prot · GO0961 · 2001-02-06 00:00:00 — Per har frågat mig vad jag av-ser göra för att ge tunnfilmstekniken, som är en för-nybar och strategiskt mycket viktig energiteknik,möjligheter att utvecklas och industriellt produceras iSverige.Låt mig först säga att jag delar Per Lagers syn påverksamheten vid . Verksam-heten är av världsklass när det gäller solceller avsådan tunnfilmsteknik som man arbetar med.Det finns också stora möjligheter att solceller iallmänhet och den här typen av tunnfilmsceller isynnerhet kan komma att spela en viktig roll i framti-dens energisystem. Det kommer även att finnas och växande internationell marknad för ny teknikför att utnyttja förnybara energislag, en marknad somkommer att omsätta mångmiljardbelopp un-der . Här borde det alltså finnasstora möjligheter för svensk forskning och svenskindustri.Riksdagen beslutade om ett programför omställning och utveckling av energisystemet.Programmets huvudinriktning är en kraftfull långsik-tig satsning på forskning, utveckling och demonstra-tion av ny energiteknik. Programmet fokuseras påinsatser för att minska kostnaderna för att utnyttja deförnybara energislagen så att dessa blir ekonomisktbärkraftiga alternativ till kärnkraft och fossila bräns-len.Forskningsverksamheten vid ligger mycket väl i linje med dessa intentio-ner. Som Per nämner får verksamheten ettomfattande stöd av () och av Statens energimyndighetinom ramen för det energipolitiska programmet. Detsammanlagda beviljade stödet uppgår till 150 miljo-ner kronor.Staten har ansvar för att skapa förutsättningar föratt näringslivet ska kunna genomföra de olika inves-teringar som behövs för omställning och utvecklingav energisystemet. Ett viktigt led i detta är ett lång-siktigt stöd till forskning, utveckling och demonstra-tion. Stödet till är ett bra ex-empel på ett sådant stöd.Näringslivet måste dock ha den avgörande rollennär det gäller att identifiera de produkter och proces-ser som kan bli lönsamma på marknaden och att ge-nomföra nödvändiga investeringar. Ett nära och aktivtsamarbete mellan staten och näringslivet är engrundläggande förutsättning för att de statliga insat-serna för forskning och utveckling ska ge långsiktigtuthålliga resultat.Vägen från forskningsresultat till kommersiellprodukt kan vara ganska lång och resurskrävande.Inom det energipolitiska programmet finns det därförmöjligheter att även främja mer marknadsnära insat-ser. Exempel på sådana är pilot- och demonstra-tionsverksamhet och industriell forskning och ut-veckling inom ramar som definieras av EU:s reglerom statsstöd.För att kunna stödja utvecklingen i mer mark-nadsnära stadier krävs det dock att en industriell aktörmed tillräckliga resurser driver projektet. Som PerLager också konstaterar finns det ännu inte någonaktör i som är beredd att arbeta för att för-verkliga en kommersiell produktion av tunnfilmssol-celler.Statsministern inbjöd före-trädare för näringslivet till ett rundabordssamtal omframtiden för svensk solenergi. Syftet var att diskute-ra möjligheten att hitta en industriell plattform för attkommersialisera forskningsresultaten från verksam-heten vid har fått veta att det pågår arbeteunder ledning av for-mera en industriell gruppering som kan driva detfortsatta utvecklingsarbetet. Jag har förstått att manhyser goda förhoppningar om att detta ska lyckas, ochjag ser fram mot att få ta del av resultaten från dessadiskussioner.När frågan om näringslivets engagemang och fi-nansiering kommit närmare sin lösning kan behovetav ytterligare statligt stöd från exempelvis det energi-politiska programmet prövas, t.ex. till fortsatt utveck-lings-, demonstrations- och pilotverksamhet.Anf. 24 PER ():Fru talman! Detta är en fråga där vi tycks varaoerhört överens, näringsministern. Vi ligger helt ilinje med varandra när det handlar om hur det skullekunna utvecklas vidare. Framför allt gäller det viktenav solceller . Jag tror att det är få som skulle förneka att just solceller är framtidensenergikälla.Man har räknat ut att en tiondel