prot · GO09115 · 2001-05-28 00:00:00 — Den vitt-nar om att vi i åtminstone delar av landet inte förmåratt leva upp till de statliga deklarationer vi gör när detgäller vården av äldre.En liten tröst kan man finna i att vi givit Social-styrelsen i uppdrag att göra en uppföljning av de nyaresurser som vi satsar - dvs. av de 9 miljarder somförs över till sjukvården medbörjan - och att den medicinska vården av äldredär är ett av tre prioriterade områden. Vi har uppdra-git åt att följa detta och se till attpengarna verkligen används för att förbättra kvalite-ten och skapa en bättre vård.Det kommer förmodligen att ta tid innan vi kanavläsa resultat, men det viktiga är att det här arbetetnu är i gång och att vi har fört till resurser. Det ärockså viktigt att vi ser till att Prioriteringsdelegatio-nens slutrapport nu blir föremål för diskussioner ute ivårdorganisationen, att varje sjukvårdshuvudman,varje landsting och varje del av sjukvården verkligendiskuterar vad prioriteringsbeslutet innebär.Långsiktigt är det viktigt att vi reflekterar övervilka krav som ska ställas på vår vårdorganisation.Därför väntar åtminstone jag med spänning på attÄldreberedningen ska komma med sitt första betän-kande - är ju en av ledamöterna iberedningen - och att vi får en djupare diskussion omvad förändringen av samhället med alltfler äldre be-tyder.Jag tror att vi dels behöver diskutera vad vi skagöra kortsiktigt för att få resurser och för att få enprimärvård som fungerar också när det gäller tillgångtill specialister, dels förbereder oss för den långsiktigaförändring som samhället står inför. Där spelar Äld-reberedningen en stor roll.Anf. 20 ():Fru talman! Jag tycker precis som socialministernatt vi på papperet har åstadkommit väldigt mycket.Våra planer är väldigt fina. Det som brister är bara attde inte följs upp riktigt. Det går så sakta. Den storafaran är, som jag nämnde tidigare, att man buntarihop de äldre. Om de har flera symtom ochallmänläkarna inte har kompetens inom de speciali-teter som det gäller, behandlas de för det ena symto-met men inte för det andra. Detta kostar pengar för attinte tala om lidande.Jag har länge försökt kämpa för att allmänläkarnaska få en specialistkompetens åtminstone inom någoteller några områden, så att de kan diagnostisera devanligaste sjukdomarna. Till dem hör diabetes, dereumatiska sjukdomarna och inte minst de psykiatris-ka sjukdomarna. Jag tycker att det är skrämmande attså många gamla människor lider av depressioner menatt ingen gör någonting åt dem. De besöker läkarengång på gång för att få hjälp, och de får läkemedeloch goda råd, men ingen kan tillräckligt mycket föratt ta tag i det verkliga problemet.Anf. 21 Socialminister ():Fru talman! Jag vill till detta lägga de förvänt-ningar som i varje fall jag har på utredningen om detfamiljemedicinska institutet. Vi har avsatt 15 miljonerkronor , sammanlagt , förinrättande av ett familjemedicinskt beslut. Många hartrott att det därvidlag ska handla om speciellt familje-relaterade sjukdomsbilder, men anledningen till att vihar valt uttrycket är att få en någorlunda begripligbenämning på det som normalt i huvudsak kallasprimärvård.Uppgiften för utredaren har varit att diskutera hurvi ska stärka kompetensen inom primärvården. Detgäller att ge stöd inte bara till läkaren utan till allapersonalkategorier för att stärka kompetensen, påvilka områden vi behöver stärka kompetensen ochvilka nya kunskaper vi vill föra till.Den 1 juni, alltså i , får vi utred-ningens förslag, och vi hoppas nästa årkunna inrätta ett familjemedicinskt institut som skaleda det här arbetet. Därmed får vi ett instrument föratt diskutera huruvida man skulle kunna se till attallmänläkarna får en kompletterande utbildning pådet område som nämner. Vi äralltså på väg även på det området.Jag håller med om att det allmänt sett tar ,men det är i alla fall en tröst att vi har påbörjat arbetetoch skaffat ett instrument för att förbättra situationen.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 2000/01:443 om äld-reomsorgenAnf. 