prot · GO0958 · 2001-01-31 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:58Onsdagen den 31 januariKl. 09.00 - 15.16Det justerade protokollet beräknas utkomma ---------------------------------------------------------------------1 § Särskilt anordnad debatt om BSE (galnako-sjukan) och om hanteringen av djurAnf. 1 ():Fru talman! Den här debatten ska handla dels omBSE, galna ko-sjukan, dels om djurhanteringen iallmänhet. Det är mycket lämpligt att behandla dessatvå frågor tillsammans. Galna ko-sjukan är nämligenbara ett av flera symtom på det ohållbara i den nuva-rande storskaliga köttindustrin och på den underlig-gande bristen på respekt för djuren som kännandevarelser.Både vi och djuren är i desperat behov av en nyjordbrukspolitik, som präglas av respekt för djurenoch som prioriterar kvalitet framför kvantitet. Vimåste överge den känslolösa industriella djurhante-ringen. Naturen accepterar inte djuruppfödning underonaturliga förhållanden.Den direkta orsaken till galna ko-sjukan är driftenatt tjäna pengar, den profithunger som finner sätt attutnyttja också döda djur och slaktavfall och sompumpar upp storleken på nötkreatur genom att gödadem med animaliskt protein. Kravet på att vår matska vara billig går ut över djuren - ju billigare mat,desto större djurlidande. Det gäller höns i burar, gri-sar i trånga stallar och kor som drivs till att produceramer med hjälp av animaliskt protein. Kor är vegetari-aner av naturen. Att göra dem till kannibaler genomatt utfodra dem med deras döda nedmalda släktingarär ett brott mot naturen, ett brott som orsakat galnako-sjukan och som en följd av det en ny variant avCreutzfeldt-Jakobs sjukdom hos människan. Djursom är vegetarianer av naturen ska utfodras medvegetabiliskt protein, inte animaliskt.Vi har en bra djurskyddslagstiftning i , ialla fall på papperet. Där talas det om djurens rätt tillnaturligt beteende. Men hur ser det ut i verkligheten?Kan medborgare som bryr sig om hur djuren har detverkligen känna förtroende för dagens djurhantering?Den frågan ska jag återkomma till i mitt nästa inlägg.Anf. 2 ():Fru talman! Den här debatten har bl.a. kommit tillefter ett antal avskyvärda exempel på djurhållning,som vi med fasa har sett rulla fram i TV-rutorna un-der senare tid. Många har inte ens i sin vildaste fanta-si kunnat föreställa sig vad vi har sett. Vi kan nu anaatt sådant här kan förekomma lite överallt. Få förete-elser upprör människor så mycket som djurplågeri.Det är naturligtvis inte bara där borta i Belgienlångt utanför gränser som eländet finns. Nej,har vi upplevt ett antal fall av an-svarslös djurhantering även i vårt land. Det kännsdjupt ned i hjärteroten för varje normalt funtad bonde.Något har blivit fel, har gått snett. Har vi glömt etikeni djurhanteringen?Om inte förr så borde väl senare tids uppmärk-sammade vanvård av djur kunna bli den väckarklockasom är alldeles nödvändig om svenska bönder ochkonsumenter ska kunna känna harmoni i sitt arbeteoch med stolthet även fortsättningsvis producera ochnjuta av svenska kvalitetslivsmedel.Naturligtvis finns det inga "galna kor". Men detfinns möjligen "galna människor" - kanske ändå intealla. Att nu står inför sin kanske största livs-medelskris någonsin när det gäller nötkött, både eko-nomiskt och moraliskt, beror med stor sannolikhet påatt vi mer och mer lämnat det småskaliga jordbruketsom vårdats med värme av familjekretsen och i ställethamnat i en storskalighet som mer liknar djurfabriker.Den ekonomiska pressen och storskaligheten hartvingar fram okontrollerbara hanteringskedjor somtycks följa principen "att handla först och tänka se-dan".I har vi trots allt en förhållandevis goddjurhantering, och dessutom tycks vi så här långt varalyckligt lottade när det gäller galna ko-sjukan. Ändåär det att tänka och handla nytt, djärvt och rätt,inte minst för våra barns skull.Vår position som ordförandeland i EU, med enförståndig jordbruksminister, kunniga jordbrukaremed en stor portion vanligt bondförnuft, borde utgöraen god grund till