prot · GO09116 · 2001-05-29 00:00:00 — Mot denna bakgrundhar jag inte för avsikt att nu vidta några särskildaåtgärder.Anf. 67 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka skolmi-nistern för svaret på interpellationen.Jag har förståelse för argumentet "staten varkenkan eller bör åta sig att kompensera studieförbundoch folkhögskolor för inkomstbortfall från andrabidragsgivare". Om det skulle ske per automatikinnebär det att ännu fler kommuner och landstingskulle strypa sina anslag och att staten skulle få taöver hela ansvaret.Ändå måste man fundera på vad som händer ombidragen stannar vid dagens situation - är vi nöjdamed det? Jag tolkar skolministerns svar så, att rege-ringen kan acceptera dagens situation; den är inteföremål för några åtgärder. Jag undrar om jag haruppfattat det rätt. Är det så?Men framför allt måste vi fundera på vad somhänder om utvecklingen fortgår i sam-ma takt de kommande tio åren? I svaret säger skolmi-nistern att regeringen i propositionen om vuxnaslärande har "aviserat en utvärdering av folkbildningeninom ett antal områden". Bl.a. ingår det att analyseraoch bedöma konsekvenserna av de minskade bidra-gen till folkbildningen.Jag har ingenting emot att den utvärderingen görs,men jag tycker inte att det räcker som svar eller åt-gärd för folkbildningen. Det betyder ju egentligen attdet som sker det sker, och vi står vid sidan som passi-va åskådare och hejar på eller beklagar alltefter vilkenpolitisk grundsyn vi har på folkbildningen.Inför budgetpropositionen 2001 uppmärksamma-de regeringen på problemet. Vi upp-levde då att regeringen hade förståelse för våra syn-punkter och en samsyn på att när vi hade låtit redovisa fakta - tyvärr besannadesfarhågorna här - så skulle det följas upp med förslagtill åtgärder, inte med en utvärdering till. Därför ärjag besviken på skolministerns slutsats att inga åtgär-der ska vidtas utöver utvärderingen. Då undrar jag:Betyder det att regeringens linje är att vi ska stå vidsidan och se på hur den fria folkbildningen minskareller blir beroende av externa finanser?Ett allvarligt problem för folkbildningen i spårenav den ansträngda ekonomin är att behålla personaloch därmed kompetens och kvalitet. Därför menar jagatt åtgärderna inte kan vänta på ytterligare en utvärde-ring.Anf. 68 ():Fru talman! Det är precis Skolöver-styrelsen avskaffades. kom då i stället förSkolöverstyrelsen, även om har en heltannan uppgift än hade - Skolverkethar hand om ungdomsskolan. För folkbildningen,alltså folkhögskolor och studieförbund, inrättadesFolkbildningsrådet, som ju inte är ett statligt organutan en sammanslagning av tre olika privaträttsligaorganisationer.Samtidigt ersattes regelstyrning med målstyrning- friheten ökade. Det tycker jag är bra; det tror jagalla tycker är bra. Problemet är att skillnaderna ocksåökade kraftigt. Man kan bara titta på . Ivissa kommuner betalar kommunen 35 000-40 000 krför en grundskoleplats, medan man i en annan kom-mun betalar ungefär dubbelt så mycket för en grund-skoleplats.Samma skillnad märker vi nu när det gäller folk-bildningen. Jag känner till en folkhögskola som hadeförmånen att få byta landsting och på det tjänadeungefär 1 miljon i bidrag , eftersom man komtill ett landsting som betalade ut betydligt högre bi-drag än det gamla gjorde.Till detta kommer då att statsbidragen kraftigt harnaggats i kanten. Skolministern säger att det statligabidraget till folkbildningen har ökat något. Det stäm-mer, men det är betydligt fler om att dela på det. Ärdet 20 nya folkhögskolor - det är sammanlagt 147stycken - som ska vara med och dela på ett någotökat statsbidrag så blir det väldigt mycket mindre perskola även i statsbidrag. Får man också mycket mind-re i landstingsbidrag kan det bli stora problem, ochdet blir det också! Några skolor har ju redan gått ikonkurs. Jag vet att det är flera som har väldigt storasvårigheter att få debet och kredit att gå ihop när mannu gör en budget för nästa år.Till detta kommer besparingarna i samband medatt det nya Vuxnas