prot · GO0961 · 2001-02-06 00:00:00 — Vi är helt överens om att det behövsfler elever som intresserar sig för det naturvetenskap-liga och tekniska området. Vi vet också att bristen pånaturvetare och tekniker är stor i landet och håller påatt bli ett problem. Högskoleplatserna, som sades här,finner inte tillräckligt med sökande. Antalet somsöker sig till det naturvetenskapliga programmet pågymnasiet ser också ut att minska detta år. Det här ärinte bra.Vi kan eller ska naturligtvis inte kommendera nå-gon att söka en viss inriktning eller utbildning. Detfria valet är som bekant kanske den bästa garanten förkvaliteten i utbildningen. Men vi har ändå ett ansvarför att se till att förutsättningarna finns för att ävennaturvetenskap finner sökande.Det är viktigt därför att , om vi vill kvarståsom en nation som vill skapa sitt välstånd på högtek-nologiska frågor i alla deras former, måste komma tillrätta med underskottet på naturvetare.Man kan fråga sig varför så få söker trots de an-strängningar som görs och som också räknas upp iinterpellationssvaret. Är det inte så att ett intresse förett ämne hänger väldigt nära samman med hur lärarnakan entusiasmera och stimulera till ett lärande i ettämne? Jag tror faktiskt det. När jag frågar min son,som går på gymnasiet, svarar han entydigt attdet är på det sättet.Jag menar att intresset för naturvetenskap ochteknik måste grundläggas tidigt i skolan, precis somYvonne var inne på. Och här tror jag fak-tiskt att vi har problemet. Tyvärr har lärare ofta svaga kunskaper i ämnet och ett svagtintresse för det och förmår därför inte att stimuleratillräckligt för att det ska bli det intresse som behövs.Det behövs naturligtvis också fortbildning, somskolministern säger, men i grunden måste vi få kun-niga och intresserade lärare för att bryta den ondacirkeln. Det behövs också nytänkande och samarbetemed näringsliv och universitet som kan erbjuda denkompetens och stimulans för lärare som behövs. Nä-ringslivet inser det här problemet och att allt färresöker sig till Na-utbildningar. Jag tror också att manär intresserad av att hjälpa till. Vi behöver naturligtvisrent allmänt stärka intresset för lärarutbildningen ialla ämnesområden, men det gäller kanske framförallt i det här avseendet. Och vi har en möjlighet attlåta näringslivet finnas med. Eftersom man själv inseratt det behövs fler kan man inte låta naturvetare baraförsvinna ut i näringslivet, utan de måste också taomvägen via lärarutbildningen.Fru talman! Avslutningsvis frågar jag, med anled-ning av det som jag har sagt, om skolministernkan tänka sig att bejaka fristående lärarutbildningar,utöver dem som finns , med examinationsrätt påsamma sätt som vi har i vårt nuvarande system. 45 Statsrådet ():Fru talman! Vi är alla överens om behovet av attintressera våra barn och ungdomar för naturvetenskapoch teknik.Vi kan titta på hur vi har lyckats. När det gällervägen för att man riktigt ska nå fram tror jag fortfa-rande att det handlar om hur man blir bemött och omhur man får svar på sina frågor.Jag hade förmånen att få besökaUmeå universitet. Där fick jag redovisat ett sätt somman arbetar på inom det s.k. . Forskareinom kemiinstitutionen arbetar med de blivande för-skollärarna på förskollärarutbildningen ute i försko-lan. Där har man alltså ett starkt samarbete på forsk-ningsnivå med förskolan. Man utgår från barns vanli-ga frågor. Ett par exempel var: Varför är vattnet vitt iett glas och blått i en sjö, och vart tar snoret vägen närdet inte finns i näsan? Barn har frågor som man ska tapå djupt allvar, vilket dessa forskare också gör. Viaolika sätt ska man kunna visa barn vidare.Det finns ett annat projekt som pågår som heterNaturvetenskap och teknik för alla. och Ingenjörsvetenskapsakademienarbetar där också med barn i lägre åldrar. När de ställer de här frågorna ler vi lite, menvi ska ta dem på allvar. Och vi måste då också svaraoerhört kunskapsinriktat och professionellt, se att deverkligen kan och tro på att de har förmågan