prot · GO09102 · 2001-05-02 00:00:00 — Detta arbete pågår och en s.k.roadmap kommer att presenteras inför toppmötet iGöteborg.Murad har frågat mig vilka åtgärder somvidtas för att förmå EU att inkräva den skuld som denisraeliska staten har till EU till följd av att de israelis-ka myndigheterna inte utbetalat skattemedel till denpalestinska myndigheten. Han frågar också vilkaåtgärder som vidtas för att följa upp de israeliskabrotten mot när det gäller ex-port av varor som varumärkts som israeliska, mensom producerats på ockuperat område.EU har sedan oroligheterna bröt ut i septemberförra året överfört till den pales-tinska myndigheten som en s.k. cash facility. Detta ärett lån som förväntas återbetalas när gör sinaåterbetalningar till den palestinska myndigheten.Detta har dock vägrat göra. Även omEU således förskotterat medel till palestinska myn-digheten har någon skuldförbindelse inte ingåttsmellan och . Den formellt riktiga gången ärdärför att palestinska myndigheten, med stöd av EU,kräver på beloppet och sedan återbetalar det tillEU. EU har också fattat beslut om att ge den pales-tinska myndigheten ytterligare ,förutsatt att man bl.a. presenterar en transparent bud-get. Detta belopp kommer att utbetalas som gåva.Det är riktigt att det förekommer att israeliska ex-portörer exporterar varor från israeliska bosättningarmed israeliska ursprungsbevis. gäller inte för de områden som ockupera-des 1967, och detta innebär att varor som tillverkatspå bosättningarna inte får exporteras med sammatullpreferenser som varor från "egentliga" . EU-ländernas tullmyndigheter har till uppgift att påtalafall där ursprungsintyg inte tycks stämma. I Sverigegörs denna bedömning av , som tillsatt enarbetsgrupp för att övervaka frågan. När ursprung-sintyg inte stämmer uppmanas den israeliskatullmyndigheten av relevant nationell tullmyndighetatt göra en efterkontroll av ursprungshandlingarna.Under våren och inväntar europeiskatullmyndigheter svar från den israeliska tullmyndig-heten på just denna fråga. EU:s fortsatta behandlingav ärendet bör ske strikt i enlighet med associa-tionsavtalet.Kia har slutligen frågat mig om jag iegenskap av EU:s ordförande kommer att arbeta föratt sanktioner införs mot , för att en internatio-nell övervakningsstyrka sänds till området samt vilkaeventuella andra förslag som kommer att läggas fram.Möjligheten att införa sanktioner mot harinte varit föremål för en diskussion inom EU. Sank-tioner torde inte vara rätt väg att få i gång fredsför-handlingar.FN har en lång tradition av närvaro i olika delarav . Ett resolutionsförslag om att sändaen FN-observatörsstyrka för att skydda civila palesti-nier togs senast upp till behandling i . inlade då sitt veto. Denpolitiska förutsättningen för att en styrka ska kunnafungera är att den är godkänd av båda sidor. Israelmotsätter sig observatörsstyrkan, och frågan är där-med inte aktuell för tillfället, men kan naturligtvisåterkomma. När förutsättningarna därför finns skulleEU välkomna ett beslut i säkerhetsrådet.Anf. 35 ():Fru talman! Jag får be att tacka för svaret från ut-rikesministern. Jag vill berätta om den allmänna situ-ationen i och Israel.Först och främst: Hur ser situationen Palestina-Is-rael ut ? Vi kan höra på radio och se på TV varjedag. För mig är det uppenbart att den svenska rege-ringen har förskjutit sina positioner i frågan. Dethjälper inte att regeringen försöker bedyra att det intehar skett. Man säger att man är för en politik för attkomma på talefot med . Världen över har detdock uppfattats som att politik är förändrad.Regeringens politik befrämjar uppfattningen attdet rör sig om två likvärdiga parter, men hur serverkligheten ut? Vem är ockupant, och vem är detsom ockuperas? Vem är det som på ockuperat områdebegår det ena folkbrottet efter det andra? Vem är detsom bryter mot FN-resolutioner? Vem är det som militära övermakten? Svaret är uppenbart.Israel måste upphöra med sina ockupationer, upp-höra med diskriminering av den arabiska befolkningsom