framgång i ett sådant arbete.Mat är en fråga om hälsa, miljö, etik och moral -både för djur och för människor.Anf. 3 Jordbruksminister ():Fru talman! Den här särskilda debatten rör tvåolika frågor, BSE och djurhållning. Men de har, pre-cis som sade, ett nära samband.BSE-frågan tvingar länder att tänka om.Livsmedelsproduktionen måste läggas om. De gamlametoderna har nått vägs ände. Människans förhållan-de till växt- och djurvärlden måste förändras. Dettakommer också att vara ämnet i vår för en särskildöppen debatt i som jag kommer attleda och som jag har tagit initiativ till.Låt mig så först redogöra för BSE-frågans ställ-ning. BSE har skapat rädsla, och det är förståeligt.Men vi får inte låta rädslan leda till panik. Vi måstenoga överväga så att våra åtgärder blir effektiva,meningsfyllda och grundade på vetenskapliga fakta.BSE sprids genom ett omvandlat protein som an-griper nötkreatur. Smittan finns i djurens hjärna,ryggmärg och vissa inälvor. Smittan sprids via fodersom innehåller rester av de här organen. Köttmjöl,som är foder till kreatur, är nu förbjudet i hela EU.Smittkedjan är därmed bruten.Detta har dock skett alltför sent. Därför får vi nufall av BSE i flera medlemsländer utanför Storbritan-nien, där det hela började. , och Ös-terrike har av klassats som preli-minärt fria från BSE. I har vi handlat före-byggande. 1986 förbjöd att rester frånsjälvdöda djur, dvs. kadaver, maldes ned till foder.1991 införde vi förbud mot köttmjöl från idisslare tillidisslare. är förbudet lagstiftat inom helaEU.Vi har tidigare än alla andra EU-länder såledesbrutit smittkedjan. hanterar vi också riskmaterialpå ett särskilt och säkert sätt. Hjärna, ryggmärg, tarm,tonsiller och ögon på djur över tas omhand i en särskild ordning. Materialet förbränns enligtett särskilt program. har testprogram för attspåra eventuell smitta. Vi testar 000 djur.Testen utförs på sjuka eller självdöda djur. Vi plane-rar att bygga nya destruktionsanläggningar för attförbränna de döda kropparna och annat riskmaterial.I flertalet andra EU-länder testar man alla nötkre-atur . Enligt min och den veten-skapliga expertisens mening ger detta ingen ökadsäkerhet. EU har för övrigt godkänt pro-gram. Att testa alla nötkreatur äldre än 30 månaderskapar två problem. Det ser vi mycket tydligt i t.ex.Tyskland, där man verkligen kan tala om panik.Först och främst är testkapaciteten i , pre-cis som i de andra länderna, för liten. I skulledet handla om att testa 200 000 djur, i hela EU 23miljoner djur. De djur man inte hinner testa - ochman hinner inte testa alla - måste föras direkt tillförbränning, trots att det stora flertalet djur är friska.Det handlar alltså om att friska djur ska rakt in i ug-narna, och det är många djur. saknas dettillräcklig kapacitet för destruktion. Ugnarna räckeralltså inte till. Man måste lagra tiotusentals kadaver iväntan på förbränning. Här finns också en smittorisksom kan vara långt farligare än BSE. I senaste numretav varnas med rätta för ett sådantläge.Dessutom är nuvarande testmetoder - de som hit-tills finns - inte säkra. De är osäkra, därför att de inteär framtagna för konsumentsäkerhet. Både ett testsom visar smitta och ett som visar smittofrihet kanvara falska. Vissa eventuella BSE-fall riskerar heltenkelt att inte upptäckas. Sjukdomen måste nämligenha nått ett visst stadium innan den säkert kan konsta-teras. Därmed invaggas konsumenterna i en falsktrygghet.Sverige har varit tidigt ute och arbetat förebyg-gande. Därför har vi inte drabbats av BSE. Frågankan då ställas, och jag har fått den många gånger:Kan man garantera smittofrihet också ?Svaret är förstås att en sådan hundraprocentig garantikan ingen regering, enskild politiker eller någon överhuvud taget ge. Men vi importerar endast ett litetantal djur från andra länder, mestadels avelsdjur. Vidslakt testas alla importerade djur, och har ing-en smitta upptäckts.Foder i är strikt kontrollerat, och ökarvi den kontrollen ytterligare. Det som skulle kunnahända är att någon bonde köper upp