prot · GP0935 · 2001-11-27 00:00:00 — För det första kanman fråga sig om verkligen målen är riktigt ställda.Borde det kanske vara mer olika mål för dem som gåren teoretisk utbildning och dem som går en merayrkesinriktad utbildning? Själv är jag av den uppfatt-ningen att vi inte behöver ha samma högt ställdateoretiska mål för alla elever. Alla tonåringar siktarinte på en högskoleutbildning, utan en delvill så snabbt som möjligt in i yrkeslivet.För det andra kan man naturligtvis göra kun-skapsmålen luddigare och snällare så att alla klarardem. Det är just detta som jag tycker migse tendenser till i den socialdemokratiska skolpoliti-ken. En sådan skolpolitik lämnar elever i sticket,elever som i verkligheten skulle behöva stöd ochhjälp men som på papperet klarar sig bra och därförinte får den hjälpen. En sådan skolpolitik utan tydligamål stimulerar inte heller elever som vill nå högakunskapsmål. De målen finns ju inte formulerade.Den direkta orsaken till min interpellation nu varatt regeringens utredare har kastat fram förslag om attplocka bort det som kallas mål att uppnå i läroplanen.Det finns två typer av mål i läroplanen - målatt uppnå och mål att sträva mot. Det är målen attuppnå som går att följa upp och som går att mäta påett tydligt sätt. Tar man bort målen att uppnå blir detsvårt eller omöjligt att svara på frågan hur det egent-ligen går för eleverna. Men kan man natur-ligtvis också säga att ingen misslyckas om man tarbort de här målen. Tar man bort begreppet godkändblir naturligtvis ingen elev heller underkänd. Men vadär det för glädje med en skola där ingen vet vad ut-bildningen i verkligheten är värd?Skolministern lämnade ett glädjandebesked om att hon tyckte att betygen på de nationellaproven ska finnas kvar. har debatten desenaste åren varit full av inslag, särskilt från social-demokratiskt håll, om att tona ned kunskapsmålen iskolan. Vi har fått höra att kravet på godkända betygför att komma in i gymnasieskolan är stressande samtatt kravet på baskunskaper gör skolan ensidig. isitt anförande sade ministern att mål att uppnå i läro-planen blir ett tak i stället för ett golv i skolan. Men,herr talman, hur kan skolministern mena att det blirett tak? Det är väl svårt att säga det när en tredjedelav eleverna inte når upp till det taket.Avslutningsvis kan jag säga att jag inte håller medskolministern om att det inte behövs några omedelba-ra åtgärder. Jag menar att målbeskrivningarna bordebli tydligare, utvärderingen bättre och den bordekomma in mycket tidigare i grundskolan.Anf. 64 Statsrådet ():Herr talman! talar om suddigheten isocialdemokraternas kursplanepolitik. Vad grundarsig på? De kursplaner som finns igrundskolan infördes av den borgerliga regeringennär nuvarande läroplan infördes. De kursplaner-na skulle revideras efter . Det gjordes vidförra . Kursplanerevideringen skedde till-sammans med lärare ute på nätet, och man kundepeka på vilka delar som behövde revideras. Efterrevideringen var det så att kursplanerna hadeskärpts i stället för att ha blivit suddiga. Jag har aldrigtidigare hört att har invänt mot de kurs-planer som finns för . Vari bestårsuddigheten i den socialdemokratiska politiken i dethär avseendet?När det sedan gäller kursplanerna för gymnasie-skolan ligger det ett uppdrag till Gymnasiekommitténatt se över såväl ämnesbetygen som kursplanerna igymnasieskolan. Kommittén har fått i uppdrag attutarbeta ett förslag som med bibehållandet av det nyaantalet betygssteg minskar betygsstressen i den gym-nasiala utbildningen och skapar förutsättningar för enbättre helhetssyn på elevernas kunskapsutveckling.Man ska titta över om det är bättre att ha ämnes-betyg, dvs. att man kan förbättra sitt betygtill slutbetyget. Om kommittén kommer att fatta be-slut om ett ämnesbetyg kommer detta att medföra då får revidera liggande kursplaner och göra omdem med inriktning mot ämnesplaner inom gymna-sieskolan.Vidare har jag aldrig sagt att det är kraven på degodkända betygen som är stressande i