prot · GO0951 · 2001-01-17 00:00:00 — Mycket talar föratt ställningstagande förklaras avhans strävan att överbrygga splittringen i synen påEU inom det egna partiet.Detta förord för mellanstatlighet sällar sig till deparadoxer som redan utmärker den svenska inställ-ningen till Europasamarbetet. Folkopinionen är denmest negativa till EU bland medlemsländerna, menden mest positiva till . Regeringenkämpade i för att skulle få behålla sinkommissionär, men statsministern vill flyttamakten till ministerrådet och t.o.m. integrera kom-missionen med rådssekretariatet. talar mycketom att främja öppenhet i EU, men beslutsprocessen iministerrådet är den mest slutna som förekommer. Istället för demokratisk öppenhet härskar där diplo-matins slutna spelregler. I synnerhet gäller detta se-dan alltfler avgöranden flyttats från de enskildafackmässiga ministerråden till det ,där stats- och regeringschefer - ofta efter bristfälligberedning och under stark tidspress - fattar princip-beslut i frågor även utanför EU:s kompetensområde.Statsministerns förtjusning i den mellanstatliga be-slutsform som kommit att kallas soft law, dvs. styr-ning med rekommendationer och riktmärken, berorkanske på att det påminner om hur det gick till närgubbarna gjorde upp på kommunalkontoret i Katrine-holm.Men, fru talman, ökad mellanstatlighet gynnarinte små medlemsländer som . De har alltidansetts ha sin bästa vän och försvarare i den överstat-liga kommissionen och i det regelverk denna satts attövervaka. I ministerrådet, som kännetecknas av mel-lanstatlighet, dominerar de stora medlemsländerna.Det gäller i än högre grad efter Nicemötets beslut omminskad nationell vetorätt och ökad röstdifferentie-ring i rådet.Avvägningen mellan mellanstatlighet och över-statlighet inom EU är inget antingen-eller. Här rördet sig om ett på mellanstatliga beslut grundat samar-bete med betydande överstatliga inslag. Konstruktio-nen är unik - inte en förbundsstat men mer än ettstatsförbund. Längst har integrationen gått på detekonomiska området med den inre marknaden ochvalutasamarbetet kring euron och den europeiskacentralbanken. Men även när det gäller utrikespolitikoch krishantering samt kampen mot gränsöverskri-dande problem som internationell brottslighet ochmiljöförstöring har medlemsländerna gjort bindandeåtaganden.Min framförda kritik mot improvisationerom allt möjligt i ministerrådet betyder inte att jagogillar samarbete inom EU i frågor som ligger inomden nationella kompetensen. Men besluten ska fattasefter grundlig beredning och i enlighet med gällanderegelverk. Det är ingen nytta med att rösta fram re-kommendationer, som regeringen nu gjort år efter årpå det sysselsättningspolitiska området, för att sedaninte efterleva dem på hemmaplan.Fru talman! Vi moderater tycker det är bra om de-batten om EU:s framtid nu kan komma i gång påallvar även i . För oss är två utgångspunkterviktiga. För det första: Liksom vi på det nationellaplanet står för en stark, men begränsad, statsmakt, villvi att EU ska vara starkt inom det avgränsade områdedär det fått i uppdrag att verka. Det betyder att vi inteär rädda för överstatlighet, men denna ska förenasinte med en federal grundsyn, utan med ett ständigthänsynstagande till subsidiaritetsprincipen. Beslutenska alltså inte nödvändigtvis fattas på överstatlig nivåutan så decentraliserat som möjligt med beaktande avkravet på god kvalitet.Om denna första utgångspunkt kan sägas gälladen vertikala ansvarsfördelningen mellan EU och allade instanser som verkar inom denna ram, handlar denandra utgångspunkten om det horisontella förhållan-det mellan EU:s olika institutioner. Denna relationbör även fortsättningsvis präglas av maktdelning -inte parlamentarism. Kommissionens starka ställningmåste återupprättas, och den bör förbli självständig iförhållande till andra EU-institutioner som parla-mentet och rådet. Den ska fortsatt förfoga över initia-tivrätten och ha till uppgift att bereda och verkställabeslut. Av vad jag sagt framgår att tendensentill maktöverflyttning