prot · GO0978 · 2001-03-13 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:78Tisdagen den 13 marsKl. 14.00 - 16.3918.00 - 20.58Det justerade protokollet beräknas utkomma --------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 5, 6 och 7 mars.2 § Anmälan om återtagande av plats i riksda-genAndre vice talmannen meddelade att AgnetaLundberg (s) återtagit sin plats i den13 mars varigenom uppdraget som ersättare upphörtför § Anmälan om fördröjt svar på interpella-tionTill hade inkommit följande skrivelse:Interpellation 2000/01:283Till riksdagenInterpellation 2000/01:283 av ()om arbetsmarknaden kring norsk-svenska gränsen.Interpellationen kommer att besvaras fredagenden 23 mars 2001.Skälet till dröjsmålet är utlandsresor.Stockholm den 8 mars 2001UtrikesdepartementetLeif Pagrotsky4 § Svar på interpellation 2000/01:288 om för-senade svar på interpellationerAnf. 1 Vice statsminister ():Fru talman! har frågat statsministerGöran vilka åtgärder han avser vidta för attförbättra regeringens efterlevnad av riksdagsordning-en, så att interpellationer i fortsättningen regelmässigtbesvaras inom den föreskrivna tvåveckorsperioden.Interpellationen har överlämnats till mig.Interpellationsinstrumentet är mycket viktigt föratt hålla den politiska debatten levande. Det ger godamöjligheter för ledamöter att både påverkapolitiken och få insyn i regeringens arbete. Även förregeringen är interpellationsdebatterna ett viktigtinstrument för att föra ut politiken och ge informationi aktuella ärenden.Självklart är en förutsättning för att utbytet mellanregeringen och ska fungera tillfredsställan-de att de regelverk som gäller följs. Den redovisningsom gör i sin interpellation visar att såinte alltid varit fallet vad gäller interpellationssvar.Det menar jag är beklagligt, och det finns anledningatt finna former för att få ned svarstiderna. Frågan ärlöpande uppe till diskussion bland rätts- och expedi-tionschefer i Regeringskansliet.Jag vill i detta sammanhang försöka att ge en för-klaring till varför svarstiderna ibland överstiger denföreskrivna tvåveckorsperioden. Det handlar inte omatt regeringen inte prioriterar sina skyldigheter gen-temot , utan det hänger i hög grad sammanmed arbetssituationen i Regeringskansliet.Först och främst har antalet interpellationer ochskriftliga frågor kraftigt ökat under en följd av /95 var antalet interpellationer 154stycken. 1995/96 var siffran 261. 1996/97 var det372. 1997/98 var det 313. Och 1998/99 var det 370.Föregående riksdagsår var det 416. Ökningen avantalet interpellationer mellan riksdagsåren 1994/95och 1999/2000 är alltså !Även antalet skriftliga frågor har ökat. I genom-snitt lämnades 952 skriftliga frågor riksdagsåren1994/95-1998/99. /2000 var anta-let skriftliga frågor 1 418, dvs. en ökning med nästan49 % i förhållande till genomsnittet.Till det kommer att arbetsbelastningen i Rege-ringskansliet också generellt ökat under samma peri-od. Detta visas mycket tydligt i en studie av Rege-ringskansliet som utförts av (Ds 2000:27Vad kostar det att regera). Han skriver bl.a. att"kompetens och resurser urholkatsunder det senaste årtiondet. Nya uppgifter har till-kommit, arbetsmängden har ökat och ambitionsnivånhar stigit, men resurserna har inte ökat i proportiontill detta".En förklaring till varför svar inte har kunnat läm-nas till har i vissa fall varitatt det berörda statsrådet varit på resa, inte sällanutomlands. De ökade kraven på internationellt enga-gemang från regeringens ledamöter har gjort att möj-ligheten till flexibilitet i planeringen minskat.Regeringen har för avsikt att ge ledamöterna fylli-ga och innehållsrika svar, även när detta kräver rela-tivt stora utredningsinsatser. Det är min bestämdauppfattning att ledamöterna har rätt att förvänta sigdetta från regeringen och att debatterna i kammarenblir mycket bättre med bra underlag.Jag vill understryka att regeringens ambition är attinterpellationer ska besvaras . Un-dantag från denna regel ska vara motiverade utifrångällande regelverk.Vi