prot · GO0956 · 2001-01-25 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:56Torsdagen den 25 januariKl. 12.00 - 21.44Det justerade protokollet beräknas utkomma ----------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 19 januari.2 § Meddelande om utrikespolitisk debattAndre vice talmannen meddelade att debattreglerför den utrikespolitiska debatten onsdagen den7 februari kl. 9.00 delats ut till kammarens ledamöter.3 § Anmälan om fördröjda svar på interpella-tionerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 2000/01:217Till riksdagenInterpellation 2000/01:217 av avfallsförbränning.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den13 februari 2001.Skälet till dröjsmålet är ministerns fullbokade al-manacka under ordförandeskapet i EU.Stockholm den 22 januari 2001MiljödepartementetEnligt uppdragKathrin FlossingExpeditions- och rättschefInterpellation 2000/01:177Till riksdagenInterpellation 2000/01:177 av ()om utvärdering av Östersjömiljarden.Interpellationen kommer att besvaras fredagenden 16 februari 2001.Skälet till dröjsmålet är att jag inte kunnat finnaen debattdag som passar både interpellanten och migsamt inkommande besök.Stockholm den 22 januari 2001UtrikesdepartementetLeif Pagrotsky4 § Svar på interpellation 2000/01:180 om film-granskningsärenden i kammarrättenAnf. 1 Kulturminister ():Fru talman! har frågat mig omjag avser att vidta några åtgärder för att se till attkompetensen stärks vid bedömningen av filmgransk-ningsärenden som rör en eventuell barnpublik.Innan jag svarar på fråga villjag redogöra för vad som gäller beträffande film-granskningsärenden i allmänhet samt nämna någotom regeringens syn på skydd av barn från skadligtinnehåll i film och medier.Enligt lagen (1990:886) om granskning och kon-troll av filmer och videogram, granskningslagen, skaen film eller ett videogram som visas offentligt varagranskad och godkänd av . Bio-grafbyrån beslutar också om åldersgränser för filmer.En film kan antingen bli barntillåten eller tillåten från7 år, eller . Bedömningen utgår från att enfilm inte får godkännas för visning om den kan vållabarn i aktuell åldersgrupp psykisk skada. För 7- och11-årsgränsen gäller den s.k. ledsagarregeln. Deninnebär att barn får tillträde till filmer med7-årsgräns i sällskap med en vuxen och att barn över7 år får tillträde till filmer med 11-årsgräns i sällskapmed vuxen. Gränsen för vuxenfilm går vid ochomfattas inte av någon ledsagarregel - ingen personunder ska komma in på sådana filmer.Den nu gällande ledsagarregeln kom till i börjanav . Syftet med förändringen var att ökautrymmet för föräldrarnas ansvar när det gäller valetav vilka filmer ett barn ska se. Föräldrarna ansågs haden bästa kunskapen om de egna barnens mognad ochvad de klarar av och bör se. Vidare hänvisades till attdet i hemmet är föräldrarna som bestämmer vilkaprogram barnen får se på TV och video. Det ansågsockså vara bra om föräldrar och barn kan se filmtillsammans.Biografbyråns beslut i frågor som rör filmgransk-ningsärenden får överklagas hos kammarrätten. Vidprövning av mål enligt granskningslagen bestårkammarrätten enligt huvudregeln av tre lagfarnaledamöter och två särskilda ledamöter. Av de särskil-da ledamöterna, som förordnas av regeringen, ska enha särskilda kunskaper om film och en särskilda kun-skaper i beteendevetenskap. De särskilda ledamöternaska tillföra de särskilda kunskaper och erfarenhetersom de besitter och som kan vara av betydelse vidbedömningen av målet.Ordningen att överklaga Biografbyråns beslut ifilmgranskningsärenden till kammarrätten infördessamtidigt som ledsagarregeln infördes. Tidigareöverprövades Biografbyråns beslut av regeringen.Biografbyrån skulle enligt tidigare lagstiftning i vissacensurärenden inhämta yttranden från . I de fall då byrån önskade godkännafilmer för barn skulle ett yttrande frånstatens barnfilmnämnd inhämtas. Filmgranskningsrå-det och barnfilmnämnden avskaffades dock i sam-band med att kammarrätten blev överklagandeinstans.Det ansågs bl.a. att