prot · GO09102 · 2001-05-02 00:00:00 — Det finns dock en del begräns-ningar som följer av 4 kap. lagen (1998:531) omyrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område.Häri förbjuds t.ex. den som inte är hälso- och sjuk-vårdspersonal men som yrkesmässigt undersökerannans hälsotillstånd eller behandlar annan för sjuk-dom att behandla sådana smittsamma sjukdomar somenligt smittskyddslagen är anmälningspliktiga, attbehandla cancer, diabetes och epilepsi eller att utanpersonlig undersökning lämna skriftliga råd elleranvisningar för behandling. Det är dessutom förbju-det för denne att undersöka eller behandla barn underåtta år.Med hälso- och sjukvårdspersonal avses främstlegitimerad personal men också annan personal somt.ex. är verksam vid sjukhus och medverkar i hälso-och sjukvård av patienter eller biträder legitimeradpersonal, personal vid larmcentral osv. Den somtillhör hälso- och sjukvårdspersonalen ska utföra sittarbete i överensstämmelse med vetenskap och beprö-vad erfarenhet.Attityden till många alternativa behandlingsfor-mer och metoder har förändrats under de senastedecennierna. Flera av de yrken som tidigare räknadessom kvacksalveri är legitimationsgrundande,t.ex. kiropraktor och naprapat, och flera landsting hartecknat vårdavtal med legitimerade kiropraktorer ochnaprapater. Akupunktur är dessutom numera en ac-cepterad behandlingsmetod. Vid bedömningen av omett yrke ska omfattas av bestämmelserna om legiti-mation är patientsäkerheten av mycket stor betydelse.Det är viktigt från samhällets sida att visa respektför människors önskan att själva välja vårdgivare ochbehandlingsmetod. Denna frihet måste dock vägasmot intresset av att upprätthålla ett gott skydd förmedborgarnas säkerhet i vården. Regeringen hardärför bedömt att det fortfarande krävs en lagstiftningsom värnar patienternas säkerhet. Regeringen har inteför avsikt att föreslå förändringar i detta avseende.Jag vill dock åter framhålla att med de begränsningarsom finns i lagstiftningen är det inget som hindrar enperson att söka vård och behandling hos någon sombedriver alternativ medicin.Regeringen har under de senasteåren gett finansiellt stöd för alternativ medicin. Rege-ringens bedömning är att det ligger ett värde i att det ilandet finns tillgång till alternativa behandlingsformerav god kvalitet. Regeringen har därför i vårproposi-tionen aviserat att man avser att stödja alter-nativ medicin med . Regeringen har dock inte föravsikt att starta ett nationellt centrum för komple-mentär/alternativ medicin.Anf. 75 ():Herr talman! Jag får tacka socialministern för sva-ret, även om det inte innehåller något exklusivt ny-tänkande.Utifrån den rådande situationen inom hälso- ochsjukvården, med den stora bristen på personal, måstevi ta vara på alla möjligheter, och det var utgångslä-get för min interpellation. Vi ser de långa köerna ochden stora andel människor som inte får hjälp i dentraditionella vården utan som får söka sig fram utanatt ändå få någon hjälp.Man måste i morgondagens sjukvård se till möj-ligheterna och till helheten utifrån ett brett samarbete.Enligt en enkätundersökning som är gjord i vad gäller den komplementä-ra/alternativa medicinen vill ha mer forskningoch nya samverkansplaner. Jag tycker faktiskt attdetta är ett sätt att lyssna till medborgarna. Socialmi-nistern sade här i diskussionen om en tidigare inter-pellation att man ska lyssna på vad medborgarnakräver och förväntar sig och att man ska ta del av nyteknik och nya framsteg. Jag tycker att man verkligenska göra detta.Jag har också studerat en intervju med socialmi-nistern inför ordförandeperioden där socialministernsäger att den viktigaste utmaningen inom hälso- ochsjukvårdens politikområde är att övervinna ojämlik-heter i hälsa både inom och mellan EU:s medlems-länder. Jag instämmer i det, men detta fordrar ett nytttänkande. antog en reso-lution om att praktiserande alternativmedicinare skainkluderas inom hälsoverksamhet. Det är dessutom såatt både nationella och officiella erkännanden