kommer att inom ytterli-gare se över hur vi kan förbättra vårt arbete för attkorta svarstiderna. Jag hoppas också att den just in-ledda diskussionen mellan ochriksdagen om procedurerna kring interpellationssvarska underlätta att interpellationer besvaras inom före-skriven tid. Några frågeställningar som jag tror kanvara intressanta att behandla i ett sådant sammanhangär att interpellationer inte sällan gäller angelägenhetersom rör mer än ett statsråd eller är ställda till fel stats-råd, att riksdagsledamöterna inte alltid kan ta emotsvaren när det passar bäst för statsråden, att tiden somavsätts för interpellationsdebatter ibland är så begrän-sad att statsråden inte har möjlighet att svara påsamtliga av sina interpellationer liksom att de tillfäl-len då interpellationer kan besvaras i kammaren ärbegränsade till vissa dagar.Anf. 2 ():Fru talman! Jag ber att få tacka vice statsministernför svaret, och det kom ju också.Jag känner mig lugnad av att även vice statsmi-nistern anser att det är beklagligt att interpellations-svaren regelmässigt avlämnas efter föreskriven tid.Och det är ju inte bra. Det är rent av mycket dåligt attinterpellationssvar som ska lämnas inom två veckorinte sällan lämnas först efter tio, elva, ochibland senare än så. Interpellationer ställs ju oftautifrån aktuella frågeställningar som uppkommer.Därmed är det också av betydelse att svaren lämnasinom en rimlig tid.Vice statsministern pekar på ett antal omständig-heter som kan föranleda försenade interpellationssvar.Jag har full förståelse för detta, men det får ju intevara så att interpellationssvaren regelmässigt avläm-nas , utan då måste de bakomliggande pro-blemen rättas till, så att svaren i normalfallet kanlevereras i tid.Det är viktigt för demokratin att vi visar att viföljer de spelregler som vi har satt upp för vårt egetarbete. Om vi inte lyckas göra det minskar förtroen-det för demokratin, vilket vore riskabelt och beklag-ligt. Hur ska vi, om inte vi visar respekt för lagen ochatt vi följer lagen, kunna förvänta oss att övriga med-borgare följer gällande lagar och regler?Jag hade hoppats att vice statsministern skulle geett lite mer konkret svar på min fråga om vad rege-ringen avser att göra för att rätta till problemen, menjag har förtroende för vice statsministern och litar påatt hon tar den här frågan på stort allvar. Jag tycker attsvaret antyder detta. Om inte vice statsministern sägernågot annat tar jag svaret som ett löfte om att en för-bättring kommer att ske och att vi kom-mer att få se åtminstone hälften av interpellationssva-ren lämnade inom föreskriven tid. Helst skulle jag seen större andel än så, men låt det vara ett första målatt uppnå.Jag lovar att jag kommer att återkomma med enförnyad granskning av hur regeringen sköter inter-pellationssvarandet . Jag ser också framemot en fortsatt dialog om hur vi kan lösa problemen,så att vi kan få svaren inom rimlig tid i framtiden.Tack så mycket för svaret!Anf. 3 Vice statsminister ():Fru talman! Jag uppskattar tonen i denna diskus-sion. Det är väldigt bra att det också är tydligt förriksdagens ledamöter att det är bakomliggande pro-blem som är orsaken till fördröjda interpellationssvar,inte någon nonchalans.Jag tror att riksdagsledamöterna själva känner avhur arbetsbelastningen ibland kan göra att man harsvårt att klara allt som man behöver. Med min långabakgrund i regeringen kan jag se att inte minst detinternationella engagemanget har inneburit att man ärmycket mera uppbunden . Då kan detibland vara svårt att vi har en kort interpellationstid.Det tar nästan att utarbeta svaret i Rege-ringskansliet, eftersom det krävs ett ordentligt svar.Det ska beredas på alla departement och förfärdigas.Då är det som står till buds för ossatt svara på. Detta måste man nog ha klart för sig iriksdagen när man diskuterar denna fråga.Vad ska vi göra ytterligare nu? Som jag sade trorjag att denna uppmärksamhet i sig är rätt väsentlig föralla som deltar i detta arbete. Det är det första som ärviktigt. Det gäller, tror jag, både i och iregering och Regeringskansli.Vi ser också igenom våra rutiner i Regerings-kansliet just . Det är framför allt ett ansvar förrättschefen i statsrådsberedningen, som möter sinakolleger i kammarkansliet för att diskutera detta, mendet är också samtliga rätts- och expeditionschefer ochäven statssekreterare som har en väsentlig del i detta.Vi hoppas också att ha ett gott samarbete medriksdagen, för även här i kan säkert sakeroch ting göras för att underlätta denna situation, så attvi kan ha en aktuell och levande interpellationsdebatt.