prot · GO0978 · 2001-03-13 00:00:00 — Det beror - precis somhan själv sade och som han nog har stor förståelse för- på de samtal och de beredningsprocesser som vi nuär mitt uppe i med anledning av många av de anhöri-gas och de överlevandes krav på en ny utredning ochytterligare klarlägganden när det gäller haveriorsa-kerna.Som en kommentar till fråga villjag ändå säga att min bedömning, som jag har gettuttryck för ,är att det finns berättigade frågor som samhället somhelhet inte har kunnat ge nöjaktiga svar på. Det finnsockså - kanske delvis beroende på just detta - en djupmisstro mot många av de besked som har lämnatsunder åren. Min avsikt med de samtal som sker nu äratt de ska utmynna i mer av initiativ som kan leda tillytterligare klarlägganden och som kan överbryggaden misstro som jag är mycket väl medveten omfinns.Sedan vill jag ytterligare poängtera - framför alltbeträffande de delar i riksdagsrevisorernas rapportsom handlar om säkerhetssystemen - att det har häntför lite. Det finns insatser som måste göras. Det mås-te, som påpekar, finnas större samladeresurser för både utvecklings- och forskningsinsatserpå detta område. Den frågeställningen kommer ocksåatt föras in i diskussionerna med de andra partierna,eftersom den har sin plats som en av slutsatserna avkritiken med anledning av förlisning.Däremot kan jag inte kommentera närmarejust organisation, eftersom det är enfråga som ingår i ansvarsområde.Men jag kan instämma i att det behövs en större klar-het om ansvarsfördelningen, vilket också Tom Hey-man påpekade när det gäller vad kommeratt uttala sig om i morgon.Anf. 22 ():Fru talman! har jag personligen imånga sammanhang mött enskilda personer och fö-retag som har lagt ned ett stort, och oftast ideellt,arbete på att försöka utveckla olika former av rädd-ningsutrustning, livflottar, flottar, livbälten, former avolika stabiliseringssystem osv. Förutom mycket tidhar de inte sällan också investerat åtskilligt med per-sonliga resurser för att komma framåt med sitt viktigaarbete.Många har påtalat mycket stora svårigheter medatt få stöd till sin verksamhet. Relationen till samhäl-let har varit knölig. Det har varit svårt att hitta andrasorters resurser innan man har kunnat påvisa att pro-totyperna verkligen håller och fungerar.Trots att man har ansträngt sig oerhört mycket,lagt ned mycket energi och pengar har väldigt mångainnovatörer inom det här området svart att kommafram. Ofta har resurserna handlat om småpengar irelation till de dyrbara investeringar som man hargjort. Man har varit hänvisad till fonder och stiftelser,t.ex. Stiftelsen , som har gjort storainsatser och verkligen förtjänar ett erkän-nande för dem.Ökad sjösäkerhet är en angelägenhet för oss alla,och jag tror att vi i den här debatten har en gemensamsyn på vart vi vill nå någonstans. Det är viktigt attsamhället finner praktiska former för att stödja dettaviktiga arbete. Här fungerar det uppenbart otillfreds-ställande. I sitt svar är biträdande näringsministernMona uppriktig. Hon medger att det fungerarotillfredsställande och att det har hänt för lite.Ministern indikerar också att det kan komma attsatsas resurser på det här området. Det är utmärkteftersom detta är ett område där det inte finns någonanledning till en långbänk. Det finns goda idéer. Be-hovet av innovationer är väldigt tydligt. Kompetensoch ideella krafter behöver ekonomiskt stöd för attkomma vidare.Fru talman! Jag vill fråga statsrådet hurmycket resurser som regeringen är beredd att ställatill förfogande. Vilken myndighet kommer att förfogaöver dessa resurser? När kan vi förvänta oss att dessaresurser är avdelade så att enskilda innovatörer, före-tag och organisationer verksamma inom det här om-rådet kan ansöka om ett sådant stöd?Anf. 23 TOM ():Fru talman! Jag vill då lite nyansera KentHärstedts uppfattning i det här fallet. Mycket av ut-rymningsdebatten för mina tankar tillbaka till dendebatt som fördes inom civilflyget i slutet av 40-taletnär man diskuterade om ifall passagerare