avkomplementärmedicinen samt ökade insatser inomskolmedicinen är något som man kraftfullt argumen-terar för i olika resolutioner både från WHO och frånEU.Ett viktigt argument i detta sammanhang är vårdpå lika villkor. Det står i svaret att flera landsting haravtal med kiropraktorer och naprapater. Tyvärr är detbara fråga om några få landsting. Mitt hemlandsting,, har inte många sådana avtal. Villmedborgarna ha alternativen måste de själva stå förkostnaderna, och det blir ganska dyrbart. Om maninte har råd att utnyttja denna möjlighet ökar faktiskthälsoklyftorna.Jag vill också peka på momssatserna. Ingen momstas ut vid behandling av sjukdom, men när det gälleratt förebygga och förhindra att sjukdom uppkommeruttas en moms om . Det betyder ganska mycketför den enskilde i ett pressat läge.Här diskuteras också frågan om kvalitet, och dåkan frågan om akupunktörer lyftas fram. Akupunktö-rer med fyra till utbildning kan jämföras medsjukvårdspersonal som har genomgått några veckorsutbildning. Det är en stor kvalitetsskillnad. Den med-borgare som väljer att gå till akupunktören med denlånga utbildningen får själv betala, men i den gängsevården ingår akupunkturbehandling i högkostnads-skyddet.Anf. 76 Socialminister ():Herr talman! Det är säkert angeläget att vi medjämna mellanrum diskuterar alternativmedicinensställning i det svenska sjukvårdssystemet och komp-lementärmedicinens relation till det som vi kallarskolmedicin. var det väl så, om jag förstått rätt, attriksdagen alldeles fattat beslut med anledningav en motion som handlade just om det här. Fråganom momsbefrielse är ganska komplicerad, eftersomdenna såvitt jag har förstått är kopplad till legitima-tionen. Den som inte är legitimerad kan inte fåmomsbefrielse. De som inte är legitimerade vårdgiva-re tvingas alltså betala moms, vilket ökar kostnaden.Denna fråga har diskuterats av , och denavslog motionen, vilken hade väckts av . Jag menar därför att denna fråga åtminstone tillsvidare är avklarad av riksdag.Anf. 77 ():Herr talman! När det gäller momsbefrielse berordet på vad som godkänns som legitimation. Den frå-gan är angelägen att föra fram i debatten. Om vi skalyssna på medborgarna är den synnerligen angelägen.Ministern hänvisar till forskning. Det gjorde manockså i svaret på min motion. Men man är inte bereddatt stötta forskningen. Det är därför som många medmig tycker att det är angeläget att vi får till stånd ettnationellt centrum. ligger verkligen i bak-vattnet när det gäller alternativ/komplementär medi-cin. Vi behöver satsa på det.Vi är säkert båda två medvetna om att det behövsinfrastruktur, kommunikation, forskningsmedveten-het, medel och utbildning för att stötta forskningeninom komplementär/alternativ medicin. Ett nationelltcentrum är på sin plats. Utvecklingen i våra grann-länder och har kommit väldigt långt,med det lilla de har satsat.Jag blev mycket glad när jag såg den lilla raden ivårbudgeten. Jag förstår att man inte har tänkt startanågot nationellt centrum, utan man tänker satsa påVidarkliniken. Det kan vara bra. Det är en liten del.Vidarkliniken gör ett mycket bra jobb. Men vilkaresultat har kliniken kommit med? Har de publice-rats?Det behövs ett samarbete mellan skolmedicinenoch komplementärmedicinen. Patienterna väntar intepå att vi ska fatta beslut. Då ärdet viktigt att båda parter har en helhetsbild och attpatienterna vågar tala om vad de använder när desöker, så att det inte blir helt fel.Situationen ute i landet är den att man accepterartyst. Det finns mottagningar i samma byggnad. Det ärinte tillåtet att remittera, men det kringgås. Patienter-na, medborgarna, kräver det. Det finns primär-vårdsläkare som har alternativmottagningar samtidigt.Det har prövats. Det växer underifrån. Vi som politi-ker måste lyssna till det.Barn får inte behandlas med alterna-tiv medicin. är det enda land i världen somhar den föreskriften. I Skåneåker man över till och får vård där. Detgäller habilitering av barn , t.ex. kiro-praktik. De barnen får inte behandlas i Sverige.I