prot · GO0999 · 2001-04-25 00:00:00 — De partier som inte fruktar de upp-gifter en ny skulle kunnatänkas frambringa borde därför vara intresserade avatt kunskapsbasen om agerande under detkalla krigets senare del växer.En ny , med mandat att ar-beta sig vidare fram i tiden också efter november1969, är därför påkallad.Fru talman! Fram till har säkerhetspoliti-ken hanterats med stor varsamhet och vilja till sam-förstånd över partigränserna. En ny neutralitetskom-missions förutsättningar, uppdrag och former bordedärför ha diskuterats mellan partierna, så att kommis-sionens arbete kunnat vinna bredast möjliga stöd ochförtroende.Vi moderater begärde därför partiledaröverlägg-ningar för att åstadkomma en bred enighet. Inför denförsta tillsättande resone-rade dåvarande statsministern med dåvarandepartiordföranden om formerna för dess ar-bete. Socialdemokraterna har den här gången blanktavvisat sådana överläggningar.I stället för en bred uppgörelse med riksdagenspartier om en ny valde social-demokraterna att köra över oppositionen både i sak-och formfrågan.Hela hanteringen har präglats av förvirring och avatt har hållits utanför frågan. Det var förstvia uppgifter i medierna som det framkom att vicestatsministern ville att den tänkte ubåtsutredaren skulle ges förändrade och utökade direktiv, såatt också säkerhetspolitiska frågor skulle ingå i hansuppdrag.Via andra uppgifter i medierna framgick det attvice statsministern ansåg att skulle fåsällskap av ytterligare ett antal experter. Inte mindreän fyra statsråd, med statsministern i spetsen, hade dåhunnit uttala sig i frågan.Riksdagen hölls dock i okunnighet. Varken utri-kesutskottet eller som helhet informeradesom hur regeringen tänkte sig utredning. Det ärsnudd på skandal.Utrikesutskottets majoritet hänvisade, när manförra våren avvisade förslaget om en ny neutralitets-kommission, till kommande direktiv, somskulle presenteras längre fram . Hanhade då inte ens fått sina direktiv om ubåtsfrågan, änmindre några tilläggsdirektiv om säkerhetspolitiken.Majoriteten vägrade att invänta direktiven, vilketvi borgerliga begärde, detta trots att vi beviljat majo-riteten möjlighet att söka information vid ett tidigaretillfälle. fattade således sitt beslut iblindo, utan att veta vare sig hur direktiven, resurser-na eller utredningstiden för skulle utfor-mas. Därmed avsvor sig inflytande över encentral säkerhetspolitisk fråga. Passivare kan knap-past ett riksdagsutskott förhålla sig.Fru talman! Det är en betydande skillnad mellanatt utreda ubåtsfrågan under 1980- och 90-tal och attutreda det samlade säkerhetspolitiska agerandet från1969 till 1989. Ingen självklar koppling eller samord-ningsfördel finns mellan de båda uppdrag regeringengett ensamutredaren.En avgörande kritik är att regeringen drev igenomatt utredningen skulle genomföras av en ensamutreda-re. Detta skiljer sig i grunden från den första neutra-litetskommissionen, som bestod av en rad erfarnaledamöter, som är seniorer inom sina områden. Upp-dragets omfattning ska inte underskattas.För att en utredning om landets säkerhetspolitiskaagerande ska vinna förtroende måste ett antal förut-sättningar vara uppfyllda. Regeringens alternativ ny har inte fullt ut klaratatt möta något av dessa kriterier.· Utredningen måste ha ett starkt och tydligt mandatfrån regeringen. Om det framgår eller framstårsom att regeringen egentligen inte alls önskar enfullödig granskning av tidigare regeringars age-rande kan detta skapa diskussion om utredningensmöjligheter att vända på alla stenar.· Tiden utredningen har till sitt förfogande måstevara tillräcklig. Den första neutralitetskommissio-nen hade 18 månader på sig. Den ensamma dub-belarbetande utredaren fick till sitt för-fogande. Snabbutredningar kan möjligen för densom har det intresset vara ett försök att få bortfrågan från den offentliga politiska debatten menskapar frågor om utredningens tillförlitlighet.· Resurserna som utredaren har till sitt förfogandemåste vara rimliga, t.ex. vad avser antalet leda-möter, experter och sakkunniga.