prot · GO0957 · 2001-01-26 00:00:00 — Jag ser framemot det.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 2000/01:169 om poli-tiska partier och möteslokalerAnf. 22 Statsrådet ():Herr talman! har frågat justitie-minister vilka förändringar justi-tieministern är beredd att vidta i syfte att ge politiskaorganisationer rätt att hyra möteslokaler. Frågan harställts med anledning av att Länsrätten i Stockholmslän inte ändrat ett beslut av attneka ett politiskt parti rätt att hyra möteslokal. Arbe-tet inom regeringen är så fördelat att det är jag somska besvara frågan.I det aktuella fallet hade Sverigedemokraternavägrats hyra en lokal i . I domenkonstaterar majoriteten att befarad ordningsstörning ieller i anslutning till lokal utgör ett objek-tivt skäl för att vägra uthyrning och att stadsdel-snämndens beslut därför inte var i strid med denkommunala likställighetsprincipen.Jag vill först påpeka att jag som minister är för-hindrad att göra uttalanden om domar rörande enskil-da ärenden. Jag uttalar mig därför inte om huruvidaLänsrätten i gjorde en korrekt be-dömning i det enskilda fall refererartill.Sten fråga gör det dock nödvändigtmed några självklara konstateranden. Alla medborga-re är enligt regeringsformen gentemot det allmännatillförsäkrade yttrandefrihet. Yttrandefriheten fårbegränsas genom lag med hänsyn till de intressensom anges i 2 kap. regeringsformen.Att någon vägras hyra en lokal behö-ver inte innebära en inskränkning i den grundlags-skyddade yttrandefriheten. Uthyrningen av lokaler ären service riktad till medborgarna. Omfattningen aven kommuns uthyrning kan växla beroende på kom-munens ekonomiska resurser. Den kommunala lik-ställighetsprincipen innebär dock att en kommun skabehandla alla sina medborgare lika om det inte finnssakliga skäl för annat. En kommun ska behandla sinamedborgare utifrån beslut grundade på rationellahänsyn eller sakliga överväganden. En kommun kanvägra uthyrning om det t.ex. kan befaras att uthyr-ningen leder till ordningsstörningar eller annan formav brottslig verksamhet.Mot denna bakgrund finns det ingen anledning atti dag föreslå någon ändring av nuvarande lagstiftning.Anf. 23 ():Herr talman! Enligt FN:s fri- och rättighetsreglerhar alla oavsett åsikt rätt att yttra sig, organisera sigoch skapa intresse för sin åsikt. Det är upp till denenskilda människan och ingen annan att avgöra bud-skapet. Om politiker från partier med andra åsikterförsöker hindra yttrande- och åsiktsfriheten innebärdetta att de inte litar på enskilda människors förmågaoch kompetens.Det fall som refereras i min fråga handlar om ettparti som nekats hyra sammanträdeslokal av . Statsrådet säger att det kan vara rätt attneka uthyrning av lokal om det kan befaras att ord-ningen i samband med mötet kan störas. Enligt varjag har uppfattat av uppgifter i medierna, herr talman,var inte risk för ordningsstörningar det huvudsakligaskälet. Jag tror att ett starkt skäl var att man ville hållarent, vilket i stället innebar ett absolut oförtjänt mar-tyrskap. Partiet i fråga är ett litet parti som endastfinns i några få fullmäktigeförsamlingar i Sverige.Detta vittnar om att människors intresse för partiet ärmycket litet. Jag är helt övertygad om att intressetinte hade blivit större om partiet hade tillåtits hyradenna lokal.Argumentet att ordningen kan störas är i huvudsaktveksamt och kan förmodligen också missbrukas. Minfråga blir då: Är inte en garanterad mötesfrihet ettpris som ett demokratiskt samhälle får och måstebetala? Jag anser att det borde vara så. Vad anserstatsrådet?Anf. 24 Statsrådet ():Herr talman! Självklart är det precis som StenAndersson säger att föreningsfriheten och yttrande-friheten ofta också är intimt sammankopplade medmötesfriheten. Vi ser avskräckande exempel på hurtotalitära stater just genom att förhindra mötesfrihetockså kan inskränka det fria ordet.Men mötesfrihet, yttrandefrihet och föreningsfri-het innebär inte självklart en rätt att få hyra en visslokal. Jag tänker inte gå in närmare