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 2000/01:271 omJordbruksdepartementets roll i produktionen avpublic service-TV-programAnf. 4 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig vad jagavser att vidta för åtgärder för att värna om förtroen-det för mot bakgrund av TV-programmet vad är det?Låt mig inleda med att konstatera att det i medier-na har förekommit en rad felaktiga uppgifter beträf-fande finansieringen av TV-programmet vad ärdet?, även kallat Storforum. Jag beklagar detta ochhoppas härmed kunna klara ut vissa av de missförs-tånd som uppstått.I november 2000 inkom föreningen tillJordbruksdepartementet med en ansökan om bidragpå för ett köp av visningsrätten till TV-programmet. Krav angav att syftet var att föreningen,efter det att TV-programmet sänts, skulle kunna an-vända kopior av programmet i samband med infor-mationsinsatser.Ansökan togs emot av Jordbruksdepartementetoch handläggningen av ärendet påbörjades. Vid sam-tal med producenten framgickatt köpet av visningsrätten också skulle vara en indi-rekt finansiering av produktionen av programmet.Detta skulle ske genom att produktionskostnadendelades upp och visningsrätter såldes till ett sam-manlagt pris som motsvarar kostnaden för att produ-cera programmet.På departementet gjordes bedömningen att ärendetkrävde ytterligare utredning och klargöranden på flerapunkter. Centrala frågor var bl.a. om Kravs ansökanuppfyllde kriterierna för medelstilldelning från detanslag vilket man ansökte om medel från, huruvidaden förhållandevis stora summan kunde anses berätti-gad i förhållande till ändamålet samt, inte minst,huruvida denna typ av finansiering av TV-produktiongenom försäljning av visningsrätter kunde anses ac-ceptabel och dessutom vara aktuell för ekonomisktstöd från regeringen. Dessa frågor krävde ytterligareutredning. Några beslut fattades därför inte i ärendet,utan handläggningen fortsatte.Den 28 januari sändes programmet i direktsänd-ning.Den 16 februari inkom Krav så med en skrivelse ivilken man återkallade sin ansökan. Den 19 februariavskrevs ärendet helt och hållet på Jordbruksdepar-tementet.Varken regeringen eller Jordbruksdepartementethar således betalat ut eller beslutat att betala ut någramedel med anledning av programmet Mat - vad ärdet?Oavsett det faktum att inte en krona har betalats utav vare sig regering eller departement vill jag bemötaett par av de påståenden som framför isin interpellation.Carl G påstår att de medel som förening-en Krav ansökte om skulle "täcka kostnaderna för attmedverka" i programmet, dvs. köpa någon slagsinträdesbiljett till debatten. Något sådant har intekommit till kännedom. Kravhar inte meddelat att dettavar avsikten med ansökan, och man har inte hellerskrivit så i sin ansökan. När Jordbruksdepartementetunder handläggningen av ärendet varit i kontakt medKrav har man uppgett att man hade för avsikt attgenomföra interna och externa informationskampan-jer och då ville använda delar av TV-programmet vad är det? Problemet var dock att man inte hadeekonomiska resurser att köpa visningsrätten till pro-grammet.Att man skulle tvingas betala för att delta i debat-ten är ett påstående som jag har svårt att förstå. Kravbetalade ju ingenting, men var ändå med. Detsammagäller flera andra deltagare i debatten.Carl G påstår att "manövrerande fram" och försökte styra debattpro-grammet. Detta är för mig en absurd tanke. I debattendeltog 19 personer som