prot · GO0978 · 2001-03-13 00:00:00 — Det gäller att ta till vara den krets som finnsrunt den enskilde personen.Det handlar mer om att utveckla en teknisk över-vakning av spis med spisvakter osv. Jag kan tro attmånga äldre kvinnor om de är ensamboende kanske kan glömma. Det kan handla omsådana saker. Det gäller att få i gång en väldigt brainformationskampanj och att ha återkommande bran-dövningar så att fler kan vara beredda att gripa in omen fara hotar. Det tror jag är väldigt viktigt i dessafrågor.Anf. 84 ():Fru talman! Jag vill rekommendera ministern attgöra ett besök i och titta på hur man där kanfölja upp lagstiftningen. Det viktiga är att man får enlagstiftning som gäller hyresbostäder eller andra for-mer av lägenheter. Såvitt jag förstår har man inte haftnågra problem i att följa upp det. Det har varitfastighetsskötare eller andra som kontrollerat attbrandvarnaren fungerar och att den finns. Det är nå-got som man kontrollerar precis som allting annatsom ska finnas i en lägenhet.När vi blir vana vid detta är det inga problem. Mi-nistern talar om absolut trygghet. Det är inte såhemskt länge sedan som kravet infördes att alla mo-pedåkare skulle ha hjälp. Man talade om absoluttrygghet, sade att vi var tramsiga och undrade hur viskulle kunna kontrollera det. börjar vi tala om attalla cyklister ska ha hjälm. Vi har visserligen intelagstiftat om det. Men tar vi det för givet använder hjälm av olika slag för att skydda sig.Detta är också att skydda sig. Det är att skyddabåde sig själv och att skydda sina ägodelar, och inteminst alla andras ägodelar vid sidan av. Jag tycker attdet är oerhört viktigt. Det är så stora katastrofer vidbränder. Kan vi förebygga det genom en form avlagstiftning tycker jag att det skulle vara oerhört bra.Jag kan inte säga exakt hur den ska se ut. Jag vet attNorge har en sådan och att något mer land är på gång.Tyvärr har jag inte de papperen med mig. Man bordestudera det och kunna gå vidare.Jag hoppas på att ministern gör ett studiebesök iNorge.Anf. 85 Miljöminister ():Fru talman! Jag ska självfallet studera den norskalagstiftningen. Om jag vågar åka till vet jaginte riktigt. Jag får väl vänta till dess att vargdebattenhar lagt sig lite grann innan jag åker dit.Ulla-Britt säger att mycket måste göras.Det glädjande är att det sker väldigt mycket i dennaallvarliga, viktiga fråga. Jag vill delta i att heja på denutvecklingen och bejaka olika lösningar och denutveckling som sker i många kommuner. Mångafler kommuner verkar vara intresserade att göra akti-va åtgärder.Vi ska naturligtvis göra vad vi kan på nationellnivå, t.ex. genom att nu införa detta krav på nya bo-städer. Men sedan har vi då det kontrollproblem somUlla-Britt också pekar på. Det kräver liteeftertanke. Möjligen får man tänka på norska när mantänker på den frågan.Ulla-Britt tar även upp frågan om fem-åringar och tändstickor. Jag måste erkänna att jagaldrig någonsin har trott att det har varit ett samhälls-problem. Rent matematiskt är det i och för sig fem årsedan min tioåring var - de siffrorna stämmer ialla fall - men jag har aldrig varit i närheten av tan-ken på att en femåring, då eller , skulle störta in ien affär och köpa tändstickor. Det är möjligt att bar-nens rörelsefrihet är lite begränsad när man lever iStockholm, men ändå! Jag har alltså väldigt svårt attse detta. Det är knappt jag kan få i väg honom ochköpa lättmjölk - om han inte får köpa englass vid sidan om förstås. Jag vet inte om detta är ettproblem, och jag kan heller inte någonting om regler-na för när barn får börja köpa tändstickor. Men det ärmöjligt att detta är ett problem som vi måste lösa.Vi är alla angelägna om att göra någonting för attytterligare lösa huvudproblemet, och det ser jag na-turligtvis positivt på. Vi tvistar lite grann om vilkenfärdriktning som är riktig, men jag kan i varje falllova att jag kommer att följa utvecklingen och att tittapå det norska förslaget. Som jag sade redan inled-ningsvis är jag förstås öppen för att ta initiativ somkan