grundskolan.Det som elever och lärare har visat på är hela situa-tionen i arbetet, som kan handla såväl om lokala provoch nationella prov som om betygen sammantaget.Att göra något avsteg från att eleverna ska ha godakunskaper har jag aldrig påstått i någon form av skol-debatt.Anf. 65 ():Herr talman! Det var inte så, som skolministernsade, att jag menade att de mål som finns beskrivna ärsuddiga. Jag sade att den debatt och de förslag somhar kommit från regeringshåll och från socialdemo-kratiskt håll har haft den innebörden att man villurholka målen och skapa en suddighet kring inställ-ningen till betyg. Det var förslag som har kommitantingen från socialdemokratiska politiker eller frånutredare, förslaget om att avskaffa kravet på godkändför att komma in på gymnasieskolan, partikongres-sens förslag om att avskaffa betygen som urvalsin-strument till , det förslag som jag förutnämnde om att ta bort målen att uppnå i läroplanen,betygsdiskussionen om nationella prov, där skolmi-nistern intog rätt inställning enligt min uppfattning,osv. Det finns en rad förslag som har kommit i de-batten. Det var de jag syftade på, inte de redan in-skrivna målen. Men vi har inte sett några förslag somsyftar till att skärpa måluppfyllelsen, att t.ex. sätta innationella prov tidigare eller att ännu tydligare for-mulera de mål att uppnå som finns. Det är de försla-gen jag skulle vilja efterlysa.Jag tycker alltså att det fortfarande finns väldigtmånga frågor obesvarade. Den verkliga framtidsfrå-gan för skolan är om vi vågar fortsätta att sätta upptydliga mål för vad skolan ska uppnå, om vi vågarskärpa de målen och om skolan ska kunna ge varjeenskild elev det stöd han eller hon behöver för att nåde målen. Ingen ska glömmas bort i skolan. På denpunkten tror jag att skolministern och jag är överens.Men skolministern ger inget riktigt besked om hurhon ser på mål och måluppfyllelse iskolan. Därför skulle jag vara intresserad av att höraen gång till vad vi egentligen kan förvänta oss av denhär diskussionen, t.ex. slopa målen att uppnå somskolministern snuddade vid i sitt anförande. Kan vi sefram mot att de kommer att tas bort, vilket jag skullebeklaga?Frågan är om det finns för många mål att uppnå?Vad vill utredarna åstadkomma? Är målen för högtställda? Ska vi i stället få flera allmänna mål som intealls går att utvärdera? Skulle det bli så, vilket jag intehoppas, blir det färre larmrapporter från Skolverketom elever som inte når upp till målen, men å andrasidan blir det fler elever som i verkligheten inte klarardemHerr talman! Jag konstaterar också att det finns enskillnad mellan ministern och mig i uppfattningen omhur bra målen utvärderas i den svenska skolan i dag.Skolministern menar att det arbete som görs är till-räckligt och att det inte behövs några omedelbaraåtgärder. Men jag har en annan uppfattning.Vi har fått vittnesmål om att det råder osäkerhetom vilka mål som ska följas upp. reviso-rer påpekade, som sagt, att det råder stor osäkerhethos kommunerna om detta. De säger också att inte har varit tillräckligt tydligt i beskedet tillkommunerna. De uppgifter som finns om hur må-luppfyllelsen sker och hur målen utvärderas kan intekallas tillfredsställande.Framför allt tycker jag att målen borde följas uppmycket tidigare. När vi ser på historien kan vi tyvärrkonstatera att kommunaliseringen, som den genom-fördes, var inte lyckad. Det har vi sett spåren av, ochdet får vi försöka att göra någonting åt . Då infördeman en målstyrd skola. fick inte skolan ochnationen tillräckligt skarpa instrument för att följaupp målen.Det är därför som jag tycker att debatten bordehandla om hur vi ska få ännu tydligare mål i skolanoch hur vi ska följa upp dem tidigare.Anf. 66 Statsrådet ():Herr talman! Det är oerhört viktigt att man ärnoggrann när man säger vem som gör vad, . säger att det som läggs fram i utred-ningar och rapporter handlar om vad Socialdemokra-terna vill i vissa frågor.Ulf pekade på två olika rapporter. Denena lämnades av en arbetsgrupp