har det gjorts studier av antibiotikabe-handling. Den kan kompletterats eller ersättas avhomeopatiska medel. Det innebär stora framsteg. Påsamma sätt är det med den danska undersökningen avastma- och allergipatienter. Man har kommit långt.Det är intressant att ta del av de undersökningarna.Jag hoppas verkligen att socialministern tänkerom och tar till sig allt som finns, både i och utanförSverige.Anf. 78 Socialminister ():Herr talman! Vårpropositionen anger bara hurmycket pengar som anvisas till olika ändamål. Vi fårmöjlighet att komma tillbaka till frågan om hur justde här pengarna ska användas. Det är 3 miljoner kro-nor . Det är viktigt. Vi skaåterkomma med förslag till hur de ska användas.Min bild av relationen mellan det vi kallar skol-medicin och alternativmedicin är att gamla, myckethårda motsättningar har ersatts av en bättre dialog. som kom för några veckorsedan finns en mycket spännande uppsats om justalternativmedicin och dess betydelse. Det tyder på attde som representerar skolmedicinen har intresse avatt föra en dialog med dem som representerar alterna-tivmedicinen, på ett helt annat sätt . Ettsådant intresse får inte innebära att vi gör stora avstegfrån den grundläggande principen, nämligen att denhälso- och sjukvårdspersonal som definieras i vårtregelverk ska arbeta med det som betraktas som ve-tenskap och beprövad erfarenhet.Vi slår vakt om kunskapsnivån och den veten-skapliga ställningen. Men det behövs en dialog. Vivet att gränserna förskjuts . Det som tidiga-re betraktades som självklara gränser mellan skolme-dicin och alternativmedicin ser inte alls likadant ut . Många behandlingsmetoder och sätt att hanterasjukdomar tar hänsyn till alternativmedicinenserfarenheter och kunskaper. Det är glädjande.De förslag vi har lämnat, den dialog som pågåroch den satsning som redovisas i vårpropositionen ärdet jag rekommenderar . Sedanfår naturligtvis dialogen fortsätta om gränsdragningenmellan skolmedicin och alternativmedicin.Anf. 79 ():Herr talman! Att intresset ökar kan vi se på denutbildning som bedrivs för läkare och läkarstuderandepå . Den har fått utökas vid ettflertal tillfällen. Intresset är enormt stort. Det är posi-tivt.När det gäller kvalitet gav jag ett exempel somgällde akupunktur. Det är viktigt med kvalitet. Därförmåste alternativ/komplementär medicin beläggas medforskningsresultat. Man måste stötta forskningen.Vad har det arbete som är gjort resulterat i? Jaghar inte sett någonting. Det var inte redovisat när minmotion behandlades. Det är viktigt att resultatet pub-liceras och förs fram. Det finns ett antal kliniska rap-porter. Man måste använda det gängse forskarsättet.Då måste man ha stöd och hjälp. Därför är det viktigtmed ett nationellt centrum.Jag talade tidigare om behandling av barn . Vi måste ta till oss det material som finns ute ivärlden. kan inte, som enda nation, stå utan-för. Vi ser ju t.ex. antibiotikaanvändningen, ökandeallergier och astma som drabbar barn. finns detskonsamma homeopatiska medel som går att använ-da. Det finns ett antal studier från andra länder som vimåste ta till oss. Vi är också väl medvetna om diskus-sionen om barn och öroninflammationer.Vi måste ta fram forskning och satsa på alternativmedicin. Det vill folket ha. Folket frågar efter det.Socialministern sade tidigare att de förväntar sig det.Vi på den politiska sidan måste ställa upp.Anf. 80 Socialminister ():Herr talman! Jag försökte avslutningsvis säga attom dialogen fortsätter och vi ser att gränserna mellanskolmedicinen och alternativmedicinen förskjuts, skavi hälsa det med tillfredsställelse. Jag påpekade ocksåatt det inte får innebära att vi lämnar den grundläg-gande principen om vetenskap och beprövad erfaren-het. Det sade jag ganska försiktigt. Det finns ocksåstora risker med det som betraktas som alternativme-dicin. Vi får inte öppna för möjligheten för medi-cinskt skojeri, hokuspokus. Man kan se många sådanaexempel där människor blir lurade till terapier som ärverkningslösa eller rentav kan vara