prot · GO09109 · 2001-05-11 00:00:00 — Remissen innehåller bl.a. förslag till för-bättringar vad avser personskadeskyddet för totalför-svarspliktiga.I korthet innebär förslagen att alla som skadas un-der tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalför-svarsplikt ska omfattas av samma regler oavsett omman fullgör grundutbildning längre än , kortgrundutbildning eller repetitionsutbildning. Tidigareomfattades bara de som fullgjorde grundutbildningsom var längre än 60 dagar.Vid beräkning av livränteunderlag ska underlagetinte i något fall beräknas till lägre belopp än vad sommotsvarar fem gånger prisbasbeloppet enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring. Det är för flertalettotalförsvarspliktiga en höjning av det garanteradeberäkningsunderlaget.Även rätten till ersättning för nödvändiga kostna-der för läkarvård, behandling och läkemedel underhögst samt den rätt till ersättning för svedaoch värk, lyte m.m. som följer av lagen (1977:266)om statlig ersättning vid ideell skada m.m. ska varalika.Regeringen föreslår vidare att de utbildnings-ansvariga myndigheterna, t.ex. Försvarsmakten, skaha rehabiliteringsansvar för den som skadas vid full-görandet av grundutbildning eller repetitionsutbild-ning. Det innebär att utreda behovet, planera insatser-na samt stödja och hjälpa den skadade så att han ellerhon får lämplig arbetsträning eller utbildning.Rehabiliteringsansvaret för den som skadas vidfullgörande av totalförsvarsplikt ska bestå under treår. Tiden ska dock kunna förlängas med . Den rehabiliteringsansvariga myndigheten skasamarbeta med andra berörda myndigheter och sam-ordna sina rehabiliteringsinsatser med eventuell an-nan arbetsgivares åtgärder.Regeringen föreslår även att anhöriga till den somskadas ska få ersättning för vissa kostnader, t.ex.ökade boendekostnader, kostnader för resor och kost-nader för eget psykosocialt stöd m.m., från de utbild-ningsansvariga myndigheterna.Herr talman! har beslutat om Försvars-maktens ekonomiska ramar och fördelningen mellande olika anslagen. Jag är medveten om att den pågå-ende omställningen medför vissa temporära problemavseende tillgång till officerare vid vissa förband,men det är problem av övergående karaktär. Det ärdock myndighetens ansvar att säkerställa att utbild-ningssäkerheten inte påverkas av detta.Anf. 9 ():Herr talman! Jag ber att få tacka försvarsministernför svaret. Bakgrunden är att jag - som säkert ocksåministern har gjort - har träffat ett antal anhöriga ochskadade i tjänst. Jag vill börja med att kommenterasvaret på min sista fråga om åtgärder att tillförsäkraresurser för att inte öka riskerna under försvaretsomställning. Det sammanhänger med den interpella-tion som besvarades tidigare.Ministern beskriver Försvarsmaktens arbete medsäkerhet. Jag vet att det bedrivs med hög ambition.Samtidigt kvarstår faktum att skadefrekvensen är högäven under normala arbetsförhållanden. Materielen ärtung, svårhanterlig och kanske inte precis moderneller ergonomiskt utformad. Ungaoch oerfarna rycker in, och man får börja om frånbörjan varje gång i utbildningen.Det är då ytterligt allvarligt när riskerna ökas ge-nom befälsvakanser till följd av besparingar i försva-ret. Risken för olyckor i arbetet sammanhänger medledning och organisation oavsett verksamhet. Visstska försvaret omdanas. Men det får inte ske till prisetav vakanser eller brister i organisationen så att risker-na ökar. Det är Försvarsmaktens uppgift, men detfaller också ett tungt ansvar på oss politiker när viålägger uppgifter och tilldelar resurser.Jag kan tyvärr inte känna mig nöjd med svaret attden pågående omställningen bara medför vissa tem-porära problem med tillgång på officerare men att detär övergående. Befälsbristen har gradvis förvärratssedan omorganisationen . Detfinns inget som tyder på att den än pålänge är övergående. Tvärtom tillkommer nya bespa-ringsbeting och nya avgångar sker.Jag vill nu kommentera min andra fråga om vilkainitiativ försvarsministern ämnar vidta för att tydlig-göra