lärande klubbades här i riksdagenden . Folkhögskolorna fick som bekant 3 000färre platser. Det betyder väl minsk-ning. Då vet vi att väldigt många av de 20 nya sko-lorna bygger mycket på just de 10 000 platserna. Skaman slå ut de 3 000 platserna på alla skolor så är detändå per skola som man fåri minskade bidrag. Det betyder att man förmodligenmåste skära i verksamheten, minska personalen ochinte heller kan ta emot så stora grupper i fortsättning-en.Jag skulle vilja avsluta med samma fråga som jagställde till skolministern när vi diskuterade Vuxnaslärande. I samband med att fattade beslutet1991, alltså , sade dåvarande skolmi-nistern att han noga skulle följa hur kommuner ochlandsting sköter sin bidragsgivning till folkbildning-en. Jag har inte den exakta ordalydelsen, men jag vetprecis vad han sade, eftersom jag lyssnade noga då.Han sade: Är det så att kommuner och landsting intetar sitt ansvar så måste vi göra någonting åt detta.Skolministern då hette , och han ärstatsminister i dag.Nu säger regeringen att man inte kan åta sig attkompensera studieförbund och folkhögskolor förinkomstbortfall från andra bidragsgivare. Gäller inteGöran ord ? Är det inte någotinkomstbortfall som ska kompenseras? På vilket sättvill ni uppfylla de löften som dåvarande skolminis-tern gav ?Anf. 69 Statsrådet ():Fru talman! I samband med folkbildningsrefor-men 1991 uttalade regeringen en förhoppning om attkommunernas och landstingens bidrag till folkbild-ningen skulle ligga på en oförändrad nivå, eftersomverksamheten är decentraliserad. Vad vi sedan kankonstatera är att när vi fick borgerlig regering1992/93 drog den ned anslaget från statens sida med200 miljoner. Det vi i nästa steg kan konstatera, omman ska göra en korrekt historieskrivning, är att viinte har fört tillbaka det under de år som har gått.Vi gör nu ytterligare en uppföljning och utvärde-ring för att se hur kostnaderna fördelar sig och vadsom har hänt. Bakgrunden till det är, som jag sade,vad som hände - vi vet att nedskär-ningar har drabbat alla områden under 90-talet.Jag vill avvakta resultatet av den utvärdering somska ske av folkbildningen. Är det så att vi ser att dentendens som man visade på i den förra rapportenhåller i sig kommer jag att ta ställning till vilka åtgär-der som är lämpliga att vidta.Vi kan alltså förklara de första nedskärningarnafrån kommunernas och landstingens sida med att dethar varit nedskärningar generellt . Mensamtidigt vet vi att nu lägger man på. Man ökar, åter-ställer, inom alla områden. Då vill vi i uppföljningense om man kommer att göra det även när det gällerfolkbildningen.Problemet med det här är, som , att om staten skulle gå in och ta ett medansvarekonomiskt, kommer kommuner och landsting då attstrunta ännu mer i sitt ansvar, eller hur kommer manatt göra? Jag kan se följande scenario framför mig.Om kommuner och landsting visar att man vill ta sittansvar och höjer ersättningarna så är jag beredd attgöra samma sak från statens sida. Men jag är inteberedd att gå in och ta det här ansvaret ensam i denhär delen . Om kommuner och landstingdäremot visar att de är villiga att följa upp sin del avavtalet ställer det sig annorlunda.Anf. 70 ():Fru talman! De generella nedskärningar somgjorts i kommunerna har naturligtvis också drabbatfolkbildningen. Men det vi då kan se är att vi i riks-dagen och regeringen har tillfört Perssonpengar ochdiverse andra pengar som har kommit härifrån för attåterställa, men folkbildningen har egentligeninte fått någon återställare. Dessutom har man drab-bats av de kommunala nedskärningarna.Däremot finns det en del goda exempel som jaghar hört talas om, där man har lyft upp vad folkbild-ningen har betytt för en hel region, ett helt område,och visat hur viktig den är för att motivera kommuneroch landsting att ta ett ytterligare ansvar. Det skulleman kunna titta på som ett exempel.Jag skulle vilja ta upp en annan aspekt på deminskade kommunala bidragen.Studieförbunden kompenserar nu sina minskadeanslag med bl.a. högre