barnfilmnämnden inte fått denbetydelse som avsågs när den inrättades och att densakkunskap som barnfilmnämnden företrädde kundeerhållas genom att Biografbyrån får begära in yttran-den från fristående sakkunniga personer.För regeringen är frågan om skydd av våra barnmot skadligt medieinnehåll prioriterad. I mitten avfebruari kommer vi att - inom ramen för Sverigesordförandeskap i - arrangera ettseminarium i som handlar om barn ochunga i det nya medielandskapet. Vid seminariet ärskydd av barn från skadligt medieinnehåll en huvud-fråga. Vidare har en särskild utredare fått i uppdragatt överväga olika sätt att förbättra möjligheten attskydda barn mot olämpligt innehåll i TV. Detta skullekunna göras genom att visst innehåll i TV blockeraseller att konsumenterna ges möjlighet att uteslutavisst innehåll från sitt abonnemang.Lennart Kollmats nämner fallet med filmen i sin interpellation. be-dömde att framställningen i filmen kunde vålla barnunder psykisk skada och beslutade följaktligenom en åldersgräns , dvs. den blev barnförbju-den. Efter det att filmdistributören överklagat beslut till kammarrätten beslutade rättenatt sänka gränsen till . Detta fick till följd attbarn kunde se filmen i en vuxen per-sons sällskap.Som statsråd får jag inte lämna synpunkter påkammarrättens dom. Jag har heller inte möjlighet attuttala mig om huruvida kompetensen hos dem som avgör filmgranskningsärenden är tillräcklig. Jagkan dock konstatera att upprörda föräldrar och lärarevänt sig såväl till som till Bio-grafbyrån och kammarrätten med reaktioner på vadman anser vara en alltför lågt satt åldersgräns. Jag harsjälv sett filmen, och jag känner med dessa föräldrar.Åldersgränserna för film är till för att ge föräldrarviss vägledning för att biografbesök inte ska bli obe-hagliga överraskningar eller skräckupplevelser. Densenaste tidens händelser visar att det finns anledningatt förbättra våra kunskaper om hur de gällande reg-lerna verkligen fungerar.Bl.a. bör erfarenheterna av reglerna om vuxen-medverkan och erfarenheterna av kammarrätten sominstans för överklaganden av filmärenden som röråldersgränser för barn granskas. Rådet mot skadligavåldsskildringar, det som vi vanligtvis kallar , avser att utföra en sådan granskning.Detta ingår för övrigt i rådets ordinarie uppgifter(kommittédirektiv U 1990:03). Resultatet av gransk-ningen får därefter ligga till grund för en bedömningom det finns behov av en översyn av lagstiftningenkring dessa frågor eller om andra åtgärder kan krävas.Anf. 2 ():Fru talman! Först ett tack till kulturministern fördet uttömmande svaret och inte minst för faktage-nomgången av hur åldersgränser sätts för filmer somska visas på bio i Sverige.Det här berör ju en så kontroversiell fråga somcensur, för att tala i klartext. Och när det gäller bar-nens skydd så tycks vi vara överens i sak. Det glädermig också att det är en prioriterad fråga för regering-en och att det manifesteras genom att ni tar upp dennu inom ramen för ordförandeskapet inom EU. Jagser faktiskt fram emot en rapport från det seminariet.Även om föräldrarna givetvis har ett huvudansvar såbehövs det åldersgränser för barn, också som vägled-ning för vuxna.Några punkter kring den aktuella filmen, som vargrunden till min interpellation. Jag har inte själv settden men väl fått innehållet beskrivet av ett antal om-dömesgilla personer, ministern inkluderad, på ettsådant sätt att jag inte tvekar att säga att kammarrät-tens beslut var uppår väggarna. Till skillnad frånministern får jag säga det! Jag ska avstå från att be-skriva scenerna i filmen här i kammaren - det harfunnits tillräckligt av det i olika medier. Men jag tarmig friheten att tolka kulturministerns svar som atthon håller med mig, genom uttalandet att hon kännermed dessa föräldrar, dvs. de upprörda föräldrar somvänt sig till bl.a. med synpunk-ter.Därmed känner jag mig nöjd så långt, eftersomministern också aviserar att det finns anledning attförbättra kunskaperna om hur de gällande reglernafungerar.Beträffande