22 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vad rege-ringen avser att göra föratt komma till rätta med det stora underskottet påäldreomsorgsplatser i landets kommuner.Sven hänvisar i sin interpellation till en un-dersökning som genomfört isyfte att kartlägga den enskildes rättssäkerhet inomvissa områden i den kommunala äldreomsorgen.Studien visade bl.a. att brist på platser i särskildaboendeformer i en del kommuner leder till att äldrepersoner får vänta orimligt länge på verkställande avbeslut. I en del kommuner förekommer också attavslag ges på ansökningar om plats i särskilt boendetrots konstaterat behov av sådan plats. I ungefär hälf-ten av landets kommuner förekom varken beslut somej verkställs eller avslagsbeslut trots konstaterat be-hov.Regeringen har i olika sammanhang tagit uppdetta allvarliga problem och konstaterat att situatio-nen innebär brister i rättssäkerheten för den enskilde.Jag anser, liksom , att detta är en oac-ceptabel situation.Kommunerna är enligt lag förpliktade att inrättasärskilda boendeformer för service och stöd för äldrepersoner med behov av särskilt stöd. Kommunernahar också en planeringsskyldighet för vissa insatserenligt socialtjänstlagen, däribland insatser i form avsärskilt boende. I samband med den nationella hand-lingsplanen för handikappolitiken infördes en nybestämmelse i socialtjänstlagen som innebär att läns-styrelserna ska verka för att kommunerna planerar föratt kunna tillgodose framtida behov av bistånd, t.ex. iform av särskilda boendeformer. Bestämmelsentydliggör vikten av att landets kommuner verkligenhar en beredskap för att uppfylla socialtjänstlagenskrav på vissa insatser för äldre personer. Detsammagäller för lagen om stöd och service till vissa funk-tionshindrade.Ädelreformen medförde kraftigt ökade behov avgoda och funktionella bostäder och lokaler avseddaför äldre. En del av dessa behov har kunnat tillgodo-ses genom de omfattande ny- och ombyggnationer aväldreboendet som ägde rum i kommunerna , till en stor del finansierade med statliga stimu-lansmedel. I samband med den nationella handlings-planen för äldrepolitiken anslog , efter för-slag från regeringen, ett stimulansbidrag om 380miljoner kronor för att på-skynda ny- och ombyggnad samt förbättring av sär-skilda boendeformer för äldre.Regeringen har successivt utökatstatsbidragen till kommuner och landsting för attsnabbt skapa ett ökat utrymme för kvalitetshöjningarinom vård och omsorg. Regeringen har i flera sam-manhang understrukit vikten av att resurstillskottetanvänds till bl.a. vård och omsorg om äldre personer.Socialstyrelsens studie visar att cirka hälften avlandets kommuner inte tillgodoser det av kommunenbedömda behovet av särskilt boende, vilket är enrättighet för den äldre enligt socialtjänstlagen. För attfölja utvecklingen har regeringen gettSocialstyrelsen i uppdrag att i samarbete med länssty-relserna kartlägga och analysera antalet ej verkställdamyndighetsbeslut samt beslut om avslag trots bedömtbehov. Resultatet av detta arbete kommer att ligga tillgrund för regeringens vidare ställningstagande.Anf. 23 ():Fru talman! Jag tackar socialministern för svaretpå min interpellation. Jag konstaterar med tillfreds-ställelse att ministern delar min oro över situationenför våra äldre när det gäller tillgången till s.k. särskiltboende.Det är naturligtvis alarmerande att hälften av lan-dets kommuner inte förmår uppfylla redan fattadebiståndsbeslut inom rimlig tid. Bakom de här siffror-na finns nämligen människor i mycket utsatta situa-tioner, äldre och sjuka med konstaterade vårdbehov.Det är dem som det handlar om. Var och en av dessahar ett behov och en önskan över allt annat att fåflytta in i det boende som man så väl behöver och harblivit lovad och att få den vård och omsorg som ocksåär beslutad och utlovad.Därför pekar rapporten inom äld-reomsorgen på en allvarlig välfärdsbrist för våraäldre. Rapporten visar med all önskvärd tydlighet attde äldres