att taemot den här kunskapen.När det gäller kompetensutveckling vill jag ändåsäga att det är som har utgått1999-2001 med inriktning på just lärare som arbetarmed naturvetenskap, teknik och miljö. Men det här ärinte riktat isolerat mot de här lärarna. Ett projekt somnu kommer i gång handlar om teknik och musik isamverkan. var inne på att viskulle använda de estetiska ämnena när vi också pra-tar om naturvetenskaplig utveckling och att se de härkombinationerna. Vi har ju de härkurserna med slöjd i olika former och samverkan. Definns även , och det är många lärare som har gåttigenom dem, men vi är inte nöjda med resultatet. Vimåste kunna bli bättre.Men jag vill ändå understryka att jag tror att kun-skapen måste bli större om vi ska lyckas. Man måsteockså in med forskningen tidigare och möta barnen.Forskningsresultaten måste dessutom kunna diskute-ras, men de ska vara översatta till ett vardagsspråk såatt de blir tillgängliga för den enskilda individen.Det här är de vägar som jag tror på. Det finns sä-kert många andra vägar som vi också kan öppna för iframtiden. De centrum som vi nu har arbetar på detsätt som efterlyser. De vill ju inoch titta på hur vi gör kunskapsmålen till praktiskamoment i vardagsundervisningen och hur vi översät-ter detta till ett praktiskt hanterande. Deras utbildningav lärarna går ut på att man ska göra den här över-sättningen, så att det blir tydligt och klart och intekänns för abstrakt för individerna.Jag vet inte riktigt vad är uteefter när hon säger att vi måste bli bättre på det här.Hur menar att vi ska kunna kom-ma fram om vi inte ger den här kunskapen till lärar-na?Anf. 46 ():Fru talman! För att direkt svara på skolministernsfråga kan jag säga att jag helt enkelt tror att dethandlar om en djupliggande attityd och värdering.När det gäller naturvetenskapliga delar kan vi svarapå frågor. Då behövs det utbildning för lärarna. Dåbehövs värderingen att man tar elevernas frågor påallvar. Alla de här bitarna har funnits på massor avstudiedagar, i projekt osv. Men vi har inte den härtilliten. Det är ofta tiden som begränsar eleverna närdet gäller att de ska få meka och helt enkelt lära ge-nom att göra.Vi har de fyra kunskapsformerna: fakta, färdighet,förståelse och förtrogenhet. Men tyvärr domineraralltför ofta "fakta" och "förståelse", eftersom lärarensätter in det i ett sammanhang. Men "färdigheten"och "förtrogenheten", som i många fall kommer förede andra kunskapsformerna, sätts åt sidan när detgäller elevernas upplevelser.Tyvärr är min erfarenhet från när jag hararbetat och följt det här att alla lärare inte är entusi-aster. Jag tror inte att de behöver vara det. Men jagtror att de här projekten, t.ex. tillsammans med In-genjörsvetenskapsakademien, därför har nått fram-gångar som man annars inte hade nått förrän manhade släppt in entusiaster. Möjligtvis skulle ett ökatsamarbete med samhället, där projekten skulle bli envardaglig del och där man arbetade med sin omvärld,vara ett sätt att komma åt det här. Jag tror att ett annatsätt handlar om värderingen i form av betygsättningoch omdöme när det gäller praktiska moment. Jagskulle kunna ta upp många exempel från min egenyrkeserfarenhet tidigare när jag har varit ute och tittatpå det här.Jag vill också uppmärksamma att våra elevermånga gånger tyvärr lever i en s.k. betygshysteri; detvet vi. De vill ha goda betyg, och föräldrarna satsarpå att det ska bli goda betyg. Man har inte centralaprov som på något vis granskar vad man har förpraktiska färdigheter. Och åsidosätts lätt övningenoch de kunskaperna. I stället värderas det teoretiska.Jag tror också att vi har gjort ett fel. Fortbild-ningskurser och annat riktades, åtminstone i begyn-nelsen, mot män som var lärare på lägre stadier. Erfa-renheten var att kvinnorna klaradeundervisningen bättre även om de inte var fortbilda-de, eftersom de hade praktiken i sitt vardagsarbetehemma osv. Vad kan man säga? Det vore ju fjärranför mig att säga att fortbildning inte har någon bety-delse. Men