prot · GO09108 · 2001-05-10 00:00:00 — Över huvud taget har barnsärskilda behov som måste beaktas i hela rättsväsen-det, inte minst utifrån brottsofferperspektivet.Vi har inte nått ända fram när det gäller kvinnoroch barn som har blivit utsatta för våld, men vi harnått en bit. Jag vill säga att kvinnojourerna, frivilli-gorganisationerna gör ett fantastiskt arbete och ävenpå många håll de rättsvårdade myndigheterna. Mende känner att de inte räcker till, och ibland räcker interesurserna till, utan man måste prioritera även omdetta oftast ligger högt på listan.Kvinnor som brottsoffer ska inte behöva lämnasitt hem. Det borde vara förövaren som gör det, ochdet har vi sagt tidigare från talarstolen.När det gäller förslaget om utökade möjligheteratt förordna målsägandebiträde tycker att det är bra,men jag skulle vilja att det även gällde stödpersoner,t.ex. dem som finns inom omsorgsverksamheten ochsom nu har eget boende. FUB har börjat utbilda stöd-personer på vissa ställen. Men hur känner sig om-sorgstagarna? De är utlämnade när de ställs införpolisen, domstolen eller åklagaren och behöver dethär särskilda stödet. Stödpersoner måste garanterasersättning av statliga medel.Man kan också ställa sig frågan: Hur mycket or-kar frivilligorganisationen med? Vi får vara rädda omdem, de gör ett ovärderligt arbete. Vi måste ha dettamed oss i alla situationer där frivilliga ställer upp.Sedan vill jag lyfta fram frågan om vittnesstöd.Vittnenas betydelse i rättsapparaten är stor. Därförmåste de få både stöd och skydd. Vittnesstödets ut-bredning över landet tycker jag är positiv. Jag tyckeratt det går ganska fort. Därför vill jag säga attbrottsofferjourerna har gjort en stor och viktig insats idetta arbete.När den här organisationen för vittnesstöd harbyggts upp över hela landet får det inte ha karaktärenav ett projekt med eldsjälar som står och faller meddessa eldsjälar. För att få en långsiktig effekt krävs enstatlig administrativ hjälp till de ideella organisatio-nerna. Det hävdar vi från . Finns detingen tydlig markering, en spindel i nätet som orkarstödja eldsjälarna och frivilligorganisationerna i derasarbete, är det risk att det faller. Det arbetet är otroligtviktigt. Därför måste det finnas ett statligt administ-rativt stöd. Det kan sedan utformas utifrån de lokalaförutsättningarna, som kan se väldigt olika ut, mendet är viktigt att det markeras.Vi har brottsoffer som utsätts för beväpnade rånsom sker i vårt samhälle och som har svårigheter attgå tillbaka till sitt arbete - det kan ta åratal, de kanskealdrig kommer tillbaka. Vi har brottsoffer som blivitutsatta för lägenhetsinbrott där hela huset har väntsupp och ned. Det känns ända in i benmärgen som etthot mot den enskilda integriteten. Och vi har demsom bara råkat vara i vägen, som fått bilen eller cy-keln stulen. Alla dessa brottsoffer måste få det rättabemötandet. De måste få känna att de rättsvårdandemyndigheterna gör allt för att klara upp begångetbrott och att det finns resurser för att klara detta. Detkänns oroande att höra de signalerna i samhället i dagatt det ändå inte händer någonting, att det inte är löntatt anmäla, inte lönt att göra någonting.Det är viktigt att brottsoffren får rimligt stöd ochhjälp och får ersättning för vad skadan har vållat.Fru talman! Jag yrkar bifall till endast en av reser-vationerna, det är reservation 3, men jag står natur-ligtvis bakom alla våra reservationer i detta ärende.Anf. 4 (mp):Fru talman! Det är bra att lagen nu i och med för-slaget i betänkandet kommer att ge utrymme förbrottsoffer att få tillgång till målsägandebiträde avse-ende samtliga brott där det ingår fängelse i straffska-lan. Det blir tydligt och klart. Men från oppositionenhar man bara tagit fram allting som fattas och sominte är bra. Det är alltså brister, passivitet och grave-rande missbelåtenhet.I och med det här förslaget kommer vi nu ytterli-gare steg på vägen för att ta till vara brottsoffrenssituation. Det måste klart och tydligt sägas härifrån.Speciellt