prot · GO09116 · 2001-05-29 00:00:00 — har därför antagits 38 elever.Skolministern svarar då att det ges möjlighet tilldispens, och det är riktigt - om han eller hon i huvud-sak bedöms kunna tillgodogöra sig utbildningen. Detär en oerhört svår bedömning att göra. Men dispensenhar använts för antagande av nio elever i år.Därför välkomnar jag den öppning som statsrådetger genom att ska få i uppdrag att analyse-ra dispensmöjligheterna och ge underlag för eneventuell förändring . Jag tolkar det somen öppning och en uppmjukning. Det kommer i så fallatt mjuka upp reglerna, men jag tror inte att detkommer att räcka fullt ut.Däremot förstår jag inte skolministerns argumentdå det gäller det individuella programmet. Skolmi-nistern säger i sitt svar att syftet med det individuellaprogrammet är att möta speciella behov hos elevenoch att förbereda för en övergång till nationellt ellerspecialutformat program. Det är alldeles riktigt. Detanser jag också. Men hur menar statsrådet att det skagå till? Det är ca 14 elever som inte kommer in pågrund av skärpta regler för antagande till nationelltprogram vid riksgymnasium men som annars bedömsvara i behov av att gå på riksgymnasium på grund avsina stora funktionshinder. Hur ska de, på ett indivi-duellt program i sin hemkommun, få tillgång till denkunskap de behöver kopplat till behovet av habilite-ring, så att de senare kan klara ett nationellt program?Det är detta det hela handlar om.Vad menar statsrådet med en utbildning på likvär-diga villkor?Jag menar att det inte blir under likvärdiga formeroch utifrån elevens behov. Dessa elever är i ännustörre behov av att få gå det individuella programmetpå riksgymnasium för att över huvud taget någonsinkunna klara ett nationellt eller specialutformat pro-gram . Varför diskrimineras dessa elever?Jag fortsätter i mitt nästa inlägg.Anf. 77 Statsrådet ():Fru talman! Jag får också fortsätta på mitt förstainlägg.Vi var inne på medelstilldelningen. är detStatens i skolan somfördelar dessa medel efter ansökan. På detta sätt kanstaten bidra till utbildningen även för den grupp ele-ver med funktionshinder som får sin gymnasialautbildning inom ramen för det individuella program-met. Enligt vad jag erfarit har dock dessa medel hit-tills endast använts för regionala insatser på grund-skolenivå.Jag menar också att det är viktigt att de eleversom inte har antagits till Rh-anpassad utbildning blirkända för , så att skol-huvudmännen kan få det stöd de behöver. Jag avseratt ta initiativ till att institutet uppmärksammar dennaelevgrupps behov.Slutligen vill jag nämna att redan har iuppdrag att fr.o.m. /2001följa utvecklingen, analysera och överväga om denRh-anpassade gymnasieutbildningen är det bästaalternativet för de elever som i mycket liten utsträck-ning följer kurser på gymnasienivå.Jag vill understryka att det inte var meningen attpå något sätt utesluta någon grupp i det beslut somhar fattats av . Därför är det väldigt angelä-get för mig att genast få en uppföljning av varfördessa elever inte har kommit in.Vi hade många och långa samtal och diskussionerom hur vi skulle formulera antagningen till Rh-gymnasierna. Jag diskuterade detta med grupper avrörelsehindrade. Det fanns två olika perspektiv. Detena som fördes fram var att det var viktigt att ställasamma krav här och säga att även elever som går påRh-gymnasium ska vara godkända i svenska, matteoch engelska. Därmed skulle de ges ett likaberätti-gande. Om vi tittar på de elever som går på de härgymnasierna tillhör kanske hälften den gruppen ochklarar sig på precis samma villkor som alla andra.Andra elever behöver en helt individualiserad stu-diegång. Därför ville vi i propositionen öppna förmöjligheten till dispens, dvs. att man ibland inte be-höver vara godkänd i vare sig svenska, engelska ellermatte. Vi förmodade att vi därmed hade gett en möj-lighet för båda dessa grupper av elever - både de somhade klarat de krav som gäller för alla gymnasier ochde som behöver en väldigt individualiserad