prot · GP0916 · 2001-10-23 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2001/02:16Tisdagen den 23 oktoberKl. 14.00 - 16.3018.00 - 19.17Det justerade protokollet beräknas utkomma ---------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 16 och 17 oktober.2 § AvsägelseTalmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som suppleant i miljö- ochjordbruksutskottet.Kammaren biföll denna ansökan.3 § Kompletteringsval, m.m.Talmannen meddelade att de grönasriksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans an-mält () som suppleant i miljö-och jordbruksutskottet.Talmannen förklarade vald tillsuppleant i miljö- och jordbruksutskottetGudrun ()4 § Meddelande om frågestundTalmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande stats-råd närvara:Statsminister , utrikesminister , försvarsminister , närings-minister och finansminister § Meddelande om ändringar i kammarenssammanträdesplanTalmannen meddelade att voteringen måndagenden skulle utgå.6 § Svar på interpellation 2001/02:7 ombarnsoldater inför rättaAnf. 1 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat på vilketsätt regeringen agerar för att barn och ungdomarunder , som på olika sätt dras in i väpnade kon-flikter, inte ska kunna åtalas för krigsförbrytelser viden eventuell krigsförbrytartribunal.Som utgångspunkt för sin fråga använder en rapport från FN:s generalsekreterareKofi Annan , där det föreslås attbarnsoldater som deltagit i kriget i skakunna åtalas vid den planerade specialdomstolen dåde ibland agerat befälhavare och inte bara underly-dande. Det bör noteras att denna idé enbart var ett avflera möjliga förslag till hur den specifika situationeni skulle kunna bemötas. Samtliga förslagbetonade behovet av rehabilitering av barnsoldatersom det främsta målet. Både generalsekreteraren ochsäkerhetsrådet kom till slutsatsen att åtal motbarnsoldater endast får ske iextrema undantagsfall och under beaktande av sär-skilda rättegångsregler för minderåriga och normerför mänskliga rättigheter. I dessa fall får fängelse-straff inte utdömas. I stället ska barnsoldaterna un-dergå rehabiliterings-, reintegrerings- och utbild-ningsprogram.Förutom specialdomstolen kommer det att upp-rättas en sannings- och i SierraLeone. Det är säkerhetsrådets uppfattning att frågorom barns deltagande i kriget främst ska behandlas idenna kommission. Den uppfattningen delas av FN:sgeneralsekreterare enligt hans senaste rapport tillsäkerhetsrådet om barn och väpnade konflikter den7 september 2001.Som påpekas i interpellationen tillhör se-dan länge de drivande krafterna i arbetet för barnetsrättigheter. Vi ledde förhandlingarna om tilläggspro-tokollet till om barns inblandning iväpnade konflikter som förbjuder tvångsrekryteringav barn samt förbjuder att minderårigadeltar i krigshandlingar. För de fall där barn rekryte-ras och deltar i krigshandlingar i strid mot protokol-lets bestämmelser, ska stater se till att de demobilise-ras, rehabiliteras och reintegreras i samhället.Siw frågar vidare vad regeringengör för att stötta de grupper som arbetar med fredsbe-varande uppgifter såsom rehabilitering och reintegre-ring i konfliktområden.Regeringen delar uppfattningatt barnsoldater i första hand bör ses som offer i be-hov av rehabilitering. stöder därför på olikasätt organisationer som arbetar med att skydda barn iväpnade konflikter. Både FN-organ och enskildaorganisationer erhåller svenskt stöd.FN:s generalsekreterare utnämnde en sär-skild representant för barn och väpnade konflikter,Olara Otunnu från . Otunnus mandat är attfungera som opinionsbildare avseende barns behovoch rättigheter i väpnade konflikter samt att verka föratt fredsbyggande och rehabiliterande åtgärder verk-ligen gagnar barn. 1999 beslutade att stödjaOtunnus verksamhet, och vi har ett bra samarbetemed hans kontor. Vidare välkomnar det fak-tum att särskilda rådgivare med ansvar för barn iväpnade konflikter nu knyts till vissa av FN:s freds-bevarande operationer.Det senaste exemplet på hur stöder arbe-tet med rehabilitering och reintegrering i konfliktom-råden är det beslut som själv näm-ner i interpellationen om stöd till programmet föravväpning, demobilisering