av på samma sätt som JO utses.Den enskilde funktionshindrade, myndigheter ochvi förtroendevalda har även stort behov av starka ochengagerade handikapporganisationer. De måste gesbästa tänkbara förutsättningar att arbeta.Fru talman! Rätten till arbete måste gälla allagrupper i samhället. Då måste samhället även kunnatillvarata funtionshindrades arbetskapacitet, så att degenom eget arbete efter sin förmåga kan bidra tillegen försörjning och få en förbättrad livssituation.Först då kan man uppnå full delaktighet och jämlik-het. Arbetslinjen måste gälla framför passiva bidrag.Därför är även förslag som förts fram i annat sam-manhang, att ingen under ska förtidspensione-ras, en riktig åtgärd enligt uppfattning.Habilitering och rehabilitering är oerhört viktigaområden. Alla medborgare ska, som jag sade inled-ningsvis, ges likvärdiga möjligheter utifrån sina all-deles specifika behov och förutsättningar.Vi tar även upp IT-utvecklingen och anser att IT-samhället måste göras tillgängligt för funktionshind-rade. föreslår en översyn av sjukvårds-huvudmännens förskrivning av IT-hjälpmedel och attdet bör övervägas om det behövs ett särskilt stöd föranpassning av IT-produkter. Vi föreslår också enhjälpmedelsgaranti för att korta väntetiderna.Två av mina centerkollegor har i en motion tagitupp problemen med hörselhjälpmedel. På många hålli landet är det oacceptabelt långa väntetider för att fåen hörapparat. Har man pengar ordnar man det för-stås, men annars kan man bli utanför samhället i må-nader och kanske år. Jag har också aktualiserat denhär frågan i en interpellationsdebatt med socialmi-nistern, som hänvisar till att han ska se till att en ut-redning om hjälpmedel för vissa grupper av funk-tionshindrade också ska se över de långa väntetidernaoch andra problem som sammanhänger med hörsel-hjälpmedel. Jag nöjer mig därför med ettsärskilt yttrande i frågan, men avser att noga bevakaatt det verkligen händer något.Fru talman! "Assistenten är mina armar och ben. "Det är ett citat hämtat från ett TV-program som visa-des för cirka en månad sedan. Det handlade om pro-blemen att behålla och rekrytera personliga assisten-ter, som är en förutsättning för att den viktiga assi-stansreformen fortsatt ska kunna ha en viktig inver-kan på och betydelse för de funktionshindrades liv.Därför måste åtgärder vidtas. Det handlar om enövergripande strategi för personalförsörjning, men dethandlar också om att lyssna på Riksförsäkringsver-kets förslag och idéer om vad man behöver göra föratt se till att man kan rekrytera personligaassistenter.Centerpartiet vill utveckla assistansreformen ge-nom att skärpa barns rätt till personlig assistans idaglig verksamhet, exempelvis i barnomsorg ochskola. Vi vill även utreda en utvidgning av assistans-reformen för personer med psykiskt funktionshinder.De har tyvärr mycket svårt att få tillgång till denreguljära arbetsmarknaden. Eftersom de är undantag-na från daglig verksamhet enligt LSS blir de oftaisolerade och sysslolösa, vilket förvärrar situationenytterligare för personer med psykiskt funktionshinder.Centerpartiet anser att inriktningen bör vara att ävenpersonkrets 3 får rätt till daglig verksamhet.Anf. 116 ():Fru talman! Om jag får börja med det som är po-sitivt för är det att vårt motionsyrkandeom att även vuxna funktionshindrades habiliterings-och rehabiliteringsbehov ska utredas har vunnit ut-skottets gillande och föranleder ett tillkännagivandefrån utskottet. När den nationella handlingsplanenbehandlades i konstaterades att det fannsbrister när det gäller rehabiliterings- och habilite-ringsbehov och att många områden behövde utveck-las ytterligare.Vi fann att det var anmärkningsvärt att regeringenendast lyfte fram behovet av tidigt insatta åtgärder förbarn och