som har tittat på deframtida läroplanerna. Den leddes av en politiker,som är riksdagsledamot. Övriga le-damöter i gruppen var inte politiker. De var experteroch pedagoger med olika bakgrund. Jag vill inte sägaatt det här var en politisk rapport, utan den var gjordav ett antal experter.Rapporten som handlade om ifall man skulle be-hålla kravet på godkänt i engelska, svenska och mattevar gjord av . Det fannsinte en enda politiker i denna nämnd. Inspektörerna ärinte heller politiker.Jag tycker att det oerhört viktigt för mig somskolminister att få in synpunkter just från dem sominte är politiker utan som är experter, som är profes-sionella eller som har andra erfarenheter för att vi skafå en vidgad syn på hur vi ska utveckla skolan.I och med att en rapport överlämnas till skolmi-ninstern är det inte säkert att hon följer den till punktoch pricka. Det är ju en del av en helhet som så små-ningom kanske landar i en proposition till riksdagen.När rapporterna kommer in till Utbildningsdepar-tementet hanteras de på olika sätt. har vi enallmän remissomgång, ibland anordnar vi hearingar,ibland är det enskilda grupper som bearbetar och församtal för att sedan återkomma. Det är alltså ingensjälvklarhet att en enskild rapport leder direkt till enproposition, utan en rapport är en del i ett stort byg-gande.Det är precis den processen som har pågått.Det är därför som vi vill utfärda di-rektiv till nästa läroplan. Då grundar vi oss på en långrad rapporter och på vad lärarorganisationen, skolle-dare och andra har tyckt om de olika rapporterna.Jag kan inte ta ställning till vad som kommeratt hända just med den rapport som hans medarbetare har lämnat ifrån sig. kom-mer det sedvanliga arbetet i gång. Jag kommer attvända mig till grupper som jag tycker är viktiga föratt efterhöra deras syn på rapporten som helhet och deolika förslag som den innehåller.Om de mål som finns i kursplanen, uppnå-endemålen och strävansmålen, ska finnas kvar måstevi utveckla tankesättet kring dessa båda mål. Mångastannar just vid uppnåendemålen i efter-som de markerar kravet på godkänt. Men det som jagser som angeläget är att strävansmålen får en störretyngd. De ingår i skolans hela perspektiv och intebara i den enskilda elevens utveckling. Där är vi inte i skolan. Men jag kan inte lämna något besked om hur det kommer att bli i framtiden.Anf. 67 ():Herr talman! Jag är helt medveten om att skolmi-nistern inte kan stå bakom varje kommatecken i var-enda formulering i olika rapporter. Men jag pekar påatt man ser ett mönster i de debatter som vi har förtunder . De rapporter som har kommitfrån regeringens myndighet för skolan, , ide förslag som kommer från Socialdemokraternaspartikongress eller från politiska utredare har alltidhandlat om att ifrågasätta betyg, att ifrågasätta tydligamål att uppnå, att varna för stressen på grund av be-svärligheterna när det gäller att uppnå målet godkänt.Jag tycker att det är tråkigt att det inte har kommit ettenda förslag som handlar om hur man ska skärpautvärderingen och om hur man ska bli tydligare i attbeskriva måluppfyllelsen tidigare.Faktum kvarstår att ministern tänker överlämnaett förslag till om att det finnas en typ av mål i läroplanen. Skolministerntalade nu om att strävansmålen - alltså de mål som ärmera otydliga rent mätmässigt - uppvärderas ochformuleras bättre när det gäller mätbarhet.Eftersom skolministern berör dessa mål både i sittsvar och muntligt skulle jag avslutningsvis vilja veta:Anser skolministern att det bör finnas tydliga ochmätbara mål att uppnå, eller vad man väljer att kalladem, i läroplanen och kursplanen? Ska de finnas kvaroavsett hur de formuleras? Jag tycker att det är oer-hört viktigt att de ska finnas kvar, trots att jag ocksåvet att allt inte kan mätas. Vissa baskunskaper kandock mätas, särskilt när det handlar om att läsa, skri-va och räkna, och de borde mätas mycket tidigare änvad man gör i dag.Jag undrar också: Hur ser skolministern på att vihar kvar tydliga mål att uppnå som går