boendesituation är oacceptabel. Jag noteraratt även ministern använder det ordet.I början av året befann sig ca 2 800 äldre i landet iden svåra situationen att visserligen ha fått ett bi-ståndsbeslut om boende men ingen plats. Ytterligare2 000 hade fått avslag på en berättigad ansökan, trotsatt de har det speciella behovet. Med vetskap om påvilka grunder biståndsbeslut fattas kan man varasäker på att var och en av dessa 4 800 personer haromfattande vårdbehov. Bakom siffrorna finns oroligaoch utsatta människor. Där finns också frustreradeanhöriga, som har en svår situation atthantera.Rapporten inom äldreomsorgenger anledning att reflektera över kommunernas hante-ring av rutinerna kring biståndsbeslut. Den frågan kandet finnas anledning att återkomma till i särskildordning. Syftet med dagens interpellation var emel-lertid att fästa uppmärksamheten på själva platsbris-ten i de särskilda boendeformerna. Det är den som äralarmerande.Vi har å ena sidan sett hur antalet sjukvårdsplatseri har mer än halverats . Vi ser å andra sidan ett ökande vårdbehov fram-för oss. När landstingsvården har dragit ned på vård-platser har de inte ersatts av någon utbyggnad avkommunernas särskilda boendeformer på ett sätt sommotsvarar behoven. Följden av de kraftiga neddrag-ningarna blir tydliga i den undersökning som jagrelaterar till i min interpellation. Socialministern gör,som sagt, samma konstaterande.Då uppstår frågan vad regeringen gör med anled-ning av detta oacceptabla förhållande. Det kännsvälgrundat att ställa de frågor jag har ställt: Vad avserregeringen att göra på kort sikt och på lång sikt?Jag sammanfattar ministerns svar så att man påkort sikt avser att göra en ny undersökning. Sedan skavi se vad den leder till. Det finns i interpellationssva-ret egentligen inget svar på vad man avser görapå lång sikt. Det ger anledning att väcka följdfrågor.Jag undrar hur lång kön kan tillåtas bli innan rege-ringen gör mer än en ny kartläggning? Vilken är,enligt socialministern, själva grundorsaken till attkommunerna inte lever upp till sin lagstadgade skyl-dighet att tillgodose behov för de äldre i särskilt bo-ende?Anf. 24 ():Fru talman! och ärmycket kritiska till hur många kommuner hanterarsocialtjänsten. Man menar att vissa kommuner t.o.m.bryter mot lagen. Vi har hört det förut, tyvärr. Riks-dagen fattade därför för sedan ett beslut om attvitesförelägga kommunerna om de inte levde upp tilldomstolsbeslut om stöd och hjälp. kringgås be-slutet genom att kommunerna beviljar men sedan intelevererar. Då finns inget att överklaga.En majoritet här i har givit kommuner-na möjlighet att använda skattepengar att betala somvite till . Det tyckte vi var felaktigt, ochdet tycker vi också. Det borde vara så att depengar som kommunen får betala som straff i ställetgick till den enskilde äldre, så att den , iväntan på att kommunen kan leverera en tjänst, kundebetala för den tjänsten eller hjälpen. Pengarna skullegöra bättre nytta i den äldres plånbok än i länsstyrel-sens kassakista.Regeringen har givit ett uppdrag om att kart-lägga behovet och se över hanteringen ute i kommu-nerna. Men hur vore det att med kartlägg-ningen också försöka se på vad äldre vill ha för boen-de, så att vi inte får en ny skrivbordsprodukt och merav sådant som inte efterfrågas? En hel del av de somstår i kön, som talade om, har möjlighet attfå ett boende, men de vill inte ha det. De vill ha nå-gonting annat. De vill ha ett annat boende, en annankvalitet.Kraften och mödan borde kanske också läggas påatt skapa variation och mångfald inom äldreomsor-gen. Jag känner en viss olust när jag besöker mångaäldreboenden, när jag ser demensboenden på tredjevåningen med inglasad balkong och äldre som inte fårkomma ut. Jag ser det som en mänsklig rättighet att fåkomma ut. Nej, vi vill ha fler boenden under Silvia-systrarnas kunniga ledning, fler boenden med upp-höjda upplevelseträdgårdar, där man kan känna dagg-fuktigt gräs mellan fingrarna också om man går medrullator, fler Viks ängar och mera