ungdomar. Det är i och för sig mycket vik-tigt, men det borde naturligtvis även gälla vuxna. Viddet tillfället fick vi inget gehör för vårt yrkande, mendet har vi fått . Vi är nöjda med det, och vi hoppasatt det här också kommer att leda till att människorfår sina behov tillgodosedda.Fru talman! liberalerna har ett antal re-servationer i detta betänkande vilka jag naturligtvisstöder. En del tänker jag beröra lite närmare. Till-gängligheten för alla i ett samhälle är grundläggande.Det fungerar mycket dåligt . Senast i förrgårkväll såg jag i ABC-nytt ett reportage om en ung mansom försökte ta sig fram i sin eldrivna rullstol iStockholms city. De flesta affärer har trösklar ellertrappor. Bankomater sitter för högt. Dörrar är försmala. Dessa hinder finns inte bara i affärer utanockså hos myndigheter och andra som alla medborga-re ska kunna ha tillträde till.Regeringens proposition Från patient till medbor-gare blev inte den stora tillgänglighetsreform somFolkpartiet hade hoppats på. Framför allt saknadesdet extra stimulansmedel för att möjliggöra de vackratillgänglighetsparoller som propositionen innehöll.Därför föreslog då, och kommer att fort-sätta föreslå, medel som skyndar på den tillgänglighetsom är en självklar rätt för oss alla.Ett visst arbete pågår nu i landet, bl.a. med upp-rättande av handlingsplaner. Det är ju främst ute ikommunerna. Enligt flera rapporter som jag har fåttverkar det dock gå ganska trögt. Motioner om upp-rättande av handikapplaner avvisas. Man tycker kan-ske att det bara står "bör" i beslutet, och dessutom ärdet tydligen ingen brådska eftersom de s.k. enklaåtgärderna inte ska vara genomförda förrän år 2010.Vi kan naturligtvis inte acceptera det här utan an-ser att beslut måste tas på allvar. Social-minister delar tydligen min oro efter-som han enligt TT i går i anslutning till om funktionshinder i sade: Vi vet attdet finns en tröghet hos kommuner och landsting.Han hoppades också då att det slutdokument som skabli resultatet av expertmötet leder till att frågan omtillgänglighet uppmärksammas på nationell nivå. Dennationella handlingsplanen måste tydligen få hjälp avEU för att få genomslagskraft hos kommuner ochlandsting i Sverige.Lokala handikapporganisationer måste också en-gageras lokalt för det här arbetet tillsammans medmyndigheter, företag och organisationer där manidentifierar hinder för tillgängligheten och kan kom-ma med förslag till åtgärder. Handikappombudsman-nen bör enligt vår mening få i uppdrag att följa ochutvärdera tillgänglighetsutvecklingen. Det nationellatillgänglighetscentrum som Handikappombudsman-nen har i uppdrag att bygga upp är kanske bra, mendet är svårt att se hur det under de närmaste årenskulle kunna vara pådrivande i den här frågan.Fru talman! Frågan om en hjälpmedelsgaranti av-färdas alltid av socialdemokraterna när den tas upp.Folkpartiet och andra partier driver frågan år . Idet här betänkandet är det en centermotion som be-handlas. Att man ska få rätt hjälpmedel inom rimligtid borde vara en självklarhet. Att de hjälpmedel somär mer eller mindre standard ska kunna fås fram har jag svårt att se att man kan motsättasig. är om man väntar på enrullstol eller kanske bara en vanlig stol som man kansitta upprätt i.Det finns också en risk för att kompetensenhar försämrats i och med att både kommuner ochlandsting har hjälpmedelsverksamhet. Det är ocksårisk att man skickar personer mellan de olika instan-serna, och sådant försenar naturligtvis också.Här kommer också möjligheten in att man för attkorta väntetiderna borde vara öppen för andra lös-ningar. Ett sådant exempel är utprovningen av hörap-parater. I mitt hemlandsting, , kan vän-tetiden för oprioriterade fall uppgå till ett halvt år.Vad det kan få för konsekvenser för den