på det aktuellafallet. Jag varken kan eller har anledning att göraytterligare bedömningar av det.Låt mig bara avslutningsvis konstatera min storaglädje över att nu har anslutit sig tillalla oss som vet att öppna samlingslokaler är livsvik-tiga i en demokrati. Den insikten delas dessvärre inteav alla moderata kommunpolitiker runtom i landetsom drar in stödet till föreningsliv och samlingsloka-ler. Jag hoppas att kan hjälpa till attsprida insikten vidare.Anf. 25 ():Herr talman! Det sista hade inte ett smack medden här debatten att göra. Jag vill bara påpeka det.Det är rätt att det som kännetecknar totalitära sta-ter är att de hindrar människor med oppositionellaåsikter att yttra sig. Men det som borde kännetecknaett demokratiskt samhälle är att man ska vara så starkatt man kan tillåta och acceptera andra åsikter än desom är "inne".Jag ska bara ta upp ett exempel på ett slags tvek-samt agerande här i . För sedan, kanskenågot år sedan, blev en ung doktorand dömd därföratt hon på hade arrangerat en före-läsning där en nazist föreläste. Att hon blev dömdmåste innebära att man misstror studenterna på dethär när det gäller att kunna bedömabärigheten i de fruktansvärda åsikter som nazismenfaktiskt innebär.Men man var inte konsekvent. Samma universitethade tidigare låtit en representant för Nordkoreasambassad föreläsa på . Jag anser för , och jag tror att jag har rätt och att min uppfatt-ning delas av många, att skillnaden mellan nazismoch i praktiken tillämpad kommunism bara handlarom grader i helvetet.Jag blir lite förvånad när jag ser att man bedriverberättigad jakt på nazister - det ska vi göra - men attde som är kommunister eller förutvarande sådana,efter att ha gjort avbön, har tillträde till alla medier,tidningar och allting. Det förvånar mig att vi har dettanågot sneda betraktelsesätt i . Jag tycker att viskulle kunna hålla rent åt bägge hållen.Jag anser också, herr talman, att oavsett vad jagoch andra tycker om andras åsikter ska man alltid harätt att framföra dem. Det är inte vi politiker, utanbara våra s.k. arbetsgivare, väljarna, medborgarna,människorna i samhället, som ska avgöra bärigheten ipolitiska budskap.Anf. 26 Statsrådet ():Herr talman! Jag tvekade om jag skulle göra yt-terligare ett inlägg i den här debatten, eftersom StenAndersson tar upp så många olika aspekter som jaginte har möjlighet att besvara, även om de skullebehöva besvaras.Jag vill bara understryka vikten av att alla vi somföreträder den representativa demokratin i ärnoga med hur vi uttrycker oss och förmår skilja påväsentligheter och oväsentligheter.En totalitär diktatur griper in i människors lägen-heter för att förhindra politiska sammankomster ochförhindrar människor att använda sig av det fria ordetgenom att trycka väggtidningar eller använda sig avradiokanaler för att sprida sitt budskap. Att jämförasådana åtgärder för att förhindra den fria åsiktsbild-ningen med att en kommun av olika skäl, i det härfallet ordningsstörande hänsyn, inte hyr ut en kom-munal lokal är, förlåt mig, , inte rik-tigt relevanta jämförelser.Anf. 27 ():Herr talman! Huruvida det är relevant eller intefår kanske andra avgöra.Jag menar ändå att debatten om att man hadestoppat uthyrningen togs upp därför att skälen initialtinte var att det kunde störa ordningen. Jag kan där-emot principiellt förstå att man ibland kan användadet här instrumentet, då man kan befara att det vid ettmöte kan uppstå stora ordningsproblem och polisenhar bristande resurser.Men det får aldrig användas generellt och aldriganvändas - som jag ibland uppfattar att det görs - föratt man vill hålla rent, för att man vill tysta en vissåsikt. Då är demokratin ute på is som inte ens är natt-gammal, den är bara timsgammal.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellationerna 2000/01:101 och103 om skattetryck och välfärdAnf. 