behövas.Det kanske var fel av mig att skämta i en sådanhär allvarlig debatt. Detta är nämligen ett allvarligtproblem, som skapar mycket lidande och mångamänniskors för tidiga död. Egentligen ska vi alltsåinte skämta om detta, och vi ska ta det som en allvar-lig utmaning att försöka pressa tillbaka siffrorna or-dentligt.Anf. 86 ():Fru talman! Jag ska ge siffermateri-alet, så att det inte blir någon tvekan om det. Jag harsjälv fått det från den projektledning som arbetar medde här frågorna.Eftersom det av de 100 var vissa okända så blirdet inte precis när man lägger ihop det hela.Sammanlagt var det 70 bostadsbränder som man pådet här sättet hade kunnat se. sakna-des brandvarnare helt. fungerade intebrandvarnaren och , dvs. , fannsfungerande larm. Då blir det 87. Men vi ska inte stan-na vid denna sifferexercis.Sonja ! Vi kan vara glada åt att norrmän-nen med sin lagstiftning nu kommer hit till Sverige.De räddade oss i mot överskott på lägen-heter, som hyrs frejdigt av norrmän. Då kanske deupptäcker att vi behöver brandlarm i också,så det kan ju vara väldigt bra!Kjell behöver undersöka en sak. Det kanvara positivt om vi nu lägger ansvaret på kommuner-na. har redan infört det, och är pågång. Om vi ska ha det så här generellt så borde manpröva räddningstjänstlagens 41 § så att det hela verk-ligen blir hållbart, och så att kommunerna inte sedanvid något överklagande etc. upptäcker att denna lös-ning inte håller. Det här tycker jag är viktigt. Hållerinte denna lösning så måste vi genomföra en lagstift-ning.Det finns faktiskt femåringar som springer ochköper tändstickor. har tyvärr föräldramöjlighe-terna och föräldraansvaret på något sätt försvagats.Även hemma i lilla finns det femåringar somspringer och köper tändstickor. Vad de ska ha dem tillvet inte jag, men i och med detta allvarliga med brän-der osv. så borde man nog ta upp den här saken.Anf. 87 Miljöminister ():Fru talman! Jag har ingen anledning att betvivladet här med femåringar och tändstickor. Jag ska na-turligtvis fundera på huruvida det kan vara ett pro-blem.Ulla-Britt säger att vi lägger ansvaret påkommunerna. Men jag vill inte se det på det sättet.Jag vill inte utgå från att ansvaret alltid kommer frånstaten, regeringen eller , utan här har manockså ett personligt ansvar. Man har ett ansvar sommedborgare i kommunerna. Kommunerna har ocksåett ansvar för att vårda sina medborgares trygghet.Jag tycker att det kan vara en fördelom en sådan här sak växer från kommunerna. Kom-munerna kan ta initiativ och pröva det hela. Iblandfinns det lokala förhållanden som gör att en lösningpassar i en kommun men inte i en annan.Jag ser alltså inte detta som något fel, naturligtvisunder förutsättning att vi inte på något sätt från statenbromsar det hela, och under förutsättning att vi frånstatens sida är beredda att stödja detta och även dravårt strå till stacken där vi ser att behovet finns.Slutligen har vi det här med siffrorna. Såvitt jagförstår nu har det i 52 plus 9, dvs. , av dödsbrän-derna inte funnits fungerande brandvarnare. Det är jubra att det är 100 dödsbränder på det sättet att det dåär lättare att räkna i procent. Sedan är det där dethar funnits brandvarnare. Men sedan är det därman inte vet om det har funnits. Jag menar alltså att iett antal av de bränderna har det naturligtvis ocksåfunnits brandvarnare.Det innebär att man ska vara försiktigt med att troatt förekomsten av brandvarnare är en total garanti.Det är inte alltid som de fungerar. De kan drabbas avströmavbrott osv. Det betyder att vi inte bara får kon-centrera oss på den lösningen, utan också måste semer brett på ansvaret för att förhindra de bränder somäger rum.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på interpellationerna 2000/01:279och 285 om vårdnadsfrågan vid föräldramordAnf. 