studie-gång.Nu när detta har tillämpats ochvi har sett resultaten, kan jag konstatera att genomden bedömning som nämnden har gjort har färreelever blivit antagna. Eftersom syftet inte var attminska antalet elever, måste vi givetvis följa uppdetta omedelbart.Ett steg då är att titta på behörighetskraven. Detkanske är så att vi måste ändra när det gäller kravenpå godkänt i svenska, matte och engelska. Eller ocksåmåste vi ändra på formuleringen att man i princip skakunna tillgodogöra sig och följa undervisningen.Jag ska be att få återkomma till frågan om att viinte tar upp det individuella programmet igen i nästareplik och förklara hur vi ser på gymnasieskolan idess helhet.Anf. 78 ():Fru talman! Jag är tacksam för svaret. Ministernsäger att det inte var meningen att utesluta elever. Jagär tacksam att jag fick höra det. Det har ju blivit re-sultatet . Det är bra om man nu kan ändra dis-pensmöjligheterna så att alla de som annars skulle bliuteslutna ändå kommer in. Det kan vara ett sätt.Men jag förstår ändå inte diskussionen runt detindividuella programmet. Vi säger att det ska vara pålika villkor och med samma förutsättningar. Om des-sa elever, som är så gravt funktionshindrade, ska fåett individuellt program på lika villkor som andraelever i den vanliga eller på t.ex. etthörselgymnasium, måste de faktiskt ha resurser runtsig. De behöver habiliteringsresurser, speciell peda-gogisk hjälp, assistans och väldigt många andra sakerrunt sig. Och vi vet att man har svårt att klara detta iskolan. Jag önskar verkligen att vi hade de resursernaoch det verkligen fungerade ute i den kommunalaskolan, men vi vet att det är svårt att klara detta i dag.Sedan finns det en sak till. Det känns mångagånger väldigt mycket bättre för dessa elever att manhar kamrater som är lite grann i samma situation. Dethar också stärkt ungdomar med funktionshinder. Jagtycker fortfarande att det är en form av diskrimineringatt vi inte kan ordna ett individuellt program. Där-emot är jag mycket glad över den öppning som skol-ministern har gett.Jag har några frågor till. Det gäller förslaget omatt inrätta regionala instanser, som skolministernnämnde. Jag förstår inte det riktigt. Varför ska manbygga upp nya regionala instanser? Vi har ca 14elever med svåra funktionshinder som bor i spriddadelar av landet, och vi har fyra gymnasieskolor somär riksgymnasier där de här resurserna finns. Enligtde nya reglerna bidrar hemkommunen till dessaskolor. Dessutom bidrar staten till dem. Varför ska vigöra någonting nytt? Det är min fråga.Jag tycker också att det är bra att skolministerngör uppmärksamt påden här elevgruppen. Men det var liksom inte det somvar meningen. Dessa elever har sökt till riksgymnasi-erna därför att de och deras föräldrar anser att de intefår den hjälp de behöver på hemorten. Det är en öns-kan, ett val, från föräldrarna och eleverna. Det hand-lar om väldigt få elever. Jag förstår inte varför vi skahålla så stenhårt fast vid att det inte ska vara ett indi-viduellt program. Jag hoppas få svar på det.Slutligen undrar jag lite grann över en annan saksom skolministern sade. Vad innebär det att Skolver-ket har i uppdrag att överväga om de Rh-anpassadegymnasieutbildningarna är det bästa alternativet förelever som i mycket liten utsträckning följer kursenpå gymnasienivå? Innebär det att dessa elever inteheller får en chans framöver? Eller kommer det attinnebära att andra resurser sätts in? Vad är grundentill uppdrag?Anf. 79 Statsrådet ():Fru talman! Det är viktigt att se vad som kommeratt hända när dessa överklaganden prövas. Eftersomdet är första gången detta sker, kommer det att handlaväldigt mycket om tolkningar.Vi har givetvis haft kontakter med nämnden föratt ta reda på vilka barn som inte har getts möjlighetatt komma in. Vi har velat ha en bild av varför manhar sagt nej till dessa enskilda elever. Det handlar juhela tiden om tolkningen av dispenser. Eftersom detär första året är det också väldigt viktigt att prövar detta så att