enskilde kanman verkligen fundera på. Det kan betyda att studierinte kan fullföljas, att man inte kan arbeta och att maninte kan ta del av information från radio och TV -men också att man blir isolerad från sina medmänni-skor eftersom ett vanligt samtal kan bli mycket svårt.När vi har problem med nedsatt syn som inte be-ror på sjukdom eller olyckshändelse kan vi gå till enoptiker och få synen prövad. Vi kan få glasögon ut-provade och så har man löst det problemet. Vänteti-derna är inte långa. Den längsta tiden tar kanske slip-ningen av glasen.Det borde vara möjligt att ha samma system närdet gäller utprovning av hörapparater. Audionomerbör alltså kunna få bedriva hörselhjälpmedelsutprov-ning i enskild regi med avtal med landstingen ellerstaten. Utprovning och kontroll av hörapparater skanaturligtvis ingå. Köerna skulle snabbt försvinna ochpatienterna skulle själva kunna välja utprovnings-ställe. Det här är en fråga som har drivit iflera år. I det här betänkandet stöder vi ett yrkandesom har.Fru talman! Det s.k. informationssamhället bliralltmer påtagligt i våra vardagsliv. IT-kunskaperkrävs nu inte bara i skolan och på arbetsplatsen utangör sig även alltmer gällande inom bankväsende,transportsystem, service, olika tjänster, kommunika-tion människor emellan, kunskapsinhämtande m.m.IT börjar också bli ett nyckelord i den demokratiskaprocessen. Utvecklingen går mycket snabbt, åtmins-tone utifrån ett teknologiskt perspektiv.Det som ofta glöms i den pågående utvecklingenoch opinionsbildningen är de mänskliga och socialakonsekvenserna. Trots allt är det fortfarande en mino-ritet av befolkningen som har tillgång till den nyatekniken. Orsakerna härtill är flera. Det är bl.a. denäldre generationens svårigheter inför ny teknik.Många äldre föredrar att gå till postkontoret, om ettsådant finns, och betala sin räkningar medan denyngre generationen gör det med hjälp av datorn.Privatekonomiska skillnader gör att det för mångainte är möjligt att ha tillgång till dator och Internet.Synskadade och andra funktionshindrade får storasvårigheter då utrustning, program, hemsidor ochinformationssystem m.m. inte görs tillgängliga. Vihåller med andra ord på att få ett delaktighets- ochrättviseproblem i IT-utvecklingen.När såväl den offentliga som offentliga tjänste-sektorn alltmer hänvisar till tele- och Internetanvänd-ning och upphör med eller fördyrar alternativenhandlar det om ett medborgerligt problem. Vi anseratt samhälleliga och sociala mål kontinuerligt måsteställas upp för att garantera alla medborgare möjlig-het att utöva sina rättigheter och skyldigheter samtleva ett delaktigt, självbestämmande och oberoendeliv. Av den anledningen föreslår vi i libe-ralerna att en parlamentarisk kommission bör tillsät-tas med uppgift att göra en konsekvensanalys av denpågående IT-utvecklingen samt lägga fram förslag tillnödvändiga åtgärder.Fru talman! var kritiskt på flera punk-ter mot det av regeringen föreslagna bidragssystmettill handikapporganisationerna när det förelades riks-dagen . har det visat sig att det förmånga handikapporganisationer betyder minskat stöd,något som naturligtvis får konsekvenser för derasverksamhet. Några handikapporganisationer får ingetstöd alls eftersom de inte anses uppfylla alla de kravsom ställs beträffande medlemmar och antalet lokal-föreningar. Alla handikapp är inte lika utbredda, menderas medlemmar har ändå lika stora behov av enorganisation. Alla vill inte heller anslutas till någonparaplyorganisation. De är rädda att helt försvinna.Därför anser vi att det nya bidragssystemets kon-sekvenser ska kartläggas i syfte att åtgärda de skev-heter som har uppkommit. Majoriteten i utskottethänvisar till att , som är de som för-delar bidragen, ska följa upp bidragssystemets effek-ter. Vi