prot · GO0953 · 2001-01-19 00:00:00 — Bara enpolitik som vill avskaffa den etniska diskrimineringenoch förmår utmana klassamhället och ge kvinnorsamma rätt som män till makt, arbete och utbildningkommer att kunna bryta denna underordning.Utan att vilja tillskriva den några åsikter i övrigtkan jag säga att redaktionen på den feministiska tid-skriften Bang formulerar det utmärkt i sitt senastenummer när man skriver så här: "Vi är till exempellika upprörda över att nolltaxerar som att kung-en gör det." På samma sätt blir jag lika upprörd omdet är en invandrad man som slår sin hustru som omdet är en infödd svensk man, och lika upprörd oavsettom den man eller kvinna som diskriminerar en annanmänniska på grund av hudfärg själv tillhör arbetar-klassen eller äger ett storföretag.Herr talman! Det handlar om att välja sida. Enfeministisk politik innebär att mäns makt minskasdärför att kvinnor tar sig sin rätt till makt och attmäns löneutrymme minskar när kvinnor tar sig ikapp. En socialistisk politik innebär att makten överproduktionen demokratiseras och därmed att det fåtalsom äger och kontrollerar de stora företagenfråntas den makten och att de rikaste får betala mertill det gemensamma.Herr talman! Sida vid sida, tillsammans hjälps deåt. Det räcker inte att stärka kvinnors ställning påarbetsmarknaden - kvinnors strukturella underord-ning måste brytas. Det räcker inte att minska klass-skillnaderna - klassamhället måste avskaffas.Anf. 30 () replik:Herr talman! Jag kände ett visst behov av att för-söka återföra till verkligheten. Hantalar om att det är andra som tvingas kalla sig förfeminister, men själva problemställningen för erhandlar ju om att ni så förtvivlat gärna vill ha enannan ism än den gamla att lyfta fram. De flesta av erinom Vänstern vill ju inte längre kalla er för kommu-nister. Jag förstår inte riktigt proble-matik i det här fallet, eftersom han gärna kallar sig förkommunist. Men ert problem är ju att ni alltid låterklass gå före kön. Historiskt har ju kommunismenoch socialismen världen över aldrig kunnat befriakvinnan.Man kan gå tillbaka till de tänkare som har tänktlångt tidigare än började tänka omfeminism och liberalism, t.ex. ,den liberala feminismens urmoder. Hon skriver justom att kvinnor ska ha ett oberoende. Det oberoendetför kvinnor ska vara detsamma som det oberoendesom en man har till en annan man. Men ni tyckeralltid att lösningen ska vara mer makt till staten. Menför oss liberaler handlar det om mer makt åt kvinnansjälv.Anf. 31 () replik:Herr talman! Man skulle kanske kunna börja medatt ändå ge ett litet erkännande till den liberala fe-minismen, om man så vill. i seklets bör-jan och även före det var faktiskt även libera-lismen en progressiv ideologi som hade en del attsäga om framtiden. Problemet för ochandra liberaler nu är ju att äröver. hävdar ni att denna värld är den bästa av allavärldar och att detta samhälle kanske behöver justerashär och där, med en liten skattesats som ska ned, menatt stora grundläggande förändringar inte längre be-höver genomföras.Så tala inte med mig om att vi vill ge makt tillstaten när det som vi faktiskt vill är att ge varje män-niska möjlighet att bryta vanmakten och ge dem,oavsett kön och klass, samma möjligheter att för-verkliga sina liv.Anf. 32 () replik:Herr talman! Det är mycket stora ord, men det ärlite konkretion. Sanningen är ju den att det är ni somstyr i flertalet av de kommuner runt om i därjust de kvinnor som refererar till finns.Det gäller de kvinnor som har korttidsanställningarna,som har de dåliga arbetsmiljöerna och som inte harnågon makt över sitt arbete men däremot har useltbetalt. Där är det ju ni som styr.Vi är verkligen inte nöjda, tvärtom. Vi vill hamycket radikala förändringar i vårt samhälle, bl.a. föratt kvinnor ska kunna få mer makt i sin egen vardag,för att de ska kunna tjäna sina egna pengar och för attde ska kunna vara oberoende inte bara av sin egenman utan faktiskt också av och allaandra män som styr i de kommuner där ni styr ochhär i