28 Finansminister ():Herr talman! de harfrågat mig om regeringen avser att föreslå höjningareller sänkningar av skatterna och om regeringen avseratt föreslå särskilda åtgärder för att bringa bättreöverensstämmelse mellan de svenska skatterna ochden svenska välfärden. Hon har också frågat mig omregeringen avser föreslå särskilda åtgärder för attkompensera statsbudgeteffekterna av de sänkningarav inkomstskatten som föreslås.Carl har frågat mig vilka åtgärder jagavser att vidta för att anpassa de svenska inkomst-skatterna till en nivå som gör det attraktivt för hel-tidsarbetande medborgare att utbilda sig och arbeta iSverige, för att minska den offentliga ekonominskonjunkturkänslighet och för att öka förmånsrelate-ringen av socialförsäkringssystemen.Då de olika frågorna är starkt kopplade till var-andra besvarar jag dem i ett sammanhang.De Pourbaix-Lundins första frågor gäller samban-det mellan skatter och välfärd. Trots intensiva forsk-ningsinsatser under en följd av år är fortfarande frå-gan om betydelsen av den offentliga sektorns storlekomdebatterad. bidrag, som refereras avinterpellanten, är ett i raden av många.Den enda bestämda slutsats som kan dras av deolika studierna är att sambandet är oklart. Detta ärinte förvånande med tanke på den övergripande an-sats som använts. Som jag har svarat här ikammaren är det uppenbart att den offentliga sektornpåverkar tillväxten i ett land. Men att enbart analyseradetta utifrån den offentliga sektorns storlek i förhål-lande till bruttonationalprodukten är emellertid alltförförenklat. För att komma till några bestämda slutsat-ser tror jag att det är mer fruktbart att analysera huroffentlig politik påverkar människors olika val i livet.Det är exempelvis viktigt att analysera om skatter ocholika typer av bidrag sammantaget skapar marginalef-fekter som kan ha negativa effekter på arbetsutbudet.Ett väl utbyggt socialt skyddsnät ökar människorsvilja och förmåga att anpassa sig till förändringar.Detta har stor betydelse i en internationaliserad eko-nomi med allt snabbare strukturomvandling. På såsätt kan en effektivt organiserad offentlig sektor bidratill en god ekonomisk utveckling. har detockså genomförts studier som indikerar att det finnsett positivt samband mellan en jämn inkomstfördel-ning och ekonomisk tillväxt.Mot denna bakgrund är mitt svar att regeringeninte har några kategoriska föreställningar om sam-bandet mellan skatter och välfärd. Regeringens linjeär att de utgifter som är nödvändiga för att erbjudaalla medborgare en god välfärd ska finansieras på ettansvarsfullt och uthålligt sätt via skattesystemet.Därutöver ska skatterna också bidra till att de fördel-ningspolitiska målen och önskemålen om en sam-hällsekonomiskt effektiv beskattning uppfylls.Till skillnad från anser jag att nuva-rande ungefärliga nivå på de offentliga utgifterna ärnödvändig för att bevara de generellt utformade väl-färdssystemen. Skatter har inget egenvärde, utanutrymmet för skattesänkningar måste be-dömas mot bakgrund av medborgarnas önskemål omoffentliga utgifter och det budgetpolitiska målet omöverskott i de offentliga finanserna om av brut-tonationalprodukten sett över en konjunkturcykel.Däremot är det inte heller aktuellt med någraskattehöjningar - vilket är de Pourbaix-Lundins sistafråga - för att kompensera statsbudgeten för de in-komstskattesänkningar som föreslagits.Därutöver vill jag påpeka att det mått som an-vänds för att jämföra skattenivån mellan olika länder,skatterna ställda i relation till bruttonationalproduk-ten, den s.k. skattekvoten, har klara svagheter ochdess ekonomiska innebörd är oklar. En inte obetydligdel av skillnaden mellan den svenska skattekvotenoch de i andra länder beror på att vi i större omfatt-ning beskattar transfereringar till hushållen. Enligtvissa beräkningar av skulle en övergång tillobeskattade transfereringar sänka den svenska skatte-kvoten med 5-6 procentenheter.Grafs frågor är mer inriktade på inkomstskattensutformning. Han anser att regeringens ambition attkompensera medborgarna för den allmänna pen-sionsavgiften och att minska andelen som betalarstatlig inkomstskatt är en mycket begränsad målsätt-ning. Som