kontraproduktiva,som får motsatt verkan. Så det gäller att balanseradetta.Jag har inte sett några motiv för att vi skulle ändrareglerna exempelvis om detta med åldersgränser förbarn - detta just för att försäkra oss om att man inteblir utsatt för den typen av skojeri som dessvärregenom historien också har följt en del av skolmedici-nen. Det var därför som jag var lite försiktig medformuleringarna. Att öppna för en dialog med alter-nativmedicinen är viktigt, och att verkligen pröva vargränserna ska gå är också viktigt, men det får inteinnebära att vi säger att vi nu ska acceptera allt somförekommer under den benämningen. Det finns nogskäl att vara ganska strikt när det gäller kraven påkvalitet, vetenskaplighet och beprövad erfarenhet.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 2000/01:359 omosteoporosAnf. 81 Socialminister ():Fru talman! har frågat mighur jag avser att medverka till att kunskap, diagnostiksamt vård av de drabbade förbättras och att på så sättmedverka till den globala strategi mot osteoporos,benskörhet, som ()uppmanar till.Den 23 maj förra året besvarade jag en interpella-tion från om osteoporos medliknande frågeställningar. Jag redogjorde då för åt-gärder som regeringen hade vidtagit och planerade attvidta för ett flertal konkreta satsningar inom områdetosteoporos. Det gällde satsningar på olika forsk-ningsprojekt men också regeringens proposition omen nationell handlingsplan för äldrepolitiken (prop.1997/98:113), insatser och denNationella folkhälsokommitténs arbete. I samman-hanget nämnde jag också att Statens beredning förutvärdering av medicinsk metodik, SBU, gått igenombefintlig dokumenterad kunskap om värdet av mät-ning av bentäthet, eftersom det finns ett sambandmellan minskad bentäthet och risken att drabbas avbenbrott. SBU konstaterade att det inte fanns någravetenskapliga underlag för att rekommendera mät-ning av bentätheten som ett led i hälsoundersökningarav symtomfria individer. SBU konstaterade vidare atttobaksrökning, ökad ålder, brist på östrogen, låg fy-sisk aktivitet och otillräckligt med kalcium i kostenminskar benets hållfasthet hos människan. Det vardärför angeläget att det förebyggande arbetet inrikta-des på dessa faktorer.Jag kan, utöver vad jag anförde förraåret, redovisa att frågan har förts ytterligare framåt.SBU har påbörjat ett projekt med syfte att utvärderaden vetenskapliga grunden för de tillgängliga meto-derna för att förebygga, diagnostisera och behandlaosteoporos. De övergripande frågeställningar somprojektet ska besvara är: Hur stort är problemet?Vilka speciella riskgrupper finns? Vilka diagnostiskametoder bör användas? Vilka profylaktiska metoderfinns, och när ska de användas? Hur ska benskörhetbehandlas, samt vilka är de samhällsekonomiskakonsekvenserna?Östrogenbehandling för att förebygga osteoporoshar i kontrollerade undersökningar visat sig ha enpositiv effekt. Enligt är det befint-liga kunskapsunderlaget för behandling med östrogendock ofullständigt varför det krävs en mer noggrannkartläggning av sambanden mellan hormonbehand-ling och olika nytto- och riskeffekter. För att närmareutröna detta har regeringen upp-dragit åt SBU att komplettera sin tidigare rapport frånår 1996 med de vetenskapliga undersökningar somdärefter publicerats. Uppdraget ska redovisas tillregeringen senast den 1 november 2001.Nationella folkhälsokommittén redovisade hösten2000 sitt slutbetänkande Hälsa på lika villkor - na-tionella mål för folkhälsan. I betänkandet lämnasförslag till nationella mål och delmål för folkhälsansom avser att vara ett stöd för ett effektivt folkhälso-arbete på alla nivåer i samhället och genom mångaaktörer. Dit hör att så långt som möjligt komma tillrätta med de stora folksjukdomarna till vilka rörelse-organens sjukdomar räknas och där benskörhet är enbidragande orsak. Betänkandet är nu föremål förremissbehandling.Osteoporos är inte bara en aktuell fråga för Sveri-ge. anser att osteoporos är enmycket viktig fråga och utgör ett växande folkhäl-soproblem. Kommissionen