att mäta ikursplanen framöver?Anf. 68 Statsrådet ():Herr talman! Det är oerhört viktigt att vi har tydli-ga mål i skolan. Genom att göra dem tydliga tror jagatt stressen kommer att minska. Att det finns stress är inte ett socialdemokratiskt påstående, utan dethar påpekats av den opolitiskt sammansatta . Jag tar det beskedet påstörsta allvar. Såväl personal som de unga som går iskolan känner en stress. Jag hoppas att jag i det perspektivet ska kunna samverka för attse till att det blir en bättre arbetsmiljö.Men det handlar ju inte om att vi ska sänka kra-ven, utan vi ska se till att de unga känner att de har entrygg arbetsmiljö där de möts med respekt och där dekänner att de gör framsteg i sin egen personliga ut-veckling. Det kan åstadkommas på många olika sätt.Det är viktigt att man från början får veta vilkamål som gäller. Det ska stå klart redan i förskolan,och gymnasiet. Vi ska vara tydliga redani förskolan när vi möter föräldrarna om vilka mål somgäller i den verksamhet som deras barn kommer attvistas i . När barnen blir äldre kan desjälva gå igenom de uppsatta målen och tillsammansmed lärarna diskutera hur de ska nå dem.Ett sätt är också att eleverna tidigt får informationom målen och hur de som enskilda individer skakunna nå dem. Då ska de kunna få stöd av lärare ochkamrater för att kunna utveckla sig själva.I dag har jag haft ett möte med svenskt näringslivsom gick ut på att vi definitivt inte kan sänka kraven.Jag blev väldigt glad över att svenskt näringsliv stöt-tar oss i vår ambition att se till att behålla de högakraven för alla elever som går igenom gymnasiesko-lan.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 2001/02:83 om kon-sekvenserna av maxtaxan i barnomsorgenAnf. 69 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta dels för att säkerställa attbarngrupperna inte blir större genom införandet avmaxtaxan, dels för att föräldra- och personalkoopera-tiv även fortsättningsvis ska kunna bedriva sin verk-samhet trots införandet av maxtaxan.Så sent som för två veckor sedan besvarade jag enfråga i om barngruppernas storlek medanledning av maxtaxan. Jag ska gärna upprepa svaret.Först vill jag dock påpeka att några konsekvenser avmaxtaxan kan vi inte rapportera, eftersom reformenännu inte trätt i kraft. Att säga att den leder till störrebarngrupper eller längre köer är förhastade slutsatsersom inte kan bekräftas.I den rapport som publicerat idagarna, och som visar att ett mindre antal kommunerinte kommer att kunna tillhandahålla barnomsorgutan oskäligt dröjsmål , finns inget beläggför att detta skulle bero på maxtaxan. Ingen kommunhar uppgivit att så skulle vara fallet. kon-staterar att vissa kommuner tycks ha anpassat sig tillskolans intagning av barn, dvs. ,vilket inte är i enlighet med lagstiftningens intentio-ner. Flera av dessa kommuner har också i tidigareundersökningar uppvisat ett liknande mönster. Dettaär allvarligt nog, men inget tyder på att just maxtaxanär orsaken.När det gäller barngruppernas storlek och sam-mansättning är detta givetvis en viktig fråga för för-skoleverksamhetens och skolbarnsomsorgens kvalitet.Det är alldeles riktigt att barngrupperna blivit störreunder , och det har funnits och finns säkertfortfarande anledning att känna oro för detta. Vi hardock sett tydliga tecken på attresurserna ökar per inskrivet barn i förskolan. Dettaåterspeglas även i statistiken för barntätheten somhösten 2000 var 5,4 barn per årsarbetare, vilket är enminskning . Utvecklingen i kommu-nerna när det gäller barngruppernas storlek och per-sonaltäthet är frågor som vi kommer att följa mycketnoga.Maxtaxan ska inte behöva utgöra något hot förföräldrakooperativen och annan alternativ verksam-het. Regeringen har varit noga med att det i beräk-ningsunderlaget för finansieringen av maxtaxan skaingå inte bara den verksamhet som bedrivs av kom-munerna, utan även föräldrakooperativ och andraenskilda alternativ. Kommunerna ska givetvis ersättaäven dessa verksamheter för det intäktsbortfall