skulle hafallskärmar. Men flyget kom ifrån den debatten. Detcentrala är inte att folk ska lämna flygplanet när detbefinner sig i luften, utan det är att de ska kunnakomma ned på marken helbrägda. Jag anser att sam-ma attityd är viktig inom sjöfarten. Det gäller inte attutrymma fartygen, utan det gäller att inte kollideraoch inte sjunka.Haveriet med Prinsesse utanför Göte-borg visade med all önskvärd tyd-lighet att ett stort passagerarfartyg kan i och för sigutrymmas under en varm sommarkväll med varmtvatten, och stilla väder. Men hade detvarit kuling, kallt och vinter hade det inträffat ytterli-gare katastrof.Lösningen på frågan om sjösäkerheten ska intesökas i nya raffinerade livbåtar, utan den ska sökas ien säkerhetskultur som sjöfarten faktiskt ska hämtaifrån flyget.Anf. 24 ():Fru talman! Jag konstaterar att statsrådet och jaghar samma syn på vikten av att ständigt arbeta för enhöjd sjösäkerhet. Vi har också en samsyn om att manska dra lärdomar av förlisning. Den storadebatten gäller huruvida man fullt ut har lyckats attdra lärdomar av den katastrofen eller inte.En haveriutrednings främsta uppgift är ju attklarlägga hur en olycka gått till och därefter föreslååtgärder för att en liknande olycka inte ska inträffaigen. Jag tror att det mer eller mindre råder konsensuskring att det inte har klarlagts hur olycksförloppet gåtttill. Man har inte kunnat förklara hur vattnet som komin på bildäck kunde leda till att Estonia sjönk såsnabbt som hon gjorde.Det är inte bara kritiker, utan det är sakkunniga,företrädare för främsta sjötekniska institu-tioner som framför samma kritik. Senast häromdagenfick vi höra hur förre ordfö-rande själv medgav att man inte har lyckats att förkla-ra hur fartyget kunde sjunka så snabbat om det endastkom in vatten på bildäcket.Vi är många som menar att när orsaken inte ärhelt klarlagd, kanske man inte heller har dragit derätta slutsatserna om den framtida sjösäkerheten. Mankanske inte har kommit fram till alla de åtgärder sommåste till för att förhindra att en liknande olycka skerigen.Vidare har det kommitfram andra allvarliga invändningar utöver de omoklarheterna kring själva sjukningsförloppet. Dethölls en hearing här i dådet tydligt visades på flera olika frågor som har rests.Det gällde bl.a. det hamnstadsprotokoll som upprätta-des som Estonia lämnade . Därpåstår man att protokollet i rap-port är förfalskat, och det är en väldigt allvarlig be-skyllning.Vidare finns det uppgifter om att man har film-material med bilder som är tagna påbildäck, trots att man omöjligt kunde ta sig in påbildäck och trots att har förnekatatt det fanns någon kamera därinne.Det finns uppgifter om att bogrampen saknar sinaräcken, trots att de rimligtvis borde ha varit kvar omolyckan gick till på det sätt som Haverikommissionenbeskrev.Det finns en lång rad sådana allvarliga invänd-ningar och frågor som inte är av karaktären tyckande,uppfattning eller åsikter, utan mer baseras på faktasom på god grund ifrågasätter den internationellahaveriutredningens slutrapport.Min fråga till statsrådet är hur statsrådet avser atthantera just dessa oklarheter, för jag noterade medtillfredsställelse att även statsrådet delar min ochmånga andras uppfattning om att det finns berättigadefrågor som inte har fått ett nöjaktigt svar. Min frågaär: Hur avser statsrådet att identifiera de här frågornapå ett nöjaktigt sätt, så att vi verkligen får de frågorsom har rests kring be-lysta? Det är en viktig process, inte minst för att ökaden framtida sjösäkerheten men också för att öka det,som statsrådet själv medgav, kanske skadade förtro-endet för myndigheter och institutioner när det gällerden här frågan.Anf. 25 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill först instämma i KentHärstedts beskrivning av situationen. För många avdem som har uppfinningar, tankar och idéer, mer ellermindre utvecklade, på det här området, fattas det ett utrymme och också en naturlig plats för att gåvidare med dem. På initiativ har jagockså