skattereform är den dock inte mer begrän-sad än att den fullt ut genomförda reformen - därhälften redan har genomförts - representerar ettminskat skatteuttag med ett belopp motsvarande2,av bruttonationalprodukten. Eftersom Grafanser att fjärmar sig från utvecklingen i andraviktiga europeiska länder kan nämnas att den tyskaskattereformen innebär en sänkning av inkomstskat-terna för fysiska personer med ett belopp motsvaran-de av bruttonationalprodukten.Grafs kritik av regeringens inriktning av inkomst-skattereformen beror på att han inte tycker om profi-len på denna. Medan regeringen i första hand villsänka marginalskatter och genomsnittsskatter för låg-och medelinkomsttagare vill i ställetsänka genomsnittsskatterna för låginkomsttagare -genom ett kraftigt höjt grundavdrag - och marginal-skatter och genomsnittsskatter för medel- och högin-komsttagare - genom ett slopande av den statligainkomstskatten. Förutom att den moderata skattere-formen är fördelningsmässigt oacceptabel är denockså diskutabel vad gäller samhällsekonomiskaeffekter i övrigt. För regeringen är marginalskatte-sänkningar för låg- och medelinkomsttagare - till-sammans med exempelvis maxtaxereformen - enviktig del i politiken för att få fler människor att viljaarbeta mer.Grafs första fråga handlar om villkoren för hel-tidsarbetande att utbilda sig och arbeta i Sverige.Detta är en viktig fråga som det under-förstått antar, nämligen att dagens skatteregler utgörett hinder för detta, är svårt att belägga i faktiska in-och utflyttningar av högutbildad arbetskraft. Jag harberört det tidigare i ett interpellationssvar till LennartKollmats.Graf efterlyser också skatteåtgärder för att minskakonjunkturkänsligheten i de offentliga finanserna.Regeringens politik syftar till att överskottet i deoffentliga finanserna sett över en konjunkturcykel skauppgå till av BNP. har här en lägreambition och kräver enbart balans över konjunktur-cykeln. Regeringens politik möjliggör avbetalningarav den offentliga skulden och gör oss därför bättrerustade vid en konjunkturnedgång än den moderatabudgetpolitiken.Anf. 29 ():Herr talman! Jag får tacka finansministern för ettovanligt intressant svar på mina frågor om skattetryckoch välfärd.När det gäller om det finns ett samband mellanhöga skatter och välfärd säger finansministern attregeringen inte har några kategoriska föreställningarom sambandet. Då kan man fråga sig varför vi i Sve-rige som har världens högsta skattetryck ändå inte harvärldens bästa välfärd. Varför gör man inte någontingåt det? Varför sänker man inte skatterna? Kanskeskulle det ge bättre välfärd och bättre tillväxt. Bättretillväxt är till gagn för alla i samhället.Finansministerns partikamrater i hardragit slutsatsen att sänkt skatt ökar tillväxten. Mendet tycks inte ha påverkat vare sig finansministerneller statsministern.Det är ju i och för sig bra att man inte är så kate-gorisk utan ser att det kanske finns öppningar. Mentrots detta andas hela svaret till mig att allt är bra somdet är, vi lever i den bästa av världar, visserligen skaskatterna inte höjas men de ska inte heller sänkas, detbehövs inga besparingar av de offentliga utgifterna,de är på precis rätt nivå.Det intressanta i svaret är att detta speglar de olikautgångspunkterna, de olika värderingar vi har, när detgäller vems pengarna är som politikerna har hand om.Vems är pengarna? Enligt mig är de medborgarnaspengar. Medborgarna ska få behålla så mycket sommöjligt för att själva kunna bestämma över dem,själva känna tryggheten att det är de själva som be-stämmer hur pengarna används, ta eget ansvar. Helasvaret andas att socialdemokraterna - och det synstydligt i politiken - vill lägga livet till rätta, man vetvad som är bäst, att det gäller att ta in så mycketpengar som möjligt för att sedan fördela ut till folk,det är så välfärd skapas. Man gör medborgarna väl-digt beroende av politiska beslut.Om medborgarna får behålla mer pengar själva,kan inte de också skapa välfärd, finansministern? Ärdet bara politiker