prot · GP0914 · 2001-10-18 00:00:00 — Men det är fortfarande ettganska avlägset forum när det gäller vardagen ochvardagens händelser. Det borde finnas ett kontinuer-ligt arbete som avslöjar vad hatpolitiken och vålds-romantiken gör. Det borde finnas i vardagen ochväldigt nära varje människa.Jag minns att vi på historielektionerna läste omreligiösa krig , om den helige Bartolo-meus natt i när protestanterna, hugenotter-na, massakrerades, om den mycket svåra period somdrabbade , som inte var , och . Men vi får inte glömma att dettakan bli vardagliga händelser . Vi måste kom-ma ihåg att just dessa mycket gamla former av hatpo-litik har en styrka i sin egen historia. Det är mycketlätt att väcka gamla till liv.Därför skulle jag vilja att Forum för levande his-toria skulle bli närvarande i vardagen och ta itu medde här frågorna, framför allt inför de unga.Anf. 13 ():Herr talman! Om terrordåden i hade skild-rats på film i stället för i verkligheten tror jag att vihade dömt ut den filmen som alltför överdriven, allt-för spektakulär och inte trovärdig. har vi tvingatsacceptera att det som hände inte bara är trovärdigtutan dessutom ett faktum. I det kortsiktiga perspekti-vet ska självklart de skyldiga gripas och ställas införrätta. I det långsiktiga perspektivet är det inte likasjälvklart hur kampen mot terrorismen ska föras.I det kortsiktiga perspektivet kan man även havissa synpunkter på hur detta görs. Vid sådana härmilitära aktioner är det ju nästintill omöjligt att detblir civila offer. Men man kan försöka hålla neresiffran. Något som har förekommit nu är minbomb-ning. är ett av de länder som inte har tagit av-stånd från minor. Tyvärr tror jag att detta riskerar attdrabba civilbefolkningen mer än talibanerna, inteminst eftersom minorna finns kvar efter kriget. Minorär dessutom inte ett effektivt anfallsvapen utan fram-för allt ett effektivt försvarsvapen. Det är alltså ensynpunkt jag kan ha.Det glädjande i sammanhanget är att precishar tagit avstånd från biologiska vapen. Det är tra-giskt att det sker först nu när man själv blir utsatt fördet, men jag tycker ändå att det är en väldigt viktigsignal. Det skulle vara väldigt glädjande om såsnart som möjligt även tog avstånd från minor, dådetta är ett vapen som framför allt drabbar civilbe-folkningen.Det var bra att lugnade ned sig lite efter detsom inträffade och inte gjorde någonting förhastat, inväntade FN:s besked. FN har ju också godkäntde här aktionerna. Ännu bättre hade det varit om FNdirekt hade lett aktionerna. Naturligtvis är detta inteså realistiskt. Dels vill troligtvis inte lämna överdet här till FN, dels kan det finnas stater i som sätter klackarna i marken. Men jag trorändå att det hade varit ännu bättre om detta skett iFN:s regi. Då hade vi förhoppningsvis sluppit minor.Det hade också blivit mer trovärdigt och fått mergenomslag. Det hade blivit säkrare för . Dess-utom skulle breda beslut i FN ha underlättat att fåmed så många muslimska länder som möjligt.Det FN i alla fall kan göra är att på så många om-råden som möjligt nu samarbeta mot terrorism. Detser vi tecken på . Det handlar om att drivafram ekonomiska sanktioner, samarbete när det gällerunderrättelseverksamhet och övrig polisiär verksam-het m.m. Detta kan stärka sammanhållningen i värl-den mot terrorism, och det är väl i så fall en av de fåpositiva saker som blivit resultat av terrorattacken.I det långsiktiga perspektivet tror jag att det skullevara väldigt viktigt, förutom samarbetet mot terrorisminom FN, att sätta stopp för Stjärnornas krig. Det ärReagans gamla Stjärnornas krig som man nu hardammat av, bl.a. för att tillfredsställa det militärin-dustriella komplexet i . Det råder ett nära samar-bete mellan detta och Bush. Utvecklingen efter terro-rattacken tycker jag visar att detta är feltänkt. Det ärnämligen ett större hot att man kan frakta ett kärnva-pen i en resväska än att man kan skicka det genomrymden. Det är ju det antimissilprogram byg-ger på: att stoppa atomvapen som kommer