staten. Det är det som är skillnaden.Anf. 33 () replik:Herr talman! kan visa mig denkommun där har ensam majoritet ochdefinierar politiken. Då är jag beredd att ställa upp påhennes fråga.Men vi har fortfarande att dras med en mängdandra samhälleliga problem som vi inte har möjlighetatt med politisk makt styra, just därför att och hennes vänner bland de borgerliga partiernamed många socialdemokraters hjälp harvarit med om att se till att politikens makt har mins-kat. Man har påstått att det ska vara till förmån förden enskildes makt, men poängen har snarare blivitden att det inte bara är patriarkatet utan också de storaföretagen som i stället har erövrat den makt sompolitiken tidigare hade.Om det ska bli möjligt med kvinnofrigörelse ochfrigörelse från klassamhället måste människor gåsamman. Jag tror på politiska lösningar. Jag tror påatt enighet ger styrka. Där skiljer jag mig i grundenfrån liberaler. Jag har inga problem med det. Snarareser jag det som någonting mycket gott.Anf. 34 ():Herr talman! När det gäller synen på sysselsätt-ningspolitiken och näringspolitiken finns det gamlakända motsättningar. Synsätten är olika när det gällerföretag och företagande, men har retori-ken, orden, kommit att låta mer samstämd från deolika partiernas håll. Men det gäller förstås att skiljapå anföranden, orden, och den faktiska politiken. Närdet gäller det konkreta innehållet kvarstår väldigtmycket av skilda synsätt.Det brukar heta att det går bra för . Och ivissa avseenden och för många personer är det förvis-so sant. Men nog borde vi lite till mans bekymra ossöver sysselsättningen. Under den senaste tioårsperio-den har en dramatisk förändring skett. Det har blivitbättre, men sysselsättningen har sjunkit från ungefär4 ½ miljoner jobb 1990 till 4,2 miljoner jobb i no-vember . Vi har alltså under den här tidentappat ungefär 300 000 jobb.Den stora frågan, som borde diskuteras, är natur-ligtvis vilka åtgärder regeringen planerar att vidta föratt vi ska kunna hämta in den här mycket storaminskningen av sysselsättningen, som har skett under90-talet. Det här är nämligen av oerhört stor betydel-se, i första hand för enskilda människor men ocksåför välfärdens utveckling i vårt land i stort. Alla bordeha ett intresse av att lösa det här.När lågkonjunkturen kommer - frågan är ju inteom den kommer utan när - gäller det att vår nationstår stark. Statsskuldens nivå och sysselsättningstalenär stora bekymmer i det sammanhanget. Det är detsom är ingångsvärden när vi går in i nästa lågkon-junktur, och det är utifrån det som försämringarnakommer att ske. Arbetslösheten och underskotten närdet gäller sysselsättningen och statsskuldens nivå ärdå bekymmer.Pedagogiskt befinner sig socialdemokraterna ochderas stödpartier naturligtvis i en svår situation. Manhar - det har vi hört här -målat upp tydliga motsättningar mellan å ena sidanföretagare och å andra sidan en politik i de mångasintresse. Det här begränsar självklart möjligheten attvidta riktiga åtgärder som skapar ett bättre klimat förföretag och företagande, eftersom det strider motpartiernas affärsidé.Den viktigaste fördelningspolitiska uppgiften är självklart att åstadkomma fler jobb i en hård-nande internationell konkurrens. I en värld där na-tionsgränserna spelar en allt mindre roll, där kapitalrör sig över gränserna blixtsnabbt, där människorflyttar väldigt enkelt om de så vill och där företagbyter nationalitet väldigt enkelt ställs det naturligtvisutomordentliga krav på varje nation att hävda sig iden konkurrensen.Politiker är inte de som skapar jobb. Vad vi i bästafall kan göra är att skapa ett klimat som gör att före-tag, människor och kapital dras till vårt land för tycker att det är där man kan utvecklas och fin-nas. Och det är i den här konkurrensen som Sverigefinns.Nu befinner vi oss då i en långvarig högkonjunk-tur. Vi har gång på gång fått höra att det går bra, ochdet gör det i många avseenden. Men därför spelar dehär oroande sysselsättningstalen en väldigt stor roll.Fler människor måste komma