försäkringssituationen för de värnpliktiga ochderas familjer. Försvarsministern beskriver att försäk-ringar finns för de värnpliktiga och att regeringen nuföreslår förbättringar. Det är ju bra. Det gäller t.ex.det lägsta försäkringsskyddet för unga värnpliktigasom inte har arbete, vilket de inte har när de är 18 år.Det höjs till en årsinkomst på . Den som är skadad har sannolikt heller ingetarbete efter värnplikten.Men det var egentligen inte detta min fråga avsåg,utan snarare försäkringsskyddets utformning. Försäk-ringarna är ett lapptäcke som är svåröverskådligt ävenför de mest insatta. Ofta behövs jurister och rättsligprövning för att fastställa vilka försäkringar somgäller och hur. Vi hade en hearing i försvarsutskottet ihöstas där det klart framgick att försäkringsskyddet ärsvårförståeligt och att många försäkringar är inblan-dade.När man försöker sätta sig in i frågan sätter mansäkert till slut sitt hopp till att det finns ett heltäckan-de skydd. När vi i försvarsutskottet behandlade fråganom försäkringar för utlandsstyrkan behövde vi treföredragningar från socialförsäkringsutskottet för attförstå när ersättningen fastställdes. Det kan tyckasvara en liten detalj. Ofta är det så att föräldrar ochvärnpliktiga soldater i utlandsstyrkan tror att det finnsett skydd som sedan visar sig inte finnas. Kanske harde också invaggats i tron att det i vårt land finnstrygghetssystem för alla situationer.Det är då viktigt att de med plikt uttagna får vetaexakt vad som gäller så att de åtminstone ges chansenatt komplettera försäkringsskyddet genom t.ex.grupplivförsäkringar. Det var av detta skäl jag ställdemin fråga som jag nu vill upprepa. Tänker försvars-ministern i samband med de beskrivna utredningarnata initiativ till att vi tydliggör försäkringssituationen?Anf. 10 Försvarsminister ():Herr talman! Jag är engagerad för den här fråge-ställningen. Det finns många motiv till det. Ett motivär att vårt försvar ska vara ett på plikt baserat försvar.De värnpliktiga ska vid mönstringen känna att de ärrätt person för rätt uppgift.Det är naturligt för mig att ta steget att med plik-ten som grund utforma systemet så att den värnplikti-ge känner att den vill genomföra sin tjänst. Vi skaockså rekrytera fler kvinnor baserat på frivillighets-principen. Det gör att hela förmåns- och rättighets-systemet för de pliktiga måste förbättras.Jag anser att det beslut som regeringen i går fatta-de om en lagrådsremiss går i den riktningen. Det ärmin förhoppning att detta efter lagrådets granskningska kunna bli ett förslag till i höst.Det viktigaste arbetet i försvaret för att förebyggaåtgärderna och skadorna är att påverka kunskaper ochattityder och öka säkerhetsmedvetandet. Det är enfråga om utbildning.Jag vet att Försvarsmakten har tagit fram utbild-ningsmaterial som riktar sig till de värnpliktiga för atthöja säkerhetsmedvetandet, att det finns en riktadutbildning till våra yrkesofficerare, att det finns ettnätverk för utbildningssäkerhetsofficerare och attutbildningen av de värnpliktiga skyddsassistenternautvecklas.Jag vet också att vi har en relativt negativskadeutveckling, dvs. att vi har en ökad frekvens per100 000. Men i absoluta tal minskar skadorna. Jag ärockså medveten om att det bl.a. är belastnings- ochhörselskador det handlar om och att man kan göramer när det gäller trafiksäkerheten. Jag vet att För-svarsmakten, vilket jag tycker är alldeles utmärkt,startar ett projekt om trafiksäkerhet.Informationen till de totalförsvarspliktiga vid ska-da är inte bra. Jag tror att interpellanten har rätt i attdet delvis är en snårskog av regler och att det inte ärnågon bra information. Det är inte lätt att ha ett greppöver det när man är 18 eller . Man får en kortinformation vid inskrivningen hos , ochman får sedan en information när en skada har skett.När regeringen lägger fram sin proposition i höstavser jag att också ge berörda myndigheter i uppdragatt redovisa hur vi ska kunna utveckla informationenom personskadeskyddet till de totalförsvarspliktigaoch till deras anhöriga.Anf. 11 ():Herr talman! Jag är tacksam för det beskedet. Jagvill bara skicka med att det viktiga är att tydliggöraförsäkringssituationen med målet att de flesta värn-pliktiga ska ha förstått den. I och för sig kanske intebegåvningsnivån är tillräckligt hög i försvarsutskottet,men vi hade en hearing mellan kl. 9 ochkl. 