lever i , lämna bosättningarna och följa justFN-resolutionerna. Vill man stärka och stödja FN-nationerna kan man inte annat än ställa de kraven ochlåta palestinierna få bilda en egen stat.Av utrikesministerns svar framgår att man fortfa-rande betraktar och som jämbördigaparter. Men i det ena fallet handlar det om en stat medtunga vapen och i det andra fallet om ett folk medstenar till sitt försvar. Det måste således till kraftfullaåtgärder för att förmå den tungt beväpnade staten attta reson.Det jag har talat om i form av åtgärder är någotsom är mycket blygsamt, men skulle förhoppningsvisutgöra klara markeringar. Men av utrikesministernssvar framgår att inte kan göra någonting, varesig som enskild stat eller som medlem i EU. Dethänvisas endast till en byråkratisk och formell gångnär det gäller just handelsfrågor med . Men närdet gäller en så allvarlig situation och brott mot FN-resolutioner och mänskliga rättigheter som pågått sålänge handlar det om nog inte så mycket om byråkra-tisk och formell etikett, utan om politisk handling.Anf. 36 ():Fru talman! Jag vill också tacka för svaret. Det ärmycket som är bra, men ändå tycker jag naturligtvisatt vi ska kunna göra mer.För mig som vän av det judiska folket och med enbakgrund i arbetet för refuseniks i f.d. Sovjetunionen- jag har också jobbat mycket med asylsökande judari som har kommit från f.d. - ärdet ännu mer sorgligt att se det som händer i Israel.Många judar har frågat mig varför jag har engageratmig för deras sak, och jag har sagt att jag reagerarstarkt när mänskliga rättigheter förtrycks, oavsett vardet är någonstans. Den måttstocken är min utgångs-punkt.Detta innebär naturligtvis att ingen har rätt attkränka andras mänskliga rättigheter, oavsett vad somhänt i historien, inte heller judarna i staten sin fruktansvärda historiska bakgrund, Förintel-sen och det som har hänt måste de ha samma krav påsig som andra. Alltför länge har de i kraft av historienkunnat undvika kritik från omvärlden, särskilt i väst,trots att de bryter mot ett stort antal FN-resolutioneroch mot den fjärde , vilket deockså själva erkänner.Vad som är ytterligare allvarligt är att inteuppfyllt de överenskommelser som tidigare träffats.T.ex. sedan har den olagliga bosättnings-politiken ökat mycket starkt, tvärtemot vad man sadedär. Det är oerhört provocerande. Det är inte att undrapå att de palestinska människorna inte litar på freds-förhandlingar och att de av kränkningar utfördesperata handlingar. När t.ex. ens bostad jämnatsmed marken och ens odlingar förstörts är det intekonstigt att man blir desperat.Allt det här är så olyckligt, därför att en hård poli-tik hjälper ju ingendera sidan - den hjälper i varje fallinte - utan den leder bara till att extremismenfrodas på båda sidor, att Hamas och Hizbollah ochderas tillskyndare i t.ex. och får vatten påsin kvarn, och osäkerheten i hela regionen ökar.Om palestinierna ska kunna bilda en egen stat ärdet en förutsättning att flertalet bosättningar lämnarsina hus. Det finns ju ingenting som tyder på det, intesom vi kunde se i den delegation som var där för ettpar månader sedan. Sedan har sagt att han intetänker avveckla en enda av de 200 bosättningarna påVästbanken, i och i - tvärtom plane-ras fler, som mycket riktigt påpekade.Vi vet alla att det begås felaktigheter och över-grepp från båda sidor. Skillnaden är bara den att denisraeliska övermakten är så stark. De kan tillgripa allaslags medel, som ekonomisk blockad och inlåsning ide palestinska områdena, vilket hindrar folk från attarbeta och barn från att gå till skolan, för att inte talaom mycket starkare militära medel och mycket star-kare våld.Vid vårt besök i skulle vi besöka Betlehem.Först blev vi hindrade under förevändning att ingaturister tilläts komma in. Vi skulle kunna spenderapengar som palestinierna kunde köpa vapen för, varargumentet. Vi såg då med vilken nonchalans ochvilket godtycke som olika regler tillämpades - vi vetju inte vilka regler som fanns, men det var väldigtolika - av de starkt beväpnade ungdomarna vid dennacheckpoint. Vi såg naturligtvis bosättningarna överalltdär vi reste.När vi besökte mötte vi inga sådana hinder,och vi blev tvärtom mycket väl behandlade. Genomblockaden var gränsen tom på människor, vilket varoroväckande i sig. Med tanke på att 1,2 miljonermänniskor bor i var det ett allvarligt tecken påblockaden att det var tomt vid gränsen. I finns5 000 bosättare. Det är kanske den värsta och mestonödiga provokationen att det bland dessa 1,2 miljo-ner på denna lilla plätt finns 5 000 bosättare, med alltvad det drar med sig av användning av våld, osäker-het, poliser och allt det där.I dag talar vi i säkerhetspolitiken så oerhörtmycket om konfliktförebyggande, att ingripa tidigt,innan någonting händer. Maktlösheten är ju ganskastor. Vi klarar inte av det. Det är naturligtvis viktigtmed dialog, men på något sätt är det så att även desom är kritiska är ganska tysta om vad som händeroch mot vad gör. har i kraft av sin histo-ria kunnat undvika kritik, och jag tror att det är oer-hört viktigt att vi talar mycket mer klarspråk, omnödvändigheten av att respektera internationella avtal,att respektera konventionen om mänskliga rättigheteroch alla de konventioner som står bakom, attuppfylla de åtaganden man har gjort och att vi riktaren konkret kritik mot också så att de uppfyllerdet som de har åtagit sig.Anf. 37 (mp):Fru talman! I svaret, vilket jag tackar för, säger ut-rikesministern:"Vår principiella inställning till bosättningspoliti-ken är välkänd: Den strider mot folkrätten och utgörett allvarligt hinder för fred. "Det är så vi alla känner som är med i interpella-tionsdebatten här i dag.Enligt min mening räcker det inte med att endastkonstatera detta och se hur tidigare ochnuvarande israeliska regeringar fortsätter en expansivbosättningspolitik. Trots att ordförandelandet på EU:svägnar uttalar kritik mot planer på att upprättanya såväl som att utvidga redan befintliga bosättning-ar måste kraftfullare markeringar och åtgärder frånEU:s sida göras.Det räcker inte längre att framföra kritik. Väst-världen kan inte se på hur befäster sin övermaktgentemot palestinierna, genom att uppföra borglik-nande fort på eller nära palestiniernas område. När ettstycke land en gång har konfiskerats för att användastill bosättning tillhör det land och får officielltendast användas av judar - lagar som var uttryck försionismens rasistiska sida, liksom bestämmelser omatt jord ej får arrenderas ut till eller på annat sätt an-vändas av icke-judar.Om en jude i eller i ett land inom EU för-bjöds att arrendera jord som tillhörde staten enbart pågrund av att han var jude skulle detta med rätta orsakarabalder och tolkas som antisemitism.När jag med detta perspektiv frågar om utrikesmi-nistern kommer att arbeta för att sanktioner införsmot , därför att det har gått närvästvärlden åsett bosättningspolitik och dis-kriminering av palestinier utan att på något sätt fåinflytande för att stoppa den, svarar ministern att det"har inte varit föremål för en diskussion inom EU",därför att sanktioner inte är rätt väg för att få i gångfredsförhandlingar.Men, fru talman, hur ska verkliga fredsförhand-lingar kunna bli varaktiga så länge bosättningarnafinns och utökas? Det är ett dagligt hot mot en even-tuell fred och ska behandlas separat, anser jag, då detstrider mot internationella överenskommelser. Det ärett klart brott mot folkrätten och borde dras inför eninternationell domstol. Den illegala bosättningspoliti-ken har pågått , och världen har tittat påutan att med kraft ingripa. Det är uppenbart att detinte räcker med att göra uttalanden, utan det är högtid för handlingar och för att visa sitt avståndstagan-de.Därav kommer min uppmaning om sanktioner.USA stöder och fördömer ej bosättningarna.Sharon är en av de främsta tillskyndarna av judiskbosättning på ockuperad mark. Därför måste Europavisa sitt missnöje genom att dra åt eller säga upphandelsavtal med , anser jag. är en vär-defull handelspartner till . En