granskningen i kammarrätten blir jagförvånad över hur bedömningen sker. Där finns trejurister och två experter, varav en ska ha särskildakunskaper i beteendevetenskap och därmed egentli-gen i praktiken vara företrädare för barnen. Det är enviktig funktion, och jag beklagar naturligtvis att ju-risterna och filmvetaren inte bättre tog till vara hen-nes kunskaper och bedömning. Tyvärr är det härnågot som återkommer i ganska många rättsligasammanhang, dvs. att barnens intressen och rätt får enlägre status än de vuxnas, med det är egentligen enannan debatt.Vad som händer är alltså att kammarrätten intebedömer om hanteringen kring filmen är formellt rättgjort, utan mer blir någon sorts övercensor som änd-rar Biografbyråns ställningstagande i sak. Följer manärenden i andra rättsinstanser har jag för mig attkompetensen ökar för varje instans, men jag är verk-ligen tveksam till om det är så i det här fallet.Det som sedan förvånar mig och som jag inte rik-tigt förstår är att Biografbyrån i sin tur inte överklagarkammarrättens beslut. Rimligen har de rätt till detmen, efter vad jag förstått, har aldrig gjort det.Kulturministern gör i näst sista stycket i det skriv-na svaret ett intressant uttalande, nämligen att honinte har möjlighet att uttala sig om kompetensen hosdem som avgör filmgranskningsärenden ärtillräcklig. Jag vet inte om det gäller både Biografby-råns och kammarrättens granskare men gissar att så ärfallet, och då har jag absolut för mig att kulturminis-tern inte var lika försiktig när det gällde granskningav filmer för vuxna, dvs. ministerns synpunkter på attgranskarna på var avtrubbade etc. förravåren. Dessutom har jag för mig att ministern i enlig-het därmed halverat förordnandetiden för dem. Så detgår kanske att även i detta fall ha synpunkter pågranskarnas kompetens i kammarrätten.Anf. 3 Kulturminister ():Fru talman! Jag håller helt med att föräldrarna självfallet har ett huvudansvar menatt vi som har politiska uppdrag och samhället intekan abdikera i denna fråga, utan vi måste engageraoss. Det EU-seminarium som kommer att äga ruminom kort finns det ledamöter av inbjudnatill. På olika sätt och i olika former kommer det nogatt komma spännande rapporter från detta seminari-um.Kompetensen hos enskilda granskare - om jag fåranvända det sammanfattande begreppet - kan jagsjälvfallet inte som statsråd säga någonting om. Där-emot kan man göra bedömningar av hur systemetfungerar. De censorer som är knutna till Biografbyrånhar jag självfallet inte uttalat mig om som enskildapersoner. Däremot har Biografbyrån själv hört av sigtill i en skrivelse den 3 mars1999 där man ville ha kortare förordnandetider justdärför att man ansåg att det behövdes naturliga kon-trollstationer eftersom det var mycket påfrestande förcensorer att bedriva sitt arbete. Man ville alltså hakortare förordnandetider. Vi gick dem till mötes ochhar skurit ned den period som man kan verka somcensor. Det är inte någon bedömning av de enskildacensorernas eventuella avtrubbning. Jag tror att det ärbra att ha ett system som innebär en avlösning. Det ärsäkert så också med dem som sysslar med detta ikammarrätten.Anf. 4 ():Fru talman! Nej, jag förstår det här med kompe-tensen. Debatten kring den frågan blev väldigt aktuelli samband med Shocking Truth-debatten. Då gjordejag den kopplingen.Det vi talar om är en form av censur, som jagnämnde tidigare. Det ordet skär över huvud tagetalltid i mig, det skulle egentligen inte finnas i enliberal värld. Vi har ingen censur för det tryckta or-det, inte heller för ljudet, däremot för rörliga bilder.Min huvudlinje är att man borde få bort den ocksåfrån film. Då måste vi ha en ny åldersgräns, nämligen18 år. Det innebär i praktiken att alla filmer som integranskas får en 18-årsgräns. Detta är inte någontingsom gör att jag på något sätt förordar grova sex- ochvåldsskildringar, men jag anser inte att samhället skata över de vuxnas ansvar i det här avseendet när maninte heller gör det för det tryckta eller det sagda ordet.Slutligen: Kulturministern meddelar i sitt svar attVåldsskildringsrådet ska granska erfarenheterna avvuxenmedverkan - ett slags ledsagarservice, förhål-landet att om en vuxen följer med på en film för lägst11-åringar får en 7-åring se filmen. Jag vet inte upp-riktigt sagt vilken definition som gäller för vuxen idet fallet, om det är eller - en 15-åring fårju se vuxenfilmer. Det kan bli lite förvirrande. Det ärbra att man ser på detta och inte minst på det vi bör-jade med, nämligen att granska hur lyckat det är medkammarrätten som överdomare i sådana här mål.Jag skulle vilja avsluta med att fråga kulturminis-tern: Vilket tidsperspektiv gäller för den granskning-en?Anf. 5 Kulturminister ():Fru talman! Jag vill gå tillbaka till den fråga somLennart Kollmats ställde i första inlägget och somhan inte fick svar på. Biografbyrån får överklagakammarrättens dom och hade kunnat göra det i frågaom Scary Movie, men det kräver tillstånd från Rege-ringsrätten. Det innebär alltså att det inte är helt en-kelt. Jag ska inte gå i förväg och säga hur Regerings-rätten skulle agera i saken, men det är inte alldelesenkelt.När det gäller censur tror jag att få av oss gillarordet. Men själva ordningen med att ändå ha enmycket begränsad form av censur som vi har i Sveri-ge - visserligen förändrad, uppluckrad, anpassadgenom decennierna - finns det fortfarande en majo-ritet i denna riksdag som anser att vi bör ha. Om manändå har censur är det naturligtvis viktigt att se till attinte t.ex. kammarrättens domar - där har kammarrät-ten haft andra meningar än Biografbyrån när det gälltingrepp i framför allt några pornografiska filmer därBiografbyrån ansett att det handlat om sexuellt våldoch tvång och varit förråande - gör att granskningsla-gens censurparagraf förändras, utan att det är dennariksdag som fortfarande har beslutanderätten i sinhand. Det är alltså samma utrymme som man har attverka inom från . Man kan alltsåanvända granskningslagen på det sätt som lagstiftarenförutsåg. Vi har låtit en särskild jurist se över detta.Den departementspromemoria som han har författatär ute på remiss.Vad gäller tidtabell för sittarbete fattar de beslutet om att de ska ge sig in idet här mer omfattande analysarbetet.Jag vet alltså inte hur länge de tänker hålla på.Men de har ju en oerhörd kunskap, så de behöver intebörja från noll. Jag hoppas att det ska gå relativtsnabbt utan att kvaliteten därför inte blir den allrabästa.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 2000/01:187 om inlånfrån statliga museerAnf. 6 Kulturminister ():Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag avser vidta för att förenkla möjligheternaatt få låna konstverk och andra fynd från Statenshistoriska museer, vilka åtgärder jag avser vidta föratt tillämpningen av fornminneslagens § 13 ska fun-gera bättre samt hur jag tänker medverka till att regi-oners kulturskatter i större utsträckning kan användasi det regionala utvecklingsarbetet.I är vi lyckligt lottade på så vis att vi harett rikt kulturarv bevarat från forntid och framåt.Fornfynden speglar landets likväl som respektiveregions historia. Genom bl.a. framsynt lagstiftningsedan lång tid tillbaka finns dessutom denna kultur-skatt i offentlig ägo på våra museer runtom i landet.Det är förstås av största vikt att kulturarvet kanses och upplevas av så många som möjligt. Av denanledningen har vi en lagstiftning som reglerar för-delningen och förvaltningen av våra historiska före-mål. Det är också bl.a. därför vi har statliga museer,som vart och ett har ansvar för olika delar av kultur-arvet; konst, kulturhistoriska föremål, arkeologiskaföremål osv. De statliga museerna är nationella muse-er vars verksamhet är till för hela befolkningen, oav-sett var museet är placerat.Roy frågar hur 13 § fornminnesmin-neslagen ska fungera bättre. Fornminneslagen upp-hävdes dock och ersattes av lagen om kul-turminnen m.m. har dessutom ansvaret för fornfynd och fyndfördel-ning - inte ämbetet tillsammans med Statens historis-ka museer, eftersom