av skulleräcka för hela jordklotets behov av elektricitet omman använde solceller. Det är en fascinerande fram-tid.Det som är lite olyckligt är att just här i Sve-rige så ligger forskningen långt fram, i framkanten,men vi får inte i gång den industriella processen. Detfinns en knut och ett vakuum emellan. Ute i Europafinns det kanske ett tiotal pilotprojekt, dvs. industrielltillverkning av solceller.Med tanke på att detta är framtidens energikälla,och att vi bör satsa på att försöka behålla både pro-duktionen och de gröna arbetstillfällen som det blirfråga om här i så saknar jag det initiativ somgör att saker och ting rullar fortare än vad de gör idag.Näringsministern nämnde 150 miljoner i en sam-manlagd satsning. Jag skulle gärna vilja ha reda påhur tidsperspektivet ser ut, och vad de 150 miljonernakan innehålla. Jag är också införstådd med att manhar ett femårigt projekt på gång. Det är fråga om attlyfta forskningen över till ett pilotprojekt som sedan isin tur kan tas över av den kommersiella produktio-nen - näringslivet och marknaden.Det gäller just detta steg med att få en industriellprocess som visar sig fungera så att marknadskrafter-na kan ta över. Då behövs kanske utvecklings- ochproduktionsstöd - starka sådana. Det behövs kanskeett investeringsstöd som direkt riktar sig till solcellse-nergin. Man kan ha gröna fonder, och man kan jobbasom vi gör just , med grön skatteväxling, för attdriva på verksamheten. Man kan dra in det i denoffentliga upphandlingen och man kan skapa natio-nella mål - det är väldigt viktigt.Framför allt tror jag att man skulle kunna tillskapaett tillfälligt utvecklingsinstitut. Jag understrykertillfälligt därför att de här instituten har en tendens attvilja leva kvar utan att kanske ha uppdraget elleruppgiften . Meningen med ett är att detskulle kunna hjälpa till att få i gång tillverkningen.Jag kan se framför mig hur man från statens sida,näringslivets sida och forskningens sida tillsammansskapar just denna lite snabbare utveckling.Här tycker jag att just näringsministern har enuppgift i att driva på. Det är det som det handlar om.Annars hamnar hela tillverkningen utomlands, ochdet tror jag ingen av oss vill.Anf. 25 Näringsminister ():Fru talman! Jag vill börja med att säga det somjag sade i mitt interpellationssvar: Det pågår en dis-kussion om solarsystemet och den forskning som skerdär. Som jag också sade så kallade statsministern tillett möte, där jag själv deltog, med näringslivet somhar ett intresse för detta. pågår en diskussion, ochjag är ganska hoppfull när det gäller att vi ska landaframöver så att det innebär att vi får en industriellproduktion. Hur mycket stöd som kommer att gesfrån staten får vi diskutera, men själva planen ochupplägget av projektet gällde det här. Därför får viavvakta det innan vi nu drar i väg med någontingannat.Det är som de här 150 miljo-ner kronorna gäller. Det energipolitiska programmetinnehåller en mängd olika typer av stöd, från stöd tillforskning på universitet och högskolor till stöd tillpilot- och demonstrationsinsatser. Dessa instrumentgör det möjligt för staten att stödja de flesta utveck-lingsfaser för ny energiteknik - från grundläggandeenergiforskning till demonstration i fullskaleanlägg-ningar. Jag är därför övertygad om att det finns godamöjligheter att pröva frågan om stöd till industriellautvecklingsfaser inom t.ex. det energipolitiska pro-grammet. Det är själva poängen. De stödformer ochvillkor som där står till buds är väl avpassade för attkunna främja denna typ av arbete.