deltagaravgifter. De veckornär vi hade plenifritt har jag varit ute och talat medbåde studieförbund som MBV och folkhögskolor -och . Studieförbunden ökar nu deltagaravgifterna,och det innebär en selektering. Plånboken börjar dåstyra möjligheten till deltagande i studieverksamhet.Det är en princip som inte hyllar ochsom jag förmodar att inte heller regeringen ställer upppå.Det slår också väldigt olika regionalt. Om folk-bildningsverksamheten fördyras eller försvinner i enstorstadskommun, t.ex. här i , finns detalltid möjlighet att söka den studieverksamheten i engrannkommun. Men den möjligheten finns inte iglesbygden. Om en glesbygdskommun tar bort bidra-gen försvinner eller minskar studieverksamhetendrastiskt. Den har inte den möjligheten.Skolministern skriver i svaret: Min förhoppning äratt det nu när det ekonomiska läget är betydligtljusare borde finnas utrymme för kommuner ochlandsting att stödja folkbildningen. Det är naturligtvisockså min förhoppning. Dessvärre tror jag inte attfolkbildningen kan leva på våra förhoppningar.Dessutom vet vi att de flesta kommuner utanförstorstadsområdena för en daglig kamp mot utflyttningoch minskade resurser. Möjligheterna att då stödjafolkbildningen är inte desamma i hela landet. Det ären viktig aspekt som man måste uppmärksammahärifrån. Det räcker alltså inte med en välment för-hoppning utan vi måste göra någonting mer.Anf. 71 ():Fru talman! Det löfte som gavs av skolministernför har jag upprepat i några debatter härunder ett par . Jag har fåttungefär samma svar som jag fick : Vi ska titta pådet och se vad som egentligen har hänt. Första gångenjag fick det svaret var . Jag fick det också år1997 och . är det en uppföljning som skaske. Jag tror inte att det behövs särskilt många upp-följningar. Det är som är intressant är om man ärintresserad av att göra någonting åt detta eller inte.I min hemkommun såg jag i tidningen häromda-gen att kommunstyrelsen har bestämt sig för att skära20 % i bidragen till studieförbunden . Detbetyder för ett studieförbund att det förlorar bidragoch går ned från till idirekt kommunalt bidrag . Jag ska inteskylla på något parti. Vi har ett socialdemokratisktkommunalråd, men han har säkert fått stöd från övri-ga partier i det sammanhanget.Man behöver nog titta på detta. Om inte kommu-nerna tar sitt kommer staten att göra det, säger skol-ministern. Men kommunerna tar inte sitt ansvar i dag.De har inte gjort det under de senaste sju åtta åren.Vad händer då? Ja, man kan förstås öka andelen bi-drag från dem deltar i studier. Folkhögskolor får inteta emot några bidrag för utbildningen, men däremotkan de som deltar betala till studiecirklar. Annarsmåste man skära ned eller se till att man får inkomsterpå annat sätt. Uppdragsutbildning är alltid bra i såfall.Jag tror att detta är mycket förödande förfolkbildningen i . Någonting måste nog ske.Det räcker inte med att säga att vi ska titta på en upp-följning. Det svaret har jag fått, även om det inte ärexakt samma svar, vid tre tidigare tillfällen.Anf. 72 Statsrådet ():Fru talman! Som skolminister har jag mångagånger haft anledning att göra flera återställare efter90-talets nedskärningar. Jag började med de små. Viser nu till att med olika åtgärder förbättra inom för-skolan och inom taxesystemen.Det sker satsningar på ungdomsskolan med merpersonal. Vi har precis här i kammaren de-batterat ett förslag om vuxnas lärande. Bit för bitåterställer vi, och vi gör också en ytterligare förstärk-ning på hela utbildningssidan.Nu är vi framme vid att titta på hur det ser ut närdet gäller folkbildningen. Jag vill understryka detvärde som finns inom våra folkhögskolor och studie-förbund. Ser man i perspektivet ett livslångt lärandekommer de formerna att lära och att själv bilda sig attvara nödvändiga om vi verkligen ska leva upp till dekrav vi själva ställer.Vi diskuterade i debatten om vuxnas lärande detroliga i att människor får vara med . Jag tog ettexempel, och det gjorde även , om äldremänniskor i mogen ålder - i det här fallet - somfortfarande