tredjedel av desstotala export går till . kunde användasig av detta faktum om EU-staterna kom överens omen gemensam aktion.Jag anser att fred inte kan skapas i en stat somstyrs av ideologiska lagar med en i grunden religiösform, där icke-judar i varje avseende är underlägsnajudarna. lagar diskriminerar icke-judar. Detgäller rätten att vistas i landet, rätten att arbeta ochrätten till likhet inför lagen.Anf. 38 (fp):Fru talman! Vi som deltar i denna interpellations-debatt har gjort en resa och är fulla av intryck, ochdärför har det väckts flera interpellationer. Vi harockså haft tillfälle att under resan diskutera situatio-nen och försöka finna vägar till lösningar. Hur ska vikomma ur det låsta läget?Det har varit en mycket värdefull erfarenhet förmig att se problemen på plats - problem som jag harföljt . Då kommer bosättningsfråganupp. Det gäller skatterna som israelerna inte betalarut. Det är fråga om huruvida det ska vara sanktionereller någon annan lösning.Själv har jag skrivit en interpellation om flykting-arna. Den kommer inte upp här . Det blir Maj-IngerKlingvall som tar den diskussionen. Det är ett annatjätteproblem som är en tickande bomb i området.Bara i finns det drygt en miljon invånare, varavmer än hälften är . Bara det visar att pro-blemet är enormt.Grunden, såsom jag ser det, är bristen på förtro-ende. Det gäller både, precis som utrikesministernsäger i sitt svar, förtroendet mellan parterna och för-troendet i de egna leden. Jag har en känsla av att maninte har kontroll. Det låter lite konstigt, men jag trorinte att man har rätt dialog heller i de egna leden,vilket gör att extremister sätter dagord-ningen. Det är också det vi ser i massmedierna. Manmåste på något sätt försöka finna en dialog både i deegna leden och mellan parterna.Det är ingen idé, tycker jag, att gå in på historien.Det är klart att det finns en förklaring till att vi stårdär vi står i denna stora fråga, men ska manförsöka hitta skuldbördan hamnar man i en djungel.Var ska man starta? Var är nollpunkten?Jag tror att startpunkten för att försöka lösa fråganär här och och att man på något sätt försöker draett streck över historien. Detta låter sig sägas, men detär svårt att göra. Men jag tror ändå att det är denvägen man måste försöka söka sig framåt.Då har jag en fråga till utrikesministern. Mänskli-ga rättigheter fordrar dialog. Det fordrar dialog intebara på toppnivå. Den är viktig. Den ska också till.Men det fordrar också en intensiv dialog på gräsrots-nivå både i de egna leden och mellan parterna. Därborde enskilda organisationer - det som brukar kallasför NGO:er - spela en mycket viktigare roll än de göri dag.Min konkreta fråga till utrikesministern är om honär beredd att satsa mer resurser - det saknas resurser- för att uppmuntra de kanaler som finns via enskildaorganisationer för att få i gång denna dialog, förutanvilken ingen fred någonsin kommer att skapas.Anf. 39 ():Fru talman! Vi anordnade den-na studieresa som en del i ett lite längre projekt somett antal föreningar, biståndsorganisationer och studi-eförbund i tog initiativ till undertemat . Det var flyktingarnasfrågor som då stod i fokus.Vi planerade ett antal seminarier och demonstra-tioner och genomförde dem också. Det var bl.a. ettseminarium här i riksdagen.Under denna tid kan man säga att frågan om flyk-tingar inte på något vis löstes, utan snarare kom fokusatt åter flyttas till den mer akuta konflikten i sambandmed intifadan, som bröt loss i höstas.Det innebar å ena sidan naturligtvis att det kundekännas som en överloppsgärning att ta itu med flyk-tingfrågan. Å andra sidan är de organisationer somtog detta initiativ i ganska övertygade om attdet var flyktingfrågan som var den riktigt svåra nötenatt knäcka. Jag ska inte gå in på den i detalj, även omjag tror att det finns en lösning.Jag inser definitivt - det tror jag att vi gör i dettaprojekt - sprängstoffet som ligger i alla dessa flyk-tingar. 