och återanpassning i Sier-ra . Avväpnandet och reintegreringen av tidiga-re väpnade grupper i är en absolut nöd-vändighet för att landet ska kunna bryta en mer än tioår av konflikt. Med tanke på Sverigesomfattande humanitära stöd till var detnaturligt att genom det senaste beslutet ytterligarestödja försöken att skapa en hållbar fred i Sierra Leo-ne.Jag skulle även vilja nämna engagemangför varaktig fred och säkerhet i regionen som lett tillatt kabinettssekreterare utsetts till EU-ordförandeskapets särskilde representant till ManoRiver-länderna , och Sierra Leone.Uppdraget är ett direkt resultat av det svenska EU-ordförandeskapets ansträngningar att skapa en EU-politik i förhållande till den politiska och humanitärakrisen i regionen. I kabinettssekreterarens mandatingår bl.a. att föra dialog med alla berörda aktörer omfreds-, försonings- och demokratiseringsprocessen iSierra . besökte Sierra Leoneför och kunde då ta del av deresultat som uppnåtts i avväpnings-, demobiliserings-och återanpassningsprogrammet. Uppemot 20 000f.d. rebeller har avväpnats med stöd av FN-styrkanUnamsil, av dem 5 000 barnsoldater.Sedan 1998 pågår en treårig översyn av barnfrå-gor i utvecklingssamarbetet inom UD, det s.k. . Målet är att utforma en sammanhållen po-licy för barnfrågor och att utveckla ett systematisktbarnrättsperspektiv i utvecklingssamarbetet. Särskilduppmärksamhet har ägnats åt utsatta barn, och i upp-draget har ingått att utarbeta strategier inom angeläg-na ämnesområden. Inom barnprojektet har sex sådanastrategier utarbetats varav en behandlar barn i väpna-de konflikter.Strategierna ger en översikt av problemen för re-spektive barngrupp. Vidare ges en översikt av svens-ka och internationella strävanden samt av vilka kravsom ställer. Inom ramen för över-synen har även en sammanfattande rapport, Barnrätt-sperspektiv i utvecklingssamarbetet, utarbetats. Den-na behandlar övergripande frågeställningar, bl.a. omtillämpningen av de biståndspolitiska målen medbeaktande av barnkonventionen.Anf. 2 ():Fru talman! Jag vill tacka försvaret på min interpellation. I den göteborgska mor-gontidningen stod att läsa: "Jag tvingadesin i armén av min byhövding när jag var åtta, sägerPeter f.d. barnsoldat, han ser yngre ut än sina tio år.Han berättar att han fick två månaders träning i attskjuta när han rekryterades. Sedan fick han en uni-form och en och skickades ut i strid. "är en av dessa barnsoldater från Sierra Leo-ne som, vilket ministern påpekar, är ett av världensfattigaste länder. Det var en brittisk koloni fram tillsitt oberoende 1961. har det pågått ettsynnerligen grymt inbördeskrig som drabbat civilbe-folkningen hårt. Inbördeskriget har bl.a. utmärkts avde tusentals barn som dragits in i kriget och rekryte-rats som soldater. De här barnen har ofta varit medom ofattbara övergrepp och själva tvingats genomföraavrättningar och lemlästa civilbefolkning.Konflikten i har dock den senastemånaden tagit en positiv vändning, och FN:s styrkorpå plats har säkrat stora områden som tidigare höllsav rebellerna. har rebellrörelsen signaleraten önskan om fredssamtal med krigströtta rebeller. Enöverenskommelse har nåtts om avväpning av båderebeller och milis. har fleratusen rebellsoldater avväpnats och tusen barnsoldaterfrigivits. Man räknar dock med att det finns mellan5 000 och 10 000 barnsoldater i varierande åldrar somnu behöver integreras i samhället.Därför blev jag orolig när jag fortsatte att läsa imorgontidningen att FN:s generalsekreterare faktiskthade sagt att han skulle föreslå att barnsoldater kundekomma att ställas inför rätta. Jag funderade över vadsom kan vara ett värre straff än att bli berövad sinbarndom och i de flesta fall även sina familjer. Jagvet att , som jag påpekade i min interpellation,länge har varit drivande bland de krafter som arbetarför barns rättigheter. Det är som utrikesministernpåpekar så att ledde förhandlingarna omtilläggsprotokollet till om barnsinblandning i väpnade konflikter. Det förbjudertvångsrekrytering av barn och förbjuderatt minderåriga deltar i krigshandlingar.Därför känns det tryggt att regeringen delar minuppfattning att barnsoldater i första hand