av variation.Man kan inte bara prata om att ersätta ett antalplatser inom den slutna vården med särskilda boen-den. Vi måste ta reda på vad som har hänt i sjukvår-den, med kortare ingrepp och mer kvalificerad hem-sjukvård. Vi kan inte bara sätta likhetstecken. Vimåste tala om innehåll. Vi måste ta reda på vad folkvill ha.Jag skulle vilja fråga socialministern om bilaga 8till , Kommer det att finnas enhjälpande hand? som är författad av socialministernnärstående på departementet. Där föreslår man att detska finnas ett väldefinierat äldreomsorgskontrakt, engaranti för vad äldreomsorgen ska innehålla. Sedanmåste vi lova att leverera vad vi har sagt. Kommerdet ett sådant kontrakt i samband med planeringen fören eventuell utbyggnad? Kommer någon valfrihet deäldre till del?Anf. 25 Socialminister ():Fru talman! Jag ska börja med att kommenteraCristina Husmark inlägg. Jag vet inte rik-tigt vad föreställer sig skaske i äldreomsorgen. Jag vill bara varna för en tro påatt flera privata vårdbolag på äldreområdet leder tillhögre kvalitet. Alltför många rapporter om vanvårdoch misskötsel av äldreomsorgen gör att vi bör varaförsiktiga. Det är bra att samhället tar ett ansvar föräldreomsorgen. Jag tror att det finns leverantörer ochentreprenörer som fungerar bra. Men vi ska inte troatt enbart det faktum att vi överlåter till privata före-tag leder till att det blir bättre.Nu kommer vi att genomföra en studie av vadsom har skett inom äldreomsorgen. Vi vet att någrastora bolag dominerar äldreomsorgen i Stock-holmsområdet och att det i själva verket handlar omen ny sorts oligopolsituation. Vi vill gärna se vad dethar betytt för de gamla: Har de fått en bättre vård,och, framför allt, har deras valfrihet ökat i självaverket?Jag tycker att det ska vara kommunerna som äransvariga. Det är kommunerna som ska se till att delever upp till den lagstiftning vi har. Det är viktigt attvi skapar instrument för att få kommunerna att levaupp till sitt ansvar. Det är det som har skett, SvenBrus, från regeringens sida. Vi har sett till så att detfinns en tydlig lagstiftning. Vi har sett till så att läns-styrelserna kan ålägga kommunerna att leva upp tillsitt ansvar, vid vite. Framför allt har vi uppdragit åtlänsstyrelserna att i samarbete med Socialstyrelsenunderlätta kommunernas planering. Det är kanskeviktigast.Alldeles genomfördes i ,på initiativ av landshövding , ett stortmöte där alla kommuner i fick redo-visa vilka planer de har. Problemet är kanske allrastörst just i . Syftet var att försö-ka få i gång en planering för att tillgodose den vänta-de efterfrågan. Problemet är brist på boenden och,som en förklaring till det, en usel ekonomiunder som har gjort det svårt för kommu-nalpolitikerna att leva upp till sitt ansvar. Men sakeroch ting ändras. Kommunernas ekonomi förbättras,inte minst beroende på att regeringen har sett till attkommunerna får ett ökat anslag och att länsstyrelser-na nu är direkt engagerade i att understödja kommu-nernas planering.Regeringen väntar inte bara på en utredning, utanvi har faktiskt redan föreslagit en rad åtgär-der, som också har fattat beslut om. ärprocessen i gång. Rapporterna från de möten som nuhålls på länsstyrelsernas initiativ ger anledning tillviss optimism.Anf. 26 ():Fru talman! Mina frågor till ministern gällde vadregeringen har för ambitioner på kort och lång sikt.Den uppföljning och kartläggning som görs är väl detkortsiktiga svaret. Det långsiktiga svaret har jag litesvårare att skönja i debatten.Kommunerna har, mycket riktigt, enligt lag enförpliktelse att inrätta särskilda boendeformer och atttillhandahålla service och stöd till äldre personer somhar behov av det. Planeringsansvaret innefattar enligtsocialtjänstlagen också det särskilda boendet.Den lagliga förpliktelsen verkar ändå väga lätt närman ser hur läget är. Vi har fortfarande 4 800 perso-ner som har behov och har fått beslut men som ändåinte har fått någon plats. Vad är problemet? Jag trorinte för att det brister i god vilja hosansvariga