prot · GO0953 · 2001-01-19 00:00:00 — Vi kan säkert återkomma till diskus-sionen om hur man definierar mångfald på en arbets-plats utan att tvinga människor att definiera sig på ettsätt som de kanske inte alls själva känner sig hemmamed. Om en person är född i och har ensvensk mor och en utländsk far måste det vara upp tillden personen att beskriva sin egen etniska identitet.Det är en rättighet som vi alla måste ha.När det gäller beskrivningen av vilka grupper detär som faktiskt har fått det svårare villjag säga att detta var anledningen till att jag uppehöllmig vid olika typer av insatser som vi kan göra närdet gäller invandrargrupper med utländsk utbildning,därför att den är en färskvara. Om de stängs ute längefrån arbetsmarknaden, tappar ju den utbildning de hari värde för som går. Så jag tror att en strate-giskt viktig del är att koncentrera sig på valideringenav utländsk utbildning och på påbyggnadskurser förmänniskor med utländsk utbildning, och det måste gåfort.Anf. 86 ():Fru talman! Vi kristdemokrater är glada för attintegrationsfrågorna har hamnat hos Näringsdeparte-mentet.Det är svårt för människor som invandrat frånandra länder att bli accepterade och delaktiga i detsvenska samhället. Den enda möjligheten till enverklig delaktighet är att behövas, att ha ett jobb, attkunna ta ansvar för sina barn och för sin försörjningoch att delta i samhällsdebatten.Nyckeln till integration är det svenska språket,och framför allt att ha ett arbete. är det mångamed utländsk bakgrund som saknar kontakter medarbetsmarknaden. Det finns hinder på vägen för att nåett jobb. För det första är det det svenska språket, ochför det andra är det arbetserfarenheten av den svenskaarbetsmarknaden.Fru talman! För att kunna undanröja hindren krävsstora insatser på utbildning när det gäller sfi, dvs.svenska för invandrare. Man måste anpassa utbild-ningen efter individen. saknar vi språkutbild-ning på universiteten och högskolorna. Det går inteatt sätta personer som har en akademisk utbildningbakom sig och personer som är analfabeter i sammagrupp. Med all respekt för allas kunnande så måste viha en effektiv utbildning för att kunna nå det bästaoch snabbaste resultatet. är reglerna krångligaför dem som inte kan uppnå sfi-nivå. På de flestaarbetsförmedlingar vägrar man att låta en person sominte har uppnått sfi-nivå att vara arbetssökande ochställa sig till arbetsmarknadens förfogande.Jag tycker att det är skandal. Jag förnekar inte attde som vill vidare till en högre utbildning måste ha ettintyg som visar deras kunskap i det svenska språket.Därmed är det inte sagt att man ska sänka nivån på sfi- men låt de personer som är beredda att ta ett arbetegöra det!Fru talman! Ett annat problem är att få praktik-platser. Man måste skaffa sig erfarenhet och arbets-metoder inom olika yrken. Det gör man bäst under enpraktikperiod som kan kombineras med studier. Detfinns redan goda exempel i olika kommuner. Vi be-höver en attitydförändring bland arbetsgivare.Ett annat problem vi möter är kvinnornas situationpå arbetsmarknaden. Många saknar totalt förankring iarbete, och dessvärre också i det svenska språket.Kvinnornas situation måste lyftas fram och uppmärk-sammas på olika sätt. Lika viktigt är att vi får ung-domar med utländsk bakgrund att känna sig som endel av samhället och delaktiga i det. Vi måste byggavårt samhälle med respekt för och tolerans mot allasolikheter.Fru talman! Målen för integrationspolitiken är likarättigheter, skyldigheter och möjligheter. Det sist-nämnda stämmer inte med verkligheten. Vi kan inteblunda för att alla inte har samma möjligheter. Perso-ner som är födda i ett annat land har inte de möjlig-heter som personer som är födda här har. Det jagönskar är att mina barn och andra barn med föräldrarsom är födda i ett annat land verkligen får sammamöjligheter. Tyvärr kan vi se i skolorna attvuxen personal drar alla över en kam. Det är beklag-ligt att hudfärgen ska ha en så avgörande