i arbete inom nä-ringslivet. Jo, näringslivet behöver förståsexpandera, och människor behöver få jobb, men detbehövs också för att vi ska kunna finansiera ökandeutgifter framöver. När det gäller sjukvården och äld-reomsorgen, där andelen äldre äldre ökar kraftigt,osv. behövs det mer pengar, och för det fordras flermänniskor i arbete.Människor som har utländskt ursprung eller somhar för svenskar ovanliga namn tillhör dem som hardet allra svårast att få jobb. Det här är ju inte enkeltatt åtgärda genom ett klubbslag i , utan dethandlar väldigt mycket om opinionsbildning ochansträngningar för att man ska få mötesplatser därkontakter skapas över etniska skiljelinjer.Många invandrare är småföretagare. De startar fö-retag där ofta hela familjen och släkten är indragna iansträngningarna med att etablera sig. Ofta finns de itjänstesektorn. Här spelar naturligtvis företagsregler-na en stor roll. Och skolan, utbildningen, spelar na-turligtvis en enormt stor roll i de här sammanhangenför att det ska bli ett sammanhållet samhälle där allamänniskor kan höra ihop.Sambandet mellan välfärd och företagande måsteklargöras av och för varje generation. Annars kom-mer vi inte att förmå att upprätthålla ens en mediokerekonomisk utveckling. Vi som politiker, företagsleda-re, fackföreningsmänniskor, forskare och vad det nukan vara har här en uppgift att försöka förklara. Fö-retagandets betydelse måste lyftas fram, inte minst iskolan. Och även om det går att kortsiktigt göra sigmer populär genom att tala om fördelning måste viockså tala om hur den kaka som bakas ska bli störreoch inte bara om hur den ska fördelas. Vi måste ta påoss att förklara varför den senildementas vårdkvalitet,operationsköernas längd och skolans kvalitet faktiskti stor utsträckning styrs av hur det går för i englobaliserad värld.I det sammanhanget återkommer jag till syssel-sättningssiffrorna. Vad vill regeringen göra? Vadföreslår regeringen konkret för att ändra på situatio-nen med en alltför låg sysselsättningsgrad mitt underen enastående högkonjunktur? Vad gör man för attlyfta siffrorna, för att inte människor ska hamna vidsidan om när lågkonjunkturen kommer?Anf. 35 HANS () replik:Herr talman! Jag delar synsätt:Den produktiva sektorn måste öka för att vi ska klaravälfärden. Det är ju själva idén med politiken. Det vardärför, när fick ett mer bestämt infly-tande över politiken, som det sattes upp ett sysselsätt-ningsmål. Vi vill skärpa det på olika sätt.Det är sant att vi bara har hämtat tillbaka hälftenav det vi tappade . Detta varkonjunkturellt betingat, det var betingat av en åtstra-mande EU-politik ute i och det var betingatav stora strukturförändringar i svenskt näringsliv.Men observera: Det är den privata sektorn som ökarnu. Det är nyföretagandet som ökar . Det är i desmå företagen sysselsättningen ökar. Det är tjänste-sektorn som står för ökningen. Det är inte det konser-vativa, det gamla, det storindustriella.Problemet är att den offentliga sektorn inte hängermed. Det gäller särskilt kommunerna, som har atthandskas med allas vår välfärd. Det här sker samti-digt som vi har rekordlåg inflation och utomordentli-ga överskott i statsfinanserna och ligger i täten i Eu-ropa vad avser sysselsättningstillväxt.Det är den ena biten. Jag ska återkomma till denandra biten i nästa replik.Anf. 36 () replik:Herr talman! Vi var kritiska när 4-procentsmåletför den öppna arbetslösheten sattes upp och sade attdet borde finnas ett sysselsättningsmål. Det är egent-ligen en viktigare mätare. Det andra är också rasandeviktigt, men sysselsättningsmålet är viktigare. Detkom också , vilket naturligtvis varoerhört positivt.Som säger ökar sysselsättningeni den privata sektorn, och det är alldeles utmärkt. Menproblemet är ju att vi fortfarande har ungefär 300 000människor färre sysselsatta än sedan.Tänker och hans parti bidra till attdet vidtas konkreta åtgärder som gör att detta ändras,och i så fall vilka? Lågkonjunkturen kanvänta om hörnet - jag hoppas att jag inte låter somnågon domedagsprofet - och då hamnar vi i utomor-dentligt stora bekymmer. Då hamnar de människorsom jag tror att både och jag värnarstarkt om i första hand i stora bekymmer.Anf. 37 HANS () replik:Herr talman! Jag delar uppfattningen att vi måstevara beredda när lågkonjunkturen kommer. Det är ettav skälen till att jag inte alls kan ansluta mig till denpolitik som kd lanserar ihop med övriga borgerligapartier.Ett huvudproblem är regional ensidigbranschstruktur på många håll, och det är där vi harmycket hög arbetslöshet fortfarande. Det är ena sidan.Det kräver mycket av utbildning. Det kräver mycketav politik, vill jag säga. Marknadskrafterna löser intedet problemet.Det andra stora problemfältet är vad vi brukarkalla för utsatta grupper, grupper som diskrimineras.Det kan vara arbetshandikappade. Det kan vara desom har kommit med hjälp av invandring. Det kanvara människor i min ålder: orkeslösa typer som troratt de har någon kompetens. Det är där de stora vo-lymerna av problem ligger. Detta ska attackeras medfördomsfria attityder. Det ska attackeras med antidis-krimineringslagstiftning. Det ska attackeras med enserie förslag, av vilka jag kommer att nämna några imitt inlägg framöver.Anf. 38 () replik:Herr talman! Jag ser fram emot att höra Hans An-derssons konkreta förslag. Lagstiftning leder ju sällanmed automatik till fler jobb inom den privata sektorn,och vad jag efterlyste var ju konkreta förslag för attförändra en situation där vi har 300 000 människorfärre sysselsatta än . Vilka åtgärder villHans Andersson och hans parti vidta för att förändradetta? Jag räknar med att utförligtåterkommer till det i sitt anförande senare.Anf. 39 () replik:Herr talman! Jag har två frågor i all ödmjukhet tillGöran Hägglund.Han nämner i sitt anförande att politiker inte ska-par jobb. Jag skulle vilja veta hur att de offentliganställda runtom i landet skauppfatta det påståendet.Min andra fråga rör det säger omatt man måste skapa mötesplatser över de etniskaskiljelinjerna, om jag nu hörde rätt. Min fråga är hurGöran ser på de samlingslokaler som finnsruntom i kommunerna. Vilken betydelse har de?Finns det möjlighet för att gå medpå att de också i någon mening bör kunna vara ge-mensamt finansierade genom skattepengar?Anf. 40 () replik:Herr talman! Jag är glad för de frågorna.Den första handlade om hur de offentliganställdaska uppfatta mitt påstående om att politikerna inte ärde som skapar jobb. Ja, just så: som att politiker inteär de som skapar jobb. Vi skapar förutsättningar förjobb genom att skapa ett klimat som gör att vi fårföretag och får skatteintäkter genom att människoroch företag tjänar pengar. Jag försökte förklara i mittanförande, men lyckades kanske inte fullt ut, attskattepengar kommer till när enskilda människorfinner det vara mödan värt att starta och driva företag,människor betalar skatt och pengar kommer in somgör att vi kan ta hjälp av varandra när vi blir gamla,orkeslösa, sjuka, i behov av skola eller vad det nu kanvara. Det är ju så det hänger ihop. Här kanske detfinns en skillnad mellan oss, , när detgäller synsättet.Jag ber att få återkomma till den andra frågan.Anf. 41 () replik:Herr talman! Det ska bli spännande att höra GöranHägglunds svar på den andra frågan, inte minst motbakgrund av att kd har ett visst inflytande över hurpolitiken drivs i . Där läggs samlingsloka-ler ned på löpande band för tillfället, just därför anser att man inte ska stödja friska vuxnas fri-tidssysselsättningar. Jag har en helt annan uppfattningoch ser just betydelsen av mötesplatser över de etnis-ka skiljelinjerna.Men låt mig också säga att jag uppfattar GöranHägglunds svar som ett lite märkligt svar. De som äranställda inom ett offentligt vårdföretag, eller heltenkelt på ett sjukhus som är offentligt finansierat ochdrivet, är väl att uppfatta som anställda. Deras jobb ärväl att uppfatta som riktiga jobb lika mycket som omdetta företag eller detta sjukhus sedan privatiseras ochdrivs som ett verkligt kommersiellt företag. Visst kanman också i tillverkningsindustri