köttmjöl i utlan-det och själv fraktar hit det. Med EU:s fria inre mark-nad är det ju teoretiskt möjligt. Men finns det kadaveri det mjölet och han använder det är det olagligt iSverige. Då begår han eller hon ett brott. Och varförskulle han eller hon göra det? Foder är ju relativtbilligt i . Tar bonden verkligen en sådan risk?Jag upprepar därför: Låt oss inte gripas av panikoch ta till oöverlagda åtgärder. Låt oss diskutera frå-gan sansat och på basis av fakta och vetenskap. Ochlåt oss söka samförstånd i en svår situation. Men låtoss också ta till oss den dyrköpta erfarenhet somBSE-frågan gett . Den tvingar till radikaltnytänkande kring livsmedelsproduktionen i framti-den. Därmed är jag inne på frågan om djurhållningen.Många djur lever, arbetar och dör för människansskull. Är det rätt eller fel? Vi behöver djuren bl.a. förmat och för kläder, men också till sällskap och nöje.Vi behöver betande djur för att hålla landskapet öppetoch säkra den biologiska mångfalden. vetvi att djur är individer med behov som kräver hänsyn.Hur ska vi då som människor förhålla oss till detta?Långt in i modern tid har vi utsatt djur för grovexploatering, okänslig behandling och dåliga hygie-niska förhållanden. Det har skadat också människor.Men också vår kunskap om djurens beteenden, be-hov, foder, skötsel och sjukdomar har ökat. Vi har mer friska och välmående djur . Påsenare år har kritiken mot det ensidiga utnyttjandet avdjuren växt sig stark. Frågan om människans etiskaansvar för djur och djurhållning kräver att få bli be-svarad.Här kan två frågor sägas vara grundläggande:Har människan en särställning gentemot djuren? Hardjuren ett eget värde?Människan som art skiljer sig från djuren genomsin unika specialisering av hjärnans kapacitet, och vårförmåga till abstrakt tänkande och skapande av psy-kiska strukturer är unik. Det vore dock fel att av dettadra slutsatsen om människans generella företrädesrättgentemot djuren.Människan är den enda art som kan ta ett ansvarför vår jords framtid och för dess utveckling. Vår rättbegränsas därför av en moralisk plikt gentemot natu-rens alla livsformer. Detta kräver en genomtänkt etiskhållning. Av detta följer ett erkännande av att djurenhar ett eget självständigt värde och en rätt. Det obe-gränsade mänskliga egenintresset måste därför ståtillbaka för denna rätt.Djur kan uppleva smärta, lidande, rädsla, menockså trygghet, tillgivenhet och välmående. Djur harett minne, och de reagerar på bra eller dålig behand-ling. Det innebär att hållande av husdjur är etisktförsvarbart bara under bestämda former och villkor.Vad detta innebär kommer regeringen att ge uttryckför i ett särskilt djuretiskt program som förbereds.Låt mig nämna några detaljer.Jag överväger en fristående myndighet som ska hahand om djurskyddet i Sverige.Tillsynen av djuren är mycket viktig. Här förbe-reds en förstärkning.Också vår djurskyddslag kan förstärkas, så att denockså omfattar djuren utanför husdjursområdet.Jag anser att sanktionerna mot dem som brytermot djurskyddslagen ska ses över.Lagstiftningen måste utgå från djurens behov.Vilka behov har t.ex. en mink? Den frågan hoppas jagsnart ska bli besvarad för att se om dagens minkhåll-ning är relevant. Rävhållningen i bur är redan ut-dömd.Djurförsöken ska minimeras. Test av kosmetiskaprodukter ska inte vara tillåtna.Slakt är den mest ingripande åtgärd som vi kan ut-föra mot djur. Därför är det mycket viktigt att slaktensker så skonsamt som möjligt och att djuren behand-las väl när de förs till slakt. Djur ska vara bedövadenär de slaktas. Därför godtar regeringen inte slaktmed avblodning utan bedövning, s.k. koscherslakt. Vihar fått nya regler för hur slakt ska gå till.Djur under transport behöver ett förstärkt skydd.Detta regleras nu på EU-nivå och är föremål för dis-kussion. Det diskuterades senast i förrgår.Fru talman! Detta är några av de förändringar somjag planerar.Frågor om djur och mat berör människor mycket.Det ställer stora krav på oss politiker att förvalta detförtroende som vi har