ibland kan även vällovliga satsningar påkompetensutveckling bli fel för att entusiasmen ochengagemanget saknas. Jag tror kanske att vi måste sevar eldsjälarna finns, som kan arbeta med kreativitetpå ett mer entusiastiskt sätt. Då tror jag att vi kan hittasystemen och flexibiliteten, som ett svar på det här.Det är möjligtvis en fråga som jag skulle viljaställa till vår skolminister: det ett större intresseför att skapa miljöer så att tekniken blir rolig ochspännande att lära av och där man i ökad utsträckningfår lära genom att göra?Anf. 47 ():Fru talman! Jag såg också att skolministern hadevarit i min hemstad . Det gläder mig mycket attvi får ett sådant prominent besök. Jag känner ocksåtill det projekt som det hänvisas till. Dessutom hälsarjag gärna skolministern välkommen till den friskolasom jag engagerade mig i i . Det är den endafriskola i landet som samarbetar just med KVA närdet gäller . Det är mycket spännande.Jag kan berätta att personalen är mer än intresserad avatt arbeta med den här frågan. Det är mycket spän-nande. Inte minst ser barnen fram emot det här på ettalldeles utomordentligt sätt.Men det som vi pratade om handlade om ut-bildning. Det är naturligtvis värdefullt att vi har ettsystem för fortbildning bl.a. i takt med att omvärldenförändras. Men jag talade också om utbildning, ochäven nyutbildade lärare måste vara beredda att ta sigan den svåra uppgiften att på ett didaktiskt korrektsätt undervisa i ämnena så att det blir intressant ochspännande för eleverna att lyssna och att på olika sättdelta i arbetet. Även , från förskolan ochframåt, måste man ha ett förhållningssätt till naturve-tenskap som upplevs som spännande.Jag återkommer till min fråga hur skolministernser på tanken att tillåta att näringslivet och intressera-de eldsjälar skapar - låt oss kalla det så - en lärarhög-skola, en fristående lärarutbildning med sikte på att tasig an den svåra uppgiften att utbilda nya lärare medfokus på naturvetenskap och teknik.Anf. 48 Statsrådet ():Fru talman! Vad gäller fristående lärarutbildning-ar får jag be rikta sin fråga till Tho-mas , som har ansvar för våra lärarutbildningar.Låt mig beröra den kompetensutveckling somsker. Beträffande den minussida som finns vill jagunderstryka att staten inte genomför enskilda projektför att stimulera utvecklingen i kemi- och fysikämne-na. Man har inrättat sina centrum, och det ges enmiljon för en utveckling som ska bli beståen-de, inte bara en tillfällig projektinriktning . Vi har våra centrum för att att upprätthållaen kontinuitet.Men vad kan vi konstatera när man gör sin utvär-dering och uppföljning? Jo, att de som ställer upp fårett bristande stöd från sina skolor. Dilemmat är att detvisserligen finns enskilda lärare med stor entusiasmmen att de ändå hoppar av. Det framgår bl.a. av denuppföljning som Kemicentrum har gjort. När manfrågar varför de hoppat av från en kurs som kanskebara omfattar 5 poäng blir svaret följande: Vi haringet stöd från rektorn. Vi har inte fått någon kom-pensation hemifrån för att vi ibland kanske behövermer tid för att kunna fullfölja de här studierna.Jag ser det här som oerhört allvarligt. Ansvaret föratt vi ska få fler barn och ungdomar att utbilda sigmed den inriktning som vi har talat om ligger faktisktpå oss allihop. Vi kan i göra markeringar,och vi kan från regeringen göra satsningar, men dehär lärarna måste få stöd från sin skolledning. I denutvärdering och uppföljning som vi gör och i vårdialog med pekar vi givetvis på hur manbemöter lärare som engagerar sig på ett enskilt områ-de.Jag vill också peka på den budget som riksdagentog beslut om . Vi tittade där på kunskaps-brister i svenska, matematik och engelska och beto-nade att för att många av eleverna ska nå de mål somär uppsatta går det inte att enbart arbeta med de härämnena separat. Att väva in detta i t.ex. de praktisk-estetiska ämnena är kanske ett bättre sätt att mötaeleverna i fråga. Då har vi markerat mot just de eleversom är i behov av särskilt stöd, men