kommunpolitiker och inte heller på att maninte förstår problemet. Jag är övertygad om att bådeinsikt och vilja finns.Varför kommer då inte de saknade platserna till?Det handlar naturligtvis i väldigt hög grad om eko-nomi, precis som socialministern har varit inne på.Ministern hänvisar till ett stimulansbidrag på 380miljoner , successivt ökade statsbidragoch en växande ekonomi. Regeringen harockså skickat med en pekpinne om vikten av att re-surstillskottet används till bl.a. vård och omsorg omäldre personer. Det är visserligen välvilligt menknappast uppfordrande och definitivt inte förpliktan-de.Det är inte så att kommunerna struntar i att upp-fylla besluten av illvilja eller ens av slarv. Det fattashelt enkelt platser och ekonomi för att uppfylla dem.Regeringen skriver i vårpropositionen något somkänns oroväckande i sammanhanget: Utrymmet förutgiftsreformer kommer att vara begränsat under densenare delen av innevarande decennium om inteskatterna höjs eller omfattande besparingar genom-förs för att undvika underskott när det demografiskautgiftstrycket ökar. Om det visar sig nödvändigt föratt klara utgiftstaket kommer regeringen att i ett sena-re skede besluta om eller föreslå utgiftsbegränsandeåtgärder för dessa år.Min fråga till socialministern kvarstår. Kartlägg-ningen kommer fram . Man kan på godagrunder utgå från att den i bästa fall visar på en lik-artad bild och i värsta fall en sämre bild. Vad lederdet till för slutsatser hos regeringen, och vilka kraft-tag är man beredd att vidta på området?Anf. 27 ():Fru talman! Det är visserligen ,socialministern, men jag vet att jag inte sade ett ordom privat vård och omsorg. Vi får läsa protokolletsedan. Jag sade att vi ska lyssna till de äldre och höravad de vill så att vi inte bygger äldreboende somingen vill bo i eller som man vill byta bort. Det varvad jag sade, ministern.Om jag inte har helt fel för mig står det i hand-lingsplanen för äldreomsorgen som ministern kommed att vi ska stimulera en mångfald och se till attmänniskor ska ha medbestämmande, inflytande osv.Jag kan inte ha så fel.Vad jag vill - som ett svar på de klara frågorna -är att vi skriver in valfrihet för äldre i socialtjänstla-gen. Jag vill att vi stimulerar mångfald inte bara ge-nom privata aktörer utan också genom den offentligasektorn.Jag vill därför att vi skapar någon form av etable-ringsfrihet. Jag vill inte heller ha stora monopol, varesig de är privata eller offentliga. Jag vill se en mång-fald och lösningar som skulle kunna ge en variationoch en hög kvalitet inom äldreboendet. Det är vad jagvill, ministern.Jag ska också tala om frågan om boende och ställ-företrädare. Det är en rättssäkerhet för äldre. Jagundrar var den frågan ligger i departementet. Om jagär gammal, trött, sjuk och inte har anhöriga ellernärstående som kan föra min talan, vem ska då göradet? I många andra länder, och också i andra länder iEuropa och i , har man fört in det i lagtexten.När kommer det, ministern?Anf. 28 Socialminister ():Fru talman! tar upp frågan om denlångsiktiga finansieringen av äldreomsorgen. I helaEuropa pågår en mycket märklig diskussion somtycks ha som utgångspunkt att ju rikare vi blir destomindre möjlighet har vi att finansiera en god äldre-omsorg. Jag delar inte den uppfattningen.Den studie som har gjort ochsom redovisades som en bilaga till förra årets lång-tidsutredning pekar just på att det faktum att vi bliräldre inte nödvändigtvis innebär att vi inte skullekunna klara vården och omsorgen.Det är en politisk fråga. Är vi beredda attgemensamt finansiera en god äldreomsorg klarar videt. Det är inte ett omöjligt åtagande. Det handlar omganska begränsade utgifter jämfört med mycket an-nat.Däremot utesluter det rundhänta löften om storaskattesänkningar. Det är inte möjligt att lova att manska ta bort ur de offentligasystemen om vi ska erbjuda en fungerande äldreom-sorg. Jag tror att det är rätt viktigt att man betänkerdetta.Säg att det offentliga inte ska ta något ansvar. I såfall blir det upp till