vi får se hur denkommer att hantera dessa elever.Det ingår i uppdrag att seom vi ska ha ett individuellt program i fortsättningeni de kommunala gymnasieskolorna. I Gymnasiekom-mitténs direktiv framgår det att kommittén ska under-söka hur många program som ska finnas. Och mankommer kanske inte att ha ett specifikt individuelltprogram utan kanske bygga in individuella program inågra av de program som kommer att finnas fram-över. Men även i fortsättningen ska man givetviskunna ta emot alla elever och även de elever som inteär färdiga med sin grundskoleutbildning.Det är i detta perspektiv som vi kanske redan tillvåren står inför ett förslag som kommer att innebäraförändringar. Då tycker jag att det är mycket bättre attgå den andra vägen och se om det var kraven i matte,svenska och engelska eller den andra formuleringensom gör att man blir restriktivare när det gäller attsäga att dessa elever är berättigade än att kanske förain det individuella programmet för att kanske om etteller plocka bort det. Detta har egentligen intemed Rh-gymnasiet att göra, utan Gymnasiekommit-tén befinner sig just nu i detta läge. Det är helt ochhållet av den anledningen som jag inte öppnarupp för det individuella programmet. i sitt betänkande vidhålla att det skafinnas ett individuellt program, då får vi behandlafrågan på nytt. Det är alltså anledningen.Jag tycker att det är viktigt att följeralla elever. Det handlar ju om att också se vilkenutbildning de får och om de får den på ett riktigt sätt,vilket de är berättigade till. Detta sätt att följa democh vara noggrann och följa upp undervisningentycker jag innebär en trygghet och en rättssäkerhet föreleverna. har vi många positiva resultat ochpositiva beskrivningar från våra Rh-gymnasier. Ochjag vill påstå att dessa gymnasier står för den mestindividualiserade gymnasieutbildning som vi har iSverige.Anf. 80 ():Fru talman! Jag tycker att det var ett bra svar på såsätt att det känns bra att det har retts ut att det intehandlar om att diskriminera elever på Rh-gymnasierna genom att de inte får ett individuelltprogram. Men jag tycker ända att det är lite fel att vihar gjort detta först. Vi kunde ha väntat på utredning-en. Det individuella programmet finns ju kvar på allaandra utbildningar. Men har man tagit bort detta. Istället blir det dispensmöjligheter. Jag tycker att detär diskriminerande i förhållande till de andra. Menjag hoppas att vi kan se fram emot att det blir på ettsätt som är likvärdigt med andra men att man ändå sertill de stora problem som dessa elever har.En grabb som heter skrev: Jag har ett brahuvud och kan läsa osv., men jag har en skruttigkropp.Det är faktiskt så att det tar oerhört mycket längretid för dessa elever. De behöver så mycket mer tid,träning och stöd på olika sätt beroende på att derasfunktionshinder gör det jobbigt. Men de kan mycketväl tillgodogöra sig utbildning. Men det är möjligt attde behöver . Det är därför som jag menar attdet individuella programmet skulle kunna leda framtill att de faktiskt klarar ett nationellt program sedan.Detta måste vara meningen. Om människor medfunktionshinder ska få samma rättigheter som andraatt utbilda sig och till arbete och om vi ska få enmångfald i vårt samhället, vilket vi faktiskt kämparför och som vi har en ideologi för, då måste vi gedem chansen, och då måste vi också vara beredda attge mer till dessa grupper.Jag ser därför fram emot den öppning som skol-ministern har gett när det gäller dispensmöjligheterna.Och jag hoppas verkligen att det innebär att ingenkommer att bli utesluten utifrån de reglersom vi nu har skärpt men som vi ändrar. Sedan får vise vad utredningen kommer att ge.Anf. 81 Statsrådet ():Fru talman! och jag är helt över-ens om att det måste få ta olika för elever,eftersom de har olika förutsättningar. Det ligger ocksåi ett av direktiven till att se överdetta.Min vision av framtidens skola är allmän förskolafrån . Då kanske flera går ut skolan när de är19-20 år. Andra kanske är färdiga