prot · GO0995 · 2001-04-18 00:00:00 — Betygssättning är ju en form av myndig-hetsutövning, och myndighetsutövning kan alltså baraläggas ut på entreprenad med stöd av lag. Då lagenom entreprenadförhållanden inom skolan endast avserkommuner och landsting saknas ett sådantlagstöd för de fristående skolorna.Det är bl.a. den här typen av frågor som denkommitté som arbetar har att bereda. Det är alltsådärför som jag inte kan gå djupare in i sakfrågan. Vikan inte luta oss mot den gällande lagstiftningen. Det går alltså inte att agera när det t.ex.gäller betygssättningen.Anf. 11 ():Fru talman! Jag tackar statsrådet för detta klargö-rande som för mig faktiskt får det här att framstå inågot annorlunda dager. Därmed ser jag det somoerhört angeläget att faktiskt reglera denna frågaeftersom det finns en mängd oreglerad verksamhet påområdet.Jag delar statsrådets ambition att villkoren för of-fentliga och fristående skolor ska vara så likvärdigasom möjligt. Men det är naturligtvis under förutsätt-ning att friskolorna för den skull inte vävs in i sammakommunala tvångströja som de i stor utsträckningskapats för att undvika.Ett led i att ge alla skolor större frihet att välja ar-betsformer, självklart utklarade vad gäller myndig-hetsutövnigsfrågorna, och att låta tusen blommorblomma på skolområdet vore ju att tillåta entreprena-der. Jag inskränker mig till att diskutera entreprenaderinom friskolans respektive den kommunala skolansram.Också i det perspektivet ter sig beslutmycket märkligt. Om den tolkningen ska vara gällan-de omöjliggörs också den fruktbara samverkan somnu finns på många håll mellan kommunala skolor ochfriskolor. Det torde inte vara någon hemlighet förstatsrådet att om tolkning stämmer skulleinte friskolorna kunna köpa timmar från de kommu-nala skolorna, något som är ganska vanligt förekom-mande och sker i rätt stor utsträckning när det gällersmå friskolor. Denna form av entreprenadsförfarandeskulle i så fall också vara förbjuden om Skolverketsförhållningssätt i den här frågan är korrekt.Det finns också problem i den andra riktningensom gör det väldigt svårt för det offentliga skolväsen-det att utvecklas. Jag har varit med om att starta tvåfriskolor i min hemkommun. Det är en Montesso-riskola, där vi köper timmar från den kommunalaskolan. Volymen är så liten att det inte finns motiveller möjlighet att anställa egna lärare. Sedan är deten gymnasieskola. Från den fristående gymnasiesko-lans sida har vi tyvärr inte möjlighet att erbjuda denkommunala skolans elever alla de mycket intressantaspecialkurser som både skulle höja kvaliteten och ökavalfriheten för eleverna i det kommunala gymnasietpå min hemort.Jag är inte underkunnig om alla detaljer i direkti-vet till den utredning som ska lägga fram sina förslagi höst. Men frågan om entreprenader på skolområdetär från min utgångspunkt oerhört angelägen att klaraut. Det statsrådet pekar på när det gäller betygssätt-ning som myndighetsutövning understryker ju ytterli-gare behovet av att faktiskt se till att det finns ettregelverk på det här området som ger möjligheter tillentreprenörer av olika slag. Entreprenören kan ju varaen offentlig skola eller en friskola. Båda kan i någonbemärkelse redan vara godkända, och båda kanskevill erbjuda tjänsteutbyte eller försäljning av lek-tionstimmar - men också myndighetsutövning i formav betygssättning - till andra skolor på orten. Att sättastopp för det tycker jag faktiskt är att missgynnaverksamheten både i friskolorna och i de kommunalaskolorna. Därmed ser jag det som oerhört angelägetatt reglera frågan.Anf. 12 Statsrådet ():Fru talman! Kommittén har också i uppdrag atttitta på entreprenader generellt. Det finns mångafrågor här. Vi har t.ex. inte samma offentlighetsprin-cip när det gäller entreprenader som i skolan för öv-rigt. är det en möjlighet att kunna ha en entrep-renad för de fristående skolorna. Det nämndes i pro-positionen som gäller för de fristående skolorna. Detvar specifika områden som t.ex. skolhälsovården, skulle kunna köpa den. Det gällde också det somdå hette hemspråksundervisning, det som kallasför modersmålsundervisning. Där såg man exempelpå verksamheter som, om skolan var liten, skulle varaav så ringa omfattning att man helt enkelt skulle varatvungen att lösa det, kanske just via kommunerna.När det gäller entreprenad inom t.ex. gymnasie-skolan handlar det om verksamheter som mangör bedömningen att man helt enkelt inte kan klara avatt erbjuda från kommunens sida. Då har man möjlig-het att lägga ut dem på entreprenad.