anser inte att det är det rätta sättet att utvärderaeffekterna.Fru talman! Som jag har anfört står jagbakom samtliga folkpartireservationer, men jag yrkarhär endast bifall till reservation 15.Anf. 117 ():Fru talman! Jag ska vara rekordkort. Jag yrkar bi-fall till reservation 13 så att alla döva ska få textningoch tolkning. (Anförandet hölls delvis på teckenspråk.)Anf. 118 ():Fru talman! Att få vara helt frisk är så självklartnär man väl är det och så hett efterlängtat när maninte är det. För många lever ständigt hoppet om att blifrisk eller i alla fall att inte känna sig sjuk eller hind-rad i sin vardag att leva det liv man vill leva, t.ex. attorka skratta, att slippa ha ont, att kunna arbeta, attslippa vänta på behandling, att kunna åka buss, attdelta i en kurs, osv. Jag skulle kunna göra listanmycket längre. För att öka möjligheterna till det jagnämnde krävs det en rad åtgärder, och en del av dettas upp i detta betänkande genom motioner och redo-visningar av vad som pågår på området, nämligeninsatser för att handikapp ska kunna elimineras ochfunktionshinder reduceras.Vi kan också konstatera att utvecklingen undersenare år har gått otroligt snabbt framåt på mångaområden. Vi kan bota många sjukdomar och pådet sättet eliminera handikapp eller reducera funk-tionshinder. Det innebär att alltfler lever medmöjligheter till bättre livskvalitet. Jag tror också attjag vågar påstå att samhället har satsatså mycket resurser för att handikapp ska kunna elimi-neras.För oss socialdemokrater är det självklart att ska-pa att skapa ett samhälle som är tillgängligt för alla -med eller utan funktionshinder. Det är en demokra-tifråga. Det är en demokratisk skyldighet för samhäl-let att eftersträva ett tillgängligt samhälle, och det ären demokratisk rättighet som medborgare att krävadet.Det tillgängliga samhället för alla har vi inte ,men vi har kommit en bra bit på väg. Den socialde-mokratiska välfärdsmodellen som grund är en mycketviktig utgångspunkt och bygger på en mycket enkelomfördelningsprincip, nämligen från var och en efterförmåga till var och en efter behov. Det innebär t.ex.tillgång till utbildning och sjukvård. Den senastetioårsperioden har vi också genom bred uppslutning iriksdagen kompletterat med flera handikappolitiskabeslut, framför allt genom individuellt stöd med syfteatt skapa förutsättningar för ett mer självständigt ochoberoende liv för människor med funktionshinder.Som exempel kan jag då nämna assistansreformen.Många funktionshindrade vittnar om att dendramatiskt har bidragit till att öka bl.a. deras livskva-litet.Som jag tidigare nämnt är många av de handikap-politiska insatserna utformade som individuella insat-ser, insatser som är nödvändiga till följd av brister isamhället. Det har naturligtvis varit mycket lättare attbesluta om individuellt anpassade åtgärder eller insat-ser för funktionshindrade än att besluta om att alla isamhället har skyldighet att medverka till att anpassasamhället för att försöka undanröja handikapp ochreducera funktionshinder.Det är också därför som vi sedantog ytterligare ett steg på vägen genom att besluta omen handlingsplan för handikappolitiken som innebären tydlig fokusering på generella insatser.Med tanke på tidsbristen tänker jag inte kom-mentera handlingsplanen ytterligare. Men jag sadeförut att jag inte tror att samhället har satsatså mycket resurser som vi gör för att försökaeliminera handikapp. Och det gör att väldigt mångafler lever under bättre omständigheter. Jag sade ocksåatt vi är en bra bit på väg mot det tillgängliga sam-hället. kan jag, precis som flera motionärergör, konstatera att det fortfarande finns mer att åtgär-da och att en del inte fungerar tillfredsställande. Detkrävs helt enkelt fler steg att gå för att vi