blir dessa regler tydliga och klara när detgäller överträdelse av besöksförbud, där den utsattakvinnan verkligen är i behov av stöd i rättsprocessen,vilket vi också har pratat om. Men varför har ni intelyft fram att detta blir mycket bättre? Det är väl så måste vikta, tala om saker som är bra och omsaker som är dåliga, för annars blir det en väldigtkonstig bild av vad vi håller på med här.Socialtjänsten har enligt betänkandet en viktig rollatt spela när det gäller samhällets stöd till brottsoffer.Detta ansvar ska enligt förslaget lyftas fram och för-tydligas så att det klart framgår att harett ansvar för alla kommuninvånare som har utsattsför brott och som behöver stöd och hjälp. Det är ock-så bra. Men det skulle kunna regleras lite bättre på enpunkt. Det är enligt uppfattning intetillräckligt att i paragrafen i socialtjänstlagen skrivaatt socialnämnden "bör" - alltså ordet "bör" - verkaför att kvinnor som är eller har varit utsatta för våldoch andra övergrepp i hemmet får stöd och hjälp attförändra sin situation. Så står det i lagstiftningensedan 1998. Vi anmärkte redan då på formuleringenoch ville att "bör" skulle ersättas av det mer förplikti-gande ordet "ska".När nu regeringen säger sig vilja framhålla soci-altjänstens ansvar tycker vi att det vore på sin plats attgöra förändringen. Så, fru talman, yrkar jag bifall tillreservation 6, där ordet "bör" föreslås ersättas med"ska".Anledningen till att ett särskilt omnämnande gjor-des speciellt om våld mot kvinnor var att fann så stora brister i social-tjänstens arbete med frågor som rör våld mot kvinnoratt det bedömdes som nödvändigt att klargöra kom-munens ansvarstagande i detta hänseende.Enligt regeringen kvarstår bristerna angåendehjälpen till kvinnorna. Naturligtvis ska också barnentill dessa våldsutsatta kvinnor omfattas. De är absoluti behov av hjälp och ska inkluderas i insatserna.Samtliga här - inte minst kd:s företrädare och företrädare - har sagt att barnsom ser sin mamma bli slagen måste ha skydd till-sammans med mamman. Men kommer det ireservationer, i debatten och i betänkandet hela tidenfram att man tycker att familjen är den bästa brotts-förebyggande enheten. säger man att kvinnor ochbarn måste få hjälp, men det är ju i familjen dessaövergrepp sker. Det måste ni erkänna. Vilken är denfarligaste platsen för kvinnor och barn att befinna sig?Jo, det är i hemmet - i familjen. Det får vi inte glöm-ma bort i den ensidiga propagandan.Inriktningen på det framtida arbetet - det har re-dan påbörjats - måste vara att alla myndigheter sombemöter brottsoffer måste ha en beredskap och strate-gi för hur de bäst ska ta hand om brottsoffer. Helasamhället ska engageras och inte endast rättsväsen-dets myndigheter, även om det är självklart. Det skaockså ske utbildningsinsatser och forskning. Där är vipå god väg, men det tar alltid att föra nedinformation i verksamheten, och det är besvärligt.Men vi har kommit mycket långt på den vägen.Det är också viktigt att konstatera att brottsofferinte är en enhetlig grupp utan personer med mycketolika behov.BRÅ:s alldeles nyutkomna rapport, som jag re-kommenderar alla i justitieutskottet att läsa och somheter Upprepad utsatthet för brott, ger intressantkunskap.Att stirra sig blind på statistik och rabbla siffrorför att underbygga sina teser, som så ofta förekommeri justitieutskottets debatter, är en liten fälla. Statistikkräver alltid en analys. I BRÅ:s undersökning visardet sig att det ofta är samma personer eller objekt sominom har anmält att de utsatts för flera brott.Studier från andra länder visar exakt samma resultat.Analyserna baseras på polisanmälda brott i två avlandets kommuner och omfattar flera olika brottska-tegorier.Det som jag har tittat på inför denna debatt ärmisshandel och hot. I båda dessa kommuner ser manklart att av dem som har anmält att de är utsattaför något av dessa brott - kvinnor t.ex. - utsätts igeninom för sådana brott. Det är självklart att detofta är samma man som ständigt angriper kvinnan.Därför