när de är 23-24 årmed själva ungdomsutbildningen. Och när man skaförlänga och lägga till kommer att bero på respektiveelev. Men jag tror att vi måste se detta perspektiv,eftersom vi har den kunskapen i dag.De medel som ändå finns till förfogande påregional nivå ser jag som en möjlighet för de eleversom kanske inte vill åka till dessa fyra orter. De harmöjligheter även på andra ställen i landet om någrakommuner vill samverka.Det som är en positiv utveckling på gymnasiesi-dan är ju att det bildas fler och fler kommunala gym-nasieförbund. Man har alltså en samverkan mellankommuner. Det ger en ypperlig möjlighet att inom ettsådant kommunalt gymnasieförbund se till att man fårdel av dessa statliga medel, och det är rikligt medmedel, och kanske bildar en grupp, t.ex. med rörelse-hindrade elever, som får en utbildning som liggerinom det individuella programmet närmare hemmetmen ändå i samverkan med flera kommuner där mantar hänsyn t.ex. till habilitering och sådant som vi vetbrister om dessa elever går kvar i den kommunalaskolan. Jag tycker att det är viktigt att man ser till attdessa medel verkligen används och inte går in i någonannan verksamhet nu när man har utvecklat kommu-nala gymnasieförbund.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.13 § Svar på interpellation 2000/01:433 omtrafikutbildning i skolanAnf. 82 Statsrådet ():Fru talman! har frågat vilkaåtgärder skolministern tänker vidta för att förberedanollvisionen i trafiken redan i samt påvilket sätt skolministern avser att stimulera kör-kortsutbildningen i gymnasieskolan.Person- och godstransporter är av central betydel-se i vårt samhälle. Barn och ungdom är en särskiltutsatt grupp i trafiken. Ca 50 barn dödas itrafiken, och omkring 2 800 barn skadas. Det är där-för angeläget att undervisning ger ut-rymme för frågor om trafik och miljö. om-nämndes trafikfrågorna både i läroplanen (Lgr80) ochi kursplanen för samhällskunskap. I den nuvarandeläroplanen (Lpo94) anges rektors ansvar för att ämne-sövergripande kunskapsområden, t.ex. trafik ochmiljö, integreras i undervisningen i olika ämnen. Jagavser att ge i uppdrag att göra enutvärdering av den trafikundervisning som sker igrundskolan för att kunna bedöma vilka ytterli-gare åtgärder som eventuellt kan vara befogade.Vad gäller förarutbildning i gymnasieskolan anserflera debattörer att samhället ska ta ett ökat ansvar förkörkortsutbildningen dels därför att utbildningen ärdyr, dels därför att antalet 18-åringar som har körkorthar minskat . Detta är förvisso kor-rekt, men vad som skett är framför allt en förskjut-ning av tidpunkten när man tar sitt körkort. Den ned-gång i körkortstagande som ägt rum vid ålderhämtas i betydande grad upp . Nyaforskningsresultat tyder på att det finns flera andrafaktorer än ekonomin som bidragit till detta mönster.Jag ska i korthet ta upp några problem som är för-knippade med körkortsutbildningen i gymnasieskolanoch som förbisetts i den nu aktuella diskussionen.För det första har formerna för förarutbildningstor nationell räckvidd och utgör enligt min meninginte sådana frågor som är lämpade för beslut påkommunal nivå. Det handlar om bl.a. samhälletstrafiksäkerhetspolitiska mål och rätten till en likvär-dig utbildning. Det är alltså inte problemfritt att infö-ra körkortsutbildning i gymnasieskolan i form avolika kommunala beslut.För det andra är det tveksamt om körkortsutbild-ning kan ske i samarbete med de lokala trafikskolornaså som lagen (1993:802) om entreprenadförhållandeni skolan är utformad. Endast kurser som har enyrkesinriktad eller estetisk profil får läggas ut påentreprenad.För det tredje aktualiserar körkortsutbildning somerbjuds elever i gymnasieskolan i samarbete medtrafikskolorna den komplicerade frågan om konkur-rensförhållandena mellan offentliga och privata aktö-rer samt mellan olika privata aktörer. Lagen(1992:1528) om offentlig upphandling, som till stordel grundar sig på EU-direktiv, anger att entreprena-den ska gå till den som lagt det anbud