och storbetydelse när människor ska mötas.Fru talman! går många arbetslösa fast det ärhögkonjunktur i . är det brist på arbets-kraft inom många yrken, framför allt inom vården.För mig är det en svår ekvation att förstå. Samtidigtvill man importera arbetskraft från andra länder.Vi måste först inventera det som vi har. På de se-naste tio åren har antalet flyktingar ökat här i Sverige.Många som har kommit hit har med sig sina utbild-ningar och sitt yrkeskunnande. Vi måste tillvarataderas kompetens. Många som jag har träffat berättarhur svårt det är att komma in på arbetsmarknaden.Senast träffade jag en läkare som harvarit i . Han berättade hur svårtdet är att finna den rätta platsen någonstans. Under enperiod skickade han ca 2 000 ansökningar innan hanfick något svar. Det finns även ingenjörer som berät-tar liknande historier. Listan kan bli lång om jag skadra allas berättelser om och besvikelser över det be-mötandet på arbetsmarknaden. Ännu större blir be-svikelsen när de får höra att man ska ta hit personerutifrån och inte inifrån. Jag har personligen en känslaav att man underskattar flyktingar som har sökt skyddi . Man tror att dessa människor ska man baratycka synd om.Fru talman! Jag försäkrar att de flesta som harkommit hit har en styrka i sig som övervinner alltannat. Det enda de tänker på är att ge något tillbakatill det samhälle som har tagit emot dem. De vill görasin insats såsom alla andra i samhället.Slutsatsen är att det krävs olika åtgärder för att gealla likvärdiga förutsättningar på arbetsmarknaden.Nummer ett är satsningen på individanpassad ut-bildning.Nummer två är bättre studievillkor.Nummer tre är arbetsförmedlarnas roll när detgäller att skaffa fram jobb.Nummer fyra är arbetsförmedlingens och arbets-givarens centrala roll för att påverka attityder.Nummer fem är att olika aktörer på arbetsmark-naden måste samarbeta.Nummer sex är kombinationen mellan utbildningoch arbete.Nummer sju är validering.Tack för ordet!Anf. 87 ():Fru talman! kom en stor rapportfrån arbetsmarknadspoli-tik, IFAU. Välkända forskare - , An-ders och - var författare.Rapporten tog upp en stor del av alla undersökningarom arbetsmarknadspolitikens effekter.Slutsatserna var mycket dystra. Det mesta av Sve-riges traditionella och nutida arbetsmarknadspolitikdömdes ut. Denna undersökning - antagligen denmest omfattande på området - visade att matchnings-effektiviteten inte påverkas positivt av AMS åtgärder.Politikens effekter på utbudet av arbetskraft går överhuvud taget inte att utläsa ur den kända statistiken.Det finns för lite forskning på området. Regeringenfattar alltså beslut, men regeringen vet inte vad dessabeslut leder till.Den allra mest allvarliga av slutsatserna i rappor-ten är att summan av direkta och indirekta undan-trängningseffekter är betydande. Det förefaller alltsåosannolikt att AMS-åtgärder bidrar till en högre re-guljär sysselsättning även om de bidrar till lägre öp-pen arbetslöshet.När rapporten lades fram bekräftade författarnaflera gånger i intervjuer och diskussioner denna synpå arbetsmarknadspolitikens kontraproduktiva effek-ter. Sedan tystnade debatten. Frågan försvann fråndagordningen.Nu hör vi att Socialdemokraterna och stödpartier-na har knäckt arbetslösheten. Och mer än så: Ökadsysselsättning utgör ett av målen för arbetesom ordförande i . Arma !Arma union! Ska man verkligen exportera en arbets-marknadspolitik vars effekter i bästa fall är omöjligaatt fånga i riktigt mätbara mått och i värsta är direktnegativa? Kom ihåg att den öppna arbetslösheten somvi talar så mycket om inte säger någonting om antaletmänniskor som står utanför det aktiva arbetslivet!För invandrarbefolkningen är frågan om en levan-de arbetsmarknad avgörande. Det finns ingen integ-ration så länge en stor massa människor födda utom-lands eller i med föräldrar födda utomlandsstår utanför det aktiva arbetslivet. När vi diskuterar dehär sakerna brukar vi säga: Vad gör vi för de nyan-lända? Jag