via rym-den i raket. Men när man nu kan bära in detta vapen ien resväska, ställa det i en stad varpå hela denna stadkan utplånas är det snarare den typen av hot man börbygga upp ett försvar emot.I terrorattacken mot var detheller inte kärnvapen som användes, utan det varmattknivar som i förlängningen blev orsak till nästan6 000 människors död. Risken om man fortsätter medantimissilprogrammet i är dels att vi får en nyrustningsspiral i världen, dels att länder, och själv-klart även terrorister, vidareutvecklar kärnvapen -men framför allt bygger vidare på den här nya typenav vapen. Det riskerar att bli mycket resväskor medkärnvapen, bakterier, giftgaser m.m. Det vore mycketnegativt om man understöder en sådan utveckling.Det här antimissilprogrammet kostar också oer-hörda summor som inte används effektivt. Jag tror attUSA skulle kunna använda de pengarna till hjälpa tillatt lösa världens problem. Man skulle kunna bidra tillekonomisk utveckling mot den fattigdom som är engrogrund inte bara för mänskligt lidande utan ocksåför terrorism, fiendskap och fundamentalism. Jag trorockså att det är viktigt att satsa på konfliktlösningmed beaktande av alla människors lika värde, fri- ochrättigheter, demokrati och alla människors rätt till etteget land.Jag tror att det skulle vara väldigt bra för världenom lade sin oerhörda makt och sina oerhördaekonomiska resurser i rätt vågskål för fred och fram-steg. Jag tror inte att antimissilprogrammet är rättvågskål. Jag tror snarare att det kommer att förstärkakonflikterna. Det är inte effektivt och det kostar mas-sor. Vi riskerar att få skuggstater med terrorister somsatsar på dessa fruktansvärda vapen som vi redan harsett tecken på.Anf. 14 ():Herr talman! Det finns en fråga som har avgöran-de betydelse för vårt samhälles framtida välstånd ochför enskilda människors välfärd, ett samhällsproblemsom växer mer och mer och som under de senasteåren har tillåtits växa utan några egentliga politiskaåtgärder. Det är ett samhällsproblem som leder till attde offentliga finanserna urholkas, som leder till att vifår ett högre skattetryck. Men det är också ett sam-hällsproblem som innebär att vi får allt färre som ärberedda och har möjlighet att utföra det arbete somkommer att behövas både och . Detär ett samhällsproblem som leder till att fler och flermänniskor ställs vid sidan om och får leva i avsjukdom, ohälsa och med andra skador. Jag talar, herrtalman, om den mycket snabbt växande sjukfrånva-ron, som jag skulle vilja påstå är ett av vårt samhällesallra största problem.I år, 2001, kommer antalet sjukdagar att bli över100 miljoner. Vi kommer att ha över 2001. Det är en ökning av kostnaderna försjukskrivning från , och det är enökningstakt som bygger på att vi har fåtten fördubbling av sjukfrånvaron. Det handlar omstora tal. Likväl har man tillåtit dessa tal att fortsättaväxa utan att göra någonting.Men det handlar också om enskilda människorslidande, väntande i vårdkö, väntande på rehabiliteringoch det sakta framväxande utanförskapet, borta frånarbetsmarknaden, från gemenskapen, och de gradvisurholkade egna ekonomiska villkoren.Detta är, herr talman, ett av de största samhälls-problemen i vårt land. Det drabbar de offentliga fi-nanserna. Om denna utveckling får fortsätta kommervi att 2004 ha kostnader för bara sjukpenningen somnärmar sig . Det är långt mer änen fördubbling från det som gällde 1997, en ökningmed närmare 30 miljarder kronor.Lägger vi till den snabbt växande förtidspensione-ringen, som är ett led i denna process och som ocksåberor på en växande ohälsa, kommer de samladekostnaderna för sjukfrånvaron och den ohälsa somfinns däri att närma sig 90 miljarder. Det är få beloppsom är så stora i de offentliga finanserna, och det ärfå belopp som är så destruktiva och så meningslösa.Det bästa och det rimliga vore åtgärder som ledde tillatt människor slapp stå och vänta i sjukdom, slapp ståoch vänta på rehabilitering, slapp stå och vänta i utan-förskap utanför arbetsmarknaden.Herr