som ska skapa välfärd? Kan intemedborgarna själva skapa välfärd?Ska man inte någonstans dra slutsatser av de olikaundersökningar som görs att sänkt skatt ökar tillväx-ten? Det höga skattetryck vi har i - speciellthöga skatter på folk som utbildar sig, anstränger sig,som gör lite mer - hämmar inte det tillväxten? Finnsdet inte en risk att folk flyttar utomlands, jobbarmindre, anstränger sig mindre eller rentav jobbarsvart? Det kan knappast vara det vi är ute efter. Vivill ju ha en tillväxt som är bra för alla. Vi kan läsa itidning efter tidning, rubrik efter rubrik, att regering-en har en unik chans att göra någonting åt detta nu ien högkonjunktur - som vi förmodligen är på väg ur- men ändå gör regeringen inte speciellt mycket.Ska man inte sänka skatten för att öka tillväxten?Kan inte medborgarna, om de själva får behålla merpengar, producera mer välfärd?Anf. 30 ():Herr talman! Jag vill också kommentera finans-ministerns svar och ställa några frågor.Jag hade i min ursprungliga interpellation ställt trefrågor. Den ena handlade om vilka åtgärder finansmi-nistern avser att vidta för att göra det attraktivt förheltidsarbetande medborgare att utbilda sig och arbetai . Det långa svarets korta mening var följan-de: Inga åtgärder.Min andra fråga gällde konjunkturkänslighetenoch kopplingen till skatterna. Finansministern berördeöver huvud taget inte i sitt svar utgifternas betydelseför konjunkturkänsligheten kopplat till statsskulden.Om man har höga utgifter och höga skatter i en eko-nomi, finansministern, är inte den offentliga ekono-min då mer konjunkturkänslig än om man har lågautgifter och låga skatter? Rimligen är det så att omkonjunkturen vänder och går nedåt kommer utgifternaatt vara kvar men skatteintäkterna kommer att minskadramatiskt.Min tredje fråga handlade om vilka åtgärder fi-nansministern vill vidta för att öka förmånsrelatering-en i skattesystemet. Det kommenterade finansminis-tern över huvud taget inte i sitt interpellationssvar.Där har han en chans att komma tillbaka.Det är lite motsägelsefullt. Å ena sidan sade fi-nansministern i sitt svar att relateringen av skatteni-vån till bruttonationalprodukten är en trubbig metod.Det kan nog ligga någonting i det. Men å andra sidanhänvisade han till, just för att försvara sin egen skatte-reform, bruttonationalprodukten. Det intressanta är,precis som de var inne på,att finansminister i motiverar sinskattesänkning med att den är tillväxtbefrämjande. Dåär det intressant om finansministern kan motiveravarför han vill sänka de svenska skatterna genom attkompensera för egenavgifterna. Är det enbart för attkompensera för dem eller finns det några andra un-derliggande motiv som har att göra med tillväxteneller inte? Hur bedömer finansministern att skatte-sänkningarna, som han trots allt gör, till följd avkompensationen för egenavgifterna kommer att på-verkas?När man går ned på mikronivån i det tyska alter-nativet ska man ändå komma ihåg att det i Tysklandplaneras för skattesänkningar på ca 220 miljarder påen femårsperiod. Det innebär ett grundavdrag på65 . Det kan jämföras med för-slag att ha ett grundavdrag på . Dehögsta inkomsttagarna får en skattereduktion från 51till och låginkomsttagarna från . Ensvensk låginkomsttagare betalar då det dubbla. Urindividperspektiv är den tyska skattesänkningen syn-nerligen dramatisk.I alternativ ökar genom grundav-drag successivt en nedtrappad statlig skatt och för-värvsavdrag, som finansministern glömde att nämna,de skattefria inkomsterna rejält.Jag skulle därför vilja att finansministern återkomtill dessa frågor som jag ställde i min interpellation -själva grundfrågorna kommenterades ganska ringa isvaret - och att han kommenterade motiven för deskattesänkningar som görs i och de motivfinansministern har för att kompensera för egenav-gifterna.Anf. 31 Finansminister ():Herr talman! har ett högt skattetryck. Sve-rige har också en hög välfärd. har framförallt, vilket moderater naturligtvis inte gärna vill var-ken bli påminda om eller