88 Justitieminister ():Fru talman! har ställt två frå-gor som rör barnets situation i de fall där en förälderdödat den andra föräldern.Annelie Enochson har tagit upp frågan om hur so-ciala myndigheter mer aktivt ska driva frågor omöverflyttande av vårdnaden i domstol.Jag har valt att besvara frågorna i ett samman-hang.Låt mig börja med fråga omifall jag avser föreslå förändringar i lagstiftningensom framhåller att barnen i en familjevåldssituationockså är brottsoffer.Självklart är det så att barn som bevittnar våld ihemmet kan betraktas som brottsoffer. Det är utantvekan en mycket traumatisk upplevelse för ett barnatt bli vittne till hur mamma eller pappa blir slagen avden andre föräldern eller av någon annan närstående.Känslan av otrygghet och oförmågan att kunna hjälpaden som blir utsatt för våld sätter med all säkerhetdjupa spår i de barn som upplevt detta. Det är ocksåsjälvklart att de kan behöva professionell hjälp attbearbeta en sådan händelse.Det är då särskilt viktigt att de myndigheter ochandra inrättningar som kan hjälpa ett barn får känne-dom om att det har förekommit våld i hemmet. Härfinns en viktig uppgift för bl.a. polisen. När polisenkommer till ett hem där någon har misshandlats måstealltså polisen vara uppmärksam på om det finns barn ifamiljen. Om så är fallet ska polisen omgående un-derrätta om detta. Det kan inte nogunderstrykas vilken viktig roll de sociala myndighe-terna har för stödet till brottsoffer i allmänhet och tillunga brottsoffer i synnerhet. Detta markeras ocksåsärskilt i den proposition om stöd till brottsoffer somregeringen har överlämnat till . Därföreslås nämligen att ansvar för allabrottsoffer lyfts fram och tydliggörs i lagen.Barn som bevittnar våld i hemmet bör alltså i denmening som här berörts betraktas som brottsoffer ochfå det skydd och stöd som behövs. Det kan ocksånoteras att barnet kan vara berättigat till skadeståndoberoende av om brottet varit direkt riktat mot barneteller inte.För att mer direkt besvara den fråga ställt, vill jag framhålla att det viktiga här inteär att sätta en viss etikett på de barn som bevittnarvåld i familjen. Det viktiga är att de får adekvat hjälpoch stöd från samhället. Sådant stöd måste de få oav-sett om de i en strikt bemärkelse är att betrakta sombrottsoffer, målsägande eller något annat. Behovet ärdetsamma.Hur socialnämnder och domstolar ska agera närdet gäller vårdnaden om barnet måste prövas i varjeenskilt fall. Barnets behov och intressen ska varastyrande - och vad som är bäst för ett barn i ett en-skilt fall är svårt att veta utan ingående kännedom omfallet. Situationen är sällan så enkel som den beskrivsi medierna.Barnet får inte användas för att bestraffa den för-älder som har förbrutit sig. Också i dessa situationermåste beslutsfattare och andra berörda agera profes-sionellt och sätta barnets behov i centrum.Många gånger är det säkert befogat att ta ifrån enförälder vårdnaden, om han eller hon berövat denandra föräldern livet. Detta gäller särskilt om denkvarvarande föräldern är frihetsberövad under långtid och därmed inte aktivt kan bevaka barnets intres-sen och ta del i vården av barnet. Men det är inte ensdå självklart att vårdnaden alltid ska överflyttas tillnågon annan.Att socialnämnderna ganska sällan väcker talanom överflyttning av vårdnaden kan ha olika orsaker.En orsak kan vara bristande kunskap om hur ärendenaska bedömas och hanteras. Frågan om en vård-nadsöverflyttning på grund av omsorgsbrist kommerju, dessbättre, upp ganska sällan.Mot bakgrund av de diskussioner som förts undersenare tid och behandling av frå-gor om vårdnad om barn förväntar jag mig att social-nämnderna ägnar frågorna särskild uppmärksamhet iframtiden. Däremot måste man nog vara beredd på attnämnderna även kan komma fram tillbeslut som inte alla instämmer i. Barnets bästa låtersig svårligen slås fast objektivt. blir detnämndens uppfattning och bedömning som blir avgö-rande.Sannolikt finns det behov av råd och stöd till soci-altjänstens personal och beslutsfattare. Det gällerhandläggningen av ärendena, och det gäller bedöm-ningen av när en vårdnadsöverflyttning är en lämpligåtgärd.Jag vet att och i sin utbildningsverksamhet för socialsek-reterare tar upp frågan om