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 2000/01:321 omframtiden för humanistiska vetenskaperAnf. 13 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig om jagtänker vidta några åtgärder för att garantera kvaliteteni humanistisk grundutbildning och forskning.Jag vill tacka för denna möjlighet attåterigen få presentera vad regeringen har gjort, göroch avser att göra för att förstärka kvaliteten i huma-nistisk grundutbildning och forskning. Detta är ettämnesområde som ligger mig varmt om hjärtat.Låt mig börja med att säga att jag delar uppfattning att den humanistiska grundutbild-ningen, forskarutbildningen och forskningen ärmycket viktig. De humanistiska och samhällsveten-skapliga disciplinerna bidrar med kunskaper som geross förutsättningar att bättre förstå oss själva och detsamhälle vi lever i. Detta ger oss i sin tur bättre möj-ligheter att kunna förändra och förbättra livet förenskilda människor såväl som samhället i stort. Inteminst är detta viktigt i som präglas av genom-gripande förändringar och ökad internationalisering.I höstens forskningspolitiska proposition Forsk-ning och förnyelse (prop. 2000/01:3) pekade rege-ringen ut ett par prioriterade forskningsområden. Ettav dessa områden var just humanistisk och samhälls-vetenskaplig forskning. Under perioden 2001-2003satsas inte i höjdaanslag på forskning och forskarutbildning inom dettavetenskapsområde, med tonvikt lagd på humaniora.Dessutom ska av de110 som får tillrekryteringsanställningar och stöd till yngre forskaregå till forskare inom humaniora.Regeringen fortsätter sin medvetna utbyggnad ochsatsning på forskarutbildningen. I den forskningspo-litiska propositionen Forskning och förnyelse (prop.2000/01:3) presenterades sexton forskarskolor och ibudgetpropositionen (prop. 2000/01:1) anslogs214 till dessa. Detta är den enskiltstörsta satsning som gjorts inom forskarutbildningen.Fem av dessa forskarskolor är inom humaniora ochsamhällsvetenskap. fårdessutom sju universitet ett riktat anslag på37 till sin humanistiska forskning ochforskarutbildning.Forskarutbildningsreformen, som trädde i kraftden , har som mål att stimulera och stärkakvaliteten och effektiviteten inom forskarutbildning-en. Grundtanken i reformen är att alla som bedriverforskarstudier ska ha någon form av tryggad försörj-ning, tillräckliga kringresurser och individuella studi-eplaner. Således är det inte minst doktoranderna inomdet humanistiska och samhällsvetenskapliga veten-skapsområdet som har mycket att vinna på dennareform.Under hela 1990-talet har antalet nyantagna dok-torander ökat kraftigt. En nedgång skedde dock under1998. fanns en viss osäkerhet inom fram-för allt det humanistiska och samhällsvetenskapligaområdet vilket ledde till att många institutioner intogen avvaktande hållning till att anta nya doktorander.Därefter har vi sett en tydlig ökning av antagningentill forskarutbildningen igen. Detta gäller inte minstinom humaniora och samhällsvetenskap där det ävenhar skett en ökning av antalet anställningar som dok-torand.Under 1990-talets sanering av statsfinanserna fickhögskolan, liksom all statlig verksamhet, utstå bespa-ringar. Dessa neddragningar var lika för alla utbild-ningsområden men slog nog hårdast inom humanioraoch samhällsvetenskap. Det finns en utbredd uppfatt-ning att de senaste årens expansion av högskolesek-torn har finansierats genom sänkt ersättning per stu-dent. Så är det inte. I själva verket har resurserna perstudent ökat fram till i dag.I årets vårproposition