som ekono-miskt är mest fördelaktigt. Det innebär att den tra-fikskola som vinner anbudet i princip tar hem i stortsett hela den lokala utbildningsmarknaden för per-sonbilskörkort. Detta kommer att leda till en kraftigomstrukturering av trafikskolebranschen och innebäraen försämrad konkurrens inom branschen. Det kanstarkt ifrågasättas om det ligger i samhällets intresseatt kommunerna på detta sätt påverkar utvecklingeninom det privata näringslivet.Kostnaden för en fullständig förarutbildning församtliga 18-åringar kan uppskattas till mellan 1 ½och . Kostnaderna för attinföra endast den s.k. teoridelen i förarutbildningenkan beräknas till . En annankonsekvens av körkortsutbildning i gymnasieskolanär att tid för annan undervisning bortfaller. Det ärytterst en fråga om vilka reformer som ska prioriteras.De kostnader som ett ökat samhälleligt åtagande ifråga om körkortsutbildning medför bör inte minstställas mot det faktum att alla elever inte når gymna-sieskolans mål.Mot bakgrund av de problem jag nu redovisatkrävs enligt min mening ett helhetsperspektiv och enbred belysning av samtliga frågeställningar innan detär möjligt att ta ställning i frågan om trafikant- ochförarutbildning i gymnasieskolan. pågår ett arbete med att tafram ett underlag för den fortsatta behandlingen avfrågan.Anf. 83 ():Fru talman! Jag vill tacka för svaret på min inter-pellation om körkortsutbildningen i gymnasieskolanoch dess samband med nollvisionen i trafiken. Inled-ningsvis vill jag också tacka skolminister för uppdraget till att utvärderatrafikundervisningen i . Jag tror nämligenatt den har tappat mark under det senaste årtiondet.Det är också så att indragningar hos polisen - närpo-lisen - gjort att samverkan med skolan har minskat,vilket också är till men för trafikundervisningen. Omdet inte finns eldsjälar på en skola, finns alltså riskenatt trafikundervisningen kommer bort. Jag vill därförfråga vilka direktiv Skolverketfått för denna uppföljning.Vad gäller gymnasieskolan och förarutbildningensvarar skolministern att det framför allt är en för-skjutning av tidpunkten när man tar sitt körkort somgäller. Statistiken från i visardock på en nedgång också för 19-åringar, från 58,3 %år 1994 till . Sedan går det upp med1 % . För 20-åringar är det en stadig nedgång,från till år 2000.Skolministern tar upp problemen med att endastkurser som har en yrkesinriktad eller estetisk profilfår läggas ut på entreprenad. Ett annat problem ärupphandlingen - att kommunerna skulle påverkautvecklingen inom det privata näringslivet. Men det-ta, statsrådet , är inte den enda upphand-ling som en skola gör. Det gäller ju läromedel, skol-mat, skolskjutsar osv. Att kostnaden är hög kan jaghålla med om. Min tanke är inte att hela körkortet skavara avgiftsfritt. Det kan gälla enbart teori, och detkan gälla teori och vissa praktiska övningar.Enligt har ca 400 lärare av verket fåttbehörighet att förrätta förarprov. Dessa lärare finnsvid ca 100 skolor. avlades via dessalärare och skolor sammanlagt 6 099 körkort för bil,lastbil eller buss. De enda uppgifter som finns gällerkörkortsutbildning knuten till fordonsprogrammeteller naturbruksprogrammet.Fru talman! Om ska leva upp till måletnollvision i trafiken måste också peka påvilken utbildning som är nödvändig för att nå målet.För trafikutbildning får man inte studiemedel. Trafi-kutbildning är dessutom momsbelagd. En ung personmåste betala i skatter och avgifter för enkörlektion.Att sedan ställa tiden för körkortstagandet mot detfaktum att alla elever inte når gymnasieskolans måltror jag inte på - de mest teoritrötta kämpar sig näm-ligen igenom därför att de är starkt motiverade attklara sitt körkort - utan snarare är det motivations-höjande för gymnasieskolan. Det är positivt att ettarbete pågar inom för att ta framunderlag. Man måste nämligen väga vilken kunskapsom i dagens samhälle är viktig för eleverna. I dagkräver ett antal arbeten körkort. Arbetslivets krav äralltså ett argument för.Med körkortsutbildning