vårdnadsöverflyttningarna.Frågan kommer också, enligt vad jag har inhämtat, attuppmärksammas i den handbok om vårdnad somhåller på att utarbetas inom Socialstyrelsen.Som jag har framhållit i anserjag att det finns anledning att se över föräldrabalkensregler om överflyttning av vårdnaden och övervägaom en talerätt för närstående bör införas.Men jag ställer mig tveksam till att, somCecilia är inne på, införa en obligatoriskeller automatisk prövning av vårdnaden i domstol.För att en vårdnadsöverflyttning ska ske bör det krä-vas att barnet har ett så gott förhållande till den till-tänkta vårdnadshavaren att barnet kan eller rimligenbör acceptera denne som vårdnadshavare. Ofta kandet därför krävas att barnet har bott i ett familjehemen tid för att man ska kunna avgöra hur placeringenhar utfallit och om vårdnaden bör överflyttas till fa-miljehemsföräldrarna. En obligatorisk domstolspröv-ning efter våldsdådet kan vara olämplig.Anf. 89 ():Fru talman! Tack för svaret ministern. Vi hadenog högre förväntningar än vad ministern kundeinfria när det gällde den här frågan. Det finns mycketövrigt att önska.Jag har inte sett brottsofferpropositionen ännu.Det skulle vara intressant att få höra av ministern närhan tänker lämna över den.Vi har inte fått några besked i svaret om initiativ iden här frågan eller förslag till utredningsdirektiv.Jag tycker också att justitieministern inte tar hän-syn till allmänhetens rättsuppfattning i den här frågan.Den har ju debatterats . Jag tycker att detär dags att vi gör någonting åt detta. Jag tycker attbarnens bästa helt åsidosätts i den här frågan.Till sist har vi likheten inför lagen. Samhället börstå på den svagas sida, i det här fallet på barnets sida.Rädda Barnen har uppskattat att mellan 85 000och 190 000 barn lever och växer upp i familjer därvåld ingår som en del av vardagen. Det är snarareregel än undantag att polisen anmäler till socialtjäns-ten när man kommer in i ett hem där familjevåld harbegåtts.Kommittén mot barnmisshandel, där jag själv in-går som ledamot, har lagt fram ett antal förslag tillJustitie- och Socialdepartementen på hur man skaförbättra barnens situation. De har remissbehandlats,och är frågan: Vad tänker justitieministern göra åtdetta? Hur ska barnen få adekvat hjälp? Hur ska vihjälpa de barn som växer upp i hem där våld ingår?De kanske inte blir utsatta själva. Slagen når intebarnen, men de påverkas för hela sitt liv av det deutsätts för. De får en konstig syn på vuxnas relationer.Den viktiga tryggheten, den som gör att man kanutvecklas och bli en bra vuxen människa, förrycks.Man får både fysiska och psykiska men.Jag tycker att det är väldigt viktigt att vårdnads-frågan tas upp till prövning varje gång en medförälderantingen slår ihjäl eller grovt misshandlar den andraföräldern. Det är oerhört viktigt för barnen och rätts-säkerheten. Det gäller att agera professionellt och attsätta barnens behov i centrum.Justitieministern ingår i en regering som propage-rar väldigt mycket för barnkonsekvensanalyser. Jagtycker att det är bra, men det gäller att man genomfördet i verkligheten också. Det är därför en prövning ärså viktigt.Jag skulle vilja ställa några frågor till justitiemi-nistern. Han nämner att det ska göras en översyn. Närska ses över? När får vi ett besked iden frågan? Varför skulle en obligatorisk domstol-sprövning vara olämplig? Hur kan det komma i kon-flikt med barnets bästa att inför domstol pröva likhe-ten inför lagen när det gäller vårdnadsfrågan? Varförkan inte socialnämnderna få i uppdrag att pröva vård-nadsfrågan i domstol?Anf. 90 ():Fru talman! fick vi alla riksdagsledamöteren liten svart bok i vårt postfack. Boken heter Det ärförbjudet. Den är skriven av pseudonymen . Det är en kvinna som levde till-sammans med en man som misshandlade henne psy-kiskt och fysiskt. Boken består av korta dikter somskildrar denna kvinnas kamp mitt i vårt trygga Sveri-ge. Jag rekommenderar justitieministern att läsa dessaskakande dikter.De två interpellationer som vi nu ska debattera tarupp