de nu är två skilda myndigheter.De flesta fornfynd som påträffas i tillfal-ler staten, enligt 2 kap. 4 § KML. Riksantikvarieäm-betet får, enligt 2 kap. 17 § KML, överlåta fornfyndpå museum som åtar sig att vårda det påett tillfredsställande sätt. av de forn-fynd som framkommer i samband med arkeologiskaundersökningar i landet tillförs som regel olika muse-er regionalt och lokalt. Resterande av forn-fynden tillförs , som ju ärhela landets museum för bl.a. arkeologi.Varje år beslutas dessutom om ett betydande antalutlån från de statliga museerna, och flera museer hardärutöver föremål deponerade på olika platser underlängre tid. Stiftelsen lånar t.ex. utnära 1 300 föremål och etthundratal föremål till bl.a. regionala och lokala muse-er. har därtill ett trettiotal deposi-tioner runtom i landet. Varje deposition och utlån kani vissa fall handla om hundratals enskilda föremål.Nordiska museet har närmare 25 000 föremål depone-rade, varav en stor del finns på Skansen.De statliga museernas gemensamma uppgift är attbevara och att visa kulturarvet, så att det kan kommaså många som möjligt till del. Men alla museer harsjälva också ansvaret för sina samlingar. I ansvaretingår att göra bedömningar, t.ex. vad gäller säkerhetoch/eller omsorg om föremålens långsiktiga bevaran-de. Det finns som bekant alltid risker med förflytt-ningar av föremål och vissa museiföremål kan heltenkelt vara för sköra för att tåla en förflyttning ellerannan hantering.Duneskatten, som nämner, tillhördefinitivt nationalklenoder och är permanentutställd i där den möteren stor publik från hela landet. I november förra åretgjordes skatten tillgänglig på fornsal. Detblev succé och är ett gott exempel på hur utlån kanfungera - även om de som i detta fall krävde storaoch påkostade polisinsatser och därför begränsades itiden. Det kan tilläggas att just fornsal harallra flest inlån från av alla landetsregionala museer.Angående regioners kulturskatter i övrigt och re-gionalt utvecklingsarbete är det i första hand en frågaför regionerna själva. Men jag är förstås väldigt posi-tiv till att kulturaspekter ska ha en självklar plats itillväxtavtalen. och andra in-stanser har också verkat för att kulturen i bred bemär-kelse ska finnas med. har t.ex.gett ut en skrift kallad Kultur för regional tillväxt,som beskriver de möjligheter till regional utvecklingoch ökad välfärd som satsningar på just kulturområ-det kan ge.Jag vill gärna framhålla att det sammantaget finnsgoda möjligheter att uppleva det fantastiska kulturarvsom finns samlat i det här landet. Jag ser alltså ingenanledning att vidta några ytterligare åtgärder medanledning av de frågor ställt. Utlånings-och depositionsverksamheten följs dock fortlöpandeför att den positiva utvecklingen inte ska mattas.Anf. 7 ():Fru talman! Jag tackar för svaret, men jag tyckeratt det kunde ha varit ett mer generöst svar. Detta ären fråga som har stor betydelse för kulturen på Got-land.Jag beklagar att jag var felaktigt informerad omvilka lagar som reglerar det som interpellationenberör. Men det är bra att det nu blivit utrett vilken lagoch vilken myndighet som berörs när det gäller utlå-ning av fornfynd.Skälet till min interpellation var naturligtvis detorimliga hanterandet av frågan om lån från an-svarsmuseet till det regionalmuseum där fyndetgjorts.Först efter en lång procedur och idogt arbete frånledningen från fornsal och med stort mot-stånd från statens centralmuseum blev det möjligt attvisa den unika på funna Duneskatten.Nu kommer jag till det pinsamma. Slutligen med-gavs ett lån, om man så vill ett hemlån, under åttadagar. Ja, fru talman, det var rätt uppfattat: åtta dagari november år 2000.Hemma på var det ett stort intresse fördenna korta utställning. På dessa besöktenära av befolkning fornsalen i Visby.Ja, nästan var tionde gotlänning ville se denna unikaGotlandsskatt när den nu var "hemma". Det ordnadesbussresor från södra till och det var istort sett kö till skattkammaren på fornsalen underhela den här tiden.Fru talman! Jag