1 innan vi kanske började skönja hur dethela fungerade.Jag vet, vilket försvarsministern påpekade, att sä-kerhetsarbetet pågår. Visst gör det det. Men tyvärrinträffar olyckor ändå. Det var detta min första frågaegentligen rörde, de situationer där allvarliga olyckorhar inträffat.Visst finns det försäkringar och försäkringsskydd.Men det handlar på något sätt om någonting annat.Det kan vara en förlorad framtid. Det har t.o.m. ivissa fall tyvärr varit ett förlorat liv. Då är försäkring-arna en klen tröst, även om de garanterar en minimi-nivå för försörjning efter skada.En svår olycka är tyvärr ofta oreparabel. Denvärnpliktige kanske hade framtidsplaner med storamöjligheter och de blir plötsligt reducerade till ettminimum. Det kanske inte bara är ett förlorat ben,utan också ett förlorat framtidshopp.En allvarlig olycka kanske inte bara ger fysiskamen, utan också psykiska när bilden ochbilden av sig själv förändras i ett enda olycksaligtögonblick. En ersättning motsvarande en årslön på150 kanske inte känns så generöst, utan snara-re som en lägsta nivå. Skulle någon förlora båda be-nen bedöms invaliditeten till . Det ideella skade-ståndet är då . Men det kanske inte kännsså stort när man blir helt beroende av att få hjälp avandra. Skadeståndet räcker knappt till en invalidan-passad bil när man har 70 eller framför sig.Visst finns försäkringsskydd som motsvarar för-säkringar som gäller andra olyckor. Men jag tror attdet är stor skillnad mellan hur man upplever situatio-nen när man själv har tagit en risk och utsätts förolycka och när man blivit uttagen med plikt eller vadsom kanske känns som tvång.Jag förstår att den som utsatts för olycka kännersig övergiven när han gjort sin tjänst för landet å allasvägnar och sedan måste ta till rättsprocess när olyck-an är framme. Många kanske t.o.m. tror att det finnsen generös ersättning när man råkar bli den somdrabbas.Skuldfrågor och eventuell vårdslöshet måste ock-så ofta utredas efter olyckor. Efter en olycka på enövning kanske den skadade inte ens är riktigt inblan-dad i processen, utan det gäller befäl och instruktio-ner. Jag kan förstå att det känns absurt när mycketenergi och tid läggs ned på utredning av ansvarsfrå-gor utan någon koppling till lösning på den skadadesproblem. Det blir en administrativ process med fögasamband till den skadades bistra verklighet. Det gäl-ler inte bara den värnpliktige utan också föräldrar ochfamilj.Det har t.o.m. hänt att värnpliktiga har avlidit iolyckor. Det är sorgligt att föräldrarna då ska behövaprocessa för att få ut skadestånd. De känner sig oftadjupt besvikna och övergivna. De uppfattar sig i mot-satsställning till Försvarsmakten, som ska stå på derassida men ta till vara sina egna, dvs. statensintressen.Vad de skadade och deras anhöriga behöver ochborde ha rätt till är någon helt på deras sida. Det vardetta min fråga gällde. Och jag omformulerar den:Hur kan vi tillräckligt tydligt visa empati och respektoch stärka stödet till skadade och anhöriga, så att vivisar att risken tagits och olyckan skett för något somvärderas högt av oss andra?Anf. 12 Försvarsminister ():Herr talman! Det var ett fint anförande som inter-pellanten höll, fint i den meningen att det med känslafångar upp det som också jag känner.Men i går var jag faktiskt i regeringen med om attfatta beslut om en lagrådsremiss. Det är ett stort fram-steg. I det finns också möjligheter för Försvarsmaktenatt biträda anhöriga så att både den som skadas ochanhöriga inte kommer in i den ensamheten och käns-lan av att vara övergivna och utan stöd.Det är min förhoppning att interpellantens inläggska leda till att interpellanten ser att vi i