var och en att klara sin egen äld-reomsorg. Vi vet att de länder som har prövat denmodellen har misslyckats att ge de äldre trygghet.Slutsatsen måste helt enkelt vara att vi kan göra dettadärför att vi vill. Men vi måste se till att vi också haren offentlig ekonomi som fungerar.Det som har hänt i kommunerna är just att det ärbrist på en fungerande ekonomi. Dålig ekonomi ikommunerna under det senaste årtiondet ledde till inte hade möjlighet att planera för äldreboendetpå det sätt som man hade skäl att förvänta sig.När det gäller alla dem som väntar på verkställig-het av sina beslut, enligt ,handlar av fallen om brist på platser. Det är inteså att den enskilde inte har fått erbjudande, utan mansäger att man väntar och avvaktar. Det är många somockså gör det. Men av fallen handlade heltenkelt om konkret platsbrist.Denna platsbrist kan inte förklaras med bristandeintresse från politiskt håll, oavsett den politiska sam-mansättningen i kommunen. Jag tror att alla kommu-nalpolitiker vill göra någonting. Det beror helt enkeltpå att kommunerna har haft usel ekonomi under entioårsperiod tillbaka.Det är just det som vi bör lära oss. Ska vi på långsikt klara omsorgen om de äldre måste vi ha en of-fentlig ekonomi som fungerar. Vi kan inte rundhäntutlova stora skattesänkningar i den offentliga ekono-min vare sig från staten eller i kommunerna. Dåkommer vi inte att klara våra uppgifter.Sedan vill jag till sägaatt jag inte sade att hon hade påstått detta. Jag vändepå frågan och frågade: Vad har för föreställning om detta med valfrihet?Vi ska inte inbilla oss att det faktum att vi får flerprivata vårdbolag inom omsorgen leder till en bättrekvalitet eller till en egentlig bättre valfrihet. Det varvad jag ville påpeka.Anf. 29 () replik:Fru talman! Debatten om den långsiktiga finansie-ringen av vård och omsorg kanske man får ta i sär-skild ordning. Jag försökte vara lite mer konkret ochavgränsad i min interpellation och föra ett resone-mang om det konkreta förhållandet att det fattas nära5 000 vårdplatser i landet. Självklart ingår den frågani den stora debatten om den långsiktiga finansiering-en.Det är riktigt som socialministern säger, och somjag också sade tidigare, att det i grunden handlar omekonomi. Det handlar varken om dålig planering ellerbrist på vilja utan om en usel ekonomi. Jag är i grun-den väldigt mycket kommunpolitiker. Kommunal-rådsränderna går nog aldrig ur. Jag vill arbeta för ettlångtgående kommunalt självstyre, och det gäller inteminst på detta område.Att tillgodose behovet av värdig vård och omsorgom de äldre är en samhällsstrategisk fråga av storvikt. Vi måste anlägga en helhetssyn och samverkamellan regering, riksdag och kommuner. Även omäldreomsorgen är ett kommunalt ansvar måste kom-munerna få tydliga signaler från regering och riksdag.Det är signalerna från regeringen som jag här harvelat efterfråga när det gäller den akuta situationen.Vi kanske inte kommer längre i den debatten här . Men vi får säkert anledning att återkomma tillden. Jag tackar än en gång för det svar jag har fått.Jag får för dagen nöja mig med att regeringen sägersig vilja undersöka vidare och sedan fundera pålämpliga åtgärder, även om jag kanske hade hoppatspå ett något aktivare svar. Det är många äldre somväntar på platser som inte finns. Risken är att kön blirännu längre.Fru talman! Eftersom både socialministern ochjag är överens om att situationen är oacceptabel, justdet ordet har använts, finns det anledning att fortsättaatt följa frågan med intresse.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 2000/01:456 om akutpersonalkris i vårdenAnf. 30 Socialminister ():Fru talman! har frågatmig vad jag avser att göra för att lösa denakuta personalkrisen och för att attrahera personal tillatt utbilda sig för arbete inom vården. Hon har vidarefrågat vad jag avser göra för att vårdpersonal skavälja att arbeta kvar i vården.Att klara personalförsörjningen är en av de allvar-ligaste frågorna som sjukvården har att hantera dekommande åren.