skulle gärna vända på frågan och fråga:Vad gör man tillsammans med dem som har funnitshär i 7, 10 eller och aldrig har jobbat en endavanlig arbetsdag? Just de här människorna, massan avmänniskor som kanske inte alls finns registrerade hosarbetsförmedlingarna men som finns här och varsvardag är oerhört plågad av utanförskap, råkar värreut . Jag återkommer till detta senare.Vad jag vill säga är att vi har för-sökt lösa problem av denna sort med samma sortspolitik. Den offentliga sektorn ska gå in och lösaproblemen. Detta har inte lyckats. Det borde vi tänkapå. Det var därför jag frågade integrationsministernhur hon ser på de strukturella hinder vi har att göramed.Vilka förslag vill vi socialliberaler lägga fram? Vivill först och främst att människorna själva ska fåmöjlighet att ta makt över sina liv. Varför är det såsvårt att tänka sig aktivitetscentrum där de arbetslösasjälva försöker lösa sina problem utan tusen tanteroch farbröder som ska leda och bestämma åt dem?Hur länge ska de långvarigt arbetslösa i allmänhetoch de arbetslösa invandrarna i synnerhet tvingas in irollen av passiva objekt för arbetsmarknadsåtgärder?I den grupp invandrare som jag arbetar med har vikontakter med tunisierna i . De leder ett heltnätverk av aktivitetscentrum som fungerar utmärktoch som hjälper väldigt många, t.ex. ungdomar frånden egna befolkningen, att få mycket bra kontaktermed den franska vardagen. Vi har kontakter med detturkiska institutet i där 30 mycket välavlönandeturkar vardagligen arbetar med den egna befolkning-ens problem. Varför är någonting sådant omöjligt atttänka sig i ? Varför finns det aldrig pengar försådana initiativ i ?Jag tittade på vad har till sittförfogande att dela ut till invandrarinitiativ. Det är 20miljoner . Det är fickpengar om man jämförmed storstadssatsningen, Blommanpengarna och de70 miljarder som går till AMS-systemet. Hur kan detkomma sig att vi diskuterar diskriminering i en sådansituation när budgeten i sig är bevis på systematiskstrukturell diskriminering?En annan mycket bra sak som vi skulle kunna gö-ra för att komma närmare en praktiskt och konkretlösning är att vända på investeringstänkandet i Sveri-ge. Över 70 miljarder går till den politik som forskar-na inte kan utvärdera eller som de dömer ut i väldigtmånga avseenden. Jag förstår det inte. Det är mycketbättre att investera i forskning. Det är mycket bättreatt investera i t.ex. kultur. Jag ska upprepa vad jag harsagt här och som jag envist kommer attupprepa : Kulturen svälter i Sverige.Vi behöver riktiga investeringar. En av de här rik-tiga investeringarna skulle kunna vara en stadig eko-nomisk grund som skapar möjligheter för invandrarnaatt själva ta makten över sina liv.Anf. 88 HANS () replik:Fru talman! Arbetsmarknadspolitik är besvärligoch svår att utvärdera. Jag tillhör dem som varitmycket kritiska till inriktningen av den ,och särskilt delar av 90-talet.Ana gör en fullständigt felaktig be-skrivning av forskarrapporterna. De är framför alltframtagna av . Sedan har Calmfors varit medoch gjort en sammanfattning. Huvudslutsatsen är attdet beror på när vi tittar, i vilket konjunkturläge, vilkasom sysselsatts i åtgärder och hur man harvarit arbetslös. Det är så att arbetskraftentycks ha förstärkts genom programmen. Sysselsätt-ningen på lång sikt tycks ha förstärkts genom pro-grammen. Framför allt ligger fattigdomen och lång-tidsarbetslösheten på en nivå som ligger långt underden i övriga Europa.Alternativen är någonting som man diskuterar.Vad skulle man gjort i stället? Det är den stora frå-gan. Man kan inte bara skåpa ut det man gjorde undermassarbetslösheten utan att ha någonting att säga omvad man skulle ha gjort i stället.Anf. 89 () replik:Fru talman! Det är klart och tydligt att vi har lästtvå olika texter fast det gäller samma rapport. Det ärockså klart att jag läser med mycket speciella glasög-on, nämligen de glasögon som de här permanentarbetslösa människorna har gett mig. Jag