Än en gång: Vi får avvakta och se vad som händernu. Det kanske inte tar så innan man kanpresentera något och säga hur man skulle vilja gå frånforskning och föra över det hela till ett pilotprojekt,dvs. någon form av industriell produktion. Det är därvi ska landa.Det tyska system som har nämnts för solceller be-står också av flera delar. är ersättningen perkilowattimme nära och . Det ska jämförasmed för kilowattimmar på elsidan.Jämför man med vindkraften ser man att solcellerskulle kosta tio gånger mer. Men poängen - och detär också Lagers poäng om jag har förstått det rätt - äratt vi har nått väldigt långt med tekniken. Vi kantillverka detta, och vi kan sälja det som en miljötek-nik över hela världen. Där har vi stora förutsättningar.Nu har vi kopplat ihop tekniken med dem som kan haett industriellt intresse i detta. Den diskussionen pågårnu.Anf. 26 PER ():Fru talman! Tack, näringsministern! Tekniken ärframtagen och tekniken finns här i just nu.Vad man behöver är att få i gång en industriell pro-cess och att få ut den på marknaden. Det är där knu-ten sitter. Men finns det ett samarbete om detta.För många är kanske tunnfilmsteknik ett okäntbegrepp. För er som inte känner till tekniken vill jagsäga att i stället för att använda kiselplattor som manlägger på en skiva och kopplar ihop så förångar manolika metaller på en glasskiva med ett grundskikt. Jagska inte nämna alla beteckningarna; molybden ochsådant som man använder, men när man förångardetta så sker det på ett förenklat sätt, och det är såbilligt att göra det bara man får lite industri i det.Kiseln är fortfarande oerhört dyr. Får man i gångtunnfilmstekniken är den därför prismässigt heltöverlägsen kiseln. Det kan vara kristallinkisel, amorftosv. Det viktiga är att den nya tekniken, den svenskas.k. CIGS-tekniken, är så oerhört intressant.Vad jag är rädd för är att den process som är igång nu och som är vällovlig på alla sätt går lite förlångsamt. Det kan innebära att man kör i gång ute iEuropa med detta. Det kan väl vara bra i och för sig,men har vi tekniken, kunskapen, forskningen ochalltihop här hemma så finns det all anledning att körapå lite fortare. Här har vi någonting att vara oerhörtstolta över och någonting som framför allt också haren framtid för sig. Därför menar jag att det tillfälligautvecklingsinstitut som jag nämnde är en teknik föratt driva på en utveckling. Det kan hända att det sam-arbete som pågår just nu kommer att gå tillräckligtfort så att vi inte blir av med hela tillverkningen. Mendet ligger så nära till hands att det faktiskt håller påatt bli så, och då tycker jag att det skulle vara hemsktsynd om vi inte har gjort tillräckligt mycket.Anf. 27 Näringsminister ():Fru talman! Jag delar uppfattningen att det ärbråttom. Vi har tagit ett initiativ där vi har kopplatihop kunskapen och forskningen med industrin - medflera av de stora och ledande industriföretagen i Sve-rige. De jobbar nu ihop. Jag har ingen annan infor-mation än att detta löper efter de bedömningar somgjordes när vi träffades, dvs. att man ville engagerasig och att man insåg att det fanns stora industriellamöjligheter och en exportprodukt med utgångspunkt iden teknik som har ett stort värde för både Sverigeoch inte minst dessa stora företag.Jag är faktiskt ganska lugnad av detta. Vi får av-vakta det. Sedan får vi se vilka ytterligare åtgärder vibehöver vidta. Vi är överens, . 28 PER ():Fru talman! Vi är överens. Det är roligt att kunnavara överens också i en interpellationsdebatt. Vi talarkanske bara om olika hastigheter på utvecklingen. Viär också överens om att den bör gå fort, men jag villkanske driva på ännu mer än vad ministern vill medtanke på att, som jag sade tidigare, produktionen kangå oss ur händerna.Att skapa en sådan här pilotfabrik är ju ett stortprojekt. Det kostar mycket pengar. 150 miljoner äravsatta för solcellsteknik under åren 1996 till 2004.Det är en åttaårsperiod. Frågan är: Var finns detpengar i beredskap för just en satsning på ett sådanthär gemensamt projekt med näringslivet? Vi hanterarju ibland oerhört stora summor, och ibland hanterar vismå summor. Jag undrar vad näringsministern ärberedd att satsa på en sådan här anläggning i framti-den.Anf. 29 Näringsminister ():Fru talman! Vi startade det här projektet där vikopplade ihop tekniken med näringslivet den 30 marsförra året. Det har inte gått så . Enligt de in-formationer jag fått har det ändå speedat på ganskabra. Vi måste avvakta hur näringslivet vill gå in idetta med utgångspunkt från de diskussioner somförs.Pengarna ligger inom programmet. Vi har rättmycket pengar inom programmet när det gäller för-nybara bränslen etc. Vi får titta på det, men först fårman föra en diskussion och se hur näringslivet tar uppdetta. Än en gång: Den information jag har fått visaratt det åtminstone är ganska positivt.