fått. Låt oss påminna oss omdetta och, precis som , med en smula ödmjuk-het försöka lösa dagens svåra frågor.Anf. 4 ():Fru talman! Det har skett en förändring i vår synpå djur, skrev i Göteborgs-Postenden . Jag vet inte om det riktigt stämmer. Änså länge är det nog mer korrekt att säga att vi måsteförändra vår syn på djur än att det redan har skett ensådan förändring. Därför var det bra att jordbruksmi-nistern i sitt anförande sade just detta: Vi måste läggaom livsmedelsproduktionen. Vi måste förändra vårtförhållningssätt till djurvärlden.Varför vi måste göra det ska jag försöka visa på.Jag ska ta två exempel ur verkligheten: Verklighetenför de djur som transporteras till slakt i och iövriga och verkligheten för kycklingarna iden svenska broilerindustrin.Först djurtransporterna: Djur är inte varor. De ärlevande varelser. Det kan inte anses rimligt att djurenska ingå i den fria rörlighet som EU påbjuder.Det rådande bidragssystemet är oacceptabelt ef-tersom det ger större bidrag för transport av levandedjur än för kött. Riktig stora bidrag får man om mantransporterar levande djur till länder utanför EU. Detär en slags belöning för att man hjälper till att hålladjuren borta från EU:s köttberg. Konsekvenserna avden hanteringen är förfärliga. Bilder från djurtrans-porter har varit outhärdliga att se. , som visats både i TV och här i ,visar ett brutalt våld mot djur och även en obegriplignonchalans och okänslighet för lidande i många län-der i Europa.Får transporteras levande från tillslakterier i , och . När detgäller kan transporterna vara 100 timmarlånga. Grisar transporteras från ochSverige till och, om de har otur, vidare tillItalien. Hästar transporteras från och Polenända ned till och - en resa på upp till250 mil.Regelsystem och bidragssystem gör den grymmatrafik som genomkorsar ekonomiskt rationell.Det skulle inte behöva sägas, men tyvärr behöver detsägas: Reglerna måste ändras. De borde aldrig hakommit till. Men så här blir det när ekonomismen fårhärja fritt och när allt underställs profithunger ochtillväxtjakt.Djuren är ofta i ett bedrövligt skick när de kom-mer fram - om de lever. Vid slutstationen väntarslakterier med metoder så grymma att de inte låter sigkläs i ord. Djurhänsyn och empati existerar inte. Vivet att även svenska djur som grisar, kalvar och hästarhamnar i hanteringen.Är jordbruksministern beredd att under ordföran-deskapet med hög prioritet driva frågan om ett stoppför långa djurtransporter och den gräsliga hanteringenvid slakterier i många EU-länder?Hur är det då i ? Man vill gärna tro att ingasvenskar, med den svenska djursynen, ska vara medom något sådant här. Men tyvärr - 1999 skickadesungefär 11 000 kalvar från . De var ofta inteäldre än , och de skickade i väg för attfödas upp i trånga bås på en järnfattig föda för att fåjärnbrist och bli vitt kalvkött. Dessutom importeradesvitt kalvkött till . LRF har uppenbarligenmisslyckats med att få sina medlemmar att avstå frånatt skicka levande kalvar till länder med en uppföd-ning som är förbjuden i . Är jordbruksminis-tern beredd att agera för att sätta stopp för den hante-ringen?Så går vi över till den svenska normalkycklingensverklighet. I föds 65 miljoner kycklingar uppför slakt . De får leva . De ser underden tiden inte dagens ljus. De sväller onaturligt somgigantiska vetebullar och väljer, om de får chansen,foder med smärtstillande preparat. Det har försök iEngland visat. De har ont i kropp och skelett. Mångakan inte röra sig, och andra har frätskador på fötterna.