ska ses somoffer i behov rehabilitering och att därför påolika sätt stöder organisationer som arbetar för attskydda barn i väpnade konflikter. stöderockså försöken att skapa en hållbar fred i Sierra Leo-ne.I sitt svar till mig säger utrikesministern att kabi-nettssekreterare har utsetts till ordför-andeskapets särskilda representant för bl.a. SierraLeone. Jag tycker att det var väldigt roligt och gläd-jande för att vi har fått en så framträdanderoll. Han besökte se-dan, och då hade bl.a. 20 000 rebeller avväpnats medstöd av FN-styrkorna, däribland 5 000 barnsoldater.Nu undrar jag, eftersom man säger att det finnsmellan 5 000 och 10 000 barnsoldater i ,om utrikesministern vet något om vad resultatet avåteranpassningen och avväpningen har blivit för dessabarn. Hur har det gått?Anf. 3 ():Fru talman! Jag fick se denna interpellation ochtyckte att det var väldigt intressant och bra att fråganväcks här. Vi vet att man beräknar att en tredjedel avalla soldater i är barnsoldater. Det som bekym-rar mig är just att fattigdomen slår så hårt motAfrika. Barn tvingas ut att bli barnsoldater. Men vivet också att de lockas i vissa fattiga länder. De lock-as med att kanske få fina kläder och mat. Det är alltsåockså hungern som driver barnen till just dem somutnyttjar dem.Jag hade förmånen att få vara med närfilmen om barnsoldaterna presenterades. Olara Otun-nu kunde emellertid inte närvara.Jag tycker att det är glädjande att arbetarframåt när det gäller dessa frågor. Min fråga, efter attha läst om de sex strategier som barnprojektet inne-fattar, är: Ser man helheten när man anslår medel, attdet inte bara handlar om rehabilitering utan att manmåste se fattigdomsperspektivet, att barn lockas tillatt bli barnsoldater?Anf. 4 Utrikesminister ():Fru talman! Jag är övertygad om att , och jag har precis sam-ma uppfattning i dessa frågor. Att utnyttja barn sombarnsoldater är någonting av det grymmaste somfinns, inte bara för det enskilda barnet och dess familjutan också för samhället. Det kommer naturligtvis attvara problem, risker och faror om barnenska fortsätta att leva med alla de minnen och upple-velser som de bär med sig som barnsol-dater. Därför är det oerhört viktigt att vi kan förhindrabarn från att bli barnsoldater. Och precis som detsades här så är självklart fattigdomsperspektivet enavgörande del i detta, och det är också därför som vi ivårt barnarbete försöker se till att barn inte ska höratill dessa utsatta grupper, att de på grund av t.ex.fattigdom inte ska söka sig till att bli barnsoldat. Menom man inte kan förebygga det är det självklart ocksåi efterhand väldigt viktigt att ge dessa barn hjälp, såatt deras upplevelser sedan inte blir ett hot mot sam-hällena som de lever i därefter.Jag tycker också att det är viktigt att upprepa detsom jag sade i svaret, nämligen att FN:s generalsek-reterare självklart inte heller har menat att det nor-mala är att 16-åringar ska ställas inför rätta för sin tidsom barnsoldater. Han ser dem också som offer menmenar att de i exceptionella undantagsfall kan ställasinför rätta men utan att då dömas till straff men där-emot få hjälp till behandling.Jag kan alltså garantera att vi både har gjort ochkommer att fortsätta att göra allt, både vad gäller detspecifika problemet med barnsoldater men naturligt-vis också de grundläggande orsakerna, dvs. konflik-terna i , den stora fattigdomen i stora delar avAfrika och det som leder fram till ett samhälle somutnyttjar barnsoldater.Anf. 5 ():Fru talman! Jag vill tacka för det ut-tömmande svaret och hennes klargörande här. Det varinte så att jag trodde att utrikesministern hade någonannan uppfattning än den som jag har. Men jag tyckteatt jag måste interpellera om detta, eftersom manibland när man läser tidningen kan få för sig vissasaker. Jag fick för mig att hade uttalat sigpå det sättet, men i det uttömmande svaret kunde jagläsa att det var en rapport och att man faktiskt villedet som jag ville, att dessa människor ska rehabilite-ras. Och det känns ju tryggt.Jag har tidigare interpellerat om barnsoldaterna,eftersom jag tycker att detta är något av det grym-maste som man kan göra mot barn. Det som ocksåhar varit