från de enskilda ministerrådentill bör brytas och en återgång sketill en ordning där besluten alltid fattas på en klarrättslig grund. Tankar om att ministerrådet bör gesställning av andra kammare i parlamentet bör avvisas,liksom idéer om att en sådan skulle kunna utgöras avledamöter i de nationella parlamenten. tidsskälgör det omöjligt att förena två sådana uppdrag. Möj-ligen skulle ett slags senat kunna övervägas, där äldrestatsmän och EU-politiker kunde samlas.När nu debatten om EU:s framtid förhoppningsvistar fart, finns det ingen anledning att skygga för be-greppen författning eller konstitution. Själva ordenskapar inte en förbundsstat, utan avgörande är vaddokumentet innehåller. Det finns goda skäl att för-enkla och konsolidera de nuvarande fördragen i ensammanhängande text, som enligt vad jag nämndetidigare gärna kan delas in i två delar med olika valör.En rättighetsförklaring, som tar sin utgångspunkt iden stadga som jag själv var med om att utarbeta i dets.k. konventet , kan mycket väl ingå, menförst måste då relationen till ommänskliga rättigheter ut genom en anslutningtill denna från EU:s sida. Det är också önskvärt meden klarare gränsdragning mellan vad EU ska göra ochvad nationer med därunder liggande nivåer ska svaraför. Men en sådan kompenskatalog bör inte görasalltför detaljerad och bindande för framtiden. Ty -som jag började med att säga - EU-samarbetet ärunder ständig utveckling, och det kan mycket vältänkas att frågor som bäst löses inom medlems-nationerna kan behöva samordnas påunionsnivå.Anf. 61 () replik:Fru talman! Det jag saknade i in-lägg var ett demokratiskt perspektiv. Det sades inteett ord om det demokratiska underskottet eller detfolkliga missnöje som finns med beslutsprocessernainom EU, utan i stället var det ett hyllande av kom-missionen, som inte är utsedd i demokratiska val ochsom är en tjänstemannaregering med vidsträcktabefogenheter och viss lagstiftningsmakt. På slutetvisade sig t.o.m. något slags förkärlek för en senatmed äldre statsmän och EU-politiker.Men var finns det demokratiska perspektivet, LarsTobisson? Det var inte ett ord om öppenhet, inte ettord om offentlighet och inte ett ord om folklig kon-troll.Anf. 62 () replik:Fru talman! För mig är det så självklart att EU ären demokratisk organisation att jag inte tyckte att jagsärskilt behövde ta upp detta.Det är fel att beteckna kommissionen som en re-gering. Det är snarare ett kanslihus utan beslutsfatta-re. Vad man gör där är att man bereder beslut. Dessabeslut fattas sedan av ministerrådet och Europaparla-mentet, i allmänhet i förening. Sedan går de tillbakatill kommissionen för verkställande.Europaparlamentet är ett demokratiskt organ, valti folkliga val. Man kan beklaga att valdeltagandet inteär bättre, men det är någonting som vi gemensamt fårarbeta för att förstärka. består av valdaföreträdare för de olika länderna i form av deras rege-ringsrepresentanter.Jag har svårt att se att detta är några brister. Ten-densen att man förklarar att det är byråkraterna sombestämmer tror jag helt enkelt inte på.Anf. 63 () replik:Fru talman! Jag känner som enkunnig företrädare för . Han vet bättre ändet han sade nu.Det är så att kommissionen har beslutsbefogen-heter. Man har t.o.m. viss lagstiftningsmakt, ochkontroll av den kommissionen är inte möjlig att utövai demokratiska former. Att bara vifta bort den storakritik som finns mot den bristande demokratiskaordningen inom EU är knappast att ta en folklig oropå allvar.Anf. 64 () replik:Fru talman! vet lika väl som jag att detförekommer en stark uppmärksamhet kring kommis-sionens verksamhet och kontroll av dess åtgärder. Detvar bl.a. detta som ledde till att kommissionen fickavgå och ersättas med en helt nybesättning. Så nog finns denna kontroll. Men jagbestrider fortfarande att det där finns någon besluts-rätt. Man har en stark påverkan på beslut. Det har allacentralt placerade tjänstemän, men besluten fattas påandra håll än i kommissionen.Anf. 65 ():Fru talman! Utrikesministern har en viktig