just dessa kvinnors och deras barns utsatta situa-tion. Det handlar om kvinnor som under kortare ellerlängre tid levt med män som misshandlar - en miss-handel som ibland slutar i mord. Kvar blir barnensom i blir moderlösa och som i sammaögonblick får en mördare till far. Vem ska ta ansvarför dessa barns fortsatta liv?Jag har i en fråga och ett öppet brev till justitiemi-nistern försökt få barnets situation belyst när det gäl-ler det mycket speciella att mördaren har kvar sinvårdnadsrätt till barnen. Min interpellation tar uppsamma sak, fast med en annan vinkling. Det gäller desociala myndigheternas ovilja att driva talan om över-flyttning av vårdnadsrätten vid allmän domstol.I betänkande Omhändertagan-den - Samhällets ansvar för utsatta barn och ungarefererar man i kapitlet Vårdnadsöverflyttning - enmöjlighet som tvekar inför till Social-styrelsens utredning om antalet vårdnadsöverflytt-ningar under 1997-1999. Under dessa år prövades 50ärenden enligt 6 kap. 7 och8 §§. Detta kan jämföras med att 2 700 barn var fa-miljehemsplacerade den 1 no-vember 1998.Det är uppenbart att vårdnadsöverflyttningar inteanvänds som det verktyg de skulle kunna vara för attge barnen större trygghet och visshet om var de skabo . Enligt LVU-betänkandet beror dennaavoga inställning hos de sociala myndigheterna delvispå att man anser att barnets kontakt med föräldrarnainte får riskeras. Det är dock oklart om det är av om-tanke om barnet eller föräldrarna. Utredaren uttryckerockså en oro för att omsorgen om barns kontakt medföräldrarna har blivit så viktig att den förefaller över-skugga annat som barnet kan behöva för sin utveck-ling.I justitieministerns svar på våra interpellation ver-kar det som om ministern anser samma sak. Där stårföljande: "Barnet får inte användas för att bestraffaden förälder som har förbrutit sig. "Ska man tyda detta så att vårdnadsrätten inte fåranvändas mot mördare, dvs. att det är viktigare attmördaren har rätt att bestämma över sittbarn än vad det är att se till barnets bästa för helaframtiden? Fadern som har mördat modern har redanbestraffat barnet hårdare än någon annan genom attberöva detta barn dess moder. Hur ska denna mördarekunna ge barnet omvårdnad, trygghet, en god fostran,behandla barnet med aktning och inte utsätta barnetför kränkande behandling enligt 6 kap. 1 § i föräldra-balken när mördaren redan har gjort det mest krän-kande som kan göras mot ett barn, nämligen berövatbarnet framtiden med dess mamma? Anser inte justi-tieministern att denna mördare för alltid har förverkatsin rätt som vårdnadshavare?Anf. 91 Justitieminister ():Fru talman! Jag tror att vi alla som deltar i den härdiskussionen tar frågan om barn och kvinnor sommisshandlas i hemmet på allra djupaste allvar. Jagtror att vi kan vara alldeles överens om det.Däremot kanske våra åsikter skiljer sig lite åt närdet gäller hur man ska komma till rätta med proble-met när det dessutom har gått så långt att den enaföräldern har berövats livet.Regeringen beslutade att anta proposi-tionen om brottsoffer. Den innebär, som jag nämnde,bl.a. att ansvar tydliggörs. Men fram-för allt - och det tror jag är tyngdpunkten - ska manförmå myndigheterna att på ett bättre sätt förståbrottsoffer, att bli bättre på att bemöta brottsoffer. Detgäller alla från socialtjänst, polis, åklagare och dom-stol. Det är alltså inte så mycket nya lagar, utan manska framför allt förstå den svåra situation som de härpersonerna befinner sig i. Det gäller såväl kvinnorsom barn.På frågan om det automatiskt är så att vårdnadenska gå över är mitt svar nej. Jag anser inte det. Det ären syn som jag inte delar att man på ett så kategorisktsätt avgör en sådan fråga, i stället för att ta hänsyn tilldet som gäller inom rätten för barn - barnets bästa.Det finns nämligen fall där det inte alls är bättre attvårdnaden automatiskt går över.Vi talar här om att fadern dödar kvinnan och atthan därigenom har berövats sin rätt. Men det finnsockså situationer där kvinnan har blivitmisshandlad av en man