deltar. Det värnar jag om.Den utredning, den uppföljning och den utvärde-ring som vi nu gör är väldigt viktiga. Vi kommer atttitta på avgifterna och vilka konsekvenser nedskär-ningarna har haft. Givetvis är vi beredda att vidtaåtgärder. Det är den sista delen i alla de nedskärning-ar som genomfördes som vi nu går inför att aktivt arbeta mot.När jag talar om olika möjligheter till vuxnas lä-rande ser jag att även folkhögskolan och studieför-bunden måste finnas med i det perspektivet. Varjemänniska ska fundera över: Vad passar det mig bästatt gå?Regeringen har i propositionen Vuxnas lärandepekat på de grupper som är allra mest utsatta och sombehöver allra mest stöd. Om vi t.ex. tar de funktions-hindrade vet vi att folkhögskolorna har ställt uppfantastiskt sätt för att möta vuxna med funktionshin-der och ge dem en möjlighet. Vi vet att det är viastudieförbunden som många som haft en egen negativerfarenhet av skolan har tagit första steget.Därmed vill jag understryka att vi är beredda att tavårt ansvar och se över även den ekonomiska situa-tionen. I den uppföljning och utvärdering som viprecis nu i dagarna håller på med direktiven till, ochsom vi förhoppningsvis ska kunna lämna ifrån oss omnågra veckor, ska vi belysa helheten. Vi har tittat påalla de delar som är negativa. Vi har tittat påavgifterna och nedskärningarna från kommunernaoch landstingen.Jag tycker att det är viktigt att vi gör den uppfölj-ningen innan vi bestämmer oss för hur vi ska kunnastötta.Anf. 73 ():Fru talman! Också jag förstår att man börjar åter-ställa på barn- och ungdomssidan. Det är inte någotatt säga om det.Jag håller med speciellt det sista som skolminis-tern säger här om folkbildningens betydelse för jäm-likhets- och jämställdhetsfrågorna. Den har där ensärställning som gör att den borde vara prioriterad avjust den anledningen.Sedan kan jag glädja både fru talmannen ochskolministern med att bland det första man gjorde närjag var i var att visa vad som hade sagts iriksdagsdebatten om folkhögskolan där. Det varmycket trevligt.Jag har ingen färdig lösning på problemet, och detär väl inte meningen att vi ska ha det heller. En vari-ant är att det blir en helt statlig angelägenhet. Det harnågra fördelar, men det har också ett antal nackdelarsom man måste väga noga.Däremot tycker jag t.ex. att regeringen skullekunna ta initiativet att låta en arbetsgrupp med repre-sentanter för folkbildningen, kommuner, landstingoch regering ta sig an problemet. Ett annat förslag äratt låta folkbildningen behålla resurser motsvarandede 10 000 platserna, dvs. den nedskärning som LarsHjertén berörde.En annan idé som inte är färdigtänkt på något vis,men som jag ändå kan kasta fram och som man kan tamed sig till arbetsgruppen, gäller s.k. medfinansie-ring. Om en kommun, eller ett landsting, är beredd attstötta ställer staten också upp med pengar. Det är envariant. Det finns säkert fördelar och nackdelar meddet.Kan skolministern tänka sig ta med de idéerna idet fortsatta arbetet och kanske sammankalla repre-sentanter för att ta sig an den uppgiften?Anf. 74 Statsrådet ():Fru talman! Det var ett positivt förslag som WillySöderdahl kom med. Arbetsgruppen kan säkert fyllaen viktig funktion i det utredningarbete som skaske. De som är nära verksamheten kunde vara ettbollplank och också plocka in idéer. Det förslaget tarjag genast till mig.Jag följer självklart utvecklingen inom folkhög-skolorna. Folkhögskolan i har t.ex.nämnts. Vi diskuterade där vad som har skett medmusikundervisningen. Man var bekymrad över inte kan behålla delar av musikundervisningen.Jag gick då tillbaka till departementet för att få enbild och en beskrivning av vad som sker. Jag fickfram följande. Av de folkhögskolor som hade eninriktning med musik fick 12 en höjning av sitt stats-bidrag, 18 skolor fick ingen större förändring, och 14skolor fick en större minskning av bidraget. Sedanhade det olika effekter beroende på vilken typ avundervisning det var, om det var i grupp eller enskilt,och vilken typ av