uppgiftframför sig. Under det här halvåret, när ärordförande i den europeiska unionen, har utrikesmi-nistern en roll som sannolikt ingen svensk utrikesmi-nister har varit i närheten av. Därför är det rimligt attfråga sig hur svensk utrikespolitik kommer att påver-ka eller prägla EU:s utrikespolitik. Eller hur kommerEU:s utrikespolitik att påverka och prägla ?Min förhoppning är naturligtvis att imånga delar kan vara pådrivande för en annan politikän den som vi har sett från den europeiska unionenssida , men mina farhågor är att det blirprecis tvärtom.Ett exempel på att mina farhågor kanske kommeratt visa sig stämma är det brott på den traditionellasvenska synen på och och konflikten iMellanöstern som det innebar när i FörentaNationerna lade ned sin röst i stället för att aktivtagera och rösta för en resolution som fördömde detisraeliska övervåldet.Sverige har under den senaste konflikten i Mella-nöstern inte talat särskilt tydligt utifrån FN-resolutioner, folkrätt och internationell rätt. I ställethar vi anpassat oss till de stora elefanterna och tonatned kritiken mot ockupationsmakten . harju sagt nej till rätten för fördrivna palestinska flyk-tingar att återvända, nej till en palestinsk stat, nej tillfrigivning av samvetsfångar, nej till ett slut på kon-fiskeringen av jord och nej till ett slut på bosättning-arna på palestinskt område, och man fortsätter attockupera och . Det är inte två lik-värdigt ansvariga parter i konflikten i Mellanöstern.Det finns en ockupationsmakt och ett folk som slåssför sin rätt att få leva i fred.Strax före jul nåddes vi av avskyvärda nyheterfrån . Politiska fångar sköts ihjäl i en s.k. upp-rensningsaktion mot hungerstrejkande politiska fång-ar. Minst 17 människor dödades. De turkiska säker-hetsstyrkorna gick in med tårgas, pansarfordon ochhelikoptrar och intog ett tjugotal fängelser i turkiska staten har en lång och dålig tradition avomänsklig behandling av politiska fångar, liksom avmånga av sina medborgare i övrigt. Där förekommermord med okända förövare. Där förekommer mör-dande under tortyr eller utan rättegång. Där före-kommer attacker mot civila. Där förekommer förbudmot föreningar och partier. Där ställs yttrandefriheteninför domstol.Den assyrisk/syrianske prästen för att han hade mage att sägaatt ett folkmord begicks mot armenier och assyri-er/syrianer 1915. Så mycket är yttrandefriheten ochtankefriheten värd i det som vi ser . Därsitter det med i koalitionsre-geringen, och detta land ska nu utrikesministern se tillatt samarbetar med och att EU samarbetarmed för att, som det brukar heta i EU-sammanhang,värna de europeiska värdena. Det är därför som mansäger sig vilja bygga upp en militär styrka i den euro-peiska unionen. Det är därför som man ska samarbetamed Nato, inklusive Natolandet . Och man skaanstränga sig, och det är utrikesministerns ansvar attgöra det, för att bygga upp gemensamma strukturerenligt toppmötets beslut i Nice.Då frågar man sig: Vilka värden har ochden europeiska unionen gemensamt med ?Vilka gemensamma värden ska det militära samarbe-tet syfta till att försvara? Finns det någon möjlighetför att påverka så att ställs utanför detmilitära samarbete som håller på att byggas upp?Just nås vi av fruktansvärda bilder frånCentralamerika. Det ärett folk som har utsatts för inbör-deskrig och förtryck och som lider av följderna aven jordbävning som framför allt har drabbat de fatti-ga. Det är hundratals döda, tusentals skadade ochtiotusentals hemlösa. Byar förstörs, och hus begravs.I december stod vi här i och diskuteradebudgeten. För min del handlade det framför allt ombiståndsbudgeten. Då föreslog en fondför katastrofbistånd som skulle kunna ge möjlighetertill snabba insatser utöver det ordinarie biståndet. Detskulle kunna gå just till katastrofdrabbade människoroch områden. I den debatten röstade alla partier idenna riksdag utom Vänstern och mot ettsådant förslag.Då frågar man sig: Vad är alternativet när det in-träffar katastrofer som drabbar de fattigaste? Är detatt ta av