och till slut, i nödvärn eller påannat sätt, berövar mannen livet. Då har barnen pågrund av den situationen på alla sätt tytt sig till mo-dern, vilket är naturligt. Och är det väl märkligtom vårdnaden automatiskt ska fråntas den mamman,den enda person som barnen känner tillit till.Det finns andra exempel på svårigheter. Att enperson berövats livet är ju inte samma sak som att detvid det tillfället är fastslaget vem som har ansvar ellervad som har skett. En rättegång tar, vilket vi kännertill, . Därigenom tar det också tillsman över huvud taget kan initiera en sådan fråga.Dessutom är kanske inte en vårdnadstvist det somär mest lämpligt för ett barn som har råkat ut förnågot sådant som man hoppas att inget barn skullebehöva råka ut för, nämligen att förlora sin förälder.Utredning av kommer att ske un-der hösten, enligt de besked vi har fått. Jag får åter-komma till närmare tidpunkt om det.Anf. 92 ():Fru talman! Det var en hel del upplysande sakersom jag är tacksam för. Jag hoppas verkligen att vialla tar det här på största allvar. Jag gör verkligen det.Det ska bli intressant när propositionen ombrottsoffer kommer till . Vi har väntat påden. Det ska bli intressant eftersom det är viktigafrågor att diskutera. Det är viktigt om det är så attbarn kommer att betraktas som brottsoffer.Däremot tycker jag att det är synd att justitiemi-nistern väljer att medvetet missuppfatta min intention.I interpellationen till justitieministern sade jag att jaginte ställer upp på de som hävdar att vårdnaden auto-matiskt ska gå över när man har mördat sin medföräl-der. Men jag har sagt att jag tycker att man automa-tiskt ska pröva vårdnaden. Det är det som är det vik-tiga. Visst finns det fall som de som justitieministernrefererar till, där kvinnan tar död på mannen eftermånga års trakasserier. Men tittar vi på statistiken ärdet en kvinna som har tagitlivet av en man, medan det är minst 16 kvinnor somhar fått sätta livet till på grund av att männen harslagit ihjäl dem. Statistiken talar alltså också emot dethär.Jag tycker faktiskt att har kvinnan gjort det härska hennes vårdnad om barnen ifrågasättas. Domstolska pröva det inför lagen. Det ska inte vara upp tillsocialnämndens bestämmelser eller enskilda tjänste-mäns tankar eller uppfattningar, utan det ska prövasinför lagen. Det tycker jag är väldigt viktigt.Det är bra att vi får en utredning om vård-nad. Jag bara hoppas att den utredningen kommer attgå snabbt. Jag tycker inte att det finns någon anled-ning att gräva ned det här i en utredning. Här finnsframför allt tillräckligt mycket vad gäller allmänhe-tens rättsuppfattning, fru talman, för att man ska kun-na ändra det här.Jag skulle vilja fästa talmannens intresse på att för15 år sedan fattade man beslut här i omärvdabalken. Det var ett uppmärksammat mord. Densom mördade var arvsberättigad. På mycket kort tidfattade beslut om att ändra lagen när detgäller rätten till arv om man har dödat någon.Jag tycker att man kan jämföra de här fallen. Vi skulle kunna göra på samma sätt. Jag hop-pas att justitieministern och jag ska kunna komma tillsamma slutsats.Anf. 93 ():Fru talman! Justitieministern hänvisade till att enkvinna också kan mörda sin man. Och det är ju rik-tigt. Det svaret fick jag också i min fråga.Men precis som nämnde här är det så fåfall jämfört med när en man mördar en kvinna. De ärinte alls likställda på något sätt eftersom kvinnanunder också har trakasserats och miss-handlats av sin man. Men vi kan gärna ha en inter-pellation om det fallet också.Det finns två uppmärksammade mordfall som harinträffat i . Det ena ärTrelleborgsfallet där kvinnan dödades i februari 1999.Det andra är Mölndalsfallet i januari 2001.I Trelleborgsfallet har släktingar till den mördadekvinnan anmält de sociala myndigheterna till JO. Detgäller nämndens skyldighet till anhörighetsplacering.I JO:s beslut redogörs för händelseförloppet. De soci-ala myndigheterna valde en familjehemsplaceringutanför släktens nätverk. Detta grundar man delvis påfaderns önskemål.