läggs ett förslag fram omökade resurser på för att höja ochsäkerställa kvaliteten inom grundutbildningen i hu-maniora, samhällsvetenskap, juridik och teologi.Detta möjliggör fler undervisningstimmar och inne-bär ett stöd till den pedagogiska förnyelsen, vilketinte minst är viktigt för arbetet med att bredda rekry-teringen till högskolan.Anf. 14 ():Fru talman! Jag vill tacka utbildningsministern försvaret. Utbildningsministern säger att han delar minuppfattning om att den humanistiska grundutbild-ningen och forskningen är viktig. Det är jag glad för.Samtidigt har vi helt olika uppfattningar om enligtvilka principer som pengar till studenter och forskareska fördelas och även om hur den rent ekonomiskaprioriteringen ska se ut.Intresset för humanistisk kunskap blir ju allt stör-re, inte minst bland människor som är aktiva inomteknik och naturvetenskap. En utveckling av human-vetenskaperna är en nödvändig förutsättning för attställningstaganden och beslut kring framtidsfrågorska grunda sig på ett brett kunskapsunderlag. Pro-blemställningar inom så skilda ämnen som ny tekno-logi, miljö och internationell politik måste ocksåinnehålla etiska, historiska och allmänmänskligaaspekter. Det visar sig dessutom att humanistisktutbildade människor har stora möjligheter till anställ-ning både på den offentliga arbetsmarknaden och denprivata.Att humaniora kommit på efterkälken under desenaste åren beror enligt min mening på tre saker, fördet första den centralstyrda antagningen till högsko-leutbildningar som hindrat studenter från att läsa detsom de vill, för det andra den snäva resurstilldelning-en till humanistisk forskning och utbildning och fördet tredje den s.k. doktorandreformen som genom-drevs av sedan detta år blev det helt uppenbartatt det centralstyrda antagningssystemet för högsko-lan hade havererat. statistik visadeatt två tredjedelar av landets högskolor inte lyckatsfylla sina studieplatser. I det sammanhanget lovadeutbildningsministern att ge mer pengar till grundut-bildningen i humaniora. Och det var bra, men dethade varit mycket bättre att följa förslag iseptember och skriva upp studentpengen med400 miljoner och låta studenterna välja utbildningefter intresse. Då hade fler kommit in på humanistis-ka utbildningar, och mer resurser hade funnits. Det ärsynd att pengar till humaniora ska delas ut bara närdet är fullkomligt omöjligt att tvinga in studenter påandra utbildningar. Det är dags att låta studenternasval i första hand avgöra hur fördelningen av utbild-ningsplatser och ämnen ska ske. Det är också dags fören ny kunskapssyn i svensk utbildningspolitik, enkunskapssyn som ser kunskap som ett värde i sig istället för att försöka värdera utbildningar efter kort-siktig samhällsnytta. Det är helt enkelt dags att av-skaffa utbildningsfabriken som ideal för högskolepo-litiken.Fru talman! När det gäller forskningen innebär re-geringens förslag i dessa budgetdagar en alldeles förliten förbättring. De små förstärkningar som rege-ringen föreslår räcker inte långt. I budgetär vi beredda att öka de totala forskningsanslagenmed . Forskningen iSverige behöver nämligen större resurser totalt, ochhumanioras andel behöver ökas. Därför vill vi ocksåöka andelen av resurser för huma-niora med närmare 40 miljoner.När det gäller forskning visar Statistiska central-byrån att andelen nya doktorander minskade med ca50 % från /98 till 19998/99 inom huma-niora och samhällsvetenskap. Reglerna om att finan-siering måste vara klar innan forskningenpåbörjas har stängt ute många forskare. Dessutomfinns det ett stelt regelsystem för hur en av-handling ska ta, inte minst inom humaniora är justdoktorsavhandlingarna en stor del av den samladeforskningen. Som jag nämnde i min interpellation ärdet flera institutioner i utbildningsministerns hemstadUppsala som över huvud taget inte antagit några nyadoktorander under långa perioder.Avslutningsvis, fru talman, vill jag fråga utbild-ningsministern om han är beredd att diskutera föränd-ringar på dessa tre områden - frihet att välja utbild-ning, förändring av doktorandreformen och mer re-surser till forskarutbildningen.Anf. 15 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag har sagt, och jag kännermig tvingad att säga det igen, att hög-skolepolitik i grunden är ogenomtänkt. Och det berornog på att inte har ägnat högskolefrågornanågot större intresse . Ta t.ex. dettamed forskarutbildningen. Det är en reform som gjor-des under den förre utbildningsministerns tid, stöddav egen representant i utbildningsut-skottet , det har helträtt i. Den har som grundläggande skäl och drivkraftatt även forskarstuderande i humaniora och samhälls-vetenskap har rätt till en tryggad försörjning, har rätttill en bra handledning och har rätt att få det stöd somkrävs för att man ska kunna fullgöra sitt uppdrag attskriva en doktorsavhandling inom de cirka fyra årsom vi har haft som målsättning . I prakti-ken har det på flera humanistiska institutioner varit såatt man har antagit många fler doktorander än vadman har haft möjlighet att ge försörjning och hand-ledning. Det är klart att det då ser ut som om man harfått en stor grupp och en vital forskningsmiljö. Menresultatet har ju blivit väldigt många havererade fors-karutbildningsprojekt, väldigt många havereradelivsprojekt. Man har bedrivit rovdrift på unga männi-skors stora intresse för humaniora genom att antamånga fler än man kan ge det stöd som behövs för attkunna bli doktor i det ämne som de har valt.Ett exempel på det är ju att om man tittar på demsom inte har haft heltidsförsörjning så har ju en väl-digt liten andel kommit fram till en doktorsexamen.Ofta har de fått sluta sin bana somforskarstuderande. Och det är inte antalet forskarstu-derande som vi framför allt ska öka, utan det är anta-let forskarexaminationer, doktorer och licentiater,som vi ska öka. Och där har vi ju en väldigt fin ut-veckling i . Vi har ett antal disputationer somgör att vi ligger i absolut världsklass. Om man tittarpå de årskullar som har möjlighet att ta en fors-karexamen så ligger vi tillsammans med ochFinland bäst i hela världen. Det finns anledning attvara stolt över detta.Men när vill idealisera bilden av attvara forskarstuderande, trots att jag känner till att detfinns en och annan som har den bakgrunden också iFolkpartiet, då gör man det genom att säga att detbrinnande intresset för att bli doktor i något humanis-tiskt ämne är så stort att man kan leva på vatten ochbröd, vilket närmaste medarbetare sade iSULF-tidningen . Jag delar inte denuppfattningen. Så kan man inte bedriva forsknings-politik. Man ska ha rätt till en ordnad försörjning. Detär det som forskarutbildningsreformens innersta kär-na är, att ge goda möjligheter till de forskarstuderan-de att verkligen kunna disputera. Det ser vi också iutvecklingen i antalet doktorandtjänster som ökarinom det humanistiska området. Vi ser det i att antag-ningen nu återigen ökar till det humanistiska ochsamhällsvetenskapliga fältet efter den nedgång somskedde just det år som reformen genomfördes. Detvar en naturlig utveckling , eftersom man varosäker på hur den skulle implementeras. Men ökarden igen, och vi ser det på en fin trend också när detgäller examinationer inom humanistisk forskning.Jag menar därför att genom att väljaett par sloganer försöker bygga en högskolepolitik.Men den är i grunden ogenomtänkt.Jag kommer att återkomma till de andra områdenadär inte har tänkt bakom parollerna. Jagdelar annars helt och fullt hans uppfattning om atthögskolan ska vara en institution som är fri att göraprioriteringar och fri att göra vetenskapliga vägval.Och en fri akademi är för hela landet oerhört grund-läggande och viktigt.Anf. 16 ():Fru talman! När det gäller doktorandutbildningenså har ju verkligheten blivit en helt annan än vaddoktorandreformen skulle gå ut på och en helt annanän vad utbildningsministern beskriver. Och det ärsärskilt humaniora som har drabbats. Det är t.ex.väldigt sällan möjligt i verkligheten att garantera endoktorands finansiering från . I ställethandlar