den ordinarie biståndsbudgeten, så att andraprojekt i fattiga länder dras in? Eller är det att drabesluten i långbänk, så att man inte snabbt kan nå utmed insatser till människor som har drabbats av enjordbävning eller en annan naturkatastrof, i stället föratt bygga upp en katastroffond som skulle kunnaanvändas för snabba beslut utanför den ordinariebiståndsbudgeten? Då frågar man sig: Vad är alterna-tivet? Hur ska vi bäst kunna stödja dem som behövervår hjälp mest?Fru talman! Jag är just hemkommen från en resatill . Vi mötte på den resan stora problem. Detvar stor fattigdom, 300 000 internflyktingar i landetoch 100 000 flyktingar i . Vi var i ett flykting-läger, Mahabar, där vi mötte fattigdom och sjukdo-mar, bitterhet och hat men också hopp, livsglädje,lekande barn, studerande ungdomar och gamla somvar med i ett projekt för att lära sig att läsa.Även i konflikten på finns en angri-pare - - och en huvudansvarig för att fredinte har uppnåtts. Även i den konflikten finns detmöjligheter att klart ta ställning och för attkräva att måste följa fredsavtalet, att Etiopi-en måste lämna ockuperat territorium så att flyktingarkan återvända och börja bygga sig en framtid i fred.Ja, fru talman, det finns stora utrikespolitiskauppgifter för och för utrikesministern fram-över, men också för oss alla, att arbeta med. Utöverdem som jag har nämnt måste vi skarpt protesteramot förtrycket i , ockupation av , delningen av m.m.Anf. 66 () replik:Fru talman! Jag blir lite nyfiken på vilken rollLars intar i dagens debatt. Han säger att utri-kesministern är viktig under det här året. Jag har självdeltagit i några av de överläggningar som har hållitsomkring det svenska ordförandeskapets program, ochdär har partiledare klart deklarerat attVänsterpartiet står bakom detta program. Samtidigtägnar han i sitt anförande betydande kraft åt att gåemot den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiksom ligger i detta program.Jag vill gärna fråga honom direkt: Är det så attVänsterpartiet står bakom uppbyggandet av den ge-mensamma krishanteringsstyrkan? Är det så att nistår bakom den gemensamma utrikes- och säkerhets-politiken? Vad är det som gäller, ?Anf. 67 () replik:Fru talman! Det borde inte vara någon överrask-ning för någon, varken för eller för någonannan, att har varit motståndare tilluppbyggandet av en gemensam militär styrka inomEU. Vi fortsätter att vara motståndare till detta. Vianser att det är ett svek mot den svenska alliansfrihe-ten. Vi anser att det är fel väg att gå för att bygga fredoch säkerhet i Europa.Mitt inlägg gick dock inte på någon punkt på tvärsmed det svenska ordförandeskapets program. Där-emot menar jag att det finns en risk, när nufår denna betydelsefulla roll, att vi inte påverkar ochdärmed präglar EU:s utrikespolitik utan att vi i ställetanpassar oss och präglas av en utrikespolitik somtraditionellt haft helt andra utgångspunkter och andravärderingar som grund än vad har haft.Anf. 68 () replik:Fru talman! Det här var verkligen inget svar påmin fråga. Är det så, , att Vänstern stårbakom hela det svenska ordförandeskapets program?Här ingår ju en ambition på det här området. Som jagser det är det väldigt svårt att vara både för och emotsamtidigt. Men har chansen att reda ut vadsom gäller nu.Anf. 69 () replik:Fru talman! Nej, någon sådan frisedel ger vi inteoch har aldrig gett. När det gäller EU:s uppbyggnadhör vi till de mest kritiska partierna och organisatio-nerna. Vi fortsätter att hävda vår rätt att framhäva denkritik som finns, inte bara inom vårt parti eller blandvåra väljare utan bland mängder av människor i Sve-rige - mot EU:s utveckling, mot bristande demokrati,mot en utrikespolitik som har klara stormaktsambi-tioner som grund, mot en utveckling där EU blir enfederal förbundsstat.Anf. 70 ()replik:Fru talman! tog upp flera områden. Ettsom förvånade mig var något vi hade uppe i bistånds-debatten, nämligen det här med en katastroffond. Detlåter som om tycker att det finns för litepengar när det gäller svensk insats på