prot · GO0954 · 2001-01-23 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:54Tisdagen den 23 januariKl. 14.00 - 16.3818.00 - 19.39Det justerade protokollet beräknas utkomma ----------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 16 och 17 januari.2 § Anmälan om fördröjda svar på interpella-tionerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 2000/01:136Till riksdagenInterpellation 2000/01:136 av en nordisk miljöunion.Interpellationen skulle ha besvarats den 1 februari2001 men miljöministern har fått förhinder.Interpellationen kommer i stället att besvaras tis-dagen den 13 februari 2001.Stockholm den 18 januari 2001MiljödepartementetEnligt uppdragKathrin FlossingExpeditions- och rättschefInterpellation 2000/01:162Till riksdagenInterpellation 2000/01:162 av om strandskydd.Interpellationen skulle ha besvarats den 1 februari2001 men miljöministern har fått förhinder.Interpellationen kommer i stället att besvaras tis-dagen den 13 februari 2001.Stockholm den 18 januari 2001MiljödepartementetEnligt uppdragKathrin FlossingExpeditions- och rättschefInterpellation 2000/01:207Till riksdagenInterpellation 2000/01:207 av () om förföljelse av religiösa grupper i Vietnam.Interpellationen kommer att besvaras torsdagenden 1 februari 2001.Skälet till dröjsmålet är utlandsresorStockholm den 12 januari 2001UtrikesdepartementetAnna Lindh3 § Svar på interpellation 2000/01:135 om kul-turarbetareAnf. 1 Kulturminister ():Fru talman! har frågat migom vilka åtgärder jag tänker vidta för att underlättaför konstnärer att få ersättning för utfört arbete i så-dana former att ersättningen ger rätt till pension ochandra sociala förmåner.Regeringens grundläggande konstnärspolitiskamålsättning är att konstnärer ska kunna leva av sittkonstnärskap. I detta ligger även att regelverk ochtillämpningar inom andra politikområden än det kul-turpolitiska inte ska utgöra ett oskäligt hinder för denkonstnärliga verksamheten utan anpassas på ett sättsom tar rimlig hänsyn till konstnärernas speciellaförhållanden.Med utgångspunkt i bl.a.1996 års kulturpolitiskaproposition (prop. 1996/97:3) och proposi-tion om konstnärernas villkor (prop. 1997/98:87) harregeringen kunnat förstärka de olika stimulans- ochstödformerna till konstnärer med ca 140 miljonerkronor . Vidare har ett antal utredningarmed konstnärspolitisk inriktning resulterat i nya ar-betsmarknadspolitiska lösningar som skådespelar-poolen och en särskilt anpassad för-medlingsverksamhet inom de konstnärliga centrum-bildningarna.En jämförelse med konstnärspolitiksom den uttrycks i motion (2000/01: Kr230) visar påden milsvida skillnad som finns oss emellan. Genom-förd skulle, enligt min mening, politik iprincip innebära att alla nuvarande stöd och bidrag tillindividuell konstnärlig utveckling försvinner ochersätts med skattesänkningar. Jag anser detta vara enlättsinnig kulturpolitisk linje. Statliga bidrag ochersättningar till konstnärer ökar möjligheten tillkonstnärlig förnyelse och utveckling. De statligastöden och ersättningarna utgör därför tillsammansmed bl.a. åtgärder för att minska hinder i form avkomplicerade och hämmande regelverk inom olikaområden och, vill jag tillägga, upphovsrättsliga er-sättningar grunden för en ansvarsfull kultur- ochkonstnärspolitik.Men ännu återstår mycket att göra. Det är t.ex.viktigt att fördjupa kunskapen om hur socialaskyddsnät och villkor för förmåner tillämpas på despeciella villkor som kännetecknar konstnärlig verk-samhet. Som aviserats i budgetpropositionen för år2001 överväger regeringen därför att under inneva-rande år inleda en kartläggning av bl.a. socialförsäk-ringsfrågor i förhållande till konstnärlig verksamhet.Konstnärer, särskilt dansare och sångare inom te-ater-, dans-, och musikområdet, har ofta en relativtkort yrkesverksam period. Inom Regeringskanslietpågår en översyn av statens pensionsåtaganden fördessa grupper och av hur reglerna kring dessa åtagan-den samverkar med reglerna för den reformeradeallmänna pensionen.Anne-Katrine