träffat några av dessa och fått denna beskriv-ning dokumenterad och bekräftad. Det har lett framtill - vi är inte är riktigt färdiga än - att det nu pågårett intensivt arbete på departementet med frågan omhur vi ska förstärka forsknings- och utvecklingsinsat-serna på detta område. Därmed har jag väl delvisbesvarat frågan. Det handlar alltså inte om ifall utanhur vi ska göra detta.Jag kan förstås inte gå in på detaljer nu eftersominte alla budgetdiskussioner är klara. Men ambitionenär att det ska kunna ske redan under innevarande åroch också att Inova är en naturlig plats att ställa re-surser till förfogande till för den här uppgiften. Det äralltså utifrån dessa tankar som vi för diskussionerinför budgethanteringen.Sedan vill jag säga till , som fleragånger upprepade att man skulle dela hans uppfatt-ning. Frågan om Estonia handlar inte om att dela LarsÅngströms uppfattning eller inte, utan det handlarom, som jag försökte att uttrycka i mitt förra svar, attom vi kan ta fler initiativ för att bringa klarhet i deberättigade frågor som många av de anhöriga ochöverlevande har ska vi också göra det. Jag vill inte taen debatt här och , eftersom baraläser upp en rad mer eller mindre seriösa uppgifterutan att nämna varifrån de kommer eller vem som harsagt det.Jag vill inte heller ta en debatt om kraven påen ny haveriutredning. Det vore inte schyst mot allapartier i riksdag, eftersom vi ska fortsätta den process som vi just nu är mittuppe i. Vi ska inte söka partipolitisk strid om detta,vilket jag inte heller tror är ellernågon annans avsikt, utan vi ska fortsätta det arbetesom jag hoppas, och som jag tror att vi alla här äröverens om, ska leda fram till flera initiativ för atthitta klarläggande svar och kanske därmed reda utmisstron, som jag har betonat tidigare.Vi får utgå från diskussionen och se ivilken mån vi kan komma vidare som samlad riksdag.Jag tror att det vore viktigt för frågans fortsättning omdet också kunde bli ett budskap för framtiden att dettainte är en partipolitisk fråga utan något som vi sommedmänniskor och ansvariga politiker har att hantera.Anf. 26 ():Fru talman! Lite kort vill jag be att få tacka biträ-dande näringsministern. Det är en väldigt viktig sig-nal som regeringen och statsrådet nu skickar. Jag troratt det är oerhört viktigt att vi uppmuntrar och tar varapå mycket av det engagemang som finns kring sjösä-kerhetsarbete. Jag tycker att detta är ett område som ialla fall i det här avseendet har varit underuppskattat,om det finns ett sådant ord. Det är väldigt viktigt attta vara på alla krafter och idéer och värdera dem,vilket jag inte skulle kunna göra. Men det finns pro-fessioner som är duktiga och kompetenta på det härområdet.Jag delar naturligtvis Tom syn att mansjälvklart ska se till att båtar och fartyg inte sjunker.En del av det här arbetet handlar faktiskt just om dettaockså, för detta med stabilisatorer, olika skott i farty-gen osv. handlar ju om att förebyggaatt olyckor inträffar. Men om de inträffar ska mannaturligtvis ha möjligheter att rädda så många sommöjligt. Mycket av utrustningen är på en radolika områden undermålig. vet vi att viefter hand som tiden går blir klokare och drar slutsat-ser. Det hoppas jag att vi ska bli ännu bättre på såsmåningom så att vi kan komma vidare i sjösäkerhet-sarbetet och föregripa att olyckor inträffar. I den månolyckan är framme ska man kunna rädda ännu fler änvad man har kunnat tidigare.Jag vill avsluta med att tacka för den här viktigasignalen. Den betyder mycket. Jag hoppas att den skakunna sättas i verket och att denska kunna få ett belopp satt på sig, inte ett litet utanett stort belopp.Anf. 27 ():Fru talman! Det är en missuppfattning att det varpositivt om statsrådet delade min uppfattning. Vadjag försökte tydliggöra var att vi har en samsyn justom vikten av att dra erfarenheter och lärdom av förlisning. På vilket sätt man ska göra detta hadejag inte någon uppfattning om. Huruvida det skullevara fråga om en ny haveriutredning eller något