talman! Den snabbt växande sjukfrånvaronär också ett av vårt samhälles största problem, intebara för de offentliga finanserna utan för vårt sam-hälle som sådant. Den ökning som vi har sett innebäratt av den svenska arbetskraften i självaverket är sjukskriven. har ökningen varit3 procentenheter.Det innebär att en mycket stor del av den syssel-sättningsutveckling som vi har sett under högkon-junkturen i själva verket berott på växande sjukfrån-varo. I själva verket är ökningen av antalet arbetadetimmar mycket marginell årefter år. Det vi i själva verket har sett är att fler ochfler är anställda för att täcka upp för fler och fler somär sjukskrivna. Att utmåla detta som en triumf för denekonomiska politiken och för sysselsättningspolitikenär i själva verket att hylla och bejaka det faktum att vihar en växande sjukfrånvaro och det har ingen gjort.När man så oförblommerat pekar på en sysselsätt-ningsökning som bygger på att människor är sjuka,står i vårdkö, väntar på rehabilitering glömmer mansamhällets viktiga problem, både bristen på arbeteoch det faktum att så många lider av ohälsa i olikaformer.Herr talman! Den snabbt växande sjukfrånvarondrabbar också enskilda människor hårt och bestämtoch på ett eländigt sätt. Över 100 000 personer är långtidssjukskrivna . För den som ärsjukskriven , som kanske gåroch väntar på en operation, som väntar på rehabilite-ring eller som väntar på andra insatser som man självinte kan förfoga över innebär det att man gradvis försundan från arbetslivet. Det är också skälet till attregeringen själv räknar med att förtidspensionering-arna ska öka med 9 miljarder kronor.Man räknar med en fortsatt urholkning inom dettaområde. Man räknar med att fler och fler ska tas bortfrån arbetsmarknaden och man räknar med att fleroch fler ska fortsätta att vara sjuka utan att man ge-nomför de åtgärder som kan göras och som bordegöras.Herr talman! De problems som jag har visat påhandlar i allra högsta grad om förmåga attutveckla och bevara en konkurrenskraft där företagenhar kunskap om vår förmåga att skapa tillväxt ochvälfärd. Men det handlar också på ett mycket konkretoch tydligt sätt om enskilda människors välfärd. Lik-väl görs ingenting.I år ökar sjukskrivningarna så att vi i tilläggsbud-geten har fått fatta beslut om ytterligare 2 ½ miljard.Så var det , så var det året innan, och dess-förinnan har man i budgetarna också räknat med enökning. Men ingenting görs. Vi fick se en handlings-plan i budgetpropositionen på elva punkter somhandlar om samtal, nationella mål, men ingentingsom ska göras.Herr talman! Jag anser att tiden nu är inne för attgenomföra en nationell kraftsamling för att pressaned den växande ohälsan, för att underlätta för män-niskor att snabbt bli friska, för att minska sjukfrånva-ron, för att göra det lättare att gå till jobbet. Vi harlagt fram en lång rad olika konkreta förslag till åtgär-der som inom loppet av kan ge resultat. Ominte de ger resultat måste man lägga in fler åtgärder,därför att den utveckling som vi nu ser är inte accep-tabel. Det är cyniskt och ansvarslöst att låta den fort-sätta. Det har varit cyniskt och ansvarslöst att låta denutvecklas som den har gjort. Det blir än värre förvarje år som går.Vi vill se till att försäkringskassorna får 1 miljardmer att genomföra rehabilitering för. Vi vill se till attförsäkringskassorna kandisponera 7 miljarder för att se till att sjuka männi-skor inte ska behöva vara sjukskrivna i väntan påvård. Vi vill se till att genomföra en vårdgaranti sominnebär att ingen ska behöva vara sjukskriven i vän-tan på vård mer än . Vi vill se till att infö-ra ett system med regler och uppföljning av den sjuk-skrivne, så att ingen schablonmässigt försvinner ut isjukskrivning utan att man får de insatser som be-hövs. Vi vill se till att underlätta för den som har ettarbete att förena det med familjelivet.Vi har visat på alla dessa punkter. Vi kommer inteatt ge oss, därför att detta är ett av vårt samhällesstörsta problem. Det är ett problem