jag tar för givetatt läraren när han på ett mer övergripande sätt tar indet praktiska också arbetar för att stimulera alla ele-ver. Här kommer arbetsformer, arbetssätt och meto-der in. Regeringen gjorde i budgetpropositionen enmarkering. För att nå resultaten krävs det också enförändrad syn.Det är inte uppgift att tala om hur manska göra, men vi har ändå ibland ganska tydliga pek-pinnar, och vi har via våra centrum gett möjlighetertill sådant arbete. Jag hoppas verkligen att rektorersom har engagerade lärare ger dessa sitt stöd när dekommer tillbaka, så att de fullföljer sina kurser ochinte hoppar av från dem.Anf. 49 ():Fru talman! Jag hade tänkt avsluta med fyra frå-gor. Jag tänker tolka in vilka svar ministern har på dehär frågorna. Vi får se om jag gör en riktig tolkning.Ska vi dra nytta av teknikintresserade människor iundervisningen av barn och ungdomar? Jag tolkar inett positivt svar på detta, dvs. att vi har den inrikt-ningen.Ska vi skapa miljöer där det blir spännande ochroligt att lära sig om teknik? Också här tolkar jag inen positiv inställning från skolministern.När det gäller att arbeta med teknik får vi mångagånger från skolans håll höra att det kräver tid. Kanjag också tolka in en positiv attityd till att man ute iskolorna ska ha en flexibel tidsanvändning? Jag villannars få ett svar från skolministern på den frågan.Man kan t.ex. genom omdömen i bild, slöjd ochpraktiska moment visa att praktiskt arbete har ettvärde. Har skolministern tankar på att i olika skriv-ningar tillåta någon typ av omdömen för att uppmärk-samma och uppvärdera de praktiska momenten iskolan? Det är min sista fråga. Med detta vill jagtacka för svaret och för debatten.Anf. 50 Statsrådet ():Fru talman! Givetvis bör man göra en bedömningav om en elev har nått de mål som är uppsatta. I bety-gen måste alla de moment och och allt det arbete somutförts värderas. Det handlar inte bara om de enskildaproven, som man kanske genomgår skriftligt, utan detgäller också hur man klarar ett laborativt arbetssätt,hur man hanterar olika andra praktiska moment, hurman redovisar osv. Givetvis ska alla sådana delarfinnas med. Uppmaningen går ut på att man ska vari-era arbetssättet, så att elever kan uttrycka sig på olikavis när de vill redovisa de mål som man strävar motoch sedan kan uppnå. Om detta är vi fullständigtöverens.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.11 § Svar på interpellation 2000/01:161 omfriskolor för vuxenutbildningAnf. 51 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mighur jag ställer mig till att det startas friskolor för vux-enutbildning, motsvarande komvux, med godkännan-de från på motsvarande sätt somgäller för våra nuvarande friskolor. hävdar också i sin interpellation att en friståendeskola som komplement till komvux skulle vara värde-fullt för att gynna mångfald och hon menar att dettaär förutsättningen för valfrihet.När regeringen startade Kunskapslyftssatsningen1997 var en av huvudmålsättningarna att vinna erfa-renheter och utveckla den framtida vuxenutbildning-en. I den målsättningen ingår att kommunerna skaanvända sig av olika utbildningsanordnare för att påså sätt bättre kunna erbjuda utbildning som utgår frånde enskilda individernas önskemål, behov och förut-sättningar. Nästan alla kommuner har också använtsig av olika utbildningsanordnare. På så sätt harkommunerna kunnat tillgodose ett bredare utbild-ningsinnehåll men framför allt olika pedagogiskaformer och en mer differentierad tillgänglighet i tidoch rum. Det är kommunen som är ytterst ansvarigäven för den upphandlade utbildningen och därmedhar ett övergripande kvalitetsansvar. Härigenom ska-pas också förutsättningar att utveckla samverkanmellan anordnarna så att ömsesidiga erfarenhetsut-byten kan komma till stånd som jag tror är utvecklan-de för alla parter när det gäller att möta enskildamänniskors behov.Enligt min mening finns det med förslag om fristående vuxenutbildningsenheteren uppenbar risk att valfriheten för individen