· Utredningen måste ges tillgång till allt relevantmaterial och alla relevanta personer.· Utredarens direktiv och förutsättningar måste haett brett stöd i . Om hanteringen är tvek-sam riskerar utredningen att förlora kraft redaninnan den fullgjorts. Svensk säkerhetspolitik kaninte behandlas som vore den en intern angelägen-het för socialdemokraterna med stödpartier.Fru talman! Det är svårt att undvika tanken att enny avvisas för att regeringenär rädd för att sanningen om det verkliga säkerhets-politiska agerandet under regeringarna ochCarlsson skulle komma ut. Genom att ändra direkti-ven för den tänkta ubåtsutredaren lyckas regeringenensam behålla kontrollen över frågan.Varför ska svenska folket nekas rätten till sinhistoria? Vilka fakta är det som svenska folket inteska få del av?Som vi ser det kvarstår behov av en ny, fullstän-dig neutralitetskommission.Fru talman! I dagens betänkande behandlas ocksåfrågan om mandat för EU:s krishantering. Att upp-rätthålla principer är en oerhört viktigfråga. Det kan man inte förenkla till att handla enbartom mandat från . Frågan är störreän så. Det handlar om att det internationella samfun-det måste kunna agera i en allvarlig krissituation.Det finns ett tydligt mönster i regeringens säker-hetspolitiska agerande. Civil säkerhet kan regeringenhantera ganska bra, men säkerhetens kärna, den mi-litära krishanteringen, klarar man över huvud tagetinte att hantera på ett rationellt sätt.Alla är överens om att fredsframtvingande militä-ra insatser i första hand ska ske med mandat frånFN:s säkerhetsråd. Men vad gör EU om säkerhetsrå-det inte förmår axla sitt utpekade huvudansvar förinternationell fred och säkerhet och FN-mandat därförblockeras?Ska hävda formalismens företrädesrättoch hindra insatser? Ska vi låta folkmord fortgå? Skavi låta civila dö? Eller ska och EU välja attagera för freden ändå?EU:s regeringschefer har slagit fast att beslutenom EU:s krishanteringsinsatser måste fattas i enlighetmed principer. I ordförandeskapets slut-satser från står följande att läsa:"Unionen kommer att bidra till internationell fredoch säkerhet i enlighet med principerna i Förentanationernas stadga. Unionen erkänner att Förentanationernas säkerhetsråd har huvudansvaret för beva-randet av internationell fred och säkerhet".Detta är alltså principer som gäller för EU:s ge-mensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Märk väl attdet står "i enlighet med principerna" i FN-stadganoch att säkerhetsrådet har huvudansvaret för fred ochsäkerhet. Denna formulering, som för övrigt överens-stämmer med Natos, valdes just för att undvika attEU skulle handlingsförlamas i akuta kriser.Den har ändå valt att krävakonkreta FN-mandat för att EU ska kunna agera. "Fredsframtvingande insatser kräver ett beslut avFN:s säkerhetsråd". Det kommer från regeringensutrikesdeklaration. har sagt i :"När vi säger att man ska följa principerna i betyder det ... att man ska ha mandat frånsäkerhetsrådet när det gäller fredsframtvingandeinsatser".Också statsministern har villkorat EU:s militärakrishantering med säkerhetsrådsmandat: "När detgäller nödvändigheten av ett FN-mandat för sådantsom innebär våldsanvändning är det klart fastlagt idagens slutsatser att det bygger på ".Som svar på en journalistfråga om detta innebarkrav på säkerhetsrådsmandat svarade statsministern:"Ja, det bygger på FN-mandat för våldsanvändning".Detta säger alltså statsministern i direkt strid medtoppmötets slutsatser.Det må vara hans egen uppfattning, men det är enfelaktig beskrivning av beslut.Situationen är inte så enkel som regeringen har för-sökt att ge intryck av, vilket händelserna på Balkanvisar.FN-stadgans principer är mer än bara en be-slutsordning. Det finns också åligganden för ländernaatt hindra t.ex. folkmord. principer ochinte ett entydigt mandat från en resolution var detNato hänvisade till när man inledde aktionen för attstoppa evic brott i Kosovo.En sådan åtstramning av