instrument man använde.Jag har också tittat på vad som har hänt, hurmånga folkhögskolor man har lagt ned och hur mångaman har startat. Jag har tittat i perspektivet av densumma pengar man har att förvalta, hur man har för-delat medlen mellan studieförbunden, också medtanke på studieförbundet , med inriktning påidrott, som ökar antalet deltagare. Jag följer det väl-digt noga.Jag säger igen att jag anser att verksamheten äroerhört viktig. Om vi tar musiken, där jag börjademed , ska systemen givetvis inte bli sådanaatt någon drabbas och måste läggas ned. Det är dåviktigt att den här diskussionen förs inom . Det är också det vi vill följa i vår utvärde-ring och se konsekvenserna av.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 2000/01:429 omgymnasieungdomar med funktionshinderAnf. 75 Statsrådet ():Fru talman! har frågat om jag ärberedd att ta ett initiativ till att nuvarande regler för-ändras så att det individuella programmet i fortsätt-ningen kan ges på lika villkor till alla elever, om jagavser att följa vad som händer med de elever som nupå grund av ändrade regler inte kommer in på riks-gymnasiet samt om jag avser att tillskapa extra resur-ser för utbildning på hemorten för de elever som nuinte kommer in på riksgymnasiet.Det är min och regeringens bestämda uppfattningatt alla barn och ungdomar har rätt till likvärdigavillkor för en utbildning av god kvalitet. En hörnsten isvensk handikappolitik är att barn med funktionshin-der ska så långt möjligt erbjudas en anpassad utbild-ning i sin hemkommun och på så sätt, i likhet medandra barn och ungdomar, ha rätt att kunna bo hemmamed sina föräldrar.Det är på den lokala nivån som man bäst kännerde lokala förhållandena, såväl för den enskilde elevensom vilka utbildningsalternativ som finns på ellernära hemorten. De allra flesta eleverna får också sinutbildning på eller nära hemorten. De undantag somgörs från den grundläggande ansvarsfördelningenmellan stat och kommun ska vara tydliga och välmotiverade. Det specialpedagogiska stödet för elevermed ovanliga eller komplexa funktionshinder är ettexempel på ett område där staten och kommunernahar ett delat ansvar. Det är min och regeringens upp-fattning att det inte är rimligt att kommunerna skaklara av att bygga upp den kunskap som krävs för atttillgodose så speciella behov utan stöd från staten.Det statliga specialpedagogiska stöd som er-bjuds kommunerna genom i skolan förändras fr.o.m. den l juli organisation som bl.a. ska stödja och föra en dia-log med kommunerna.Svårt rörelsehindrade elever har rätt till Rh-anpassad utbildning om de till följd av sitt samladehandikapp inte kan följa en reguljär studiegång på ettnationellt eller specialutformat program och för attkunna genomföra gymnasiala studier behöver tillgångtill gymnasieskola med Rh-anpassad utbildning ochhar behov av habilitering. Vissa elever kan därtill habehov av boende och omvårdnad i boendet. Rh-anpassad utbildning finansieras genom interkommu-nal ersättning och särskilt statsbidrag.Bevis över avslutad utbildning i gymnasieskolanska ha samma värde vid inträde i arbetslivet eller vidansökan till högskolan oavsett om det gäller studierpå ett nationellt program eller specialutformat pro-gram vid ett Rh-gymnasium eller inte. Det betyderockså att samma krav gäller för att kunna söka tillsådana program i gymnasieskolan. Fr.o.m. läsåret2001/02 gäller reglerna för behörighet att söka tillnationellt eller specialutformat program i gymnasie-skolan också vid Rh-anpassad utbildning. Bakgrun-den till denna skärpning är att ange de grundläggandeförutsättningar som behövs för att kunna genomföraen ny gymnasieutbildning.Jag är medveten om att vissa elever med svåra rö-relsehinder på grund av ytterligare funktionshinderkan ha problem att klara de antagningskrav som gäl-ler för de nationella respektive specialutformadeprogrammen. Därför har regeringen gjort det möjligtför antagningsnämnden att ge dispens för sökandesom saknar betyg i de behörighetsgivande ämnenaom eleven bedöms i