i gymnasieskolan skulleman också kunna hantera jämställdhetsproblemati-ken. Det faktum att kvinnor mer reser kollektivt ochär mer positiva till kollektivtrafiken än män måsteockså belysas i utbildningen så att en helhetssyn påtrafiken tas till vara.Ytterligare en fråga är vilket tidsperspektiv skol-ministern har för utvecklingen av körkortsutbildning-en i gymnasieskolan. Det finns nämligen inte specifi-cerat i direktiven till 2000. Är dettänkt att också ska ta upp denhär frågan?Anf. 84 Statsrådet ():Fru talman! Om det ska finnas en körkortsutbild-ning eller inte i gymnasieskolan har debatteratsmånga gånger i denna kammare, och många utred-ningar har också gjorts.Man kan fråga sig vilka orsakerna är till att kör-kortstagandet minskat . En nyligenutkommen avhandling gjord av vidLinköpings universitet pekar på fyra troliga orsaker.En orsak är att i och med att den nya gymnasie-skolan infördes säger sig ungdomar inteha tid att ta körkort. Den treåriga gymnasieskolan harockså medfört att en stor grupp ungdomar som tidiga-re hade ett arbete numera går i skolanoch därmed saknar en egen inkomst.Den andra orsaken är nedgången i den svenskaekonomin . Många ungdomar ansågsig inte ha råd att ta körkort.Den tredje orsaken är att behoven har förändrats.Många fler ungdomar studerar på högskolan än tidi-gare, och studierna äger dessutom oftast rum i enstorstad där behovet av körkort upplevs som mindre.Körkort skaffar man sig i stället när man är klar medstudierna vid ålder.Den fjärde orsaken är enligt att bakom allaövriga förklaringar kan man även urskilja en värde-ringsförändring. Körkortsinnehav ses inte lägre i likahög grad som ett bevis på inträde i vuxenenheten.Internationellt kan vi också se precis samma ut-veckling som i , att ungdomar tar körkort litesenare än vad de har gjort tidigare. De skjuter alltsåupp körkortstagandet.Enligt gjorda undersökningar - en del gjordes re-dan 1989 - är det färre 18-åringar som tar kör-kort. Men längre fram i åldrarna, , har antaletökat betydligt. Det ger en bekräftelse på den avhand-ling som har gjort.Precis som anser jag att detär oerhört viktigt att man har goda kunskaper i trafi-ken. Det är därför som jag tycker att uppdraget tillSkolverket är angeläget, där man ska se över vad somhänder nu jämfört med när den gamla läroplanengällde. Där var det mera detaljerat angivet vad manskulle göra i skolan. Hur följer rektor upp sitt ansvar?Vi håller på att utarbeta dessa direktiv till ,så jag får återkomma till hur de exakt ska vara utfor-made.Anf. 85 ():Fru talman! Visst är det en intressant avhandlingsom skolministern redovisade. Det som framgår avden stämmer helt säkert.Målet är att det är av gymnasieungdomarnasom ska gå vidare till högskolan. Så det är en väldigtstor grupp som inte tar körkort. Det börjar att ut-vecklas till en klassfråga. Vi kan inte komma ifrån attbilen är en förutsättning för frihet vid val av arbete,bostad och fritid. Körkortet skapar jämlikhet när detgäller kunskaper och möjligheter. Trafikutbildning ären kunskap för livet.18-24-åringar är överrepresenterade iolycksstatistiken. Det skulle kunna tala emot ett infö-rande av körkortsutbildning i gymnasieskolan och ska ta körkort i tidig ålder. Men det finns ettannat problem som kan vara bidragande, och det äratt de dyra körkorten gör att många väljer att köraprivat, kanske med förare som själva inte är så säkra.På detta sätt blir utbildningen inte lika gedigen. Vissaövningskör i trafikfarliga bilar. Ungdomar chansarvid körkortsprovet eftersom de inte har råd. Det finnsockså många ensamma föräldrar som inte har möjlig-het att hjälpa sina ungdomar med träningen.Sveriges trafikskolors riksförbund är nu bereddaatt samverka med bilbranschen och gymnasieskolor-na. Det tyder på att de inte hyser den oro att bli ut-konkurrerade som statsrådet talade om.Utan att man ska se det som en partsinlaga vill jagändå citera ur en intervju med , en avinitiativtagarna till att förbättra körkortsutbildningen iSverige.