det om att pussla ihop olika typer av finansie-ring, ofta från månad till månad. Det här beskrivs påett väldigt tydligt sätt, bl.a. av på i i en artikel iSydsvenska . Han säger bl.a.att inte ens de statliga organen för att fördela anslagär synkroniserade med systemet utan ger finansieringendast i taget. I många fall blir det en dokto-rand som kan finansiera sin utbildning själv som fåren tjänst. En rik släkting eller en privatförmögenhetkan göra det möjligt att få en doktorandtjänst. Mendet var väl ändå inte meningen med socialdemokra-ternas doktorandreform, att skapa en gräddfil förvissa forskare och sätta upp forskningsförbud förandra?Det som behövs, fru talman, när det gäller dokto-randutbildningen i är dels en kraftig ökningav antalet doktorandtjänster, så att fler får möjlighetatt på ett tryggt sätt bedriva doktorandutbildning, delsen ökad flexibilitet som gör det möjligt för människorsom är beredda att på deltid och på olika vägar forskasamtidigt som de arbetar eller försörjer sig med annat.Anf. 17 Utbildningsminister ():Fru talman! Det gamla systemet som ju omhuldasav men som inte stöddes av Folkpartietsväl meriterade ledamot i utbildningsutskottet då denna debatt fortgick i gav följanderesultat. En undersökning visar att det inom humanio-ra och samhällsvetenskap var av de ofinansieradedoktoranderna som hade disputerat.Folkpartiet idylliserar en tillvaro för forskarut-bildningar där man t.o.m. går så långt i intervjuer somTobias har gjort genom att säga att man kanleva på vatten och bröd. Jag tror inte att det är ettmodernt sätt att se på forskarutbildning.Vi behöver attrahera våra yppersta begåvningartill forskarutbildning . Forskarutbildninginom humaniora och samhällsvetenskap är avgörandeför vårt lands utveckling och framtid. Då kan vi inteerbjuda så påvra villkor, utan det måste handla om attforskarutbildningen i sig också professionaliseras,och synen på den. Det är inte den ensamma vargen,som huvuddelen av sin tid får söka försörjning påolika sätt och sedan på kvällstimmarna tänder lampanför att försöka sträva framåt med sin avhandling. Detska vara en forskarutbildning som ger både utbildningoch färdigheter i att bli en god forskare, som inte ärett livsverk utan starten på en forskarkarriär, som ärinternationellt konkurrenskraftig när det gäller bådemöjligheten att inom rimlig tid bli klar med avhand-lingen och kvaliteten på avhandlingen.Här har många delar av de humanistiska verksam-heterna kommit långt i reformeringen, och andra haren bit kvar att gå. Men det är ingen slump att dokto-randernas egna organisationer och de akademiskafackliga organisationerna mycket starkt har stött den-na reform. Att leva på vatten och bröd är möjligen enliberal tanke i föreställningsvärld, menjag tror inte att det är en tanke som omhuldas avdoktoranderna.När det gäller den andra frågan, om fördelning avgrundutbildningsresurser, menar jag att det finns tvåansvar att ta för en riksdag. Det ena ansvaret är na-turligtvis att se till att studenternas önskemål omutbildningsinriktning tillgodoses. Det andra ansvaretär att försöka göra en samlad bedömning i grova dragav vilka prioriteringar som bör göras.Det som den här har sagt är att vi behö-ver en expansion på hela det utbildningspolitiskafältet, alltifrån teknik till vård och omsorg och huma-niora. Men man har faktiskt 1997 för första gång-en sagt att vi också behöver en tydligarekoppling till att vi kan öka inom det naturvetenskap-liga och tekniska fältet. Det har gett mycket storaframgångar. Vi har fler studenter nu inom naturveten-skap och teknik än vad vi någonsin har haft. Sedanmitten av 90-talet har antalet studenter ökat med50 %. Det innebär att vi får väldigt välutbildade gene-rationer som kommer ut och som kan göra landet,näringslivet och offentlig sektor en stor tjänst i dettavärv. Det är viktigt.Det har inte inneburit att vi inte har byggt ut påandra områden. Det som skiljer är att när den borger-liga regeringen hade ansvar för utbildningspolitikenbestämde man att expandera