sommaxtaxan innebär. En grundläggande princip är attdet ska råda samma ekonomiska förutsättningar ikommunal och alternativ verksamhet.Jag har sagt det tidigare, men upprepar det gärna.Samtliga reformer är väl finansierade med statligamedel, dels genom höjningar av det generella statsbi-draget, dels genom särskilda statsbidrag till ett sam-manlagt belopp av . Kommun-sektorn ersätts fullt ut för det samlade intäktsbortfallsom maxtaxan innebär med 3,4 miljarder kronorårligen. Dessutom tillför regeringen 500 miljonerkronor till personalförstärkningar och kom-petenshöjning av personal. Detta motsvarar ca 1 600förskollärartjänster. Sammantaget kommer 45 000fler barn att kunna få del av förskolan när samtligareformer är genomförda.En förutsättning för att reformerna ska kunna in-föras med god kvalitet är dock givetvis att kommu-nerna använder de statliga medlen till det som de äravsedda för. Ersättningen för maxtaxan täcker in-täktsbortfallet. Kvalitetssäkringsmedlen ska använ-das för att anställa personal och ge kompetenshöj-ning. Finansieringen av förskoleverksamheten förbarn till arbetslösa eller föräldralediga samt den all-männa förskolan är avsedd för de volymökningar somdessa reformer leder till och som kräver ändamålsen-liga lokaler och barngrupper med lämplig samman-sättning och storlek för den pedagogiska verksamhe-ten.Som redan fastslogs i propositionen kommer re-formen om förskoleverksamhet för arbetslösas ellerföräldraledigas barn, maxtaxa samt allmän förskolaatt noggrant följas upp i såväl kvalitativa och kvanti-tativa som ekonomiska avseenden.Anf. 70 ():Herr talman! Tack så mycket för svaret. Som mi-nistern också sade var det senast endebatt om maxtaxan här i plenisalen. Då visade de-batten återigen mest på de ideologiska skillnadernamellan det socialistiska blocket med en väldigt starkcentralstyrning och pekpinnar och den sida som talarom valfrihet och möjlighet för såväl kommunala ochkooperativa som privata tankar och idéer. Men detvar egentligen inte detta som jag hade tänkt ta upp häri dag.En av mina frågor handlar om vilka åtgärder mi-nistern tänker vidta för att säkerställa att bl.a. koope-rativen även fortsättningsvis kan bedriva sin verk-samhet trots genomförandet av maxtaxan.Ministern säger i sitt svar att man inte kan dranågra konsekvenser , eftersom reformen inte trätt ikraft. Men det är ju lite märkligt eftersom vi fått fleraalarmerande rapporter från både kommuner ochframför allt kooperativ, som säger att de inte kanklara sig med tanke på det som händer till följd avmaxtaxan. Det går inte att vifta bort detta med attsäga att vi inte vet någonting ännu.Det är också märkligt, tycker jag, att ministern,trots påvisad motsats, hävdar att föräldrakooperativeninte tar skada av maxtaxan, att de får full kostnad-stäckning och att, som hon säger, reformen är heltoch fullt finansierad.Då kan man fråga sig varför vi kan läsa i tidningaroch höra i TV och radio att föräldrakooperativ måstelägga ned sin verksamhet. Man säger: Vi har intemöjlighet att föra verksamheten vida-re. Man kan också fråga sig varför vi då får höraBosse på den socialdemokratiska kongres-sen säga - och det här finns i ett TT-meddelande frånden : Vi har sagt att vi ska utvärdera re-formen och se om det blir full kostnadstäckning. Vitror att det blir det, men vi får återkomma om det inteblir så. Man tror alltså att det blir full kostnadstäck-ning, men man verkar inte helt säker.Många kommuner har sagt att så inte alls är fallet.Också många ledande socialdemokratiska kommun-politiker har också gått ut och höjt ett varningensfinger för att det här inte fungerar. De säger att det ärett svårlöst problem och att kommunerna sitter i enrävsax. Men skolministern hävdar fortfarande att detblir full kostnadstäckning, medan finansministern haren något mer ödmjuk syn och säger: Vi får se, och viska utreda det.I torsdagens debatt sade att det är upptill kommunerna att se till att kooperativa dagis inteläggs ned. Och självklart är det kommunernas ansvaratt ge samma villkor för de kommunala som för dekooperativa förskolorna. Men vi som politiker måsteändå ha en inriktning och säga att antingen centralstyrvi, att medel ska gå till det som vi vill att kommuner-na ska uppnå och sedan får de arbeta efter det, ellerockså får vi säga att det här är våra mål utan konkretapekpinnar och att kommunerna får använda pengarnasom de vill. Det senare är den frihet som vi väljer attkommunerna ska få arbeta efter, och det stämmer inteöverens med Socialdemokraternas politik.