huvudsak kunna tillgodogöra sigutbildningen.Vid intagningen till /02 är det 26 ele-ver som ej antagits, vilket är en högre andel än tidiga-re. Orsakerna bakom detta kan ha att göra med delsvilka elever som sökt, dvs. hur många som sökt menej alls tillhör målgruppen, dels hur möjligheten att gedispens tolkats av antagningsnämnden. Drygt hälftenhar överklagat beslut.Jag anser att det är för tidigt att dra några slutsat-ser om hur antagningen slutligen kommer att falla ut.Det är svårt att för ett så litet antal sökande jämföraandelen antagna mellan olika år eftersom profilen pådem som söker kan variera . Det haralltid funnits elever som inte antagits till utbildning-en. Jag anser det viktigt att den särskilda plusresurssom den Rh-anpassade utbildningen är riktas tillelever som har stora behov och som harförutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. Detvar ledstjärnan för förslagen i propositionen1998/99:105 och blev också beslut. I stäl-let för att föreslå införande av möjlighet att anordnaindividuellt program (IV) valde vi att införa dis-pensmöjlighet från de reguljära behörighetskravenoch använda möjligheten att - även på individnivå -specialinrikta de nationella programmen.Gymnasiekommittén har i uppgift att se över stu-dievägsutbudet i gymnasieskolan. Detta berör ävenIV. Med tanke på att kommittén ska lämna sina för-slag anser jag det inte nu vara läge att pånytt ta upp frågan om IV inom ramen för Rh-anpassad utbildning. Däremot avser jag att föreslå attSkolverket får i uppdrag att analysera hur dis-pensmöjligheten har tillämpats och möjligt geunderlag som gör det möjligt att överväga om dessabestämmelser bör ändras till nästa läsår.En elev med funktionshinder som inte uppfyllerkraven för studier på ett nationellt eller specialutfor-mat program kan på samma sätt som andra ungdomartas in på ett individuellt program (IV) vid hemkom-munens eller någon av samverkansområdets gymna-sieskola. Syftet med det individuella programmet äratt möta speciella behov hos eleven och att förberedaför övergång till nationellt eller specialutformat pro-gram.I de fall det saknas förutsättningar anordna utbildning på grundskolenivå för dennakategori elever organiseras det i många fall genomsamordnade regionala insatser. Statsbidrag kan gestill en kommun för insatser av regional art som enkommun vidtar för elever med funktionshinder ellermed andra särskilda behov i och gymna-sieskolan.Anf. 76 ():Fru talman! Jag vill först be att få tacka skolmi-nistern för svaret.Det gläder mig att vi har samma grundsyn att allabarn och ungdomar har rätt till likvärdiga villkor fören utbildning av god kvalitet.Jag håller också med skolministern om att allabarn och ungdomar med funktionshinder liksom deutan funktionshinder så långt det är möjligt ska erbju-das en anpassad utbildning i sin hemkommun. Deflesta eleverna får också sin utbildning i hemorten,precis som skolministern sade.Men den grupp ungdomar som vi talar om nu ären liten grupp svårt rörelsehindrade ungdomar, somhar mycket omfattande behov dels av anpassning avundervisningen, dels av habilitering i anslutning tillutbildningen för att kunna tillgodogöra sig en gymna-sieutbildning. Det är ungdomar som förutom sinamotoriska svårigheter har betydande tolknings- ochinlärningssvårigheter till följd av sin skada. Dethandlar om en liten grupp ungdomar med så specifikabehov av anpassningar att det inte är rimligt att varjeenskild kommun bygger upp en sådan kompetens.Totalt har det handlat om ca 50 svårt rörelsehind-rade ungdomar per årskull som vi anser attkommunerna har svårt att klara, och därför har viinrättat just riksgymnasium för dessa elever. den antagning som gäller inför läsåret2001/02 ställs ett antal av dessa ungdomar utan möj-lighet att söka s.k. Rh-anpassad utbildning vid någotav de fyra riksgymnasierna för svårt rörelsehindrade.Anledningen är att den Rh-anpassade utbildningenendast omfattar nationellt och specialutformat pro-gram i gymnasieskolan, men inte det individuellaprogrammet.