Åter andra har hjärt- och leverskador. Kort sagt: Deges inte ett värdigt liv i överensstämmelse med djur-skyddslagen.I den svenska så omskrutna djurskyddslagen stårmycket som borde göra uppfödningen av de s.k.slaktkycklingarna omöjlig. Där står att djur ska be-handlas väl och skyddas mot onödigt lidande. Det ståratt djur som föds upp eller hålls för produktion avlivsmedel, ull, skinn eller pälsar ska hållas och skötasi en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främ-jar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete signaturligt. I djurskyddsförordningen står det att stalloch andra förvaringsutrymmen för djur ska vara sårymliga att samtliga djur i utrymmet kan ligga samti-digt och röra sig obehindrat. Det står också att får meddela föreskrifter om förbud moteller villkor för avel med sådan inriktning att den kanpåverka djurens naturliga beteenden. med sådaninriktning att den kan medföra lidande för djuren ärförbjuden, står det.Alla dessa paragrafer borde göra det omöjligt attbehandla kycklingarna som vi gör . Tycker maninte att det lidande som kycklingarna utsätts för äronödigt? Eller menar man på allvar att kycklingarnafår möjlighet till naturliga beteenden i dagens in-dustriuppfödning? Rörelsefriheten är näst intill obe-fintlig - före slakt åtminstone. Men värken i ben,skelett och muskler gör i och för sig att kycklingarnaväljer att röra sig så lite som möjligt.Är aveln acceptabel när slaktkycklingens föräld-rar, tuppar och hönor, har så tunga kroppar i förhål-lande till skelett och leder att de måste halvsvältas föratt kunna hållas och föröka sig, och när kycklingarnaväxer så ohejdat att kroppen inte hinner med?Livet för en kyckling varar drygt en månad. Påden tiden växer den från en liten nykläckt individ på100 gram till en slaktkyckling på ett och ett halvtkilo. tog det här . är maneffektivare - det tar . För att ytterligaremaximera processen hålls temperaturen hög, ochljuset är på nästan . I , som ansesha stränga regler, behöver natten bara vara två tim-mar. Tillväxthastigheten är enorm. Tillsammans med65 miljoner andra kycklingar i har denlilla kycklingen bara en uppgift i livet: att äta för attväxa, att äta för att ätas.Eftersom samma snabbväxande hönsraser an-vänds i kycklinguppfödning världen över finns smär-tan också i de svenska kycklingstallarna trots att detuttryckligen står i djurskyddsförordningen att avelmed sådan inriktning att den kan medföra lidande fördjuren är förbjuden. Varför förbjuds då inte ex-tremavlade hönsraser, ?I takt med att kycklingarna växer krymper ocksåvarje kycklings utrymme. I får det finnas 35kilo kyckling per kvadratmeter. Det betyder ungefär23 kycklingar per kvadratmeter mot slutet av kyck-lingens liv. Varje kyckling har alltså en fyrkant med20 centimeters sida. Röra sig obehindrat, står det.Varför har vi en djurskyddslag som säger ett och enverklighet som säger något helt annat?Detta är bara ett exempel. Är det acceptabelt atthålla höns, kycklingar eller grisar så att de aldrig fårse solen? Är det förenligt på kravet på naturliga bete-enden att kalvar aldrig får dia eller att kon aldrig fårslicka sin kalv? måste mjölkkor utunder sommaren. Men en sinko har inte samma rät-tigheter, och inte heller ett köttdjur.Det talas om djurens rättigheter . Den rättengrundar sig på att vi inser att djur kan känna lidande.De rättigheterna är någonting som vi förvaltar och gerdjuren. Ju mer vi lär om genetiken, desto närmarekommer vi djuren i insikten om att skillnaderna mel-lan dem och oss inte är så stora.Anf. 5 ():Fru talman! Egentligen har vi jorden, djuren ochvåra fantastiska naturresurser bara till låns. Det låne-ansvaret - förvaltarskapstanken - är en ikristdemokraternas ideologi. Däri ligger också ut-gångspunkten för vår jordbrukspolitik - för hante-ringen av jorden och djuren. Det innebär ett mjukt,hållbart samhälle som vi med gott samvete kan lämnavidare till våra döttrar och söner och där vi tar hänsyntill de känsliga biologiska processerna, naturens ochresursernas kretslopp.Förvaltarskapet innebär inte att vi äger jorden,djuren och naturresurserna. Det är bara ett lån frånframtiden - från våra barn och barnbarn.Det är fullständigt självklart att djuren ska be-handlas på ett sådant sätt att de slipper onödigt lidan-de. Det gäller transporter, det gäller uppfödning ochdet gäller slaktförhållanden. Den djurskyddslagstift-ning som finns måste efterlevas. Det borde inte varaorimligt att följa upp det hela och se att så sker. Detär dags att se över regelverk