blir det många anmälningar.Det är likadant med unga män som är ute i nöjes-livet och förtär alkohol. Där är det samma personersom återkommer.Denna analys är viktig att ta med sig inför kom-mande åtgärder, inte minst när det gäller förslagengällande de män som inte låter sina kvinnor vara ifred. Det bereds i regeringen för tillfället förslag omhur man ska hindra dem att våldföra sig upprepadegånger.De unga männen i krogsvängen med alkohol-problem är också en riskgrupp. Det är bekant, menden restriktiva alkoholpolitiken anser jag försvann ioch med EU-inträdet. Speciellt är oint-resserade av att föra en restriktiv alkoholpolitik. Dethar direkt samband med dessa brott.Jag ska slutligen, fru talman, kommentera vadsom har sagts här. sade att brottsofferhar en undanskymd plats och att de inte är i fokussamt att det har varit så . Men undermin tid i har det hänt väldigt mycket förbrottsoffer. Lagförslag har kommit fram. Vi kan barata . Det tror jag är unikt förSverige. I andra länder finns det inga brottsoffermyn-digheter och inget skadestånd. Detta säger jag apropåVänerlövs tal om hur dåligt det är.Vi är unika. Vi har kommit väldigt långt. Det ärsjälvklart att man alltid kan förbättra; det finns alltidsteg man kan ta. Den bästa av världar kan vi interiktigt uppnå, men vi måste säga att vi har kommitväldigt långt.Om klagar på att det har gått försakta, att det inte är bra och att det har varit undan-skymt undrar jag vad gjorde de sex årsom man var med i regeringssamarbetet. Då hademan alla chanser att gå fram ännu fortare. Jag tyckeratt det skulle vara klädsamt om hon också sade det.Fru talman! Jag har yrkat bifall till en reservation.Anf. 5 () replik:Fru talman! säger att vi modera-ter inte är nöjda med någonting och att vi har reserve-rat oss för en massa avvikande åsikter. Det är väl rättoch riktigt. Däremot vill jag säga att vi är nöjda medganska mycket av det som står i propositionen.Men om vi tittar på s. 9 ser vi att utskottsmajori-teten där skriver att det inte behövs några åtgärderfrån sida med anledning av de motionersom tar upp rättsväsendets betydelse för brottsoffer.Fru talman! Om inte noterade att jag sade deti mitt första anförande måste jag nu slå fast att ettfungerande rättsväsende är den bästa garantin bådeför att vi får färre brottsoffer och för att de brottsoffersom finns får upprättelse. Då skulle jag vilja fråga omKia är nöjd med det sätt som t.ex. närpo-lisen har utvecklats på. Närpolisen hade varit den delav rättsväsendet som naturligast hade kunnat hjälpabrottsoffer och se till att antalet brottsoffer blev färre.Den rapport som kom från visar att närpolisreformen har havererat.Delar min uppfattning att en funge-rande närpolis är viktigt för brottsoffren? Delar KiaAndreasson också min uppfattning att närpolisrefor-men har havererat?Anf. 6 (mp) replik:Fru talman! Jag delar åsikt attnärpolisen är oerhört viktig för brottsförebyggandeoch problemorienterat polisarbete. Sedan kan mandiskutera hur illa denna reform har utfallit. Visst ärdet tråkigt att det gjordes nedskärningar precis närreformen infördes. Det har en stor psykologisk bety-delse för dessa poliser som ska utföra allt det som dehar fått krav på sig att göra.Men jag vill också säga att jag anser att Polisför-bundet är alldeles för negativt. Det sätter jag i relationtill BRÅ:s rapport om närpolisen, som också harkommit alldeles , där man inte alls gör sammaanalys som . BRÅ har verkligen stude-rat de olika polisdistrikten. Man säger att det vartämligen bra. Det finns självklart nackdelar också,men det är inte alls så negativt.Jag rekommenderar att läserBRÅ:s rapport angående närpolisens utveckling så attvi kan återkomma till den diskussionen. Men själv-klart måste vi göra mer, och det håller man på med.Jeppe vet också vilka satsningar det görs påpolisen. Det är inte obekant.Anf. 7 () replik:Fru talman! Satsningarna på polisen är än så längesnarare en skuldsanering. Vi får se , ochkanske också i stjärnorna, om det blir någon riktigsatsning.Kia