annattalade jag över huvud taget inte om.Det är positivt att statsrådet ändå säger att detkrävs fler initiativ för att öka klarheten, för det är interiktigt de tongångar som vi har hört . Jagtycker att det är väldigt bra att statsrådet säger så.Jag har en liten fundering kring just det ständigarefererandet till anhöriga och överlevande. Det ärvisst viktigt att bemöta deras frågor och synpunkter,och där har det ju tidigare klarlagts brister i kommu-nikationen. Men den tunga kritiken mot utredning framförs ju framför allt avde främsta skeppstekniska institutionerna i Sverigeoch även de främsta internationella fackliga organi-sationernas sjösäkerhetskommittéer, så det är ju flerän bara anhöriga och överlevande som har frågeteck-en.Jag tror att det är viktigt att fundera på hur manidentifierar vilka frågetecken som ska klarläggas ursjösäkerhetsaspekt men också för att bemöta alltifrånspekulationer till de frågor som blir resta, hur mangör det på ett nöjaktigt sätt så att ingen kan säga attdet är en manipulation. Jag tror också att det är viktigtatt se till hur man ska granska detta, hur det ska utre-das på ett kompletterande sätt så att man får oberoen-de parter som inte har kopplingar till tidigare institu-tioner vilka har arbetat med det här och som inte kananklagas för att vara jäviga.Slutligen tror jag att det är oerhört viktigt, närman nu granskar och försöker öka klarheten, att detsker i full öppenhet och i dialog med de parter somhar varit kritiska för att undvika de problem som vihar hamnat i tidigare.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 2000/01:266 om äldrekvinnors vård och behandlingAnf. 28 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig omjag avser att ta initiativ till fortsatt och fördjupadforskning kring behandling och vård av äldre kvinnor.En grundläggande princip i det svenska välfärds-samhället är att alla människor har lika rätt till vårdoch omsorg oavsett kön, ålder, social och etnisk bak-grund eller sexuell läggning. Forskning är viktig föratt kunna utveckla och förbättra vården och omsorgensåväl medicinskt och tekniskt som för att förstå män-niskans reaktioner och upplevelser i vårdsituationen.Sverige är, och har länge varit, en ledande nationinom medicinsk forskning. Medicinsk forskning, somär det vetenskapliga område som får mest statligaresurser, förfogar av de svenskalärosätenas forskningsresurser. Ett område som undersenare år har expanderat kraftigt är vård- och om-sorgsforskning, vilket i den senaste forskningspolitis-ka propositionen var ett av regeringens åtta priorite-rade forskningsområden.Självklart måste könsspecifika skillnader upp-märksammas och betonas i forskningen. Särskiltviktigt är det inom discipliner som medicin, vård ochfolkhälsoforskning, där de biologiska skillnadernamellan könen är tydlig. Men även forskning på könetsom kulturell och social konstruktion är viktig inomdessa discipliner för att både mäns och kvinnors be-hov av sjukvård och omsorg ska kunna tillgodoses.Regeringen har i de två senaste forskningspolitis-ka propositionerna, Forskning och samhälle (prop.1996/96:5) och Forskning och förnyelse (prop.2000/01:3), tydligt markerat hur viktigt det är att haett genusperspektiv i forskningen. De nya myndighe-terna för forskningsfinansiering, (), för arbetsliv och socialveten-skap (FAS) samt för miljö, areellanäringar och samhällsbyggande (FORMAS), har isina förordningar inskrivet att de ska verka för attgenusperspektivet beaktas i forskningen. Regeringenhar även i Nationell handlingsplan för utveckling avhälso- och sjukvården (prop. 1999/2000:149) betonatvikten av könsspecifik kunskap kring människorsvårdbehov. I detta sammanhang är ökade kunskaperom äldre kvinnors vårdbehov av central betydelse.Förutom de fastställda instruktionerna sker ocksåen kontinuerlig dialog med forskningsfinansiärer ochforskningsutförare kring hur genusperspektivet bättrekan integreras i forskningen. Forskningsråden liksomandra forskningsfinansiärer har själva