pekar på uppgifter om attdet förekommit att myndigheter betalat svarta pengarsom ersättning till konstnärliga utövare. Är så fallet,är det naturligtvis både anmärkningsvärt och beklag-ligt. Jag vill betona att det är min fasta ståndpunkt attstatliga myndigheter och institutioner självklart skaföregå med gott exempel och utgöra en förebild närdet gäller att utbetala skäliga och lagenliga ersätt-ningar för alla nyttjanden av konstnärers prestationeroch verk.Anf. 2 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka kulturmi-nistern för svaret. Det gläder mig att det pågår enöversyn av statens pensionsåtagande för kulturska-parna. Det finns ett stort behov av att hitta långsiktigalösningar för att i möjligaste mån tillgodose de olikakonstnärsgruppernas, och inte minst dansarnas, be-hov. Jag hoppas att ministern då också tar till sig våramoderata förslag som t.ex. tilläggsförsäkringar.Regeringen och delar också målsätt-ningen att kulturskapare ska kunna leva av sitt konst-närskap. Det är en utmärkt målsättning. Ett sätt attuppnå denna är att ändra lagar och regler som för-hindrar detta.Jag besökte mun- och fotmålarna i går. Det var ettspännande möte. Vi har åtta aktiva konstnärer i Sve-rige. I hela världen finns det mellan 600 och 700. Detar inte emot bidrag från något håll utan får lön, sti-pendier eller bonus av överskottet från föreningensförsäljning och sitt arbete.Att försörja sig som kulturskapare är svårt, ochdet tar ofta mycket innan man över huvudtaget kan känna sig trygg ur försörjningssynpunkt.Inte ens professionella heltidsarbetande konstnäreröverlever alltid på sin yrkesverksamhet.I en studie som man gjort i mitt hemlän, , uppger mer än hälften av de tillfrågade attinkomsten från det konstnärliga arbetet uppgår tillsom max . Jag tror att vi hittar samma siffror ide flesta av våra län. Tyvärr går alltför mycket avbåde offentliga och privata resurser till andra änkonstnären eller tillbaka till staten i form av skatteroch avgifter.Jag vill här citera en av de konstnärer som svaratpå enkäten i mitt hemlän. som ärbåde författare och konstnär säger så här: "Det ärockså besvärliga kulturpolitiska dilemman för offent-lig kulturverksamhet att största delen av den budgetengår till icke konstnärligt verksamma och till byggan-det och skötsel av offentliga lokaler." Vidare sägerBo Simeon: "Dock; jag vill nämna att hälften avateljestöd och inköp från offentliga medel, liksomandra intäkter för mig som konstnär, går direkt tillba-ka till offentliga medel, i form av sociala avgifter ochskatt. "En annan sammanställning som KRO gjort visaratt man på större konstinstitutioner runtom i landet istort sett inte avsätter någonting av budgeten tillkonstnärerna. Av Moderna museets budget gick t.ex.endast 0,27 % till konstnärerna.Att sedan läsa att våra skattemyndigheter betalatsvarta löner till inhyrda kulturskapare känns besyn-nerligt. Även de verkar anse att det blir för dyrt atthyra in någon om man måste följa alla skattelagar.Jag hoppas och tror att kulturministern också anser attdet är orimligt och att det därför är dags att se överskattelagarna.Redan i slutet av 80-talet ansåg ledande socialde-mokrater att skatterna var perversa, och vi fick ocksåen ny skattereform. Men den är redan förlegad, ochdet är dags för en ny. Många av våra konstnärer ärvad vi kan kalla ofrivilliga företagare. Och som föralla företagare tar byråkrati och administration alltförmycket tid av den egna verksamheten. Här har ocksåregeringen lovat att minska byråkratin för inte minstvåra små företag dit många konstnärer hör, men ännuhar det inte hänt särskilt mycket.Ministern talar i svaret om stöd och bidrag, ochdet har regeringen gjort , men vi ser ju attersättningsnivåerna på de statliga institutionerna ärnäst intill obefintliga. Visst finns det behov också avvissa stödformer. Men a-kassa och bidragstänkandehar låst in många konstnärer, som en annan konstnärfrån ett annat län uttryckt sig. Kulturpolitiken måsteslå vakt om kulturens frihet