regeringenarbetar med en inriktning som på ett humanistiskt sättska göra att det känns naturligt för unga människor attta steget att med plikten som grund ändå känna sigmanade att göra den för samhället utomordentligtviktiga insats som tjänst inom totalförsvaret och För-svarsmakten innebär.Anf. 13 ():Herr talman! Jag tackar försvarsministern fördetta. Jag såg faktiskt själv mina frågor i sambandmed den här interpellationen snarare som någonslags vädjan. Jag hoppas att man faktiskt lyckas lösadetta.Jag inser att det är en svår konflikt, hur man skakunna separera arbetet med stödet efter olyckor frånbesvärliga utredningsprocesser som rör ansvarsutred-ningar och hur olyckor har gått till. Men, som sagt,här uppfattas Försvarsmakten ofta som en del av apparat som heter staten och som har svårt atttillvarata den enskildes intressen.Det gläder mig att försvarsministern svarar att ettarbete är på väg. Vi får inte förtröttas i detta, och jaghoppas och ser fram emot att man utvecklar det härarbetet. Men, som sagt, nöjda får vi inte bli.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 2000/01:385 om uni-versitetens och högskolornas indirekta kostna-derAnf. 14 Utbildningsminister ():Herr talman! Per har frågat mig vilka åtgärderjag avser att vidta för att klargöra vilka kostnader somska anses ingå i det föreskrivna påslaget på vidextern finansiering av forskning samt vilka indirektakostnader som universitet och högskolor eventuelltska kunna debitera utöver påslaget.I dag finansieras forskningen vid universitet ochhögskolor dels genom direkta statsanslag, dels genommedel från forskningsråd, forskningsstiftelser ochandra externa finansiärer. är det ett faktumatt varken statliga eller andra externa finansiärer fulltut täcker kostnaderna för den forskning som de finan-sierar. Universitet och högskolor erhåller ersätt-ning från de externa finansiärerna för de direkta kost-naderna, men bara för en del av de kostnader förlokaler och administration som forskningen ocksåmedför.I samband med den forskningspolitiska proposi-tion som regeringen lämnade , och riksdagensenare fattade beslut om, föreslogs en modell somhindrar att lärosätenas egna forskningsmedel urhol-kas. Bakgrunden var att om inte de externa forsk-ningsfinansiärerna bär sina egna kostnader så begrän-sas lärosätenas möjligheter att utnyttja de direktastatsanslagen för egna prioriteringar. Statsanslagenfår då i stället finansiera de indirekta kostnader sominte täcks av de externa finansiärerna. Riksdagenbeslutade därför att en lägsta nivå för påslag för indi-rekta kostnader bör vara av forskningsprojek-tens direkta kostnader, exklusive lokalkostnader. Medden modellen får lärosätena inte full kostnadstäckningför den externt finansierade forskningen, eftersompåslaget då skulle behöva vara ännu högre, men höj-ningen av kostnadspåslaget innebär ändå att en störreandel av kostnaderna kommer att täckas av de externafinansiärerna.Riksdagen har vid behandlingen av frågan (UbU2000/01:6, rskr. 2000/01:98) bl.a. uttalat att de medelsom anvisas direkt till lärosätena inte ska användasför att subventionera externfinansierad forskning,utan för verksamhet enligt universitetens och hög-skolornas egna beslut. har förut-satt att de ekonomiska konsekvenserna för redanpågående projekt beaktas.Som ett led i arbetet med den forskningspolitiskapropositionen fick , , iuppdrag att utveckla en modell för beräkning av deindirekta kostnaderna så att full kostnadstäckningskulle kunna uppnås vid extern finansiering av forsk-ning. ESV lämnade i rapporten förberäkning av kostnader för forskning vid universitetoch högskolor (ESV 1999:25) ett förslag till en sådanmodell. Ett problem med modellen var att den intevar förankrad och vidareutvecklad i samråd medlärosätena och externa finansiärer. Regeringen valdedärför att i stället föreslå ett lägsta påslag i form av enschablon.På frågan om vilka kostnader som ska anses ingå idet föreskrivna påslaget om är svaret att det skasådana kostnader göra som generellt omnämns