hävdar att närpolisens bristandeförmåga att göra det vi hade tänkt oss har psykologis-ka orsaker, men den tanken delar jag inte. När larmetgår och man måste rycka ut till en bankrån eller tillett allvarligt brott får man lämna sina närpolisupp-gifter och bara sticka i väg.Att vi har haft anledning att reservera oss påmånga ställen beror inte enbart på propositionen, utandet beror också på att det i detta betänkande behand-las ett antal motioner från den allmänna motionstiden.Och där har vi all anledning att på flera punkter kriti-sera nuvarande ordning. Det gäller den här regeringenoch den saktfärdighet som finns på många av de om-råden som jag framförde i mitt anförande.Slutligen undrar jag om anser attändringen i lagen när det gäller mened och övergreppi rättssak hade bort komma nu . Det kan juinte vara så komplicerat att ändra den lagstiftningen.Anser att regeringen har varit senfär-dig i detta avseende?Anf. 8 (mp) replik:Fru talman! Eftersom jag har gjort samma yrkan-de som i detta avseende och vill ha enlikvärdig behandling av dessa brott har jag faktisktinte undersökt varför det har tagit , menjag ska göra det . 9 () replik:Fru talman! sade att det var kläd-samt att vara ödmjuk. är det så att modet skiftar.När det gäller undrar jagvem som egentligen var pådrivande för att dennamyndighet skulle komma till. När det gäller brottsof-ferkommittén är det ju längesedan det förslaget ladesfram. Det är därför som jag sade att vi har väntat påatt propositionen skulle komma så att vi skulle kunnaarbeta med detta och få fram förslagen.Sedan tog upp missnöjet med op-positionen. Vi från tillhör faktiskt oppo-sitionen. Jag framhöll faktiskt i mitt anförande attmycket som var gjort var bra. Jag framhöll detta påolika sätt. Men man lyssnar kanske bara till det manvill höra.Sedan gäller det nollvisionen i fråga om våld motkvinnor och barn. Även om det är gjort och vi hartagit beslut så kan man se att det brister om man tittarpå verkligheten. Ett exempel är de hjälpmedel somkvinnor kan ha för att skydda sig; det gäller larmpa-ket osv. De räcker inte till, och ute på myndigheternasäger man att det beror på att pengarna inte räcker till.Man har inte råd att köpa de här. Då måste vi natur-ligtvis arbeta även på det här sättet.Anf. 10 (mp) replik:Fru talman! Visst måste vi fortsätta arbetet, speci-ellt när det gäller våld mot kvinnor. Och det är precisdet som görs i , och vi väntar påförslag. Det är ju inte de förslag som är med här.Men för övrigt, när det gäller brottsoffer, är t.o.m.brottsofferjourerna, vad jag förstår, nöjda med dessaförändringar som görs, och brottsofferjourerna villäven vi från värna på alla sätt, så att defortsätter med sitt viktiga arbete och får stöd ochhjälp med lagförändringar härifrån riksdagen.Anf. 11 () replik:Fru talman! Då är beredd attställa sig bakom vårt förslag om en nollvision när detgäller våld mot barn och kvinnor.Kia lyfte tidigare upp diskussionenom familjen och föräldrarna. Jag tycker att det ärviktigt att påpeka att det är föräldrarna som har an-svaret för sina barn, och det är ett stort ansvar, ochdet kan vara ett tungt ansvar, men det är viktigt attpåpeka att det innebär ett ansvar att vara förälder.Och är det så att man inte klarar av detta ansvar måstesamhället ge stöd och hjälp. Det tycker jag är viktigtatt framhålla utifrån det angrepp som . 12 (mp) replik:Fru talman! Att sätta upp en nollvision är ju enannan sak än det som jag sade om att vi skulle försö-ka få bättre metoder och fortsätta arbetet, men jag villinte gå så långt att jag sätter upp en nollvision.När det gäller föräldraansvaret kontra samhälletsansvar är det precis som jag har sagt i dessadiskussioner, nämligen att samhällsansvaret måstevara lika starkt som det ansvar som föräldrarna har.Men det som skiljer borgarna från oss när det gällerdet som vi säger , , är ju att familjensom institution värnas. Ni har inte riktigtförstått den skillnaden, men vi får väl återkommamånga gånger till det begreppet.Anf. 13 () re-plik:Fru