tycker att den korta tiden förhemlån var ogint av ett av statens ansvarsmuseer.Visst borde det vara så att det gäller att visa upp vårakulturskatter, ja, vår historia, så mycket som möjligt.Självfallet borde det då vara självklart för alla att justden lokala och den regionala historien är viktig.Duneskatten kan vara ett exempel på historien justpå och det finns en spännande beskrivning avjust denna skatt. Denna redogörelse beskriver intebara skattens innehåll utan även vilka förutsättningsom kan ha gällt för samlandet och handhavandet avskatten. Ja, redogörelsen innehåller också lite omförutsättningarna som gällde då skatten återfanns.Fru talman! På historiska museet i Stockholmfinns ca 750 silverskatter funna på , därtill ettstort antal unika historiska fynd från på andramuseer i . Det gäller bildstenar, kyrko-skulpturer, glasmålningar och verktyg från vikingati-den.I de tillväxtavtal som tecknats mellan regeringenoch tas särskilt upp frågan om degotländska kulturskatterna.Med möjlighet att i större utsträckning än nu visaoch ställa ut fornfynd på skulle det kunna bliett unikt tillskott i attraktiviteten för region är därför bra att kulturministern i svaret med-delar en positiv inställning till att kulturaspekter skaha en självklar plats i tillväxtavtalen.Fru talman! Jag ställer mig dock frågan hur? Detkan väl inte vara så att hemlån inovember kan anses vara tillfyllest. Det vore bra omkulturministern kunde utveckla tankarna i nästa anfö-rande.Fru talman! Jag kanske är mest besviken på av-slutningen i interpellationssvaret. Tydligen är det såatt för att kunna uppleva "det fantastiska kulturarvsom finns samlat i det här landet" så måste man bo ieller åka till , såvida man inte hade turenatt kunna passa in ett besök på Fornsalen i Visbyunder i november.Det vore bra om kulturministern i nästa anförandekunde utveckla vad som menas med den sista me-ningen i interpellationssvaret.Jag ställer mig lite frågande till att det talas ompolisinsatser i interpellationssvaret. Jag tror inte attdet är helt korrekt. Det hela transporterades underbetryggande former på annat sätt till skattkammaren ifornsalen.Av svaret framgår att av fornfynden är utlå-nade medan inte är det. Då har tydligen Gotlandoturen att alla kulturskatter hamnar bland de 40 %som är svåra att få till hemlån. Det är synd.Anf. 8 ():Fru talman! Jag anmälde mig till debatten efter-som det finns ett annat mycket aktuellt liknande ären-de som i högsta grad har bäring på . Jag kan instämma mycket i vad hansade. Det gäller den s.k. Linköpingsskatten.När samlade ihop kyrksil-ver för att betala statskostnader, räddas den s.k. Lin-köpingsskatten genom att den helt enkelt grävdes ned.Sedan hittades den , och den är därmed den endabevarade medeltida domkyrkoskatt som vi har i lan-det. Den forslades till iStockholm. Den har återvänt två gånger till Linkö-ping, nämligen när firade 700-årsjubileum1987 och vid invigningen avdet nyinrättade Slotts- och domkyrkomuseet. Museet hade 17 000 besökare förrasommaren.Skatten återbördades sedan. an-sökte museet i fråga på nytt om att få låna dennaLinköpingsskatt, helt enkelt därför att intresset var såstort och att man kan förmoda att alla inte hade till-fälle att se denna östgötaskatt denna första sommar. Iförra veckan, efter flera påminnelser från Linköping-smuseet, kom det ett avslag med det korta motivet attskatten är en omistlig del av Historia museets sam-lingar och utställningar och att museet därför hadebeslutat att ej bifalla anhållan om lån av skatten försäsongen 2001.Östgöta Corren har följande tolkning av detta:"Vill östgötar vila blicken på en av sina mest unikahistoriska lämningar får de nådigt packa sig iväg tillhuvudstaden. Vill turister beskåda ett av de mestmagnifika uttrycken för östgötskt kulturarv, åk för alldel inte till ." Det är ett minsann märk-ligt och ogint beslut.Jag tycker och tror att ett centralt-regionalt sam-arbete på museinivå är till ömsesidig nytta för alla, idet här fallet båda inblandade museerna.