Även om reformen på papperet sägs vara frivillig,vet vi att de flesta av landets kommuner mot sin viljahar tvingats att delta i den här reformen. Och även omman ger samma ersättning till kommunala som tillkooperativa förskolor, är det ett faktum att höjningenav barnomsorgspengen inte är så stor att den motsva-rar de förlorade månadsavgifterna. Hur tänker dåministern fortsättningsvis arbeta för att stödja ochhjälpa kooperativen, så att de får möjlighet att finnaskvar även ?Anf. 71 ():Herr talman! Jag ska börja med att säga att jagfaktiskt är ganska glad över de pengar som regeringenhar avsett att satsa på familjerna. Eftersom barnfa-miljerna har varit de stora förlorarna , ärdet bra att man satsar på dem.Men vad jag däremot inte på något sätt kan förstå,hur länge jag än funderar, är varför man väljer attsatsa dem så orättvist. Det finns ju inget vett ochingen reson i att satsa dem på de som har bäst eko-nomi, för det är ju de som gynnas mest. Det finns juräkneexempel som visar att ett par som förvärvsar-betar och har hyggliga löner tjänar 15 000-20 000 krom året, medan en ensamstående med barn kanske påsin höjd tjänar , alltså om året.Jag kan inte förstå varför inte Socialdemokraternanågon gång kan myndigförklara föräldrar och famil-jer. Det finns väl ingen människa, vare sig man heterGöran eller , som kansäga att man vet bäst hur barn i en viss familj ska hadet för att må gott. Familjerna måste fåkänna att de blir myndigförklarade, att de får välja ettalternativ som passar dem bäst.Herr talman! Jag vill understryka att Kristdemo-kraterna och jag själv pläderar för en god barnomsorgi regi. Det ska vara bra barnomsorg, mendet ska inte vara fyrkantiga lösningar. Vare sig GöranPersson eller kommunalrådet ska bestämma hur fa-miljen ska ordna sin barnomsorg. I ställetska de tillhandahålla barnomsorgsformer som Johans-sons vill ha. Det är en helt grundläggande skillnad.Därför var det bra att inledningsvissade att vi har en ideologiskt förändrad syn på hurfamilj och barn ska ha det.När det i varenda rapport sägs att barn vill ha mertid med vuxna, mer tid med föräldrarna kan jag inteförstå att man lägger fram ett förslag som gör attföräldrarna ska stimuleras till mer tid utan sina barn.Det är helt emot allt vett och reson.Jag vill påstå att i det stressade liv som vi vuxnahar så måste vi se till att barnen inte hamnar i dennaoerhörda stress.Barngrupperna i åldrarna består av igenomsnitt 20 barn. Hur ser det då ut i de gruppersom har flest barn? säger forskarna att ettbarns utveckling hämmas av att grupperna är förstora. Hur rimmar det med intentionerna där GöranPersson, och den övriga rege-ringen säger att förskolan ska vara en gynnsam ut-vecklingsmekanism för barnen.När man genomför en sådan här stor reform somkostar mycket pengar, gör regeringen då inte någonkonsekvensanalys av hur det blir för dem som refor-men egentligen är avsedd för, nämligen barnen, ellerlåter man det vara för att sedan se hur det blir?Statsrådet säger att man inte har fåttnågra tillförlitliga uppgifter om vare sig köer ellernågot annat. I mitt nästa inlägg, statsrådet, ska jagberätta hur köerna ser ut i några av landets kommu-ner, och där kommunerna själva säger att maxtaxan ären av orsakerna.Anf. 72 Statsrådet ():Herr talman! Först skulle jag vilja ställa en fråga.Är förskolan orättvis? Är det en orättvisa att alla barnska ha möjlighet att gå i förskolan? Vi diskuterar juskolan väldigt mycket. Är förskolan då viktig?