har lovat att under år 2001lägga fram ett förslag till rådets rekommendation omosteoporos. Den väntas innehålla särskilda rekom-mendationer på områdena hälsoövervakning, hälso-främjande och forskning. Detta kommer ytterligareatt bidra till att öka kunskapen om osteoporos.Slutligen har uppmanat migatt medverka i den globala strategi mot osteoporossom WHO uppmanar till. Jag vill här bara nämna attWHO:s engagemang i frågan grundar sig på ett initi-ativ från svenska forskare.Anf. 82 ():Fru talman! Tack socialministern för svaret! Manbrukar nästan som en konsekvens säga: Riktigt nöjdär jag inte. Men jag är relativt nöjd, men det finnsnaturligtvis mycket mer än det här att säga.Min förhoppning är att kunskapen om det härproblemet och behandlingen av en hotande osteopo-ros åtminstone ska komma framåt genom den härdebatten - att frågan ska bringas ett steg närma-re en lösning kan jag inte ha förhoppningen om.Jag kände att det var en viss kritik mot att jag ha-de ställt den här interpellationen må-nad och att jag kom tillbaka för snabbt. Jag uppfattardet inte så. Jag tycker att situationen är så allvarlig attvi kontinuerligt måste följa upp det här.Utvecklingen av osteoporos har ju som socialmi-nistern säger uppmärksammats av WHO, och faktiskt också av . 2000-2010, det här decenniet, har utpekats som rörelseorga-nens årtionde. Det är med beklagande som mantvingas konstatera att framför allt norska och svenskakvinnor är värst drabbade i hela världen när det gällerhöftfrakturer. Det finns naturligtvis mycket här somdet måste forskas om innan vi kan få en kartläggningav varför det är så här. När det gäller kotfrakturerligger norska och svenska kvinnor högst i hela Euro-pa. inträffar i 70 000 benskörhets-frakturer. Då ska man också komma ihåg att mörker-talet naturligtvis är ganska stort. Varannan kvinna ochvar fjärde man riskerar att få en fraktur, attbryta sig, på grund av benskörhet.Den skenande utvecklingen kan bromsas, ochmycket lidande kan också besparas alla dem somdrabbas och som ibland får mycket svåra funktions-nedsättningar. Det är faktiskt så att många av dessapatienter inte kommer upp till ett vanligt liv utan blirsittande i rullstol, kanske t.o.m. liggande i sina säng-ar. Och, socialministern, det är också ur sjukvårds-och samhällssynpunkt mycket lönsamt att behandlade här patienterna med osteoporosfrakturer. Varjefraktur innebär ju i sig en risk för ännu en fraktur. Detär mycket vanligt att dessa patienter bryter sig mångagånger.De flesta frakturer leder inte till någon osteoporo-sundersökning. Socialministern säger att man inte villgöra det när det gäller symtomfria patienter. Det ärokej, men bentäthetsmätningar gäller alla de patientersom drabbas av den första frakturen. Om man dågenomför en bentäthetsmätning skulle man till stordel kunna bespara dessa människor att bryta sig enandra, en tredje eller en fjärde gång. finns detnämligen metoder för att förebygga om man vet omatt osteoporos föreligger. Man kan inte göra en scre-ening över hela befolkningen men väl över dem somen gång har drabbats.Till sist säger socialministern att svenska forskareligger bakom WHO:s engagemang. Det tycker jag ärutmärkt, men jag hade önskat mig ännu mer engage-mang från regeringen.Anf. 83 Socialminister ():Fru talman! ska inte läsadetta konstaterande om att jag svarade på en inter-pellation som någon kritik. Det är precistvärtom. Det handlar nämligen om att peka på att detpågår en sorts dialog kring problemet.Jag kan konstatera att det sedan jag gav beskedförra året har skett ytterligare saker. Det är ganskaviktigt att kunna följa SBU:s projekt som då harkommit till.Jag ska dessutom berätta, vilket är viktigt, att So-cialstyrelsens läkemedelsenhet nu arbetar med enundersökning om osteoporos som kommer att ge ossytterligare kunskap. Där ska man redovisa vilka åt-gärder som vidtas för att motverka sjukdomen. Manska titta på sjukdomens följder i befolkningen samt påläkemedelsanvändningen och hur kostnadseffektivdenna är. Den här undersökningen