representerade en mängdskilda intressen. Där fanns politiker från såväl högersom vänster, konsumenter och producenter, läkare,kockar, myndighetsfolk och forskare. Syftet var alltsåutan tvekan en bred och förutsättningslös debatt, påintet sätt styrd eller "manövrerad" som påstår i sin interpellation. Och man kan ju frågasig hur någon skulle kunna styra en direktsänd debattmed 19 personer från alla möjliga politiska och andraläger.Jag tycker att det var ett mångsidigt och intressantdebattprogram där vitt skilda intressen kom till tals ifrågor som just nu är mycket aktuella och där detkrävs breda och förutsättningslösa diskussioner.De slutsatser som kan dras är alltså följande.För det första: Varken regeringen eller Jordbruks-departementet har betalat ut eller beslutat att betala utnågra medel med anledning av programmet, vare sigtill föreningen eller någon annan.För det andra: Varken regeringen eller Jordbruks-departementet har haft den minsta avsikt att på någotsom helst sätt styra programmets innehåll eller vilkasom skulle delta.Mot bakgrund av dessa fakta avser jag inte attvidta några särskilda åtgärder med anledning av TV-programmet vad är det?Anf. 5 ():Fru talman! Tack för svaret. Det var ett långt svar.Jag hoppas att det inte är långt därför att det finnsmycket att dölja i dessa frågor.Programmet om matsäkerhet sändes som sagt den28 januari, och det var väl bra. Men det märkliga ärhur detta program tillkom och förspelet runt pro-grammet.Vem som tog initiativet till programmet lär vi ald-rig få veta, men enligt en välinformerad press hadeJordbruksdepartementet sitt finger med i spelet. Omvi bortser från lämpligheten i det kan jag förstå att enminister gärna vill styra över medierna.MTG Modern TV åtog sig att producera, och föratt skaffa finansiärer erbjöds flera organisationer attfå använda programmet i efterhand - s.k. visningsrätt.Livsmedelsverket, t.ex., ombads att vara med ochfinansiera programmet där myndigheten själv skullefrågas ut. De tackade nej. Det är orimligt att vi skabetala ett program där vi själva deltar, sade generaldi-rektören ministerns svar bekräftas också att kon-struktionen med visningsrätt skulle vara en finansie-ring av programmet. Andra organisationer som in-bjöds var LRF, ICA, ochKrav - alltså Kravodlarna.Nu blev det emellertid så att dessa organisationeruppfattade det så att man endast skulle ha rätt att varamed om man betalade. , presschefpå , säger i en intervju så här:Min uppfattning är att vi skulle betala för att varamed. informationschef sadeatt han förstod det som att Krav inte var intressant attta in i studion om man inte betalade.Här kommer in i bilden.När Krav inte ville eller inte ansåg sig ha råd kalladedepartementet till möten med TV-bolaget och Krav.Där kom idén upp att Krav skulle kunna få bidrag föratt köpa en visningsrätt för 250 000. Krav var ändåtveksam, men blev då uppringd från departementetoch uppmanad att lämna in en ansökan om sådantbidrag.Nu säger i svaret att varkenregeringen eller har betalat uteller beslutat att betala ut några medel med anledningav programmet Mat - vad är det?, och jag förmodaratt det är en riktig uppgift. Men det är inte det somfrågan gäller. Frågan gäller om det över huvud tagetär rimligt att genom sådana här förslag eller erbju-danden försöka påverka innehållet eller vilka som skamedverka i diskussionen om den viktiga frågan omvår livsmedelssäkerhet. På det svarar att departementet visst inte har haft minsta avsiktatt styra. Det är möjligt att det inte heller har varitministerns avsikt, men eftersom det ändå har skettåterstår frågan vilka åtgärder som ministern tänkervidta för att värna om förtroendet.Anf. 6 Jordbruksminister ():Fru talman! Återigen: Varken jag som regerings-ledamot eller vårt departement har betalat ut en en-daste krona till det här programmet. Vi kommer inteatt göra det. Frågan är en icke-fråga. Jag är mycketförvånad över att detta är föremål för en debatt här ikammaren. Jag tycker att man, som tillhörande detstörsta