och produktiontänka sig att ha statliga företag som fungerar på sam-ma sätt och kan dra in vinst och skapa arbeten. Är dearbetena då inte skapade med politikens kraft?Anf. 42 () replik:Herr talman! Jo, det är naturligtvis så att alla jobbär riktiga. Men jag tror inte att vi kan ha ett land - detfinns tyvärr exempel på inte särskilt lyckade försök -där man inte drar nytta av de drivkrafter som privatainitiativ utgör. Det visar sig att sådana ekonomierfaller samman. Det fordras alltså ett aktivt näringsliv.Behövs det samlingslokaler? Ja, det behövs det.Det är också anledningen till att ,som kan läsa i vårt budgetförslag,lägger mer pengar till samlingslokaler. När det gällerStockholmssituationen - om vi nu talar om RinkebyFolkets hus, som nämndes här tidigare - ska det varasamma stöd som . Där finns ett ackumuleratunderskott, och det har lagts fram förslag som innebäratt barn, ungdomar och handikappade fortsatt kom-mer att ha avgiftsfri verksamhet. ochjag skulle däremot, om vi ingick i en bridgeklubb,behöva betala en avgift på per gång, och dettycker jag att vi kan klara.Anf. 43 ():Herr talman! Vi har kommit fram till rubrikenIntegration och sysselsättning, två områden som ärviktiga och aktuella för oss alla.I ett historiskt perspektiv kan vi konstatera att detär under en ganska som vårt land har för-vandlats till ett land med mångfald och olika kulturer,religioner och etnicitet. Det mångkulturella samhälletexisterar, det finns här, men har inte vunnit legitimitetoch genomslag. Det finns många barriärer kvar attbryta innan alla människor har lika möjligheter tillarbete, företagande och egen försörjning. Den tradi-tionella invandrarpolitiken har i flera avseenden för-svårat för invandrare att försörja sig själva och bli endel i samhället.Ett samhälle där individer får växa sig starkamåste präglas av mångfald och bejakande av skillna-der och olikheter mellan människor. Människor ärolika och har olika förutsättningar. Centerpartietanser att alla människor måste ges likvärdiga möjlig-heter, men också att alla ska ta sin del av ansvaret fördet gemensamma och för sina nära. Avgörande är attmänniskor känner att de har kraft att förändra. Ommänniskor däremot känner hopplöshet och har mini-mal möjlighet att påverka sin egen situation får vi ettuppgivet samhället. Strävan måste vara att människorska känna sig behövda, accepterade och att de fylleren funktion i samhället.Sverige ska ha en öppen och generös flyktingpo-litik. Flyktingmottagandet måste moderniseras ocheffektiviseras, är väntetiderna alltförlånga. Lösningar som bygger på kontakter mellannyanlända och människor i det omgivande samhälletska stimuleras. Här kan frivilligorganisationer göra och betydelsefull insats.Den svenska invandrarpolitiken, som formades på70-talet, var anpassad efter de förhållanden som gäll-de då. var det många kommu-ner i som hade brist på arbetskraft. Hemma imin kommun, , gjordes åtskilliga resor tillFinland och andra länder för att locka arbetskraft tillkommunen och , som är största arbetsplats hososs. Arbetskraftsinvandringen var annorlunda än denflyktinginvandring vi har . har vi omformatpolitiken och delat upp den i en integrationspolitikoch en migrationspolitik. Men fortfarande finns all-deles för mycket av "omhändertagande" kvar.Det är väldigt vanligt att det är kommunernas so-cialtjänster som är huvudman för flyktingmottagandeti stället för närings- eller arbetsmarknadsenheten.Integrationspolitiken bör vara en självklar del i nä-ringspolitiken. Invandrade svenskar ska ses som enresurs som kan bidra till tillväxten. Invandrade svens-kar startar och driver företag i större utsträckning änvad infödda svenskar gör. Detta bidrar till att utvecklaSverige som företagarnation. Deras erfarenheter ochkulturella kompetens är en tillgång för lokal, regionaloch nationell tillväxt.Fru talman! Regler på arbetsmarknaden, attityderinom arbetsliv och näringsliv och en alltför stelbentarbetsmarknadspolitik har gjort att utrikes födda intekommit in på