för enskilda män-niskor, som drabbas hårt och tydligt. Det är oaccepta-belt och ett misslyckande att det har fått utvecklassom det har gjort.Anf. 15 () replik:Herr talman! säger att ingentinggörs. Men sanningen är att det redan finns beslut påatt satsa för att utveckla hälso- ochsjukvården . Landstingenkommer dessutom att tillföras föratt öka tillgängligheten och korta köerna.En central del i regeringens budget är just strategiför ökad hälsa i arbetslivet. Många av de åtgärdersom berör arbetar man med, t.ex.sjukskrivningsprocessen. vill skära nedoch göra besparingar på sjukpenning och rehabilite-ring i storleksklassen . Men hurdet ska finansieras är väldigt oklart.Ni talar om en genomtänkt användning av sjuk-skrivningen, men att ni skulle komma på en bättreanvändning av sjukskrivningen än den man nu arbetarmed finns det ingenting som tyder på.Anf. 16 () replik:Herr talman! Som det lite grann för ofta blir närJan tar till ordet, blir det för mycket slarvmed fakta. Det är inte ärligt vare sig i debatten häreller gentemot dem som lyssnar på den.Vi skär inte ned på rehabiliteringen. Det är tvärt-om så att vi omvandlar de offentliga finansernas an-vändning så att vi kan öka med perår ytterligare till försäkringskassorna för rehabilite-ring.Till skillnad från accepterar vi inteden ökning av sjukskrivningar och ohälsa som social-demokraterna räknar med. Vi vill genomföra en långrad olika åtgärder som minskar dessa utgifter, mensocialdemokraterna räknar med att de ska fortsätta attöka. Det är därför jag säger att ni inte gör någonting,att ni ingenting har gjort. Det är därför vi har denutveckling vi har . Det är ansvarslöst, JanBergqvist.Anf. 17 () replik:Herr talman! När säger att jagslarvar med fakta måste man konstatera att han isamma andetag gjorde en utmärkt illustration där hansjälv slarvade allvarligt med fakta. Han säger att vigör ingenting.Jag redovisade i mitt tidigare inlägg konkreta siff-ror på insatser. Det är ett aktivt arbete som pågår istrategin för ökad hälsa i arbetslivet. Där anslås kon-kreta pengar för att utveckla företagshälsovården. Därgörs ytterligare insatser för att begränsa långtidssjuk-skrivningarna osv.Det är en stor och svår uppgift som vi har framföross, och det krävs att vi gör någonting.Gunnar ersätter sin brist på åtgärd medatt tala om en kraftsamling, men regeringen har redandefinierat en strategi för ökad hälsa. Följer vi denstrategin kommer vi att få resultat. Problemet är attmoderaterna först föreslår besparingar på sjukpenningoch rehabilitering med , sedanhoppas man att de åtgärder som sätts in därefter skaleda till att man får in de pengarna. Tyvärr fungerarinte den ekvationen.Anf. 18 () replik:Herr talman! Jag skulle föreslå attläsa den moderata budgetmotionen i stället för att läsapropagandablad från . Läs den något meroch tydligare. Där framgår mycket tydligt att vi intesparar på rehabilitering utan tvärtom tillför mer resur-ser. Där framgår mycket tydligt att vi genom de åt-gärder vi genomför kan pressa ned de utgifter som detinnebär när fler och fler blir sjuka genom att vi ser tillatt motverka det växandet antalet sjukskrivningar.De åtgärder som vi har föreslagit kommer att geresultat. Vi kommer att se till att uppnå de resultatengenom att göra mer. Men ni har haft på er avsnabbt växande sjukfrånvaro. Under den tiden har nigenomfört de åtgärder som nu refererartill och som jag menar uppenbarligen inte har hjälptnågonting alls eftersom ökningstakten i verklighetenhar blivit snabbare än t.o.m. Riksförsäkringsverketsegna prognoser. Då måste man göra någonting sominte bara innebär ökade utgifter från staten till lands-ting utan ökade förutsättningar för enskilda männi-skor att bli friska. Där skiljer vi oss: Vi satsar påmänniskorna, ni satsar på de offentliga strukturerna iform av landstingen. Vi ser resultaten.Anf. 19 ():Herr talman! Tillsammans utgör finansmarknadenoch valuta- och penningpolitiken viktiga förutsätt-ningar för stabiliteten i vårt samhälle men