oppositionspartiet, borde ha andra viktigapolitiska frågor att debattera än en fråga som inte äraktuell. Det har inte betalats ut några pengar alls, ochdet kommer inte att göras heller.Carl G säger att man endast skulle ha rätt att varamed om man betalade. Jag vet inte var har fåttde uppgifterna ifrån. Jag har inte hört dem. Till osshar det definitivt aldrig kommit en sådan propå. Vårtdepartement var ju självt företrätt i form av en poli-tiskt sakkunnig, . Vi fick absolutinga sådana propåer, dvs. att om någon från departe-mentet skulle vara där och debattera så skulle detkosta pengar. Det är en absurd tanke att villkora detpå det viset.Det var heller inte detta som Krav sade till oss närman kom med sin ansökan. Det finns ett anslag förkonsumentfrämjande åtgärder. Krav kan mycket välsöka bidrag ur det anslaget, det är inte något konstigtalls, liksom andra organisationer kan göra det och gördet.Det händer ibland att någon vill göra ett projektoch ringer och frågar: Hur ska vi gå till väga? Hur skavi kunna finansiera detta? Då kan jag eller någonannan säga: Har ni ett bra projekt har vi ett anslag.Kom gärna in med en ansökan så ska vi pröva den.Men den prövas alltid emot det som anslaget är tänktatt vara till för - självklart.Det var på det viset vi prövade denna ansökanfrån Krav. Det tog , eftersom det mer och merframkom att detta var någonting som jag ville under-söka mer. Vi hann aldrig göra något formellt avslag,eftersom Krav drog tillbaka ansökan innan dess.Det blir också lite märkligt om man tänker på de19 personer som medverkade i TV-programmet -, docent i allmänmedicin; LageAndreasson, ordförande i ; representanter förICA-handlarna, och andra. Tror jag som minister skulle kunna köpa dem för250 så att de skulle säga rätt saker i en debatt iett direktsänt program? Det är väl ändå en smått ab-surd tanke att det skulle kunna gå till så. För mig ärden mer än absurd; den är fullständigt främmande.Vi har aldrig hört detta krav, varken från TV-bolaget eller från någon annan. Det vill jag gärnasäga. Jag tycker också att det är orimligt att på det härsättet betala hela program. Det var också därför viinte betalade ut några pengar. Vi undersökte dettaytterligare, och hade inte Krav dragit tillbaka sinansökan hade man inte fått några pengar. Det är minsannolika bedömning. Det fanns nämligen andrasaker i detta som inte kom fram från början i Krav:sansökan, saker som man inte berättade för oss direktutan som vi fick fram i dialog med Krav. Det är såman måste göra när man får en ansökan om pengar,skattebetalarnas pengar som ska användas på bästasätt. Man måste undersöka det noga. Det var vad vigjorde, och det var därför vi heller aldrig betalade utnågra pengar.Anf. 7 ():Fru talman! Jag håller med att det är en absurd tanke att ett departementskulle försöka vara med och styra och ta initiativ tillvilka program som ska sändas. Ännu mer absurd ärnaturligtvis blotta tanken att erbjuda eller föra på talmöjligheten för någon att få någon typ av sponsringför att vara med.Låt mig först ta frågan om initiativet till detta. Jaghar lyssnat på Utbildningsradions intervjuer med deinblandade, och jag har läst tidningarna, där man harintervjuer med strecksatser. Jag förmodar att de inter-vjuade är rätt citerade. Det är ju det jag bygger minafrågor på. När det gäller frågan om initiativet sägerdepartementsrådet ordagrant: Jag tog kon-takt med som var programledare ochsom jag känner. Vi ville gärna att matfrågan skullediskuteras under EU-ordförandeskapet.Det kan jag förstå. Men sedan kommer det: Vi harkallat till möte och lämnat förslag på experter som vitycker skulle vara med i programmet.