katastrofområ-det. Då är det märkligt att tillsammansmed har bidragit till att dra ned de härpengarna i budgetsammanhang och lagt sig på enmycket låg nivå.Problemet är egentligen inte att vi inte bygger uppen fond. Problemet är att har allieratsig med Socialdemokraterna och inte gett pengar ibudgetsammanhang. Varför röstade Vänsterpartietoch emot vårt budgetförslag som just gavmer pengar till katastrofhjälp, till UNHCR, tillUNWRA och till Sida?Anf. 71 () replik:Fru talman! K-G Biörsmark vet mycket väl att vi iriksdagen röstar för en budget i dess helhet. NärVänsterpartiet skulle ta ställning till budgeten skullevi alltså också, om vi nu hade följt K-G Biörsmarksråd, haft att ta ställning till förslag som försämrar förarbetslösa och sjuka och som innebär stora skatte-sänkningar för de rika.Däremot är det helt klart att ochVänsterpartiet har en gemensam ambition att fortsättaarbetet för att öka det svenska biståndet. Jag vågarpåstå att K-G Biörsmark inte riktigt far med sanningnär han säger att bidragit till att minskadet svenska biståndet. Inte vid något enda enskilttillfälle har i denna riksdag bidragit tillatt det svenska biståndet har minskat.Anf. 72 ()replik:Fru talman! Det är en ganska märklig argumenta-tion håller sig med . Det märks också attdet inte riktigt bär. Det är en annan ton helt plötsligt.Det finns andra typer av förklaringar när det gälleratt inte lever upp till vad man säger idet man gör. Det är bara att gå tillbaka och titta påvad gjorde närdet gäller biståndsbudgeten. Man låg då på en heltannan nivå, och vi hade ett bra utbyte med Vänster-partiet från sida. har man drastisktskurit ned i sina egna förslag och lagt sig på en be-tydligt lägre nivå.Men poängen var att ondgjorde sigöver att det inte fanns pengar i detta. varmed när Sida tvingades dra ned kraftigt på just det härområdet på grund av att regeringen, partioch såg till att togs från biståndet istället för från andra områden i budgeten då det gäll-de utgiftstaket. Där hade ni haft chansen att leva upptill det ni säger i ord.Anf. 73 () replik:Fru talman! Det är smickrande att K-G Biörsmarktycks tro att redan har någon form avegen majoritet i och därmed någon egenbeslutanderätt, både i budgetfrågor och tydligen i allaandra politiska frågor också. Jag kan upplysa K-GBiörsmark om att så inte är fallet. Visserligen växervi, till skillnad från , och har förhoppningom att växa ytterligare i kommande val. Förhopp-ningsvis kommer också inflytandet då att öka. Men idet samarbete som finns har vi att ta hänsyn mängd olika politiska frågor som vi har att hanteramellan tre olika partier.Vi har, till skillnad från partierna på den borgerli-ga kanten, en gemensam ambition om att återställaenprocentsmålet för det svenska biståndet. Men K-GBiörsmark ska samarbeta med moderater som villsänka det svenska biståndet ytterligare.Anf. 74 ():Fru talman! Så har då det svenska ordförandeska-pet i den växande europeiska unionen inletts. Låt ossnu hjälpas åt så att det blir så framgångsrikt sommöjligt.En viktig uppgift för oss är dessutom att försökaförklara att och andra nationalstater i vårvärldsdel faktiskt behöver fyra beslutsnivåer för attklara sina grundläggande uppgifter - kommunen förde nära frågorna som omsorgen och skolan, lands-tinget för den tyngre sjukvården och kollektivtrafi-ken, nationalstaten för de sociala försäkringarna,infrastruktur osv. och, faktiskt, den europeiska unio-nen för de alltfler frågor där varken beslut i kommun-fullmäktige, eller denna riksdag hjälper.De frågor som vi inte rår på blir fler och fler, ochdärför måste vi bygga upp en demokratisk, effektivoch väl fungerande europeisk nivå.För att den här beslutsnivån ska kunna fungera tillmedborgarnas belåtenhet även när länderna frånCentral- och har kommit med krävs detstora förbättringar av dagens union. Därvidlag varNicetoppmötet, enligt mig och oss kristdemokrater,en lång räcka av besvikelser och halvmesyrer. Jagtror att det som framför allt saknades var en genuintro på själva Europatanken, som