ska närmaoss målet.För att ta ytterligare steg föreslår vi i utskottet tvåtillkännagivanden till regeringen. Det ena innebär atttillgången till habilitering och rehabilitering även förfunktionshindrade vuxna behöver kartläggas. Och detandra tillkännagivandet innebär att regeringen skaåterkomma till med en redovisning samtom det behövs förslag till förändringar vad gällerantalet ej verkställda domstols- och myndighetsbeslutenligt 9 § LSS och 6 § socialtjänstlagen. När detgäller det senare tillkännagivandet är det inte rimligtatt människor får positiva biståndsbeslut som senareinte verkställs inom rimlig tid. Det är en mycket an-gelägen rättssäkerhetsfråga.Ytterligare steg tas genom att regeringen inomkort ska utreda insatsen råd och stöd i LSS.Regeringen har tillsatt en arbetsgrupp som bl.a.har till uppgift att klargöra förutsättningar för yrkes-rollen som personlig assistent, så att vi fårlättare att rekrytera personliga assistenter som är såviktiga för de funktionshindrade.Regeringen avser att utreda hjälpmedelssituatio-nen.Riksdagen har tidigare beslutat om att tillföra yt-terligare pengar till kommuner och landsting för attkunna erbjuda bättre och mer primärvård och psyki-atri.Regeringen föreslår också mer pengar till lands-tingen för att förbättra tillgängligheten till behand-lingar inom sjukvården och mer pengar till skolan.Detta är exempel på insatser som på olika sättökar möjligheterna att eliminera handikapp och berörområden som inte fungerar tillfredsställande.Om det ska bli många steg närmare det för allatillgängliga samhället beror ju på hur pass framgångs-rika vi alla är i arbetet med den generella tillämp-ningen av det tillgängliga samhället. Det har vi lyck-ats med när arbetsgivare anställer funktionshindrade ilika hög grad som icke funktionshindrade, och när detär enkelt för de flesta att ta bussen till jobbet om mannu vill det. Och här har vi alla ett gemensamt ansvar.I flera motioner tas sådant upp som redan är pågång på olika sätt. Jag bedömer också att detsammagäller flera av reservationerna.En utredning ser t.ex. redan över bidragen tillhandikapporganisationer.Man ser att reservation 2 tar upp endel i den nationella handlingsplanen när det gällerhandikappolitiken. Jag hoppas verkligen att de inteanser att inte också generella insatser behövs. Detkommer att bli mycket besvärligt för de funktions-hindrade i samhället om vi inte gör samhället till-gängligt utan bara satsar på individuella insatser. Jaghoppas att de inte heller menar att individerna enskiltska processa mot varje kommun och landsting för attfå sina behov tillgodosedda.Jag vill också säga att jag har ögonen på den frågasom gäller föräldraskap. Det står både i och allmänna råd ska ta hänsyn till föräldraskap när man bifallerLASS-timmar. Och jag kan inte se var i betänkandetdet står att det är socialnämnden som kan göra det omman så önskar.Jag vill också säga att det som sägs i en del av demotioner och reservationer som tas upp inte kommeratt leda till att man kommer till rätta med situationenom man inte tillskjuter en del medel. Detblir naturligtvis inte lättare att korta köerna bara där-för att audionomerna har vårdavtal om det inte finnsmedel från för att teckna vårdavtal medaudionomer.Eftersom vi har tidsbrist här i kammaren ska jagtill sist bara säga att den kanske viktigaste och svå-raste uppgiften är på vilket sätt människor med funk-tionshinder blir bemötta. Och där har vi verkligen enutmaning. Det handlar t.ex. om att som människa fåbli ianspråktagen och bli betraktad som en personmed kunskaper och erfarenheter. En person med ettfunktionshinder sade till mig:När jag kommer någonstans så har man allt oftaretänkt på att det i publiken kan finnas folk som ärfunktionshindrade men inte på att