somindirekta kostnader. Om de verifierade indirektakostnaderna överstiger kan ett högre påslag tasut av de externa finansiärerna. Regeringen har i denforskningspolitiska propositionen dessutom skrivit attfrågan om den föreslagna lägsta nivån för påslag förindirekta kostnader kan bli föremål för förnyad pröv-ning.Jag har inhämtat att landets universitet och hög-skolor genom universitets- och högskoleför-bund, för miljö, areella näringar ochsamhällsbyggande, för arbetsliv ochsocialvetenskap, samt Verket förinnovationssystem har träffat en gemensamöverenskommelse om ersättning för indirekta kostna-der för externfinansierad forskning vid universitet ochhögskolor. Utgångspunkten för denna överenskom-melse var statsmakternas ovan nämnda beslut i frå-gan. Överenskommelsen innebär att påslagen i ettförsta skede bör beräknas som schabloner, och somen angiven miniminivå ska gälla som då avserindirekta kostnader, inklusive indirekta kostnader förlokaler och direkta lokalkostnader. För utrustningöver föreslås i stället ett påslag på50 . Dessa principer utgör underlag inför nyaförhandlingar och överenskommelser efter ett år.Vidare inrättar parterna en ledningsgrupp för att följaoch utveckla detta arbete och skapa möjlighe-ter att beräkna de indirekta kostnaderna som faktiskabelopp.Från regeringens sida följer vi med stort intressedetta arbete, och regeringen anser mot bakgrund avparternas pågående arbete att det inte är motiverat atti nuläget ytterligare definiera de indirekta kostnader-na.Anf. 15 PER ():Herr talman! Tack för ett intressant svar!Som utbildningsministern vet har det undermycket , ända , funnits enbred politisk enighet om att det ska finnas full kost-nadstäckning. Den enda gången åsiktsskillnader syntsi den frågan var väl när regeringen alldeles be-slutade att Cancerfonden, som inte behövdestå för dessa kostnader, nu ska göra detta. Men det ärinte en del av den här frågan.Den här frågan handlar om huruvida regeringenhar tagit fram en modell, vilket bett om,som skulle förhindra att universitetens fakultetsmedelurholkades på grund av att externa finansiärer intebetalade sina fulla kostnader. Och om jag lite snabbtska försöka se på svaret, herr talman, tycker jag attdet säger: Vi försökte göra en modell. Men modellenblev för krånglig, och hadeinte den förankring som behövdes för att få den ac-cepterad. Modellen blev alltså inte en modell, utanmodellen blev en höjning av en schablon från 12 till18 %.Dessutom kan man läsa att denna höjning inte ärtillräcklig för att stoppa urgröpningen av fakultets-medlen. Naturligtvis minskar den dock takten i ur-gröpningen.När jag då via denna fråga försöker få reda på vil-ka kostnader som ingår måste jag säga att svaret ärganska belysande. På frågan om vilka kostnader somska anses ingå i det föreskrivna påslaget om ärsvaret: Det ska sådana kostnader göra som generelltomnämns som indirekta kostnader. Svaret är alltså attindirekta kostnader är sådana kostnader som generelltomnämns som indirekta kostnader. Det är lite goddag- yxskaft över det svaret, tycker jag.Det är viktigt att vi försöker få ett hum om vilkakostnader det är. Handlar det om personaladministra-tion? Handlar det om bibliotekskostnader? Finns detIT-kostnader och IT-infrastrukturkostnader i detta?Jag tycker att det här är mycket viktiga frågor. Ochdet är inte, herr talman, någon kameral petighet. Omvi tittar bara på kan vi se att avdess anslag till forskning är ungefär 360 miljonerkronor. Det är mycket pengar.Det kanske mest spännande och förvånande i denhär historien är att det helt plötsligt uppkommer enförhandling. På vems uppdrag, är min fråga, och medvilket mandat? Av svaret att döma är det inte viaregeringen. Ministern skriver att han har "inhämtat"att landets universitet och högskolor genom , Forskningsrådetför miljö osv. har dragit i gång den här diskussioneneller förhandlingen. Är det verkligen på det sättet denhär typen av förhandlingar ska ske? Vad är , och vem har gettdet mandat att förhandla?Anf. 16 Utbildningsminister ():Herr talman! Det gläder mig att Per är över-ens med mig och med ett stort antal riksdagar långttillbaka i tiden om principen om full kostnadstäck-ning. Det är en viktig princip. Det kan låta som kame-ralt gnet, men det handlar i grund och botten om denfria forskningens möjligheter.Vi har universitet som nästan uteslutande fi-nansieras av staten. Det är viktigt att konstatera. Menstrukturen har förändrats i och med att man harkanske uppemot hälften av sina anslag i direkta an-slag från staten medan man får hämta hem den andrahälften i konkurrens. Också den delen av anslagenkommer dock oftast från staten i form av forsknings-råd eller stiftelser. Det är en princip som jag menarhar bidragit till utvecklingen av våra universitet väl-digt starkt.I och med att man i konkurrens med andra forska-re måste söka externa medel blir det dock viktigt attde externa finansiärerna betalar vad det kostar attforska på . Om de inte gör det måste demedel som har avsatt till fri forskning,beslutade av forskarna själva på högskolor och uni-versitet, användas till att betala administrationskost-nader och andra kostnader som uppkommer när deexterna finansiärerna betalar för forskning. Detta äralltså en viktig och grundläggande princip för den friaforskningen och för att ambitioner att setill att det finns stora resurser för fri forskning faktisktupprätthålls.Den grundläggande principen, som också är anta-gen av , är alltså full kostnadstäckning.Därutöver har vi tillbaka en schablonsom högskolorna själva har arbetat fram på drygt12 %, som de menar har varit ett sätt att försöka hittaett minimibelopp. Alla vet, och ESV:s rapport visardetta tydligt, att det ligger långt under vad de indi-rekta kostnaderna egentligen är när man finansierarett projekt. Vi vet från internationella jämförelser attde indirekta kostnaderna kan ligga uppemot 50 %.Men naturligtvis kan de vara olika beroende på pro-jekt. Därför är det viktigt att myndigheterna själv-ständigt är med och arbetar fram hur man ska kunnadriva igenom en kostnadstäckning som är acceptabeloch som också uppfyller det som har be-gärt.För att se till att vi inte får ett läge där statligahögskolor i konkurrensen om extern finansieringlockas till att inte ta ut full kostnadstäckning ochdärmed gröper ur anslag till fri forskningfinns det en ambition, som också har lagts fast avriksdagen, att höja det minsta beloppet som man skata ut som kostnadstäckning. Det är också viktigt. Detlägger en bottenplatta. Det gör dock inte att det bud-skap från som tidigare givits, dvs. att fullkostnadstäckning gäller, är bortsopat. Vad det handlarom är att detta är bottenplattan, men sedan måste manfinna system ute i verkligheten, bland myndigheterna,för att få en bra kostnadstäckning.Det är då våra fria och självständiga myndigheterhar diskuterat med varandra för att se hur man kanfinna ytterligare hjälpmedel för detta. Den förhand-lingen har pågått, och man har kommit överens om enmetod. Men siktet är inställt på att ta fram mer exaktametoder för att bedöma kostnadstäckningen.Det är lämpligt. bör inte gå in och talaom om det är exakt den bibliotekskostnaden, deninfrastrukturkostnaden, som ska vara med. Det tyckerjag att vi kan överlåta åt våra myndigheter. Riksdagenbör däremot se till att det finns en bottenplatta somgör att konkurrensen inte lockar högskolorna till attfaktiskt använda medel för fri forskning till att i stäl-let skyffla in i underskott från externfinansieradforskning.Anf. 17 PER ():Herr talman! Frågan är viktig, just därför att vårapartier verkligen värnar om fakultetsanslagens roll iuniversitetssystemet och den fria forskningen.Det som oroar mig är bl.a. att inte fårreda på vad som ingår i bottenplattan - eller vad vi nuska kalla den höjda schablonen. För att vi ska kunnaföra en riktig politisk diskussion hade det varit viktigtatt vi vet på ett ungefär hur det ser ut ute på universi-teten och högskolorna. Vi kanske t.o.m. skulle hatittat på enskilda universitet eftersom de skiljer sigmycket åt.