talman! Jag vill fortsätta lite grann med detsom var inne på apropå att sade att vi i oppositionen är negativa och inteser någonting bra osv. Jag vet inte om lyssnade speciellt uppmärksamt när jag börjademitt anförande för redan i andra meningen sade jagordagrant så här: Vi kristdemokrater är i grundenpositiva till regeringens förslag och till det betänkan-de som är uppe till debatt.Sedan vet jag att jag tyvärr drog över tiden någraminuter beroende på att jag mindes fel och trodde attjag hade anmält mig , men det var visstbara 12. Om jag då skulle ha talat väl om allt det somär bra hade vi kanske fått hålla på ännu längre, KiaAndreasson. De flesta här kanske inte skulle tycka attdet var så lämpligt. Nog om det.Sedan återkommer numera nästani varje anförande till den här fientliga hållningen tillfamiljen och till familjen som begrepp. Först ska jagsäga att vi kristdemokrater aldrig någonsin har hävdatatt det finns fullkomliga familjer. Människan är ofull-komlig. Det finns brister i familjen. Visst gör det det,men med sina brister är ändå familjerna de viktigastebyggstenarna i vårt samhälle. Och familjen och för-äldrarna är den viktigaste brottsförebyggande resur-sen vi har, kan jag säga när vi nu ändå är inne påbrottsoffer och de frågorna. Det är också ett vederta-get begrepp. Jag gissar att står bakomFN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Därpratas det om familjen. Om jag inte minns fel står detnågonting om familjen exempelvis i § 16. Jag anseratt jobbar i kraftig motvind när man pånågot vis försöker rasera familjebegreppet. Det kom-mer inte att lyckas.Anf. 14 (mp) replik:Fru talman! Jag är inte ute efter att rasera familje-begreppet. Jag vill bara att vi ska ha en nyanseraddebatt. Och, , det farligaste ställetför kvinnor och barn att vistas på är hemmet, hosfamiljen. Det är det som jag vill att ska kunna uttala här någon gång.Angående klagolåten har jag en lapp här. Visst,det kan stämma att har sagt att deti grunden är positivt. Men sedan staplades meningar-na ovanpå varandra. Det började med att inte lever upp till sina mål. FN:s dekla-ration uppfylls inte. Det är brister över huvud taget ialla myndighetsled, och det är en passivitet osv. Såkontentan av anförandet var ju negativ. Det var enliten positiv mening i början, men det andra tog över-handen.Anf. 15 () re-plik:Fru talman! Jag har lite svårt att förstå synpunkter på det sätt som man genomför ettanförande. Jag nämnde ju att jag skulle uppehålla migvid de områden där vi hade annorlunda meningar änutskottsmajoriteten. Självklart blir det då så att mantalar mer om reservationerna än om det som är posi-tivt. Jag är övertygad om att egentli-gen förstår det.Återigen säger att det farligastestället för kvinnan att vistas på är hos familjen. Mendå får man ju också se lite grann på tidsaspekten. Hurmånga timmar befinner sig en kvinna ifamiljens hägn? Hur många timmar är enkvinna ute och åker bil? Det dödas ju många kvinnori trafiken också, men där händer inte så mycket. Omman tar detta i relation till den tid som man är påolika ställen är det klart att man med statistik kanbevisa det mesta. Det är jag övertygad om.Sedan sade tidigare någonting omatt brottsofferjourerna var nöjda med de förändringarsom nu kommer till stånd. Det är inte riktigt säkertdärför att brottsofferjourerna är, som det är , syn-nerligen missnöjda med att polisen inte fullgör denskyldighet som man redan nu har, nämligen att man,som det står, i lämplig utsträckning ska informerabrottsoffer om att det finns hjälp och stöd att få avexempelvis brottsofferjouren och liknande organisa-tioner. Det sker i alltför dålig omfattning.Nu kommer regeringen inte med någonting nytt idet här fallet. Man säger att någonting är på gång,men det lilla man har sagt om vad som är på gångtyder inte på att det kommer att bli några större för-ändringar. Som jag tog upp i mitt anförande så är intebrottsofferjourerna speciellt nöjda i den delen.Anf. 16 (mp) replik:Fru talman! Det var ju intressant