jag som är funk-tionshindrad är aktören och att det är jag som ska ståpå podiet eller i talarstolen.En annan person sade till mig:Det är konstigt att säga det, men det är så sköntnär någon skäller ut mig, för då känner jag mig somalla andra. Annars är alla alltid så vänliga mot mig föratt jag är funktionshindrad.Detta säger en hel del om hur vi beter oss motandra människor.I det sammanhanget kan jag nämna att Sisus har iuppdrag att arbeta med kompetensutveckling förpersoner som jobbar med funktionshindrade först ochfrämst för att förbättra bemötandet av funktionshind-rade.Sammanfattningsvis vill jag säga att jag är glad attdet ligger ytterligare förslag i vårbudgeten som bidrartill att förbättra situationen för funktionshindrade.Samtidigt är jag inte nöjd förrän vi är många stegnärmare ett samhälle som är tillgängligt för alla, medeller utan funktionshinder. Det är nämligen på detsättet att även om vi tycker att vi tar många stegframåt är det inte till hjälp för den som det i vardagentas ett steg bakåt för. Det ska helst vara minst två stegframåt och inte tre bakåt. Jag tycker att vi är en brabit på väg. Men, som sagt, det finns mer att göra.Jag vill yrka bifall till utskottets hemstäl-lan med dess två tillkännagivanden. Jag yrkar såledesavslag på samtliga övriga motioner och reservationer.Anf. 119 ():Fru talman! Med hänsyn till den tidsbrist som allaandra hänvisar till ska jag nöja mig med en fråga tillCatherine , och den gäller just föräldraskapetsom kriterium för rätten till personlig assistans. Det ärmöjligt att jag sade att det står i betänkandet att soci-alnämnden har denna möjlighet. Det är riktigtatt det inte står i betänkandet. Men det var det somanfördes av själv vid handlägg-ningen av ärendet i utskottet. Jag skulle vilja frågavilket argument man annars har för att inte tillstyrkavårt förslag, som är ett ganska blygsamt förslag, omen utredning av denna fråga, dvs. föräldraskapet somett kriterium för personlig assistans.Anf. 120 ():Fru talman! bygger på fyra kriterier, ganskagenerellt hållna. Men det är många olika kriterier somär avgörande för beviljandet av antalet assistanstim-mar och för hur timmarna beviljas. Varje gång ska enindividuell bedömning göras. Detta är det viktiga.Både i och i Riksförsäkringsver-kets allmänna råd står det mycket tydligt att föräldra-skap är ett kriterium - precis som många andra situa-tioner i det vardagliga livet är kriterier för beviljandetav assistanstimmar - kriterier som för den skull inteär inskrivna i själva lagstiftningen. Därför menar jagatt vi måste fylla på med väldigt många fler kriterierom vi ska täcka alla vardagliga livssituationer för deassistanstimmar som beviljas.Anf. 121 ():Fru talman! Jag konstaterar att i sak innebär moti-veringen vad jag tidigare sade, nämligen att social-nämnderna kan bevilja assistans inomramen för de kriterier som finns. Vad vi säger är attdet här är ett alldeles specifikt kriterium som i sigborde motivera att det införs som ytterligare ett krite-rium. Men om jag tolkat rätt delarhon inte den uppfattningen.Anf. 122 ():Fru talman! Jag vet inte vilken uppfattning viegentligen inte är överens om. Vad vi är överens omär att man ska ha möjlighet att få assistanstimmar omman är förälder och funktionshindrad. Närmasthandlar det om formen för det.De allra flesta som har möjlighet att få assi-stanstimmar i sitt föräldraskap har assistanstimmar iövrigt. Det är inte något som beviljas av socialnämn-derna, utan det beviljas av försäkringskassan.Såvitt jag förstår vill ha en tydli-gare skrivning i lagstiftningen. Den bedömning vi göri dag är att det finns allmänna råd från två myndig-heter som mycket tydligt beskriver vad som ska varaunderlag när man tar ställning vid beviljandet avpersonlig assistans.