och kvalitet och inte låsafast människor i beroende. Det absolut sämsta förkulturens frihet är om kulturskaparna hänvisas till enarbetsgivare, staten.Min fråga till ministen blir: Vad gör ministern föratt höja statusen och öka försörjningsmöjligheternaför våra kulturskapare utan att de måste bli bidragsbe-roende? Vi har ju sett i den senaste debatten om höj-ningen av barnbidraget hur bidrag ibland kan stjälpamer än de hjälper.Anf. 3 Kulturminister ():Fru talman! Jag har all respekt för de konstnärersom talar med. De konstnärerjag talar med ger en något annan bild. Jag vill gärnaredovisa det.Man ser det generella problemet för konstnärs-grupperna, nämligen att det konstnärliga arbetet kän-netecknas av låga och oregelbundna inkomster. Ut-fallet i t.ex. pensionssystemet avgörs av livsinkoms-ten. Grunden för en bra pension är därför att man harregelbundna inkomster på en skälig nivå under sittyrkesliv. Därför är huvudmålet för regeringens konst-närspolitik att öka möjligheter för konstnärer att levaav sitt konstnärskap med löner och ersättningar, inteminst upphovsrättsliga ersättningar, som ger en rimligpensionsgrundande nivå.De konstnärer jag talar med är rädda för att vi skavälja den enkla vägen och sänka skatter. Det ser desom ett mycket svagt redskap eftersom resultatet avskattesänkningar för yrkesgrupper med låga inkoms-ter, t.ex. konstnärer, ger mycket små effekter.De hoppas att vi i stället ska se till att det offentli-ga stödet till kultur, konst och konstnärer ligger på enmycket hög nivå. Det är den genaste vägen för dem,inte alltid att få bidrag, men att få möjligheter att t.ex.visa sin konst, att komma ut med sin konst, att fåbeställningar från institutioner som de får ordentligaersättningar för.De konstnärer jag talar med ser skattesänkningaroch även privata tilläggsförsäkringar som kosmetiskainsatser som snarare kommer att drabba dem än hjäl-pa dem. Och hur ska man kunna betala privatatilläggsförsäkringar när man har ganska lågainkomster?Anf. 4 ():Fru talman! Visst är det så att konstnärer har lågaoch oregelbundna inkomster. Det är just därför det ärså problematiskt. De behöver också visa sina konst-närliga färdigheter, precis om kulturministern sade.Vi har t.ex. frågan om gallerimomsen, som är väl-digt ojämnt fördelad. Vi har allt från till 25 %.Det är en av de bitar som faller orimligt på konstnä-rerna.Bo Simeon , som jag talade om, uttryckteinte att det enbart skulle vara skattelättnader. Hansade ingenting om skattelättnader. De citat som finns- och den utredningen om konstnärer i Gävleborgslän har jag här - är framför allt från konstnärer inomKRO. Det är dem man har tillställt de här frågorna.Man pekar på att mycket av de pengar som finns fråndet offentliga inte ger de regelbundna löner som kul-turministern var inne på. När man blir beroende av enenda arbetsgivare, dvs. staten, blir det precis som medbidragsberoendet när regeringen nu höjer barnbidra-get med och det faller an på andra bidrag.Det är den olyckliga situation vi måste göra någotåt, så att kulturskaparna inte hamnar i det här beroen-det. De måste också få de möjligheter vi har.Ett annat sätt där vi skulle kunna hjälpa till ochdär jag skulle önska att kulturministern ville vara merverksam - för det handlar ju om att kunna sälja sinaalster, inte bara om att visa dem utan också om attsälja dem - är avdragsrätten. Företag kan dra av föralla andra varor men inte för inköp av konstnärligaverk eller för konstnärlig verksamhet från någonkulturskapare. Det är också en viktig bit.Sponsringsreglerna är andra delar som också tillstora delar är utformade efter idrottsrörelsens regler.De regler vi har går tillbaka ända till kom-munallag. De skulle jag också vilja se att vi fick enförändring av.Det finns många fler bitar att ta tag i. Det finnsregelförändringar, som inte enbart har att göra medskattesänkningar som kulturministern talade om, somförenklade möjligheter. Det är stora delar vi kan göra,tillsammans med särskilda skattelättnader. Ett