har inte settnågon förbättring för dem. Däremot hörde jag fråndistriktsläkare som är mycket engagerade i vardagen iarbetet med integration att man på vissa försäk-ringskassor vägrar betala rehabilitering för arbetslösa.Nu ska länsarbetsnämnden stå för rehabiliteringspro-gram för arbetslösa. Jag undrar hur detta kommer attlösas. Jag tror inte på en förbättring. Jag ser hur män-niskorna känner sig ännu mer trängda och får detsvårare och svårare för varje dag.Anf. 90 HANS () replik:Fru talman! Låt mig bara läsa upp en sak. Så härskriver forskarna: för arbetsmarknads-programmen måste emellertid jämföras med pro-grammens potentiella intäkter. Det faktum att våraresultat antyder att programmen kan ha ökat arbets-kraftsdeltagandet kan tala för att programmen faktisktmotverkat marginalisering och utslagning från ar-betsmarknaden.Men man vill forska mer.Detta att man tränger undan jobb innebär ofta tränger undan betydligt starkare personer påarbetsmarknaden än dem som trängs in, vilket jufaktiskt är syftet när man gör särskilda program fördem som har särskilt svårt att komma in på arbets-marknaden.När det gäller budgeten är det faktiskt så att t.ex.utomnordiska medborgare har en väsentligt störreandel i arbetsmarknadspolitiska program än vad derasandel är i arbetslösheten. Jag håller med om att dettaär ett jätteproblem, men måste hållasig till sanningen och inte göra så oerhört kraftfullauttalanden som inte stämmer med verkligheten. Dåmotverkar hon sitt eget goda syfte.Anf. 91 () replik:Fru talman! Min sanning sammanfaller klart ochtydligt inte med sanning. Det skullevara mycket konstigt om vi hade samma syn på saker.Jag fortsätter att fråga: Är det naturligt, är det ra-tionellt att satsar tio gånger mer på AMS-systemet än vad man satsar på kultur, fritid och reli-gion tillsammans? Är det rationellt och logiskt attsatsa mer än dubbelt så mycket pengar på AMS-systemet än på hela den högre utbildningen ochforskningen i ? Jag tycker inte det.Tack så mycket.Anf. 92 ():Fru talman! S-kvinnors integrations- och mång-faldsprogram är nu ute på remiss. Jag ska under mittkorta anförande endast beröra några av de ämnesom-råden som s-kvinnor tar upp i programmet.Fru talman! är ett mångkulturelltland. Från att tidigare ha varit ett relativt homogentsamhälle har vi berikats med människor med nyakunskaper, erfarenheter och idéer.Det handlar om en mångfald av språk, religioneroch kulturer som sakta vävs in och berikar vårt sam-hälle. förändras, och långsamt formas någotnytt.Integration är en av våra allra viktigaste framtids-frågor som berör oss alla. Garantin för demokratinssäkerställande är att människor känner delaktighetoch solidaritet med varandra. Att vilja men inte fåvara med skapar utanförskap och vanmakt.S-kvinnors integrationsprogram utgår från allamänniskors lika rätt och värde och tar fasta på detsom förenar i stället för det som skiljer oss åt.Integration betyder inte att vi ska integrera in-vandrarna i det svenska samhället, utan det handlarom hur vi tillsammans integreras i vårt mångkultu-rella samhälle.Från att ha haft en invandringspolitikmed assimilation som förtecken, dvs. att människormed invandrarbakgrund så fort som möjligt skaöverge sin egen kultur för den svenska, talar vi nu omintegration som en ömsesidig process. Vi talar ommångfald som något positivt och nödvändigt för attvårt samhälle ska utvecklas och därmed stärka demo-kratin.Jag citerar Silan ur invandrar-nämnds häfte:"Att vara invandrare i en stor värld är lite dumt.Vi invandrare i har två vägar att välja.Antingen väljer vi den första vägen och lever somen invandrare eller så väljer vi den andra vägen ochlever som en svensk.Jag vill inte ha de två vägarna.Jag vill ha en tredje väg.En väg där jag kan leva som en människa medmina känslor, mina tankar och min personlighet.Jag vill kunna säga att jag bara är från världen ochvara stolt över den.Jag vill leva som jag är och där jag vill.Jag vill inte skämmas för