arbetsmarknaden eller att de förloratjobben först av alla när det gjorts nedskärningar.Trots att antalet arbetstillfällen blir fler och vi är innei en högkonjunktur är arbetslösheten fortfarandemycket hög hos personer som invandrat till Sverige.Stora invandrargrupper fungerar som en ar-betskraftsreserv, och varken offentliga eller privataarbetsgivare uppfyller kraven på mångfald inom ar-betslivet. Det är också uppenbart att många arbetsgi-vare och fackföreningsföreträdare inte ser skiftandebakgrund som en tillgång på arbetsplatsen.Att inte ha tillträde till arbetsmarknaden leder tillproblem och svårigheter att klara sin ekonomiskasituation, till språkproblem, passivitet och maktlöshet.Därför är de viktigaste åtgärderna för att minskaskillnaderna i samhället att öka förutsättningarna fördeltagande i arbetslivet. Den uppenbara diskrimine-ringen vid rekryteringar måste åtgärdas, men inteminst krävs en omfattande attityd- och opinionsför-ändring i hela det svenska samhället. Alla - individer,myndigheter, företag, opinionsbildare och andra de-mokratiska krafter - har här ett stort ansvar.Inventeringar av flyktingarnas kunskaper måstegöras mycket snabbare än , så att de kan gå di-rekt till kompletterande utbildningar. Sfi-undervisningen måste förbättras och kombineras medpraktik vid arbetsplatser. De som redan har högreutbildning måste få sin utbildning prövad mot svens-ka krav och ges möjlighet att snabbare än läsa insvenska och andra ämnen på högskolenivå.I dag har vi bland våra invandrare många högut-bildade personer som inte ges möjlighet att komma inpå arbetsmarknaden. I stället för att ta vara på denkompetens som redan finns här har man på flera håll ivårt land rekryterat olika yrkesgrupper, bl.a. läkare,hit till på grund av brist på utbildad svenskpersonal. Detta är ett resursslöseri som inte är för-svarbart.Fru talman! Inom hela är den största ut-maningen den åldrande befolkningen.Det behövs fler människor i produktionen för attvälfärdssamhället ska klara av att ta hand om ochförsörja den äldre generationen. Bl.a. mot bakgrundav detta måste alla krafter inriktas på att fler ska fåmöjlighet att vara en del av arbetsmarknaden. Desenaste årens befolkningsutveckling beror dels på attdet föds för få barn i , men också på att in-vandringen har minskat. är ett glest befolkatland, och vi behöver alla krafter för att klara framti-dens utmaningar, både ur ett regionalpolitiskt och urett socialpolitiskt perspektiv.Detta får ändå inte vara grunden för hur flykting-politiken utformas, däremot finns det anledning att haett mer decentraliserat flyktingmottagande. Kommu-ner som vill ta emot flyktingar ska inte nekas detta.Men asylpolitiken måste grundas på gemensam na-tionell lagstiftning och internationella konventioner.En ökad arbetskraftsinvandring är också ett sätt attlösa framtidens utmaningar, men i första hand måstevi se till att människor som finns här kommer ut påarbetsmarknaden.Anf. 44 HANS () replik:Fru talman! Jag delar uppfattningom mycket av det sade. Det harfunnits en stelbenthet inom arbetsmarknadspolitiken.Men där ligger egentligen inte problemet, utan detligger hos aktörerna i arbetslivet, de som anställer.Jag tror att det har funnits och fortfarande finns oer-hört mycket fördomar, oerhört mycket diskrimine-ring, t.o.m. rasism, medvetet eller inte så medvetet.En mycket stark diskussion måste föras i förhål-lande till företag, arbetsgivare av alla slag och fackfö-reningar för att man ska förstå att vi alla är människori det här landet och att vi alla har, som regeringsfor-men säger, rätt till arbete.En sak är väl att utveckla våra organisationer. Hurser på att försöka ha kvantitativamål även för politiska organisationer, en ökad repre-sentation i , att kommuner och stat ökarden del av arbetskraften som har sitt ursprung utom-lands?Anf. 45 () re-plik:Fru talman! Jag delar helt uppfattningen att det äroerhört viktigt att vi som politiska organisationerockså går före med gott exempel.Vi har inte så mycket att skryta över där.