minskareftersom varje enhet profilerar sig innehållsmässigteller pedagogiskt i stället för att utgå från individensönskemål. Grunden för den framtida vuxenutbild-ningen måste vara att utgå från de enskilda individer-nas önskemål, behov och förutsättningar. För attkunna göra det måste det finnas en in-frastruktur som innehåller mer än bara själva utbild-ningsanordnandet som en fristående skola kan erbju-da. Det kan t.ex. röra sig om de skilda behov somdeltagare med funktionshinder har. Mer utveckladeförslag om detta kommer jag att konkretisera i sam-band med att propositionen om vuxnas lärande pre-senteras för riksdagen.Interpellationens förslag att inrätta friståendeskolor för vuxenutbildning på samma sätt som pågrundskole- och gymnasieskolenivå för ungdomar tarinte hänsyn till att vi har en helt annan lagstiftning förungdomars rätt till utbildning. För barn och ungdomargäller en nioårig skolplikt och en skyldighet för varjekommun att erbjuda alla ungdomar gymnasial utbild-ning.Någon motsvarande skyldighet att erbjuda allavuxna utbildning finns inte. Jag är inteheller beredd att lagstiftningsvägen införa en sådanskyldighet. Att då införa fristående skolor för vuxnaskulle innebära att kommunerna förlorade möjlighe-terna att själva bestämma omfattningen av sin vux-enutbildning.Jag gör bedömningen att vi för framtiden behöveren vuxenutbildning där den statliga regleringen tillå-ter kommunerna att erbjuda alla vuxna ett stöd förderas önskemål och behov av lärande. Genom denutveckling som vi eftersträvat och också kan se inomramen för , erbjuds en mångfald avutbildningar genom såväl kommunala som privatautbildningsanordnare. Med det perspektivet tror jaginte att fristående skolor för vuxna är lösningen.Anf. 52 ():Herr talman! Jag vill tacka för svaret. Jag blevytterst fundersam över svarets inriktning. Precis somskolministern uttryckte det beskrivs i slutbetänkande de positiva erfarenhetersom erövrats genom att vuxenutbildning bedrivits avolika utbildningsanordnare. När det gäller vårafriskolor på grundskole- och gymnasienivå har detockså visats att de har varit goda komplement till denkommunala skolan och visat på nya erfarenheter somär värdefulla för skolutvecklingen. Det har ocksåskolministern uttalat här i kammaren.Inom all annan offentlig utbildningsverksamhetfinns friskolor utom just på vuxenutbildningens om-råde. För de vuxna som ska gå på komvux gällerrätten till grundläggande vuxenutbildning. För demfinns ingen friskola som ett alternativ. I dagslägetfinns ingen annan än komvux, eller vux-enutbildning, som äger rätt att utfärda betyg för demsom går på grundläggande vuxenutbildning.Skolministern menar i sitt svar att fristående vux-enutbildningsenheter skulle riskera valfriheten förindividen genom att de profilerar sig bl.a. innehålls-ligt. Jag menar att det är tvärtom. Så länge enbartkomvux äger rätten att sätta betyg för kompetensgi-vande utbildning har man minimerat friheten förindividen och dessutom beskurit mångfalden.Skolministern menar vidare i sitt svar att det finnsplikt i ungdomsskolan, som skulle ge den en särställ-ning. Det är, enligt min mening, inte sant. Det ärförmätet av mig att påpeka det för en skolminister.Men det är knappast plikt att gå gymnasieskolan, intemer än att gå på grundläggande vuxenutbildning.Båda skolformerna tillhör de frivilliga. Det är dock enrättighet, både för ungdomar som vill gå på gymnasi-et och för vuxna som vill ha grundläggande vuxenut-bildning.Jag kan inte förstå skolministerns argument moten fristående vuxenutbildningsenhet motsvarandefristående skolor inom grundskola och gymnasium,med tillstånd från osv.Herr talman! Vad ser ministern för skillnad mel-lan fristående skolor och privata utbildningsanordna-re?Anf. 53 Statsrådet ():Herr talman! Det finns ett oerhört stort utbud avfristående skolor för vuxna , i alla de komplette-rande skolor som finns runtom i landet. De erbjuderutbildningar, ibland på gymnasial nivå, ibland påeftergymnasial nivå. Möjligheten