också, inteminst, för demokratins funktionssätt och verknings-krets.Herr talman! Jag har en teori om att synen påekonomi och synen på demokrati samvarierar. Meddet menar jag att den ekonomiska doktrin som rådermed något slags automatik formar eliternas demokra-tisyn. Det omvända torde gälla när kriser och miss-nöje tvingar fram en folklig mobilisering. Jag byggermina slutsatser på förhållandena föreförsta världskriget jämfört med utvecklingen underefterkrigstiden.Före var det den klassiska eko-nomiska liberalismen som gällde. Budgetbalans ochlåg inflation var riktgivande för ekonomin. När detgällde demokratisynen fanns det i eliterna en starkmisstro mot folkligt inflytande och mot allmän röst-rätt.Efter fick vi det keynesiansktinspirerade Bretton . Det ledde till eko-nomisk stabilitet. Genom att stänga in kapitalet inationalstaten skapades förutsättningar för en själv-ständig ekonomisk politik. Det blev en självklarhet attfördjupa folkstyret och att politiken var suverän attlägga sig i det som hade betydelse för fördelningen avsamhällets resurser. Det var möjligt att sätta full sys-selsättning som det viktigaste politiska målet.Stagflationen slog sönder den teo-retiska basen för efterkrigspolitiken och gjorde att vipolitiker tappade självförtroendet och initiativet.Ekonomerna fick problemformuleringsprivilegiet,vilket ledde till två spektakulära misstag, nämligenkreditavregleringen 1985 och valutaavregleringen1989.Enligt min mening var valutaavregleringen detnäst största beslut som fattade . Det största var naturligtvis beslutet om denallmänna rösträtten.Det är mycket möjligt att det var oundvikligt attavreglera valutamarknaden, men beslutet fattadesutan debatt och utan analys, vilket jag ser som enskandal. Det var detta beslut som i sig utgjorde makt-skiftet, dvs. makten flyttades från politiken till mark-naden.När vi gick ur 90-talskrisen hade vi återgått tillsamma syn på ekonomi och demokrati som rådde föreförsta världskriget. Det är återigen budgetbalans ochstabilt penningvärde som styr ekonomin. Misstronmot folkligt inflytande är tillbaka, men är det poli-tiskt omöjligt att inskränka rösträtten. I stället flyttasmakt från de demokratiska församlingarna till s.k.oberoende experter som inte kan ställas till ansvar avnågon.EMU är ett uttryck för denna syn på ekonomi ochdemokrati. EMU är konstruerat för att vara oförän-derligt och förutsätter att det finns en stabiliserings-politisk sanning, vilket det naturligtvis inte gör. EMUär ett barn av sin tid. Det farliga med EMU är attEMU institutionaliserar marknadens makt och politi-kens impotens.Herr talman! Vi kan inte återuppväcka BrettonWood från de döda, men vi måste ta vårt ansvar föratt skapa nya förutsättningar för demokratin och förstabiliteten. Det måste vi göra genom strukturellaförändringar eftersom vi politiker inte är särskiltduktiga på att hantera kriser. För den som vill studeradetta närmare rekommenderar jag som kompass.Anf. 20 ():Herr talman! Jag har tänkt att tala lite grann omnågonting som alla svenska medborgare och ocksåföretag starkt kopplas ihop med: de svenska skatterna.Det är kanske ingen överraskning att jag talar om detjust här och . Faktum är att det svenska skattesys-temet och det svenska skattetrycket kräver en helatiden pågående och levande debatt. De behöver näm-ligen förändras.Det samlade skattetrycket är ett bra mått på balan-sen mellan politikens och individens makt. Ju högreskattetryck desto mindre blir utrymmet för varje per-son att ta ansvar för sig själv och sin familj. Det bety-der också att alternativen är färre än vad de annarsskulle ha varit. Ett högt skattetryck stöper därmedmänniskor i samma form. Det gör att mångfaldenminskar. Den förlorade mångfalden är min förstakritiska punkt när det gäller det svenska skattesys-temet.Den andra kritiken gäller bidragsberoendet. I ettsamhället där ensamstående personer kanske får merän en tredjedel av sitt ekonomiska månadsnetto frånolika typer av bidrag blir den privata beslutssfärenalldeles