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 2000/01:127 om ele-vers rätt till kunskapAnf. 30 Statsrådet ():Fru talman! har frågat vad jag avseratt göra för att garantera alla elever en likvärdig rätttill kunskap och hur jag vill arbeta för att införa indi-viduella studieplaner.Sofia tar i sin interpellation upp det somär kärnan i skolans uppdrag, nämligen att alla eleverska få den kunskap de behöver för att vara rustade förframtiden och för att kunna leva ett rikt socialt ochkulturellt liv. Alla reformer och åtgärder som rege-ringen föreslagit och genomfört sedan jag blev skol-minister har också haft det syftet.Läro- och kursplanerna innehåller de mål someleverna ska uppnå övergripande och i olika ämnen.Med den ansvarsfördelning som råder på skolområdetär det kommunerna som har ansvaret för den konkretautformningen av skolans pedagogiska verksamhet,uppföljning och utvärdering av resultaten och åtgär-der för att komma till rätta med brister. Hur sedanundervisningen läggs upp för grupper av elever ellerenskilda elever är en gemensam fråga främst för lära-re, skolledning och elever. I skolans ansvar ingårockså att identifiera de elever som behöver stöd i sittskolarbete för att nå målen och föreslå hur detta stödska utformas.I många skolor arbetar man med nå-gon form av individuell studieplanering för eleversom är i behov av stöd. Denna individuella studieplankan vara en del av ett åtgärdsprogram som också harandra inslag än studieplanering.Liksom anser jag dock att skolanhar ansvar för att alla elever får en individuellt anpas-sad undervisning och att studieutvecklingen för allabarn och ungdomar planeras noga och följs genomhela skoltiden. Särskilt viktigt är detta vid olika över-gångar inom utbildningssystemet. Kravet på skolansansvar för elevernas individuella studieplanering kandärför behöva tydliggöras.Expertgruppen för ökad måluppfyllelse och eleveri behov av särskilt stöd, som leds av riksdagsleda-moten , har bl.a. diskuterat fråganom reglerna behöver skärpas eller om det skulle varaeffektivare att satsa på stimulans och handledning tillskolorna. Gruppen har studerat utvecklingen i ettantal kommuner och funnit att man på många hållredan har skrivit in i skolplanen att alla elever ska haen individuell studieplanering. I det praktiska genom-förandet har däremot kommuner och skolor intekommit särskilt långt.Expertgruppen har dessutom tittat på individuellstudieplanering i samband med övergång i utbild-ningen. Slutrapporten från expertgruppen överlämnasi maj och kommer att utgöra ett värdefullt underlagför mina överväganden om behovet av regeländring-ar.Jag vet också att har haft frå-gan om åtgärdsprogram och individuella studieplaneruppe till diskussion. Även Utredningen om vägled-ningen i skolväsendet, som har till uppdrag att kart-lägga och analysera individens behov av vägledning,kan säkert bidra med underlag.I försöksverksamheten med utbildning utantimplan i , där försöksskolorna inte ärbundna av den nationella timplanens indelning i tidper ämne och ämnesgrupp, kommer skolorna att be-höva utveckla formerna för dokumentation av elever-nas studieplanering och uppföljning. I de skolor somdeltar arbetar de flesta med olika typer av individuellstudieplanering och skriftlig dokumentation. Över800 skolor ingår i försöket, och Timplanedelegatio-nen har ett ansvar för att värdefulla erfarenhetersprids till alla kommuner och skolor.Ibland möter jag kritik mot att skolor och kom-muner har krav på sig att producera alltför mångaplaner som tar stor energi att utforma och som sedanställs in i en hylla. Att göra en individuell studiepla-nering är en process där eleven själv, föräldrar ochlärare i högsta grad kan