uppmärksam-mat skillnader i behandling och vård mellan män ochkvinnor och har därmed vidtagit åtgärder. ämnesråd för medicin lägger ökad vikt påstudiepopulationens sammansättning vid bedömning-en av ansökningar om forskningsmedel. Vårdalstiftel-sen har som ett av fyra teman utlyst forskningsmedelför klinisk praktisk vårdforskning med inriktning motkronisk sjukdom samt olikhet i hälsa, särskilt kvin-nors ohälsa.En annan viktig åtgärd för att stimulera ett bredareperspektiv och en höjning av kvaliteten i forskningenär att främja en ökad rekrytering av kvinnor till fors-karbanan, eftersom kvinnor kan tillföra forskningenandra infallsvinklar och erfarenheter.Många åtgärder sker alltså , men precissom påpekar har inte genuspers-pektivet integrerats i forskningen förrän på senare åroch det tar tid innan forskningsresultaten når praktisktillämpning i vården. Jag avser att även fortsättnings-vis följa upp de åtgärder som redan har vidtagits avberörda forskningsråd och lärosäten för att säkerställagenusperspektivets fortsatta beaktande i forskningen.Anf. 29 ():Fru talman! Jag får tacka för ettmycket välvilligt svar på min interpellation. Jag harlite grann tryckt på just det här med äldre kvinnorsvård och behandling. Det är riktigt att det ändå harskett en förändring när det gäller kvinnor i allmänhet,en förändring som går åt rätt håll. Men fortfarandesaknar vi kunskap om diagnoser och behandlingar avsjukdomar, och det är större problem att få fram dia-gnoser för kvinnor än för män.Jag tror att vi har berört attdet är lättare att forska på män eftersom män görmilitärtjänst i större omfattning än kvinnor och därförär mer tillgängliga som forskningsmaterial, så attsäga. kanske det kan förändras i och med att vi fårkvinnlig värnplikt, men det löser inte det problemsom jag har tagit upp specifikt i min interpellation,nämligen det som handlar om äldre kvinnor.Vi är ju över 1,6 miljoner kvinnor som är 50-plus,alltså . Många av oss har upplevt att intres-set från sjukvårdens sida för dessa kvinnor som är 50-plus inte är så stort som vore önskvärtDet har t.o.m. bildats en särskild klubb, 1,6-miljonersklubben, just för kvinnor som har dessaupplevelser. Den driver frågor omkring hälso- ochsjukvård för kvinnor som är 50-plus. Det är en lön-sam kategori att satsa på, för vi är många och vi leverlänge. Vi ska fortfarande göra stora och viktiga insat-ser både i familj och samhälle.En sak som särskilt oroar mig är att kvinnor i stör-re utsträckning än män drabbas av läkemedelsbiverk-ningar. Det kan bero på att kvinnor använder merläkemedel än män och att de reagerar olika på olikamediciner. Men vad jag också har fått signaler om äratt man faktiskt skriver ut billigare mediciner tillkvinnor än till män. Jag har hört talas om ett fall därbåda makarna fick Losec. När man jämförde prisernapå de respektive preparaten var mannens av lite högrekvalitet. Den kostade också lite mer. Att fokusera påhur kvinnor respektive män reagerar på olika läkeme-del är därför väldigt viktigt. Det har jag också tagitupp i min interpellation.Jag hoppas att det kommer att komma fram merforskning om detta. Och det behöver ju inte varaforskning som är direkt knuten till universiteten ellerhögskolorna, utan jag tänker mig att det finns andrasom kan forska om sådana här saker. Apoteksbolagetskulle t.ex. kunna avsätta forskningsresurser just föratt titta på läkemedelsbiverkningarna för män respek-tive kvinnor.Anf. 30 Utbildningsminister ():Fru talman! Det är verkligen ett angeläget områdesom lyfter fram. Jag skulle inled-ningsvis vilja hålla med om att dethär finns flera aktörer som borde kunna aktiveras.Hon nämner Apoteksbolaget. Det finns också flersom borde ha ett intresse av, i sin långsiktiga strategi,att finansiera forskning kring just de här frågeställ-ningarna. Vi har ett antal myndigheter och stiftel-ser som har som uppdrag, och det kommer också etttryck underifrån om detta, att integrera ett genuspers-pektiv i sin verksamhet. Jag har inhämtat attVetenskapsrådet