och lagar i ett etisktperspektiv. Vi behöver en diskussion kring etik ochrespekt också vad gäller djur. Vi behöver ett samlatgrepp om de djuretiska frågorna så att vi kan ageramed enhetlighet när det gäller alla frågor som rörhanteringen av våra djur.Frågan om etik och moral när det gäller djurhante-ring är i högsta grad en huvudfråga, som vi kristde-mokrater hoppas att jordbruksministern med allvar tarmed sig in i de innersta kretsarna under Sverigesordförandeskap.Det handlar om en grundläggande respekt för vär-den, för människor, djur och natur. Det är en respektsom ofta rubbas av egoism och hunger efter profit.Den som inte respekterar djur respekterar sannoliktinte heller människor och miljö.Människan har en särställning på grund av sittförnuft och på grund av förmågan till moraliska val.Därför har vi ett moraliskt ansvar också för djuren.Det innebär att vi måste behandla djuren väl, och intekränka och hänsynslöst utnyttja dem.En hantering som väckt avsky hos många är dealltför långa och krävande djurtransporterna. Det ärskamfläckar som inte bara berör andra länder utanockså oss här hemma. Ska verkligen svenska gödkal-var köras i väg till ? Är det inte dags att seöver de exportstödsregler som gör detta möjligt?Jag tror inte att svenska bönder innerst inne mårbra av att tvingas in i ett sådant system för att klarasin ekonomi. Varför går det inte lika bra att skickakött som levande djur? För övrigt så finns det ju ändåregler om hur djur ska transporteras inom EU. Varförefterlevs de inte? Är det inte dags att vi respekterarregler som finns som en första åtgärd? Det handlarom restider, vila, vattentillgång, hygien och ventila-tion. Ska levande djur egentligen behöva fraktas merän ?Problemet med stressade djur vid slakt och långatransporter kan undvikas dels genom mobila slakteri-er, som slaktar på gården, dels genom många småslakterier som betjänar näraliggande gårdar. Att går-dens djurskötare ska vara med vid slakten är viktigtför att djuren ska vara lugna och trygga.För att åstadkomma dessa förändringar krävs detatt de små gårdarna med små besättningar får finnaskvar och att de stora gårdarna kan dela upp sin djur-besättning i flera grupper, var och en med sin djur-skötare som har tillräckligt med tid för att ägna sig åtdjurens både generella och individuella behov.Fördelen med små och mobila slakterier är etisk,eftersom man slipper onödig stress och lidande. Detfinns också kvalitetsmässiga fördelar. Det är ett käntfaktum att stress påverkar köttkvaliteten negativt.Sveriges konsumenter blir mer och mer medvetna omvad de stoppar i sig, och det finns en utbredd oro förföljderna av att äta kött som innehåller rester av anti-biotika eller kött från djur med salmonella och natur-ligtvis galna ko-sjukan.Medlemsstaterna följer helt enkelt inte de djur-skyddsregler som finns, och kontrollen är i många fallusel. Förhoppningsvis kan den nya europeiska livs-medelsmyndigheten och djurskyddsmyndigheten,som vi hörde talas om, bidra till att detta blir bättre.Det borde också finnas sanktionsmöjligheter motföretag och medlemsstater som upprepade gångerbryter mot gemensamma regler.Sedan, fru jordbruksminister, hoppas vi från krist-demokraternas sida att djurhanteringen ur etisk syn-vinkel totalt sett, inom hela EU, ses över och förnyasså fort som möjligt.Jag ska därefter gå över till djurförsöken. InomEU:s medlemsländer används ca 50 000 djur itest för kosmetiska produkter eller råvaror. Åtgärdermot den verksamheten har skjutits , dettatrots att det finns alternativa metoder för atttesta medicinska och kemiska preparat, metoder somkan ersätta testen på levande djur. bör vara ettföregångsland genom att på etiska grunder kräva ettförbud mot test av detta slag inom hela EU. Det ärviktigt att markera hållning att den här typenav djurtest inte står i överensstämmelse med god etik.Fru talman! Över hela vår värld kränks dagligende värden som vi bl.a. genom olika konventioner i FNhar kommit överens om ska gälla. Det gäller bådedjur och människor.