beslutsom den sökt göra skulle hindraEU från att agera i humanitära nödlägen som det iKosovo där säkerhetsrådsmandat uppenbart orättblockeras. Vem har intresse av det?Vi är alla överens om att EU:s krishanteringsin-satser primärt ska ske med säkerhetsrådsmandat igrunden. Men att som den i prak-tiken villkora EU:s agerande för freden till ett god-kännande från ett obstruerande är fel.Regimen i stoppade t.ex. sedanfortsatt FN-närvaro med fredsbevarande trupp i Ma-kedonien när den som bäst behövdes. När den svens-ka regeringen viker sig för veto eller hot om vetosäger den underförstått att makt är rätt.EU:s regeringschefer valde tvärtom en formule-ring i mandatfrågan som skulle utgöra en försäkringmot passivitet. De flesta är överens om att det vore felatt inte agera i humanitära nödlägen som det i Ko-sovo. Det var därför som trots allt stöddeNatoinsatsen i Kosovo och beskrev den som nödvän-dig, väl medvetet om att den saknade säkerhets-rådsmandat.Utrikesministern sade: "Vi hade helst sett ett FN-beslut. Men det viktiga nu är att få evic att geefter." har utrikesministern sagt att det ärfråga om hypotetiska situationer där EU skulle behö-va agera utan FN-mandat. Det är det inte alls, vilkethennes eget agerande har visat.Sverige måste nu agera för att skapa en klararesituation för framtiden. Det är bättre att vara förbe-redd än att alltid överraskas om säkerhetsrådet block-eras. Men i stället för ett rationellt agerande i mandat-frågan har regeringen valt en man-ska-aldrig-säga-aldrig-doktrin, för att låna utrikesministerns ord.Å ena sidan säger regeringen att FN-mandat enligtSveriges uppfattning ovillkorligen krävs för freds-framtvingande insatser. Å andra sidan medger rege-ringen under press att man aldrig kan säga aldrig. Regeringen har dock själv försatt sig idenna ohållbara situation genom att av inrikespolitis-ka skäl försöka omtolka de beslut den har varit medom att fatta i EU.Sverige har ett antal olika alternativ som bordediskuteras. Vi kan säga att de gånger accepte-rar agerande utan säkerhetsrådsmandat är undantags-situationer som inte är prejudicerande. Det skapardock osäkerhet i varje given situation och är motsä-gelsefullt.Sverige kan verka för att modernisera och förtyd-liga och vetorätten. Det är någonting sombl.a. utrikesminister har resonerat om.Sverige skulle också kunna lyfta fram Uniting forPeace-mekanismen som ett alternativ att använda ilåsta situationer. Generalförsamlingen övertar dåsäkerhetsrådets uppgifter om säkerhetsrådet förlamas.Sverige kan tydligt säga att EU måste kunna ge-nomföra krishanteringsuppgiften i humanitära nödlä-gen också om FN-mandat saknas. Agerandet måstedock alltid ske i enlighet med principer,som också innefattar bl.a. krav på att hindra folk-mord.Sverige kan driva att skyddet mot folkmord ochfolkfördrivning ska kunna utgöra grund för ingripan-den enligt FN-stadgan.Sverige kan slutligen välja kombinationer av des-sa eller andra lösningar.Det som inte är acceptabelt är passivitet i huma-nitära nödlägen där människor dör på grund av poli-tiska låsningar i säkerhetsrådet eller oförmåga att taställning från bl.a. svensk sida.Regeringen har glidit också vad gäller bruket avvetorätten i EU. "Det finns möjlighet för de enskildaländerna att använda sitt veto om det mot förmodanskulle finnas olika tolkningar när det gäller ett FN-mandat". Det har utrikesministern sagt här i riksda-gen.Att flagga för att kan komma att användasitt veto sänder helt felaktiga signaler om Sverigesvilja att delta i fredssamarbetet.Menar regeringen verkligen att skullekunna hindra 14 andra EU-länder från att agera förfreden? Kan tänka sig att blockera de andraEU-länderna när de vill hantera en krissituation inärområdet? Det vore helt orimligt.Det är närmast omöjligt att se någon situation därett svenskt veto skulle kunna vara aktuellt. Däremotär det mycket lätt att se situationer där ett gemensamtagerande inom EU är avgörande för freden. Rege-ringen måste ta sin uppgift på allvar och inte