att privat anordnavuxenutbildning finns. Sedan bedöms de skolornaefter hur stor del av statens inblandning de vill ha isin verksamhet. De ansöker hos departementet om devill ha tillsyn eller statsbidrag eller om det handlarom studiemedel för de enskilda eleverna. Möjlighetenatt anordna fristående vuxenutbildning finns. Det ärmånga som gör det. Lagstiftningen ger ungdomar rätttill grundskoleutbildning. Kommunernas skyldighetgäller att ordna gymnasial utbildning för ungdomar iden åldern. Däremot finns ingen rätt för vuxna tillgymnasial utbildning.Vi kan se på vad som hände under Kunskapslyf-tet. Ett mycket stort antal anordnare utöver komvuxhar arrangerat utbildning för vuxna. I vissa kommu-ner har det varit en mycket hög procent. Det har varitinriktat på att man har kunnat erbjuda en annan kom-petens än kommunen.Den framtida vuxenutbildningen måste vara såflexibel som möjligt. Huvudansvaret och den över-gripande synen ska ligga hos kommunerna. Men deska inte vara ensam anordnare. Givetvis kan det varaprivata som gör det.Anf. 54 ():Herr talman! Det är bekymmersamt om skolmi-nistern och jag inte har samma verklighetsbild. Hardet ändrats nu ? Nog finns det en rättför alla vuxna att få grundläggande vuxenutbildning,åtminstone enligt den förordningstext jag har läst. I såfall finns det ingen skillnad i sak mellan gymnasieut-bildning och grundläggande vuxenutbildning, vare sigdet gäller kommunernas skyldighet eller studerandesrättigheter. Därmed finns det argumentet inte kvar.Herr talman! Jag är fullt medveten om den floraav utbildningsanordnare som finns för vuxenutbild-ningen. Vad finns för problem med de utbild-ningsanordnarna gentemot de studerande? Jo, det äratt den som anordnar utbildning, t.o.m. kompetensgi-vande utbildning, inte äger rätten att sätta betyg. Detär betygen som sedan räknas om när man ska söka tillhögskolor och universitet.Själva poängen med att jag ställer interpellatio-nen, och som jag har tänkt till om, är att komvuxrektor i varje läge ska gå in och ge utlåtande om hureleverna har klarat sig. Detta är som jag ser det enpedagogisk snurra. Självklart ska den som anordnarutbildningen sätta omdömet eller betyget på den ut-bildning som är genomgången, om den får förtroendeatt anordna kompetensgivande utbildning och denstuderande får möjligheten att gå den. Det ska intebehöva kopplas till en utförare.Om det skulle bli en fristående utbildningsform påsamma sätt som det finns friskolor på grundskole-och gymnasieskolenivå vore det den största möjlig-heten för den vuxne när det gäller valfrihet och mång-fald. kan utbildningsanordnarna enbart servasjälva på de områden där eleverna inte behöver utlå-tande efter utbildningen.Herr talman! Jag vill fråga skolministern om detinte vore en kvalitetssäkring för de enskilda indivi-derna att få en fristående skola som är granskad ochdär har tillsyn.Anf. 55 Statsrådet ():Herr talman! Givetvis är grundvux en rättighet.Men det var gymnasieskolan jag nämnde i mitt anfö-rande. Den är inte det.Vi har tittat på uppföljningen och utvärderingenav det som har skett under . Att kom-munerna har ett huvudansvar för betygssättning, ochatt vi kommer att välja det, är just en fråga om kvali-tetssäkring. Detta har inte varit något problem. Vi hardiskuterat de problem som varit.Att det finns samlade kriterier och samlade be-dömningar är just en garanti för den enskilde. Ävenom man väljer en annan anordnare har man någonsom tittar på att verksamheten verkligen håller. Dethar varit oerhört viktigt i de kommuner som lagt utsin verksamhet att vi kan möta de krav som den en-skilde för fram.Jag för min del kan inte se att det system som vi har med fristående grundskolor, fristående gym-nasier och också enskilda skolor inom förskolan är ettsystem som skulle gälla de vuxna. Det är helt olikatyper av utbildningar.Den proposition som regeringen kommer att gåtill med kommer att innebära att man kanarbeta flexibelt och öppet. Jag ser inga motsättningarmellan de olika anordnarna.