för liten. Det gäller i synnerhet om den per-sonen får betala mer i olika skatter än vadhon får i bidrag. Problemet handlar inte bara ompengar. Det handlar också om värdighet. Man berövaren person den värdighet som självständighet ochmöjlighet att försörja sig själv innebär.Den tredje kritiken gäller uppätna löneökningaroch svartsektorn. En löneökning leder inte till att manfår mer i plånboken i proportionerlig grad när skatte-trycket är så högt som det är i . Det lederockså till att svartarbetet tilltar. Senast ,jag tror det var i går, hade en ge-nomgång av vad det hade gjort för observationer i enbransch. Men det finns flera branscher där svartsek-torn är väldigt utbredd. Det är allvarligt för tilltronbåde till skattesystemet och till rättssystemet överhuvud taget.Min fjärde punkt handlar om buffertbrist. Möjlig-heten att kunna spara i privat sparande är central föratt man ska kunna bygga upp en buffert i den egnafamiljen för att klara av en oförutsedd utgift. Man skainte vara hänvisad till att vända sig till det allmännanär de oförutsedda behoven uppstår.Den femte punkten handlar om att höga skatterger både lägre köpkraft och högre priser. Alla skatterförs till slut över på de priser som konsumenterna haratt betala även om det kanske formellt sett är någonannan som betalar in skatten i ett tidigare led. Ener-giskatter är ett exempel på detta. Till slut blir detkunden som får betala.Den sjätte och sista punkten handlar om tillväxt-perspektivet och den internationella konkurrensen.Det höga skatteuttaget motverkar tillväxt och miss-gynnar i dess relation till andra länder. Sveri-ges konkurrenskraft reduceras. Det gäller i synnerhetnär vi har en situation där många av våra jämförbarakonkurrentländer reducerar sina skatter kraftigt.Vad är då de moderata värderingarna i detta, närjag väl har nämnt de sex kritiska punkterna? Jag troratt det är ganska enkelt. Det ska löna sig att arbeta, attskaffa sig en utbildning och ha erfarenhet, att sparaoch naturligtvis att ta risker i egna och andras företa-gande. Ställer man upp på de värderingarna har mansamtidigt sagt att det måste innebära konsekvenserför skattesystemet. Då måste makten i större utsträck-ning flyttas över till enskilda och till företag.Vi har här i lagt fram våraskatteförslag. De har fem utgångspunkter. Det hand-lar om principer och moral, den sociala dimensionen,den totala skattebördan, en neutral beskattning och attfrämja entreprenörskap, tillväxt och välstånd. Jag skabe att få återkomma till det lite grann.Principer och moral utgår från att varje individ haren självklar rätt att förfoga över merparten av sinainkomster utan att det ska behöva ifrågasättas. Sänktaskatter flyttar makt från politiken till individen, ochmänniskors beroendeställning till politiken minskar.Den social dimensionen handlar om att högaskatter innebär otrygghet med små marginaler. Det ärdärför som det ur social synpunkt är viktigt att med-borgarna får behålla en större andel själva.Om man ska förändra skattesystemet gäller detockså att se till den totala skattebördan. Det räckerinte att plocka ut en enskild skatt och hoppas på attproblemen ska lösa sig. Man måste se till helheten avolika skatter. Det är också därför vi har lagt framförslag på många olika punkter.Neutraliteten handlar om att man inte ska styramänniskors beteenden genom politiska beslut. Detbör vara utgångspunkten. Det kan finnas några en-skilda fall exempelvis med miljöstyrande skatter. Jagkan tänkta mig att man kan ha sådana. Men i övrigtbör det vara människorna själva som bestämmer hurde vill använda sina inkomster, och man bör inte görabeteendet beroende av skatterna.Den femte utgångspunkten handlar om entrepre-nörskap och tillväxt. Det gäller människors möjlig-heter att skapa och att förverkliga de idéer som dehar. Villkoren för individen är viktiga också för före-tagen.Jag ska säga något om de förslag som vi har lagtfram. Det handlar om att göra en större del av männi-skors inkomst skattefri.