spridavanföreställningar i mandatfrågan för att rädda sittrödgröna samarbete.Fru talman! Jag vill avsluta med att beklaga attViola Furubjelke har lämnat kammarsalen så att viinte kan få en debatt om frågan om mandat för EU:skrishantering.Anf. 49 ():Fru talman! Att hantera kriser och konflikter är och viktig del av säkerhetspolitiken. Det under-ströks också av förut. Det är avbetydelse vem som formulerar problemen, vem somhar ansvar, vem som agerar, vilka medel man använ-der och vilka mål man vill uppnå.Sverige har kommit relativt långt i det allmännajämställdhetsarbetet. Vi driver frågan internationellt iEU, i FN, osv. Men när det gäller säkerhetspolitiskasammanhang lyser jämställdhetsperspektivet vadgäller insikter och praktiskt handlande med sin från-varo.Möjligtvis finner man något som liknar jämställd-hetstänkande när det handlar om civilbefolkningen.Då pekas speciellt kvinnor ut som krigets offer. Menman talar sällan om och ser än mer sällan kvinnorsom aktörer i bevakandet och bevarandet av den na-tionella och internationella säkerheten. Detta är ettproblem både för demokratin och säkerhetspolitiken.I betänkandet tas det upp en del om det svenskainternationella arbetets analys om kvinnornas situa-tion i världen och också om studier om genderfrågorsom bedrivs. Det är mycket positivt. Man menarockså att om fler kvinnor involveras i konfliktföre-byggande och konflikthantering skulle det i mångafall göra arbetet mer framgångsrikt och mångfacette-rat.Just det. Därför måste vi ha en strategi för att förain jämställdhetsaspekterna i säkerhetspolitiken. Den-na strategi bör omfatta allt från representation tillförberedelse och genomförande av internationellaoperationer. Jämställdhetsperspektivet ska genomsyrautformningen av den svenska säkerhetspolitiken påalla nivåer och inom alla områden såväl civila sommilitära.I Försvarsberedningen, där jag är medlem, har vilämnat en rapport till försvarsministern . Allahar ställt sig bakom att all konflikthantering i samtli-ga skeden ska genomsyras av ett jämställdhetspers-pektiv. Här skriver vi också att i samtliga skeden avkrishantering bör kvinnors kompetens och erfarenhe-ter tas till vara för att skapa effektivare insatser ochhållbarare lösningar. Mandat för fredsfrämjande in-satser ska aktivt uppmärksamma och involvera kvin-nor och uppmuntra kvinnligt deltagande när fredsav-tal förhandlas fram. Vi tar också upp den FN-resolution som uppmanar medlemsstater att stärkakvinnorepresentationen på alla beslutsnivåer inomkrishantering.Fru talman! Den europeiska unionen håller på attbygga upp en krishanteringsförmåga och en kapacitet.Fokus ligger mycket starkt på den militära delen.Inom EU driver på utvecklingen av den s.k.civila krishanteringen. De beslut som finns i dagrörande den civila delen innebär att medlemsstaternahar åtagit sig att kunna bidra med upptill 5 000 poliser för internationellt uppdrag. Frånsvenskt håll säger man sig också trycka på när detgäller konfliktförebyggande åtgärder. De civila delar-na är än så länge endast polisiära, vilket betyder atttyngdpunkten ligger på krishanteringsinsatser där denationella våldsmonopolen är aktörer. Detta betyderockså att den s.k. europeiska krishanteringen är tyd-ligt inriktad på av tradition manligt dominerade om-råden - krishanteringens aktörer är män.På ett seminarium i togs bl.a. dessafrågor upp. Till det förberedande möte inför toppmö-tet i som ägde rum i samma stad överläm-nades krav på att utbilda internationellt arbetandepersonal i genusmedvetenhet för att motverka denkönsblindhet som befäster kvinnors och mänsolika maktpositioner. Det gäller också att se kvinnorsom nyckelaktörer i konfliktförebyggande krishante-ring och uppbyggnadsarbete efter krig. får vi se om Göteborgsmötet kan drivapå jämställdheten inom krishanteringen.Egentligen är det onödigt att man ska behöva pekapå att det före, under och efter väpnade konflikterfinns både kvinnor och män som är inblandade. Sålänge man bevisligen inte kan konstatera att