1948 var det en knapp miljon, och är defem eller sex miljoner, varav över tre miljoner fortfa-rande bor i flyktingläger.Jag tror att det var vårt gemensamma intryck påresan att vi när vi mötte människorna som bodde i deenkla betongskjulen, som i flera fall restes för över 50år sedan och som fortfarande hyste dessa familjer,fick en illustration av det orättfärdiga inslaget i dennakonflikt.Det finns självfallet i historien, som Biörsmarkinte vill diskutera, en lång rad orsaker till att flykting-strömmarna uppkom. Men egentligen är det denmindre frågan för de barn som växer upp i dessaflyktingläger. Frågan är hur vägen till en framtid fördem ska se ut. Här tycker jag att , EU ochvärlden i övrigt måste ta ett oerhört stort ansvar.Den förtvivlan och den frustration som vi mötte,oavsett om det var i trångbodda flyktingläger eller idelvis utbombade flyktinghus där sovrummet hadebränts upp, gjorde att vi insåg att den viktiga fråganför barnen i dessa miljöer såväl som på andra sidangränsen i bosättningarna och inne i det egentligaIsrael är denna: Hur ska framtidens bro byggas fördessa människor?Jag skulle vilja ställa en fråga till utrikesministern,trots att den delvis ligger i utkanten av den aktuelladebatten. Det är den frustrerande frågan för mig ochför flyktingarna, tror jag, i dessa palestinska läger:Varför betraktar inte världssamfundet dem som flyk-tingar i egentlig mening? UNHCR har ju inte ansvaretför dem, utan det finns en särskild lösning som säkertfrån början valdes för att det skulle vara en mer tem-porär lösning. har ansvaretför dessa flyktingläger med ett slags permanent statussom är orimlig.Min fråga är om vi på något sätt kunde hitta for-mer för att öka pressen i det avseendet.Anf. 40 ():Herr talman! Jag var inte med på den resa somflera här har nämnt. Jag tycker att det är väldigt braatt frågan om har lyfts upp till diskus-sion . Det är väldigt bra att den kommer upp pådagordningen igen.Även om jag inte var med på den här Israelresanvar jag på IPU:s - International Parlamenta-rian Union - konferens i i , och därvar några andra av er som sitter här också med. Vidden konferensen fanns det samlat parlamentarikerfrån nästan alla länder över hela jordklotet.Det var en mycket bra konferens. Men det somjag alldeles särskilt minns från den var ett hat som jagupplevde, ett otroligt intensivt hat som jag aldrignågonsin har varit med om. Det var ett hatfrån nästan alla som var riktat mot Israel.Det var ett fruktansvärt hat som jag över huvud tagetinte visste att det fanns. Det var jättejobbigt att varamed om det.Om man ska försöka att göra en resumé var detväl det hatet som israelerna har varit utsatta för undernästan alla tider. Vad man inte heller får glömma idiskussionen är ju att är den enda demokratiskastaten i området.Jag vill fråga utrikesministern vilket ansvar Euro-pa tar för krisen i . På den första sidanav utrikesministerns svar på interpellationerna sägerhon att i gav denhöge representanten i uppgift att kom-ma med förslag om hur EU ska kunna främja fredsan-strängningarna. Det pågår ett arbete, och man skalägga fram en s.k. Road Map inför toppmötet i Göte-borg.Min reaktion inför det svaret är att man inte tycksgöra sig någon större brådska. Det är ju nu som utri-kesministern är hela utrikesminister och haren stor chans att påverka i den här frågan. kaninte heller bara stå vid sidan om och luta sig motUSA och tala om vad ska göra. Vi måste snabbtin i processen och tala om vad vi vill och kan göra föratt sätta i gång fredsprocessen igen.I dag är statsministern på besök i , ochdet är ju bra. Men jag undrar när han ska åka tillMellanöstern. Det hade också varit bra, om det hadevarit inplanerat, som en gest och som en viktig del iatt starta en fredsprocess igen.Från UD talar man mycket om övervåldet. Det ärinte konstruktivt att bara peka på det. Ska förhand-lingar kunna äga rum krävs det stopp för våldet påbåda sidor. Det krävs också en kompromiss som inteinnebär att en part får av sin vilja igenom.Anf. 41 ():Herr talman! Jag var själv intemed när delegationen med