kommer tillsommaren 2001. Utöver SBU:s undersökning kom-mer vi alltså att få ytterligare en redovisning frånSocialstyrelsen. Det innebär att vi steg för steg ökarkunskapen och lite tydligare kan svara på frågeställ-ningar om vilka åtgärder vi ska vidta och vilka medi-cinska behandlingar som bör rekommenderas.Vi har tidigare diskuterat frågan om bentäthets-mätning. I den förra diskussionen vi hade talade viom värdet av en större screening eller masscreeningför att komma till rätta med problemet, något somSBU avrått ifrån. Vi konstaterade också att det ärviktigt att varje sjukvårdshuvudman försöker göra enbedömning, och den bedömningen kan bara görasmot ökad kunskap. Jag hoppas att vi kommer att få ensituation där vi gör fler bentäthetsmätningar, kanskejust med utgångspunkt i principen att det är när manväl har fått ett benbrott som det är rimligt att göra enundersökning. Man ska då göra en bedömning medutgångspunkt inte bara från omedelbara akuta åtgär-der utan också från vad man kan göra för att åtgärdabenskörheten.Det jag velat peka på är alltså att det pågår en dis-kussion, också i den här kammaren, kring frågan omosteoporos. Under hand som vi diskuterar och jagförsöker att flitigt svara på interpellationer sker enutveckling, förhoppningsvis i hög grad som en följdav den diskussion vi för.Anf. 84 ():Fru talman! Tack för det, socialministern! Detkänns bra att jag fick återkomma i år.Låt mig tillägga lite som jag inte hann med förut.Det har gjorts en svensk studie som visar att låg ben-täthet faktiskt också ligger bakom för tidig död, efter-som så mycket i kroppen påverkas vid kotfrakturer.Jag har inte tid att gå in på allt här, men lungor ochmycket annat i kroppen påverkas av att kroppen böjs.Det finns stor anledning att titta på detta.När det gäller bentäthetsmätningarna har Riksfö-reningen mot osteoporos kontrollerat att endast 6 %av frakturpatienterna genomgår bentäthetsmätning,och det är alldeles för lite. Jag har läst en undersök-ning som säger att av vårdcentralerna er-bjuder bentäthetsmätning till riskgrupperna. Och detär ju riskgrupperna vi är ute efter; de symtomfria kanvi än så länge låta vara, gudskelov. Nio av tiovårdcentraler saknar bentäthetsmätare, och avortopedklinikerna erbjuder ingen bentäthetsmätningtill patienter i riskgrupperna.Det här är siffror som fått mig att bli väldigt oro-lig. Framför allt av mänskliga skäl men även av eko-nomiska och samhällsmässiga vore det ett oerhörtframsteg om vi kunde rikta in oss på just riskgrupper-na. Där skulle jag vilja ha ett uttalande av socialmi-nistern. Det skulle kännas väldigt bra om vi kundevara överens om att det är riskgrupperna som måstestå i fokus här. Vi klarar inte, och det finns ingenanledning, att gå ut till alla. Men som situationen är,så stora som riskerna är för framför allt kvinnorna ivårt land men även för männen, är detta någontingsom vi måste ta hand om och inte bara låta löpa vida-re. sker sådana här brott. råkarbåde män och kvinnor ut för detta. Kanske förkortasderas liv. Definitivt minskar deras livskvalitet.Anf. 85 Socialminister ():Fru talman! Jag utgår från att det material somkommer att redovisas dels av SBU, dels av Socialsty-relsen kommer att vara viktigt när sjukvårdshuvud-männen ska bedöma behovet av mätare på vårdcent-raler eller i andra delar av sjukvården. Det blir fråga om sjukvårdshuvudmännens ansvar på dethär området.Jag vet inte vilken roll ett eventuellt uttalande frånsocialministern kan spela. Om det spelar en roll bordemycket ha hänt sedan sista gången vi diskuteradedetta. Jag ska gärna upprepa hur diskussionen dåavslutades. Jag sade då så här:"Ska jag nu tolka som att vi ipraktiken är överens om att det handlar om att över-låta ansvaret till landstingen" - och det var vi ju -"och att uppmana landstingen att fundera över i vil-ken mån de ska satsa på det förebyggande i den me-ningen att de också ska använda bentäthetsmätning ien mer omfattande utsträckning? Det har jag ingen-ting emot. "Så sade jag, och det var viktigt.