kvinnoroch män drabbas på samma sätt av väpnade konfliktereller har samma möjlighet att påverka utvecklingenav en kris eller återuppbyggnad av samhället efter enkonflikt så bör allt säkerhetspolitiskt arbete grundasig på en analys av kvinnors och mäns villkor. Måletför allt säkerhetspolitiskt arbete bör därför alltid in-nehålla ett jämställdhetsperspektiv. Det är detta somvi måste ha en strategi för. måste gå från ordtill handling.Fru talman! Jag ska kort ta upp en annan fråga.Det handlar om utarmat uran.Vänsterpartiet har i en motion krävt att Sverigeoch FN ska initiera förbud mot utarmat uran i projek-tiler. Bakgrunden är de sjukdomssymtom som solda-ter från uppvisar, men också att Nato nuäntligen har erkänt att man har använt utarmat uranäven i Kosovo och Bosnien.Det är riktigt att forskare är oense om effekternapå både människor och miljö. De som påtalar riskernaär främst läkare. Utskottet hänvisar till FOA, somhävdar att det - märk väl - inte finnsnågra bevis på skador.Skador på människor och miljö kan komma efteren . Även om FOA inte sernågra risker så bör försiktighetsprincipen råda. Detfinns många exempel på ämnen och verksamhetersom ansetts vara ofarliga men som på lång sikt harvisat sig vara förödande.Ett svenskt initiativ till en internationell överens-kommelse om förbud mot militärt användande avutarmat uran skulle vara ett steg på vägen mot ned-rustning och förbättrad kontroll mot användandet avvapen som i värsta fall kan leda till svåra, långvarigaskador på människor och miljö.Därför yrkar jag bifall till reserva-tion 6.Anf. 50 (fp):Fru talman! Detta betänkande, som har gått underarbetsnamnet millenniebetänkandet, inleds med föl-jande mening:Främjandet av respekt för de mänskliga rättighe-terna i hela världen är en av grundpelarna i svenskutrikespolitik, och om kränkningar förekommer måstedet påtalas.Sedan följer ett par hundra sidor där detta ut-vecklas. Betänkandet avslutas med den här meningen:Med utgångspunkt i en vidgad syn på säkerhet börsäkerhetspolitikens nationella och internationelladimensioner formas i ett kontinuerligt samspel mellanolika politiska områden.Och det är just vad man gör i detta betänkande.Här tar man upp området mänskliga rättigheter, de-mokratins roll i fredsarbetet, FN:s roll, EU:s freds-skapande roll, , PFF osv.En fråga som många människor ställer sig när deser rapporter i TV, lyssnar på radio och läser sinatidningar är: Varför gör inte FN något åt situationen?Man kan också höra: Varför gör inte EU något? Ärdet inte EU:s ansvar att tackla de här problemen? Ochvarför går inte in och gör något?Det är förtvivlade rop från människor som upple-ver situationen som ohållbar.Jag ska först upprätthålla mig lite grann kringFN:s roll. Problemet är, som också har framförts här , att inte alltid tar sitt ansvar ensvid grova brott mot FN:s principer. Exempelvis sveksäkerhetsrådet sitt ansvar när folkmorden i Rwandaägde rum . Vi minns fortfarande de gräsliga har inte heller förmått ge mandattill och insatser för att skyddakurderna i norra mot planerade folkmord. Ocksådessa bilder förföljer oss fortfarande.Inte heller kunde säkerhetsrådet vidhålla den mi-litära insatsen i . Detta fick i sin tur för-ödande konsekvenser när strider bröt ut i Makedonienmellan albanska väpnade grupper och den makedo-niska armén.Denna brist på ansvarstagande kan inte accepterasnär det gäller att förhindra grova brott mot FN:s prin-ciper. Gräsliga folkmord och folkfördrivningar måstestoppas. Vi vänder oss till FN för handling och age-rande. Skydd mot denna typ av brott måste kunna geskraftfullt och med som plattform föringripande. En reformering av säkerhetsrådet måsteske, så att det bättre förmår uppfylla sitt ansvar ochsitt agerande.FN-stadgan måste ändras så att humanitära inter-ventioner kan ske för att förhindra folkmord ochförödande konflikter med gräsligt lidande för civila.Carlsson-Ramphal-rapporten har nämnts här. tas problemet upp med att inte germandat att gå in i interna konflikter. Vi har