höjtgrundavdrag, som t.ex. har föreslagit, ärockså något som till stora delar kommer att gynnavåra låginkomsttagare. Vi hörde ju från den utredningsom har gjorts i - och kulturministernvet ju att det är ungefär detsamma i alla län - att manhar låga inkomster. Ett höjt grundavdrag skulle un-derlätta för många konstnärer att överleva på sinainkomster.Anf. 5 Kulturminister ():Fru talman! Jag kan ge all-deles rätt i att det återstår mycket att göra när detgäller konstnärerna. Det är alltid så när man har storasystem, t.ex. när det gäller skatter och socialförsäk-ringssystem, att det finns vissa mindre grupper, sominte riktigt passar in, som löper risk att hamna mellanstolarna. Det är också skälet till att vi inom Rege-ringskansliet kommer att göra en grundlig översyn avdessa frågor. Vi befinner oss i en ständig dialog medkonstnärsorganisationerna om problemen, om vad enöversyn bör koncentrera sig på.Däremot kan jag konstatera att det mesta av detmoderaterna föreslår, även när det gäller konstnärer-nas villkor, precis som på alla andra politikområden,handlar om skatterna. Det är sänkta skatter och av-veckling av bidrag och stödformer till konstnärer. Detär t.ex. ett nej till för skådespelare.Det är att införa privata försäkringslösningar, och dethandlar om sponsring och liknande.Vi har valt att gå en annan väg. Vi har t.ex. sett tillatt det finns ett helt nytt stöd för nya typer av vis-ningslokaler och gallerilokaler utöver dem som redanfinns. Vi har sett till att det finns ordentliga vis-ningsersättningar och utställningsersättningar. Vi harockså en kraftigt ökad satsning på de upphovsrättsligaersättningarna, som ju innebär att konstnärerna fårbetalt för sitt arbete inte bara när desäljer sitt konstverk utan fortlöpande.När det gäller sponsringsreglerna har vi konsulte-rat skatteexpertis inom och utanför ,och det finns ingenting som säger att praxis har änd-rats när det gäller kultursponsringen. Den ska kunnafungera precis som den gjorde före den Pharma-cia & Upjohn-dom som kom för sedan.Den röst vi hör från i stort sett allakonstnärer oberoende av konstart är att det inte ärnågot beroende av att det finns uthålliga offentligastöttare av konstnärers arbete - stat, kommuner,landsting och många andra. Det är tvärtom för dem enviktig väg till frihet och utveckling där de känner attsponsorerna inte har synpunkter på det konstnärligainnehållet.Anf. 6 ():Fru talman! I betänkandet om generella konst-närsstöd står det att en del av problemen med attkunna försörja sig på sitt konstnärliga arbete hörsamman med att skatteregler, arbetsmarknadsstöd ocholika socialförsäkringar inte är anpassade till grup-pens särskilda villkor. Stipendier och inkomstgaranti-er ska ses som ett komplement, inte som ett alterna-tiv. Det kommer alltså inte från den moderata kultur-motionen.Att det mesta föreslår handlar omskatter håller jag faktiskt inte med om. Vi sade nej tillTeateralliansen. Men om kulturministern hade lästvad vi har föreslagit är det att regeringen ska initieraett bemanningsföretag för hela kultursektorn, för allakulturskapare. Som det nu är gäller det bara en endagrupp.Vi tror att det finns möjligheter - jag har talat medflera av bemanningsföretagen - att driva detta precissom de andra bemanningsföretag vi nu har som drivspå annat sätt. Men eftersom det är ny verksamhet trorjag i det här fallet att det skulle vara bra om statenoch regeringen gick in och stöttade starten av den härtypen av verksamhet. Vi har inte sagt nej till Teate-ralliansens om sådan. Vi vill se en utveckling avTeateralliansen för att den ska innefatta fler.Vi har också sagt nej till framför allt byråkrati.Som många konstnärer påpekar och som det faktisktockså står i betänkandet om generella konstnärsstödvill vi dra ned på byråkratin. Vi vill t.ex. minskabidragen till gamla organisationer som ,Rikskonserter och Riksutställningar. Det finns nyaformer, och vi vill att sådana ska utvecklas. Vi harinte alls sagt nej.Jag vill ändå till ställa frågan: Serinte kulturministern att det är ett problem när skatte-och kronomyndigheter inte betalar ordentliga löner?Anf. 7 Kulturminister ():Fru talman! Det stämmer att har fö-reslagit att man i stället för , som är ettprojekt mellan skådespelarnas fackliga organisation,teaterarbetsgivarna och även de centrumbildningarsom finns för alla andra konstarter, ska låta ett be-manningsföretag utan statligt inflytande sköta för-medlingsverksamheten.Jag ser detta som ett ytterligare exempel på mode-raternas marknadstro även på detta område. Ett kom-mersiellt bemanningsföretag är ingen ideell verksam-het. Det drivs av vinstintresse. Vad får moderaternaatt tro att en sådan verksamhet skulle komma attbredda efterfrågan på konstnärliga prestationer? Detskulle dessutom finnas en stor risk för att det skulleinrikta sin verksamhet enbart på de konstnärer somefterfrågas mest, på dem som har lättast att klara sigpå den penningstyrda marknaden.Det finns som sagt mycket kvar att göra. Dethandlar inte om skattesänkningar, men vi tycker,precis som det står i betänkandet, att det förhållandetatt systemen kolliderar så att lokala skattemyndighe-ter har betraktat stipendier som inkomster som harfått konsekvenser för andra delar av en konstnärsintäkter, måste tas upp i översynen, och så kommerockså att bli fallet.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 2000/01:172 om Sve-riges TelevisionAnf. 8 Kulturminister ():Fru talman! har frågat mig om jag av-ser att vidta några åtgärder för att säkerställa att följer gällande avtal med staten vadgäller kraven på programproduktion utanför Stock-holm samt kravet på självständiga nyhetsredaktioner.Inledningsvis vill jag beskriva kraven på SverigesTelevision i detta avseende och det arbete som förnärvarande pågår med att utforma de riktlinjer somska gälla för public service-företagen med börjannästa år.Av det riksdagsbeslut som föregick nu gällandesändningstillstånd (prop. 1995/96:161, bet.1995/96:KrU12, rskr. 1995/96:297) framgår att detska finnas en distriktsorganisation inom programfö-retagen. Programföretagen bestämmer själva om dennärmare indelningen av organisationen. Detta för attförhållandena i olika delar av landet ska kunna speg-las. Den andel av allmänproduktionen i SverigesTelevisions rikssändningar som produceras utanförStockholm ska uppgå till 55 %.Orsaken till att riksdag och regering ställde dettakrav var att man ansåg det vara angeläget att en stordel av programproduktionen sker i decentraliseradeformer. På så sätt skulle förutsättningar för pluralismskapas liksom förutsättningar för programmen attpräglas av olika synsätt. Det ansågs också vara bety-delsefullt att produktionsmiljöer runtom i landet ska-pas liksom att förutsättningar för fristående produk-tionsföretag också utanför huvudstadsregionen skulleges.Vad gäller kravet på separata nyhetsredaktionerinom framgår av riksdagsbeslutetatt SVT ska ha två självständiga nyhetsredaktioneroch att även text-TV-verksamheten ska ha en separatnyhetsredaktion. Enligt beslut bör pro-gramföretagen eftersträva att nyhetsförmedling ochsamhällsbevakning ska utgå från olika perspektiv ochatt bedömningar inte huvudsakligen ska göras avmänniskor som verkar i ett begränsat geografisktområde.Dagens sändningstillstånd upphör att gälla i slutetav detta år. En parlamentarisk arbetsgrupp befinnersig i slutet av sitt arbete med beredningen av de vill-kor som ska gälla nästa tillståndsperiod. Som ut-gångspunkt för sitt arbete har gruppen det betänkandesom överlämnade i juni förra året.En proposition med riktlinjer för en radio och TV iallmänhetens tjänst ska lämnas till i mars.Ulf anger i sin interpellation att det finnsrisk att regering och riksdag kommer att ställas införfullbordat faktum när arbetet med att utforma nyasändningstillstånd börjar. Han befarar att en ny orga-nisation ska genomföras utan att medborgarna fåttmöjlighet att framföra sina synpunkter. Jag delar inteUlf oro. Tvärtom anser jag att vi genom atttillsätta en arbetsgrupp med