att få veta att detvar tidsaspekten och tidsfaktorn som avgör hur farligtdet är att vistas någonstans. Familjen, och det brotts-förebyggande arbetet och tryggheten där, beror alltsåpå tiden, och kan jämföras med att ge sig ut på enosäker och riskfylld färd med en bil i kraftig trafik.Det ska vi komma ihåg! Det var noterbart.Anf. 17 ():Fru talman! Rätten för alla som utsatts för brott äratt få sin anmälan behandlad på ett korrekt sätt ochbemötas på ett värdigt sätt, och det gäller inte bara ikontakten med polisväsendet.Det är lika självklart under hela rättsprocessen,såväl vad gäller kontakten med åklagare som meddomstolspersonal.En person som har utsatts för brott ska alltid kun-na känna sig trygg i sina kontakter med rättsväsendet.Han eller hon ska informeras om vilka möjlighetersom finns till hjälp och stöd. Även om man inte kantro det, efter att ha lyssnat på delar av oppositionen,så pågår det faktiskt ett stort antal projekt runtom ilandet i en rad olika myndigheter och organisationersom just syftar till att förbättra villkoren för dem somhar utsatts för brott.Men även om ett antal åtgärder har vidtagits underde för att stärka brottsoffrensställning så betyder inte det att det inte återstår en heldel att göra på brottsofferområdet. För det gör det -hela samhället måste bli bättre på att bemöta brottsof-fer.I det förslag som vi diskuterar ingår både la-gändringar och andra åtgärder.Jag börjar med lagstiftningen.Det första är att rätten till målsägandebiträde ut-vidgas genom att begränsningen till brott enligtbrottsbalken tas bort.Det blir alltså möjligt för domstolen att förordnamålsägandebiträde vid överträdelse av t.ex. besöks-förbud.Det andra är att ansvar förtydligas.Socialtjänsten har en viktig roll att fylla när det gällersamhällets stöd till brottsoffer - inte minst vad gällerstödet till utsatta barn.För att lyfta fram och förtydliga detta ansvar före-slås att socialtjänstlagen kompletteras så att det klartframgår att har ett ansvar för alla kom-muninnevånare som har utsatts för brott.Regeringen vill också införa en skyldighet föråklagare att informera målsägande om s.k. positivaåtalsbeslut, dvs. att åtal har väckts mot dem eller densom är misstänkta för brottet.Det kommer också att införas en skyldighet föråklagare och domstol att underrätta ombeslut om besöksförbud när parterna som beslutetberör har gemensamma barn.Men det räcker inte bara med förändrad lagstift-ning, utan det som också, och framför allt, behövs föratt stärka brottsoffrens ställning är attitydförändringarhos dem som möter brottsoffer och att den lagstift-ning som redan finns används på ett riktigt sätt.Det behöver också bli bättre samverkan mellan myn-digheter som möter brottsoffer.De satsningar som också görs på det brotts-förebyggande arbetet spelar självfallet också en storroll. Genom effektiva brottsförebyggande insatserminskar antalet brott. Färre brott leder till att färremänniskor drabbas av brott, och känslan av trygghetkan öka.Ökad kunskap behövs! finns det brister ibemötandet och omhändertagandet av brottsoffer somförmodligen har sin grund i dåliga kunskaper om vaddet innebär att bli utsatt för brott.Alla som arbetar inom rättsväsendet och somkommer i kontakt med brottsoffer bör därför få ut-bildning om detta - och då inte bara en gång, utan detmåste göras kontinuerligt.Därför får , Riksåklagaren ochDomstolsverket i uppdrag att i samverkan medBrottsoffermyndigheten genomföra utbildning ibrottsofferfrågor för den personal som ännu inte harfått någon sådan utbildning.Man får också i uppdrag att - även här i samrådmed - ta fram handlingspla-ner för hur man ska arbeta för att uppnåde berättigade krav som finns från brottsoffren.Dessa handlingsplaner bör redovisas till regering-en i samband med årsredovisningen för i år.Dessutom skärps kraven på att poliserna ska in-formera målsägande om det stöd och den hjälp somfinns att få, bl.a. från ideella organisationer.Samverkan mellan de rättsvårdande myndigheter-na måste bli bättre.