diskuteratdetta tidigare, både i utskottet och här i kammaren.Men något riktigt stöd för förslaget har aldrig fått. Det är olyckligt. FNmåste ta sig samman på den här punkten.Säkerhetsrådet måste alltså ges möjlighet att ageraäven vid inomstatliga konflikter. Hänvisning till attdetta inkräktar på staters suveränitet är i längden ingethållbart argument när människor mördas, lemlästas,fördrivs och måste fly sina hem.Grova kränkningar av mänskliga rättigheter kanaldrig accepteras med hänvisning till att det rör sigom ett lands inre angelägenheter. Universella mänsk-liga rättigheter måste värnas. Detta är FN:s viktigasteuppgift. Förändring av är en viktig åtgärdför att åstadkomma detta.Där grundläggande värden står på spel och allaandra vägar har uttömts ska militära ingripanden fråndet internationella samfundets sida kunna ske medFN-stadgan som plattform.Generalsekreterare har presenterat ettantal rapporter angående FN:s reformering. Han ärockså inne på linjen att FN måste reformeras. Det harsagts här tidigare i debatten att man inte ska röra , men en reformering och även en ändring avstadgan måste till - det inser också den senare rapporten föreslår han att verksam-heten ska fokuseras på tre kärnområden, nämligenfattigdomsbekämpning, säkerhet och hållbar framtid.Jag menar att det också finns ett fjärde område därFN kraftfullt ska agera. Det gäller demokratiområdet.Utan demokrati kommer inte de tre områden KofiAnnan talar om att hållbart kunna förverkligas. Ettviktigt område för demokratibyggandet är genomfö-randet av fria och demokratiska val, men det är na-turligtvis inte det enda området. Här har FN definitivtett ansvar och måste agera kraftfullt. Därför menarjag att FN bör inrätta en samordnande funktion fördemokratiska val. Jag utvecklar detta i reservationnr 4, som jag härmed yrkar bifall till.Fru talman! Den svenska neutralitetspolitiken ärinte entydig, och har aldrig varit det. Det visar inteminst den debatt som har ägt rum här . hade uppdraget att beskrivasituationen som den såg ut från andravärldskriget och . Den gjorde ett viktigtarbete med att beskriva hur den svenska regeringenunder det värderade hotet mot landet ochsökte samarbete för att säkra landets försvar i händel-se av krig. Där kom också fram hur viktig den atlan-tiska länken är för svensk säkerhetspolitik och att denäven varit det historiskt.Centrala delar av den svenska efterkrigshistorienär varken tillfredsställande utredda eller skildrade. med mandat attarbeta sig vidare fram i tiden efter november 1969borde redan ha tillsatts. Är regeringen rädd för hursanningen om det verkliga säkerhetspolitiska ageran-det ser ut? Eller vad är förklaringen till att man intevill tillsätta en kommission som grundligt får gå ige-nom frågan? Ett folk, i det här fallet det svenska, harrätt till sin egen historia, och den ska skildras rätt.Därför är det viktigt att en sådan här kommissiontillsätts. Det skulle också ge en bra bakgrund till denfortsatta säkerhetspolitiska debatten i Sverige.Anf. 51 ():Fru talman! kom en kvinna och hennestvå små tvillingflickor till . De hade rest i femdygn utan mat och utan vatten. De kom med buss. Dekom från krigets i och irrade om-kring på i utan att veta vart de skulleta vägen. De hade tappat bort pappan och lillasysternefter vägen, och de kunde bara uttrycka sig på ryska.Familjen var på flykt undan kriget i . Dehade först flytt till . Där steg de på enbuss till . De hamnade i Hapa-randa och sedan i Luleå.Världen är liten . Jag sitter uppe i Luleålångt från och och ska förberedamig för att tala om fred och säkerhet ur ett europeisktperspektiv i riksdag. Då kommer ochhennes två små flickor och till Luleåsom för att påminna mig om kriget i ochRysslands roll i europeisk säkerhetspolitik. TackLarisa, och . Jag hoppas att ni har det brai dag och att ni hittar er pappa ochlillasyster.Utvecklingen i har i kraft av landetsstorlek och status som permanent medlem i FN:ssäkerhetsråd en avgörande betydelse för säkerheten iEuropa.