bred parlamentarisk för-ankring säkerställer möjligheten att kraven på pro-gramföretagen får ett brett politiskt stöd. Genomdenna grupp och genom den riksdagsbehandling avden kommande propositionen som kommer att ägarum finns det flera möjligheter för med-borgarna och för att framföra sina syn-punkter.Det är styrelses ansvar att setill att sändningstillstånd och anslagsvillkor efterlevs.Det är programbolagen som bestämmer om regionaloch lokal indelning av organisationen i enlighet medde villkor som ställs upp i anslagsvillkor och sänd-ningstillstånd. och i efterhand om programbolagen levt upp tillde uppställda kraven. När det gäller den uppgift somankommer på regeringen att följa upp det som fram-går av anslagsvillkoren har det enligt min mening intefunnits någon anledning att ingripa. Vi har ännu intesett resultatet av den omorganisation som på.Jag anser att de syften som ligger bakom dagensriktlinjer vad gäller programproduktion i hela landetoch mångfald i programföretagens nyhets- och sam-hällsbevakning fortsatt är mycket viktiga. När detgäller riktlinjerna inför nästa tillståndsperiod vill jagavvakta det pågående arbetet med propositionen.Anf. 9 ():Fru talman! Jag tackar kulturministern för svaret.För mig är utgångspunkten den att vi ska ha en frikonkurrens i medievärlden men att det också behövsnågon form av public service-medier, som garanterarett brett utbud av kultur, samhällsbevakning samtregional och lokal spegling. Människorna i ochNorrland ska känna att en del av programmen ärgjorda för dem och av människor som är lokalt för-ankrade.Jag tycker att kulturministerns svar visar att honhar samma grundinställning till Televisionsom jag när det gäller de här frågorna. Däremot tyck-er jag inte att jag av svaret kan utläsa om ministernanser att det finns någon anledning till bekymmereller oro för utvecklingen av . Jag tycker att det finns skäl både till oro och tillosäkerhet inför framtiden.Anledningen till min fråga är dels min personligaupplevelse av programutbudet i ,dels den debatt som förts i medierna, där bl.a. medar-betare från har deltagit. Alldelesuppenbart är att det finns en oro för en stark centrali-sering av bolaget. Makten över det regionala pro-gramutbudet verkar inte längre ligga ute i distrikten.Nedläggningen av lokalt producerade program,som Reportrarna, , har delvis förklarats med att programledningeni har fattat de avgörande besluten även närdet gäller de regionala distriktens program. Enhets-cheferna beslutar inte längre, som de gjorde tidigare.Det finns, precis som ministern säger, en dist-riktsorganisation, men om de avgörande beslutenfattas centralt är distriktsorganisationen kanske intevärd så väldigt mycket. Dessutom blir en allt störreandel även av de regionala programmen beställda avstora produktionsbolag, som inte har någon verkligtlokal förankring.Det finns på inte någon fakta-bas som visar från vilka produktionsbolag program-men kommer, men en allmän uppfattning hos mångainsatta är att den stora merparten av de här produk-tionsbolagen finns i Stockholm.Beträffande nyhetsredaktionerna kan sägas att detfortfarande till namnet finns två skilda redaktioner,men de flesta reportrar sorterar under en samord-ningsfunktion, en s.k. central-desk. Utrikesredaktio-nerna är helt sammanslagna.Som jag bedömer det har redan åtminstone enhalv sammanslagning av nyhetsredaktionerna skett.Idén med att ha två självständiga nyhetsredaktioner ärju att samhällsbevakningen ska ske ur olika perspek-tiv och med olika infallsvinklar, men jag tycker attdet är tveksamt om det kan bli så olika perspektivmed den samordning som finns i dag.Många av förändringarna har skett med ekonominsom huvudargument. Men om man tittar på en pro-duktion som ser man att den kostar oerhörtmycket pengar jämfört med kultur- och samhällspro-gram. Jag har personligen inget emot att dokusåporoch såpoperor visas i olika TV-kanaler, men det ut-budet finns ju redan i de kommersiella kanalerna ochofta med mycket höga tittarsiffor.