vara delaktiga och samarbeta.Beträffande gymnasieskolan finns bestämmelser igymnasieförordningen och i läroplanen för de frivilli-ga skolformerna. Där anges bl.a. att det för varje elevska upprättas en individuell studieplan som ska inne-hålla uppgifter om elevens studieväg och om de valav kurser eleven gjort. Vidare framgår att utveck-lingssamtalet ska genomföras med den individuellastudieplanen som grund.Det finns många olika metoder att arbeta med in-dividuell studieplanering. Av naturliga skäl arbetarman annorlunda med de mindre barnen, t.ex. medportfoliometoden eller planer i form av grafiska figu-rer som ökar barnens möjligheter att förstå och delta iplaneringen.Jag tror därför att man snarare ska tala om beho-vet av en individuell studieplanering än om en indivi-duell studieplan för att markera att en sådan plan skavara ett levande dokument med olika utformning ochdetaljeringsgrad.Sammanfattningsvis vill jag instämma med SofiaJonsson om att ansvaret för alla elevers individuellastudieplanering behöver göras tydligare. Jag avserdärför att återkomma i denna fråga. Jag vill dockytterligare överväga hur detta ska utformas bl.a. ge-nom att inhämta synpunkter från de olika utredningaroch grupper som jag hänvisat till i mitt svar.Anf. 31 ():Fru talman! Jag vill tacka för svaret som frånbörjan var något mer knapphändigt än det jag fickuppläst för mig här i dag.Elevers rätt till kunskap är rubriken på den inter-pellation jag har skrivit. Jag har börjat fundera på omdet finns en ideologisk skillnad när det gäller vadelevers rätt till kunskap betyder. För mig och Center-partiet handlar det om att forma en politik som låterelever lära och växa utifrån varje individuell elevsbehov.Jag har också en starkt tro på att varje elev kanoch vill lära bara man ges rätt förutsättningar. Det härär vi inte alltid överens om i kammaren.Precis som skolministern säger finns det väldigtmånga goda exempel runtom i landet. Det finns sko-lor som har tagit till sig detta ocharbetar på ett sätt som är oerhört bra för eleverna. Dethandlar om en individuell skola där varje elev fårförutsättningar utifrån sina behov.Men det krävs ju mycket mer. har juockså visat att utbildningen inte är likvärdig runtom ihela landet. Alla elever runtom i landet får inte enlikvärdig utbildning. Då måste snabba saker hända.Det måste vara en tydlig styrning från oss, och fram-för allt från skolministern. Jag tycker inte att den härstyrningen har varit tillräckligt tydlig.Under 90-talet har man gått mot en målstyrning.Det är oerhört bra. Det ska vi absolut inte släppa. Viska inte in i minsta detalj visa hur skolorna ska arbe-ta. Däremot ska vi ställa tydliga krav när det gällerfrågan om vilka mål vi sätter upp, hur vi vill att sko-lorna ska arbeta och vilka mål man ska uppfylla.Det här är en tvistefråga eftersom jag och Center-partiet ser att vi måste ge starkare förutsättningar. Vimåste vara tydligare i vår skolpolitik. Vi har gett flerakonkreta förslag på hur det här ska fungera. Mentyvärr har vi inte riktigt fått bifall på alla förslag.Tre saker har vi slagit fast. En är individens rätttill kunskap, elevens rätt till kunskap. Det handlar inteom den tid man går i skolan, utan om de kunskapsmålman ska uppnå. Jag vill fråga ministern om hon anseratt det är kunskap och inte tid som ska gälla i skolan.I sådana fall har vi en helt ny typ av svensk skola därdet inte är antalet år utan kunskapen som är det vikti-gaste.Det andra vi fokuserar på är de viktigaste kunska-perna och på att man får individuella studieplaner förvarje elev. fungerar det på vissa skolor, menlångt ifrån på alla. I vissa skolor har man också enstudieplan som är övergripande. Man har inte till-räcklig uppföljning. Jag vill se ett tydligt besked frånskolministern. Är individuella studieplaner med alltvad de ska innehålla något man ska besluta om här iriksdagen - liksom om tidiga insatser för läs- ochskrivutveckling och om att det ska finnas tillräckligtmånga lärare?Det tredje tydliga beskedet vi har är att