tidigare alltid harlegat till grund för byggandet av Europa.Jag tycker också att det är svårt, fru talman, attfrigöra sig från tanken och känslan att det var små-skurna nationella intressen som tog överhanden iNice. Efter att just ha deltagit i iBerlin - största parti - med kraft-fullt förstärkt gemensam värdegrund, inte minst iEuropapolitiken, undrar man hur det skulle ha blivitmed en kristdemokratisk och inte en socialdemokra-tisk dominans i Nice.Det är naturligtvis positivt att ökarunionens handlingskraft på några områden, t.ex. ifråga om flyktingpolitik. kvarstår det för-lamande nationella vetot i en oacceptabel omfattning.Ett exempel är frågan om minimiavgifter på gräns-överskridande miljöutsläpp. Där tillhör vår regeringoch EU:s nuvarande ordförande själva problemet. Ettannat exempel är handelspolitiken. På det här visetriskerar EU en total handlingsförlamning just på deområden där samarbete är som allra mest nödvändigt.Det är naturligtvis inget fel att slå vakt om natio-nella intressen. Problemet är bara att så få av Europasnuvarande ledare verkar ha förstått att allas vårt in-tresse, precis som var inne på, bästtjänas av gemenskapstanken, dvs. det institutionalise-rade samarbetet, där kommissionen och Europapar-lamentet har ett stort inflytande.I stället har man valt att klamra sig fast vid ettsamarbete som är slutet, odemokratiskt och trögrör-ligt. Den och vår egen statsmi-nister är sannerligen inget undantag. Detverkar som om alla beslutsnivåer både under och överden svenska statsmakten ska snöpas och beskäras.Det gäller såväl det kommunala självstyret som endemokratisk och beslutsför Europanivå. De ska makapå sig. I stället är det den svenska centralmakten,statsmakten, som ska stärkas. Jag tror attdetta varken är bra för eller för Europa.Vår statsminister , EU:s ordföran-de, säger sig vilja verka för en ökad öppenhet ochdemokrati i Europasamarbetet. Det tragiska är dockatt det mellanstatliga samarbete som han vurmar förär en garanti för precis motsatsen.Vi tycker att det är oacceptabelt att beslutsformer-na i EU efter Nicemötet faktiskt är krångligare ochmer svårförståeliga än . Vi kristde-mokrater kräver att EU en gång för alla får en klaroch koncis författning. En regelrätt europeisk konsti-tution med enkla och tydliga regler för både vad EUkan besluta om och vad EU inte kan besluta om samthur besluten ska fattas.Kvalificerad majoritet bör vara regel i ministerrå-det och vetorätten bli undantag. Vad skulle resultatetbli för t.ex. svenska medborgare om varje ledamot avdenna kammare försågs med vetorätt? En allmänvetorätt på alla nivåer kan väl knappast vara någonsorts demokratisk vision. Varför ska då arbetet medgränsöverskridande frågor, som kampen mot miljö-förstöring och knarksmuggling, behöva drabbas avdenna vetorättens förlamning?Vi har hört statsministern upprepa att skatterbör beslutas med enhällighet inom EU. Det är natur-ligtvis en frestande tanke att vi skulle ha samma prin-cip här i kammaren. Alla skulle ha veto mot de skat-teförslag som regeringen lägger fram. Men det skulleknappast leda till någon effektivitet.Det skulle vara väldigt intressant om utrikesmi-nistern kunde förklara principen bakom varför justskatter kräver enhällighet, medan regeringen i andraviktiga frågor som vi inte klarar av är inne på att detär bra med majoritetsbeslut. Jag har frågat statsmi-nistern och jag tycker inte att hanpå ett rimligt och tydligt sätt har kunnat förklara variden principiella skillnaden ligger. Om utrikesminis-tern har tid ska jag lyssna med vidöppna öron.Vi står , fru talman, med ett enat inomräckhåll. Om utvidgningen ska bli en framgång är detnödvändigt att Europasamarbetet har styrfart framåtäven på . Om den i stället lider av beslut-skramp och ineffektivitet, riskerar unionen att sprickasönder av den ansträngning som utvidgningen kom-mer att innebära.Låt oss därför nu på allvar börja diskutera hur enny konstitutionell form för EU kan se ut, byggd pådemokratiskt inflytande och enkla, effektiva besluts-former.