att jag är en människa. "För att förstå vikten av ett mångkulturellt sam-hälle krävs det kunskap, förståelse och delaktighet,och för att få det krävs det möten och samtal mellanmänniskor.Arbetsplatsen och skolan är de bästa mötesplat-serna. Men det behövs också andra i bostadsområden,på bibliotek och i kulturhus.Sverige har varit framgångsrikt i jämställdhetsar-betet om vi jämför med många andra länder, även ommycket återstår att göra.Undersökningar visar att jämställdhet lönar sig.Effektiviteten och motivationen ökar när alla medar-betares kunskaper och erfarenheter oavsett kön tas tillvara.Samma sak gäller etnisk mångfald. Kreativitetenoch flexibiliteten ökar på de arbetsplatser som förståttatt ta till vara den resurs som mångfald innebär.Språkkunskaper t.ex. är en merit i alla samman-hang, inte bara när det gäller att locka kunder tillföretagen utan också i offentlig sektor.Därför är det viktigt att de språkkunskaper som demed invandrarbakgrund har värderas utifrån både ettmänskligt och ett samhälleligt perspektiv.Att veta att det egna modersmålet har ett värde närdu söker arbete eller studerar i det nya landet stärkersjälvkänslan och underlättar inlärningen av det svens-ka språket.Varför räknas bara godkänt i engelska som andraspråk vid intagning till gymnasieskolans nationellaprogram? Det måste väl vara lika mycket värt att talat.ex. ryska eller franska?Engelskan är nödvändig för fortsatta studier. Jagvill inte ta bort den. Men jag tycker att det ska vara enstörre flexibilitet i utbildningssystemet.Svenskundervisningen, sfi, måste beröra eleverna,och de måste känna att det nya språket bygger påderas tidigare kunskaper och erfarenheter. Det behövsmer otraditionella lärprocesser och större kunskap omhur eleverna ser på sitt lärande för att kunna ge rättundervisning. Det gäller både vuxna och barn.För att kunna tillgodogöra sig sfi-undervisningenpå bästa sätt bör dagen delas upp i en teoridel och enpraktikdel. Denna modell gör också att de vuxnaeleverna får en möjlighet att komma ut i arbetslivet.Den kompetens och utbildning som de har medsig från sina respektive hemländer måste tas till varapå ett mycket bättre sätt. behövs det endast enkomplettering av deras utbildning - som ofta är högreän genomsnittet, precis som statsrådet - för att de ska kunna få ett lämpligt arbete.Det här är synpunkter som många med invandrar-bakgrund har framfört till mig.För en lyckad integration krävs det generella åt-gärder för att komma till rätta med strukturella pro-blem, men det behövs också lokalt anpassade lös-ningar. Det är skillnad på möjligheter och hinder istorstad och glesbygd. Det behövs olika lösningar.Ibland kanske det t.o.m. är nödvändigt med positivsärbehandling.Men framför allt krävs det delaktighet av alla be-rörda på gräsrotsnivå. Felet vi ofta gör är att vi görnågot för, i stället för tillsammans med.Jag har ett bra exempel från min hemkommunNynäshamn. Det är en riktig liten solskenshistoria därstigmatiseringen i medierna av t.ex. ett bostadsområ-de som ett problemområde ger en bild som blir ensanning. Ett bostadsområde i min hemkommun varvårt problemområde. Ingen ville bo där. Ingen villesjälvfallet vara ett problem.Sedan kom det ungdomar från och tittadepå bostadsområdet. På en internationell konferenspresenterade de på en storbildsskärm visionen av detgoda boendet. Och var det vårt problemområdesom visades på storbildsskärmen. Vad som hände dåvar att alla ungdomar i det här bostadsområdet rätadepå sig, gick ut och blev ambassadörer för sitt bostads-område. har de hand om fotbollsplanen. De harcafeteria, de har läxläsning och de har olika grupperför unga tjejer och även för äldre kvinnor.Så har det blivit med det eftersom man vände påhela problemet. Man gjorde det inte till ett problemutan till en möjlighet. Man har ettyouth council. Man vill hjälpa ungdomar från Bosni-en och från Kosovo. Man har egna projekt på gång.Fru talman! Avslutningsvis vill jag säga att