parlamentariker från Sve-riges riksdag besökte området, men jag råkade samti-digt befinna mig på och i . Situatio-nen är väldigt oroväckande . Det som också görmig orolig är att omvärlden pratar om likvärdigaparter. Jag vill dra en parallell.När ockuperade , betraktade vi dåTyskland och som likvärdiga parter? Kritisera-de man då den norska motståndsrörelsen för dessarbete mot ockupationen? känns det som glömmer bort att det handlar om ett ockuperatfolk och en ockupationsmakt. Det rör sig inte omlikvärdiga parter. Flera talare har tidigare tagit uppden frågan på ett väldigt belysande sätt.När den s.k. Osloprocessen påbörjades fanns detbland palestinierna i och på - ochdet vet jag av egen personlig erfarenhet - ett enormthopp . Man ville ha fred med Israel.Man accepterade FN-resolutionerna och lämnadeifrån sig anspråken på det territoriet som utgörs avstaten ville tro . Men vad finns ? finns där den stora majoriteten av befolk-ningen är . Man lever som i ett koncetra-tionsläger. blir man beskjuten både från havetoch från land. Det här området delas in i olika zoner.Barnen kan skadas när de rör sig från en zon till enannan. är ett katastrofområde. Den störstadelen av befolkningen är barn och ungdomar. Det harskapats en enorm vanmakt. Den här situationen harvarat alldeles för länge.På är det inte lika illa ur det perspek-tivet. Man har begränsat rörligheten mellan städerna.Man stänger ibland av genom att gräva gropar mellanRamallah och en annan universitetsstad för att stu-denterna inte ska kunna ta sig fram. Så säger man attde inte ska få plugga. Då sitter studenterna kvar iRamallah och blir frustrerade. De kan inte fortsättasin utbildning. De har fortfarande ingen framtidstro.Sedan pratar man om att skapa fred!I det här läget är nog det enda som kan vända si-tuationen en observatörsstyrka från FN, och inte denisraeliska militära övermakten, som får ta hand omGaza, och östra . harvisat att man inte klarar av att hantera situationen.Jag förstår att utrikesminister stöder idén om enobservatörsstyrka från FN, men att man vill inväntaIsraels samtycke. Det gör mig lite orolig. Jag tyckeratt tydligt har visat att man inte kommer attlämna något samtycke. FN borde gå in med en obser-vatörsstyrka utan staten samtycke. Jag villställa den frågan till utrikesministern igen.Sedan vill jag också göra en koppling till övrigaMellanöstern och islam. För demokratiseringen iMellanöstern och för att förhindra den fundamenta-listiska, politiska, muslimska rörelsens frammarschmåste Palestinafrågan lösas. Det är nyckeln till stabi-litet i hela , nyckeln till att motverkamuslimska, fundamentalistiska, politiska rörelser ochbrist på demokrati och det är nyckeln till att öka jäm-ställdheten. Löser vi inte Palestinafrågan, får intepalestinierna likvärdiga mänskliga rättigheter står viinför ett stort problem i Mellanöstern.Anf. 42 Utrikesminister ():Herr talman! Jag och alla frågeställare kan nogvara överens om att situationen är väldigt allvarlig.Låt mig börja med frågan vad EU kan göra. tog upp EU:s och roll. Minföreträdare som EU:s utrikesminister, , konstaterade krasst under det franska ordförande-skapet att EU aldrig har lyckats spela en roll i Mella-nöstern. Det är viktigt att vi försöker att göra det, menvi måste också vara ärliga, sade han, och komma ihågatt vi aldrig har gjort det förr.I dag finns det en uppriktig vilja hos alla EU-länder att göra allt som står i vår makt när det gällerkonflikten i . EU har en starkareroll i än vad vi har haft. Vi harregelbundna kontakter med alla för att få slut på vål-det och för att få fart på fredsförhandlingarna. Inteminst har EU spelat en väldigt viktig roll för att hjäl-pa palestinierna i den ofattbart svåra situation som debefinner sig i på de ockuperade områdena, vilket endel av er också har varit vittnen till.Men man ska inte glömma bort att EU:s möjlig-heter att agera ändå är begränsade, särskilt när det ären israelisk regering som har vunnit valet på att föraen kampanj mot fredsprocessen.