på humaniora utan att genågra pengar till detta. I stället fick vi vad vi brukarkalla överproduktionen inom högskolor och univer-sitet, dvs. väldigt många studenter som läste inomhumanistiska inriktningar och staten ställde inte uppmed resurserna.Detta har vi åtgärdat nu genom att expandera ock-så på det humanistiska området, där varje plats harvarit fullt finansierad, vilket har gjort att vi har kunnatfå en utveckling inom humaniora som lägger grundentill någonting positivt. lägger vi grunden till kva-litetsförstärkningar genom att tillskjuta ytterligare200 . Vi har också sedan förra åretgett möjligheterna till universitet och högskolor attsjälva nu göra omprioriteringar i sina verksamheter.När ungdomskullarna minskar, som sker , ochintresseprofilen förändras bland ungdomar är det klartatt högskolorna måste förändra sitt utbud av kurser.Då är min prognos att man kommer att öka inomsamhällsvetenskap och humaniora men ser svårighe-ter att rekrytera inom naturvetenskap och teknik.Så ser det ut i hela västvärlden; de här variatio-nerna kommer över tiden. Det är en stor utmaning förvåra lärosäten att klara detta.Med modell för resursfördelningskulle det ju vara bara sökandetrycket som avgjorde.Alla ambitioner att bygga upp starka högskolor överhela landet skulle få läggas åt sidan. Man får inte detautomatiska sökandetrycket förrän man har haft någraår på sig att skaffa sig gott renommé. Vi skulle se envåldsam expansion av de gamla universiteten som desjälva inte önskar. vill inte fördubblas. Uppsalavill inte fördubblas. vill inte fördubblas. Deser att deras storlek nu är ungefär den som de kanhantera med god kvalitet.Vi behöver en expansion också på andra områden.Det bortser helt och hållet ifrån. Jag gissaratt i en borgerlig regering skulle ha myck-et svårt att få gehör för dessa synpunkter, bland parti-er som och , somtycker att det är viktigt att också bygga upp starkahögskolor över hela landet.Anf. 18 ():Fru talman! När det gäller doktorandutbildningenhar varken jag eller någon annan folkpartist sagt attdet är lämpligt eller önskvärt att doktorander lever påvatten och bröd. Vi har tvärtom föreslagit riksdagenatt öka antalet doktorandtjänster och öka pengarna tillforskarutbildning, och dessutom att lämna öppet förstudenter och forskare som är beredda att forska påandra villkor när de kombinerar det med arbete. Detviktiga är att det är två vägar, och den viktigaste vä-gen är mer pengar till doktorandtjänster.När det gäller studenternas val ser vi nu en allde-les för långsam men dock en anpassning till sökan-detrycket. har det ju stått klart för osssom har sett siffrorna att det har varit otroligt långaköer till vissa utbildningar. Den här processen förregeringen att anpassa sig till sökandebilden har varitalldeles för långsam. Det har varit plågsamt för hög-skolor och universitet att kämpa för att fylla platsersom står tomma, och det har varit inte minst negativtför studenter som inte kommit in på de utbildningarsom de efterfrågar.Även om utbildningsministern inte accepterarFolkpartiets hela princip om studenternas val skullejag vara tacksam om han var beredd att diskutera enökad anpassning till studenternas val ,jämfört med vad riksdag och regering har gjort desenaste åren.Annars är det väldigt svårt att i vårbudgeten utläsavad regeringen egentligen satsar på. Det är besvärligtatt genomskåda alla flyttningar och överföringarmellan konton. Men när bilden av högskolebudgetenså småningom klarnar ser man att det inte är såmycket nytt. Det finns inte några riktiga nysatsningarpå forskning och utbildning, och kvalitetstänkandetsaknas. Det är för lite pengar till forskarutbildningen,och det är för lite forskningsresurser som forskarvärl-den själv får bestämma över. Studentpengen skrivsinte upp tillräckligt, och det drabbar humaniora värst.Slutsatsen blir att äntligen får humaniora lite merapengar som följd av att så många platser står tomma,men det är synd att det ska ta så för regering-en att anpassa sig efter verkligheten.Anf.