kultu-ren är ett smörjmedel i integrationsarbetet. Kulturenhar ett egenvärde. Kultur förenar och främjar integra-tion. Den ger glädje, insikt och möjlighet till ett rikareliv. Kulturen är en dynamisk kraft för hela sam-hällsutvecklingen. Den frigör människors tankar ochskapar förmåga.Med konsten och kulturen skapas mötesplatseroch verktyg för att möta både sina egna ochandras erfarenheter.Genom dessa möten blir människor nyfikna ochöppna för det som är nytt och kan genom kunskapenoch insikten förstå och uppskatta värdet av det mång-kulturella samhället.Mycket bra saker har hänt. Det har vi också hörthär. Men integrationsarbetet måste gå snabbare. Vimåste gå från ord till handling på alla nivåer. För detbehövs det bra och effektiva integrations- och mång-faldsplaner i kommuner, landsting, statliga myndig-heter och företag där vi utgår från ett diskriminering-sperspektiv för att förändra det som är viktigast,nämligen förhållningssättet till integration och mång-fald - inte bara i ord utan också i handling.Anf. 93 () replik:Fru talman! Jag delar mycket av det har sagt. Det är mycket bra, det här med mång-fald i samhället.En sak som jag inte hann att ta upp med statsrådettidigare är det här med särbehandling. Det är ett ex-tremt fenomen att man utifrån den svenska synen skasärbehandla alla som kommer hit. De flesta - detförsäkrar jag, och jag träffar dem ofta - vill inte blisärbehandlade. Det är precis som om det handlade omkvotering. Jag har ingen lösning på det. Men jagtycker inte att man ska peka ut en grupp och särbe-handla dem. Jag skulle vilja få en kommentar till det.Anf. 94 () replik:Fru talman! Som jag sade tror jag att de generellaåtgärderna är de bästa. Jag tycker inte att man skapeka ut vissa, men jag är inte främmande för att kanske för att nå sitt syfte ibland måste ta tillpositiv särbehandling. Jag kan inte säga var och hurdet ska ske, men målet att få ett integrerat samhällekräver kanske detta någonstans.Anf. 95 () replik:Fru talman! Jag håller med om att det behövs oer-hört många generella åtgärder för att få in alla i sam-hället. Vi fick tidigare en liten vink från statsrådet ska kvotera invandrare till arbetsmarknaden. Dethar höjts oerhört många kritiska röster mot detta fråninvandrarhåll. Man tycker inte om det. Ingen vill pånågot sätt vara utpekad.Jag vidhåller min synpunkt att man inte ska prataom särbehandling. Vi ska jobba tillsammans för atthitta metoder för att få med alla i stället för att kate-gorisera. Det kan gälla handikappade och andra ut-satta personer. Vi ska göra det här tillsammans -annars blir det fråga om "vi och dom".Anf. 96 () replik:Fru talman! Det tycker också jag. Företagen lik-som myndigheterna inom den offentliga sektorn skaavspegla hur samhället ser ut. Jag tror att det t.ex. påen socialförvaltning skulle vara mycket berikande ochkompetenshöjande att anställa människor med andraerfarenheter och en annan kulturell bakgrund, mendetta uppfattar många som en positiv särbehandling.Anf. 97 ():Fru talman! Precis som det föregående året ochåret skrev regeringen i budgetproposi-tionen avseende den budget som vi här i kammarenbehandlade alldeles före julen att tillståndet inomintegrationsområdet inte är tillfredsställande i förhål-lande till de mål som har beslutat om. Detframgick av texten i utskottets betänkande att manavser att fortsätta på den inslagna vägen, alltså medmer av den politik som har misslyckats. Det sker trotsatt man skriver att målen för integrationspolitikenuppnås endast till begränsad del genom insatser inompolitikområdet - insatser som sker inom den gene-rella politiken är avgörande.Jag är därför glad för att jag nu har tillfälle att frå-ga varför ni inte drar några ordentligaslutsatser av den egna analysen. Varför accepterar nityst att den nya fattigdomen breder ut sig i förorternamed ökande klassklyftor som följd? Varför framhär-dar ni i en politik som faktiskt låser in människor imaktlöshet och i utanförskap?