Är inte det att påverka?Sedan kommer frågan om finansieringen. Vi harredan förut talat om Kravs inblandning i detta. Kravansåg sig inte ha råd och sade då: Vi kan nog intevara med, för vi kan inte betala. Då säger , som är informationschef vid : Det vardepartementet som kallade till det första mötet medModern TV. Vid nästa möte kom idén upp att viskulle kunna få bidrag från Jordbruksdepartementetför att köpa en visningsrätt för . Han sägeratt han ändå var tveksam till att delta i detta, ochfortsätter: Då ringde departementsrådet upp och upp-manade mig att lämna in en ansökan till departemen-tet.Jag upprepar: Jag tror på ministerns ord. Eller jagskulle kanske säga: Jag vet att pengarna inte har be-talats ut och att det inte ens fattats något beslut omdem. Det beror ju på att Krav drog tillbaka sin ansö-kan om pengar. Och vad berodde det på, tror minis-tern? Jo, det blev ju en presstorm om denna fråga.Detta är inte någon icke-fråga, utan detta är en myck-et viktig principiell fråga som handlar om huruvida vipolitiker över huvud taget ska försöka att styra vadsom sägs och görs i medierna.Anf. 8 Jordbruksminister ():Fru talman! Återigen, för att vara övertydlig: Vihar inte betalat ut några pengar. Vi har inte fattatbeslut om det. Vi kommer inte att fatta något sådantbeslut. Detta är offentlig handling, så om inte tror på mig går det bra att gå dit ochtitta. Det är full insyn i departementets handlingar pådenna punkt.Frågan som ställer bygger på en felaktiguppgift, nämligen att vi skulle ha betalat ut pengar, attvi skulle ha fattat ett sådant beslut. Det är ju därförinterpellationsdebatten förs. Det är därför jag menaratt detta är en icke-fråga: Vi har ju inte gjort det.Detta bygger på falska förutsättningar. Vill man fort-sätta att driva detta må man väl göra det, men dåbidrar man till att fortsätta att sprida dessa falskapåståenden. Det är därför jag är så noga med att säga:Vi har inte betalat ut några pengar, vi har inte fattatnågot beslut och vi kommer inte att göra det.Sedan är det ju så, det måste man förstå, att ettTV-bolag - jag kan inte uttala mig mer än generelltdå jag inte känner några av dem som sitter i det enaeller andra - saknar egen kunskap om ett sådant spe-cifikt område som matsäkerhet. Det är klart att det ärså. Därför ingår det väl i varje grävande och ordentligjournalists uppdrag att försöka göra research. Det görman lämpligen där kunskapen finns, och kunskapenfinns på . Helt klart är det så.Vi har alla experter. De finns på Jordbruksdeparte-mentet, på och på andra myndig-heter.Det är också mycket riktigt så, och det tycker jaginte alls är något konstigt, att företrädare för mittdepartement var med på ett sådant möte. Men det varväldigt många andra organisationer och företag somdeltog i det förberedande arbetet. Detta första mötehölls . Det tycker jag inte är ettdugg märkvärdigt. Det är en del av researchen för ettsådant här program. Men från det till att vi skullestyra programmet tycker jag är en befängd koppling.Jag tittar på min lista över deltagarna. Tror , som sitter i förFolkpartiet och som var med i programmet, skullelåta sig köpas av mig så att hon skulle säga för migbehagliga sanningar? Finns det något mera absurt ändet?Anf. 9 ():Fru talman! Jag måste nog för tredje gången re-petera för ministern att jag inte har påstått, jag harsagt att jag tror eller t.o.m. vet att några pengar ickehar betalats ut. Frågan bygger faktiskt inte på det.Frågan bygger på det erbjudande som har lämnatsfrån departementet till en viss organisation, en vissdeltagare, att vara med i denna matsäkerhetsdebatt.Varför ska departementet försöka styra genom att setill vilka som ska vara med?Det är för mig också en lika fullständigt absurdtanke att ministern, jag eller någon annan skulle kun-na styra de deltagare som är med i denna direktsändadebatt i . Det har jag heller aldrig påståtteller ens antytt. Det jag har antytt och det frågangäller - och den frågan kvarstår liksom min kritik - äratt departementet här har försökt att påverka vilkasom ska vara med i den debatten och vilka som skavara med i . Det är det kritiken gäller.Jag har insett att ministern över huvud taget intehar förstått min frågeställning. Det är lite beklagligt.Anf. 10 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag noterar att från attha trott att jag inte har betalat ut några pengar nusäger sig veta det.