exempelvis kommer att titta särskiltpå finansiering av forskning kring genusperspektiv ihälso- och sjukvården, och det är viktigt. Vårdalstif-telsen, som ju är en av de statliga stiftelserna, harsärskilt avsatta medel för detta.Också vad gäller nyrekryteringen på forskarsidanfinns det skäl att tro att vi kan få en utveckling därgenusperspektivet blir allt starkare. är det enmajoritet av kvinnor som nyrekryteras till forskarut-bildningen. I takt med att de också kommer ut sommogna forskare kommer vi förhoppningsvis att se enförändring också när det gäller denna utveckling.Jag ser det här som ett väldigt viktigt område.Dock är det naturligtvis så, och där tror jag att HelenaBargholtz håller med mig, att vi från sidainte bör i detalj reglera hur forskningsmedlen skaanvändas. Det finns ett återrapporteringskrav från allavåra myndigheter om hur man arbetar med genus-perspektivet i forskning och utbildning. Därmedkommer vi också att kunna följa upp och se hur ut-vecklingen blir på det här angelägna området.Anf. 31 ():Fru talman! Det låter väl bra. ligger i ochför sig rätt väl framme när det gäller genusforskning- inte bara inom det medicinska området utan överhuvud taget. Men vi är inte bäst. Man har kommitännu längre både i och , vad jag för-står, på det här området.Vi ska inte heller bortse från den opinionsbild-ningsmöjlighet man har som statsråd att tala om dethär, påminna om det här. Jag förstår att det här inte ärså självklart ute på fältet. Även om man från statsrå-dets och regeringens sida läger fram olika propositio-ner om att det här ska ske måste man också få tillstånd en attitydförändring och ett medvetandegörandeom det här.Visst är det bra att det kommer in fler kvinnor iforskningen. Vi ser ju att det är många kvinnorsom börjar doktorera, som är doktorander. Men vi vetockså att det är svårare för många kvinnor att ge-nomöra sin doktorsutbildning. Och att sedan kommaupp i toppen och verkligen vara med och styra - detär där det finns stora problem.Men jag vet att det finns duktiga kvinnor och jagär hoppfull om att det kommer att gå vägen.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 2000/01:174 om ut-redningsman för flyg-platskapacitetAnf. 32 Näringsminister ():Fru talman! har frågatstatsrådet i omflygplatskapaciteten i . Arbetet iregeringen är så fördelat att det faller på mig att be-svara frågorna.Först vill jag säga att jag delar uppfattning att flyget är strategiskt viktigtför utvecklingen av som en modern tjänste-dominerad ekonomi och att goda kommunikationer ären av de viktigaste förutsättningarna för utvecklingenav näringslivet.1997 gav regeringen i uppdrag attanalysera behovet av utbyggd flygplatskapacitet iStockholmsregionen på lång sikt. Verket lämnade sinrapport , och slutsatsen var att det upp-står brist på flygplatskapacitet i Stockholmsregionenca och att detta i första hand bör tillgodosesgenom en ny flygplats i de södra regiondelarna.Regeringen delar inte uppfattningatt bristen på flygplatskapacitet bör lösas genom enny flygplats i de södra regiondelarna utan anser att enny flygplats skulle leda till betydande ingrepp i natur-och kulturmiljön. Dessutom skulle den få en negativinverkan på roll som nav för inrikesflygetoch för övriga befintliga flygplatsers utvecklingsmöj-ligheter.Regeringen beslutade den 14 december förra åretatt tillsätta en parlamentarisk kommitté om transport-systemet i . Kommittén ska läm-na förslag på insatser som på ett miljömässigt, socialtoch samhällsekonomiskt godtagbart sätt förbättrartransportsystemet inom men ocksåtransportmöjligheterna mellan och övrigaMälardalen, övriga landet och internationellt. I kom-mittédirektivet konstaterar regeringen att brist påflygplatskapacitet i vid attraktivatider bidrar till den mycket begränsadekonkurrensen på flygmarknaden som finns i Stock-holm . Det bidrar till att priserna på flygresorökar och att det blir ett otillräckligt antal avgångar tillredan befintliga destinationer på de tider som kunder-na önskar resa.