det ska va-ra fortsatt makt för skolan och kommunerna. Vi skainte hålla på med pekpinnar och centralstyre genomatt pengar ska gå genom skolverk och annat. Vi ska istället ut i kommunerna och ge tydliga mål. Skolornaoch kommunerna ska själva få styra hur skolan skavara.Så till förslaget om likvärdig utbildning. Jag villfråga skolministern vilka nya redskap - inte vilkaprogram och vilka förslag som roterar - skolmi-nistern vill ta beslut om i för att vi ska få enlikvärdig utbildning i hela landet.Anf. 32 TALMANNEN:Jag vill för klarhetens skull bekräfta att det skrift-liga svar vi har är betydligt kortare än det som lästesupp. Det är naturligtvis önskvärt att man från börjanhar det korrekta. Men som alltid är det det taladeordet som gäller.Anf. 33 ():Fru talman! Frågan om elevernas rätt till kunskapär naturligtvis alltjämt relevant. Många goda exempelfinns ute i landet där eldsjälar till skolledare och lära-re gör ett fantastiskt arbete för elevernas bästa medgoda resultat som följd.De goda exemplen finner vi i skolordär det finns ett tydligt pedagogiskt ledarskap, därskolans pedagogiska metod omfattas av alla, därkunskapen sätts främst, där kraven på elever ochpersonal är tydliga, där respekten för varandra och förindividers olikheter är tydlig.Till detta kan man också säga att de ekonomiskaramarna naturligtvis inte är oviktiga, men förhåll-ningssättet är långt väsentligare och långt viktigare.Tyvärr, fru talman, verkar de goda exemplen varabetydligt färre än de dåliga exempel vi ser itidningarna. Vi kan läsa om våld, hot om våld, trakas-serier och dåliga kunskaper. Jag menar att svenskskola inte är så bra som den kunde vara. Vi kan be-tydligt bättre.Skolministerns svar i alla de debatter vi har förthär i kammaren och på annat sätt går ut på att rege-ringen - och det framgår också av svaret - har ge-nomfört reformer och åtgärder som syftar till bättreresultat. Men man måste fråga sig vilka reformer detegentligen är som åsyftas. Ett annat svar brukar varaatt det är kommunerna som bär ansvaret för skolanoch att man ingenting kan göra från den här kamma-ren. Ett tredje svar är att det nu kommer nya ochfriska pengar som ska lösa alla de problem vi kan serunt om i landet.Fru talman! Jag tycker nog att detta är väldigttunt. Vi vill se bättre aktivitet på det här området.Interpellationssvaret, även om det är något förändrat iuppläst form, går, som skolministern säger, ut på attvi behöver utveckla former för dokumentation avelevernas studieplanering och utveckling. lagstiftning på det här området bli aktuell.Det låter intressant. Vi är tydligen överens om atten uppföljning av elevernas resultat i skolan är nöd-vändig, varför det faktiskt blir konstigt när skolmi-nistern reagerar så starkt på kommuner och enskildaskolor som själva vill utveckla metoder med uppfölj-ning av elevernas resultat i förhållande till de upp-ställda målen. Är detta, fru talman och skolministern,verkligen ett problem? Är inte problemet precis detmotsatta, att skolor inte tillräckligt följer upp denegna verksamheten?Kan skolministern också förklara för mig och försvenska folket var faran ligger i att enskilda skolorvill dokumentera elevernas planering, studieutveck-ling och resultat?Är det inte hög tid, kort sagt, att fundera över sta-tens roll i sammanhanget? Vi har en gemensam finan-siering - det är alla överens om - av skolan. Men ärdet inte skolans resultat, elevernas resultat i förhål-lande till målen, som är det absolut viktigaste? Vemsom ska sköta detta måste vara av underordnad bety-delse.Jag frågar därför om skolministern anser att detsystem som finns med ansvarsfördelning mellanstat, kommun och i allmänhet skolhuvudmän ochSkolverkets roll är det absolut optimala för att vi skabli den kunskapsnation som vi alla strävar efter.Anf. 34 ():Fru talman! interpellation om allasrätt till likvärdig kunskap i skolan är ju ett ständigtaktuellt ämne och en mycket viktig fråga, inte minstnär vi ser hur många elever både i ochgymnasieskolan som inte når upp till målen.