tala om, en mer jämnt för-delad välfärd än de flesta andra länder har.Detta att har en hög välfärd och en jämnfördelning på välfärden är naturligtvis intressant medtanke på att vi har haft en diskussion under 90-taletdär många, bl.a. moderater och ett antal ekonomer,har hävdat att man inte kan ha en bra tillväxt i ett landmed den höga skattenivå som har. Sverigehar inte upphävt tyngdlagarna, men och densocialdemokratiska regeringen och politiken har kun-nat visa att både och de ekonomer somhar påstått detta har fel, grundligt fel.Sverige har haft en fantastisk tillväxt de tre se-naste åren, i storleksordningen bortåt . Vi har haften reallöneutveckling som är så fantastisk att man fårgå tillbaka för att hitta en likagod reallöneutveckling. Enligt moderater och ett antalekonomer är det fullkomligt omöjligt att nå ett så gottresultat som har nått.Jag tycker att har en hel del att för-klara där, och de bör bedriva självrannsakan på sinkammare och vara lite självkritiska, eftersom de hargjort en prognos, en förutsägelse, som visat sig varatill felaktig. Jag förstår att det svider imoderata hjärtan att konstatera att vi har haft en såframgångsrik ekonomi i , meddet höga skattetryck vi har haft - det var ju fullkom-ligt omöjligt, enligt Moderaterna.Jag undrar ibland om den här typen av interpella-tionsdebatter för frågorna framåt särskilt mycket. Eninterpellant frågar varför man inte sänker skatten. Jagutgår från att interpellanten har deltagit i de votering-ar och diskussioner som har varit i undersenare tid och att hon vet att beslöt att sän-ka skatten både och . Ändå ställerhon frågan varför man inte sänker skatten. Iblandverkar det som om det passerar in och ut genom endel interpellanters huvuden med blixtens hastighet,eller minst bredbandshastighet.Det finns en skillnad mellan oss socialdemokrateroch när det gäller synen på skattesänk-ningar. För moderater är skattesänkningar lösningenpå alla problem. Är det lågkonjunktur behövs detskattesänkning. Är det högkonjunktur behövs detskattesänkning. Är det normal konjunktur behövs detskattesänkning. Det finns bara ett svar på alla politis-ka problem, och det är skattesänkning. Det är trevligtatt vara troende och att ha nått den slutgiltiga lös-ningen på samhällsproblemen från början.Det är så, de , att dentyp av skattesänkningar som hade i början av90-talet under Bildts regim var förödande. De sänkteden svenska ekonomin till en lågvattennivå som varhistorisk. De skapade en statsskuld och allt det andrasom vi har pratat om här i kammaren,som var historiskt. I det läget var skattesänkningarnabåde fel utformade och fel medicin.När vi nu har möjlighet, i ett läge där vi har åter-vunnit den svenska ekonomins styrka, att göra skatte-sänkningar i rad, som vi nu har gjort frånden socialdemokratiska regeringen, är det också in-tressant att se att de är mer omfattande än den tyskaskattesänkning som det refereras till här i diskussio-nen. De båda interpellanterna borde fundera på hurdet förhåller sig. Det kan förhålla sig så att Sverigehar en större ekonomisk styrka och har varit merframgångsrikt, och därför har vi möjligheter att göraen skattesänkning. Jag ser den som en rättvisereformpå det sätt som den är utformad, eftersom det är låg-och medelinkomsttagarna som tjänar på skattesänk-ningen. Den kan säkerligen också bidra till att stimu-lera den privata konsumtionen, i ett läge där vi nu haren något lägre tillväxt än tidigare år.Anf. 32 ():Herr talman! Ja, har befunnit sig i enhögkonjunktur, som inte beror på den socialdemo-kratiska regeringen utan på en högkonjunktur i värl-den i stort. står finansministern här och taråt sig äran av allt.Det som kanske är beklämmande och beklagans-värt - det är inte bara som tycker det -är att man inte har gjort mer i en högkonjunktur. Allavet att det kommer en lågkonjunktur.Det som är problemet i är att när det går bragår allting väldigt bra, men när det blir lågkonjunkturgår allting extra dåligt, beroende på de strukturellaproblem vi har i .