positivt med denna interpellation är att all-mänheten har hört av sig. Och i detta fall har Chal-mers högskola och iGöteborg hört av sig. De håller på att arbeta med ettbiståndsprojekt med barnsoldaterna just i Sierra Leo-ne för att rehabilitera dem. Det svenska företagetNCC kommer att skicka verktyg till utbildning fördessa pojkar. söker man också frivilligorganisa-tioner för att hjälpa till med flickornas utbildning.Jag tror att detta är en fråga som ligger de flestamänniskor väldigt varmt om hjärtat och att de villbidra på något sätt för att hjälpa till för att sådant inteska förekomma. Jag känner mig trygg när det gällerutrikesministerns sätt att handlägga denna fråga.Anf. 6 ():Fru talman! Jag tror inte att jag och utrikesminis-tern har olika åsikter när det gäller just barnsoldater.Om allt går väl ska jag åka till ,ett land som jag har bott i. Jag vet att fattigdomen ärett stort problem där och att barn lockas till rebellrö-relserna för att bli barnsoldater.Jag vill ändå återigen anknyta till vad som händeden . Efter beräkningar som har gjortsvet vi att fattigdomen kommer att slå hårdare motAfrika än kanske mot andra länder, i och med att manblir bestraffad på två sätt - investeringar kommer attsaknas, och man får mindre betalt för sina råvaror.Min fråga är: Tänker man höja bidraget till justdessa länder med väpnade konflikter med tanke påbarnsoldaterna?Anf. 7 Utrikesminister ():Fru talman! Först och främst när det gäller arbetetmot barnsoldater så tycker jag att det är ett väldigtpositivt exempel som tar upp omdet folkliga engagemanget och stödet bland frivilli-gorganisationerna för att arbeta mot barnsoldater ochför utbildning, att man hjälper dem som har varitbarnsoldater.Den har haft ett samarbetemed olika organisationer, frivilliga organisationer ochandra. Vi har samarbetat med Koalitionen motbarnsoldater, och naturligtvis ocksåUnicef och UNHCR. Förutom det politiska stödet harvi också gett ett stort ekonomiskt stöd.Fattigdomsbekämpningen som sådan, som RositaRunegrund tar upp, är en större fråga än frågan ombarnsoldaterna. Där hoppas vi väl alla att vi intekommer att se den stora ekonomiska nedgången somockså kan innebära ännu större problem och risker förutvecklingsländer och för de afrikanska länderna.Men självklart måste vi i det internationella arbetetfortsätta att arbeta för en global rättvisa. Om vi ser enekonomisk nedgång så är det ännu viktigare att vi sertill att vi har ett ordentligt biståndsarbete och en rätt-vis handel, så att vi ger utvecklingsländerna bådebistånd och möjlighet att handla på rättvisa villkor.Detta är ju en fråga som tar upp i FN och somvi också driver i EU, bl.a. för att som ett första steg fåalla EU-länder att ställa upp bakom FN:s biståndsmålpå av bruttonationalinkomsten. Och när de gördet har vi också betydligt bättre förutsättningar attt.ex. bekämpa barnsoldaterna.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 2001/02:12 om ut-lämningen av ryska krigsfångarAnf. 8 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat försvarsmi-nistern om frågor som rör denna utlämning.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som ska svara på interpellationen. Under andravärldskriget flydde ungefär 4 000 sovjetiska medbor-gare till . De flesta hade tidigare varit krigs-fångar i tyska fångläger, bl.a. i och Finland.Av dessa återsände svenska myndigheter ungefär2 000 personer till hemlandet, efter begäran frånSovjetunionen.Ulla har bl.a. frågat vilka åtgärder jaghar för avsikt att vidta för att klarlägga vad som hän-de dessa 2 000 krigsfångar efter återkomsten tillSovjetunionen. har frågan om utläm-ningen av dessa krigsfångar uppmärksammats imassmedierna. I bl.a. har vi fåttta del av skildringar om vad som hände några avdessa människor. Det är gripande människoöden somkommer oss till mötes i dessa reportage. De visar hurilla människor behandlades i dåtidens Sovjetunionen.Att gå vidare och söka utröna vad som hände krigs-fångarna efter hemkomsten till ärenligt min mening i första hand en fråga för den his-toriska forskningen. iRyssland - ambassaden i och generalkonsu-latet i - kan, såsom skett vid fleraandra tillfällen, hjälpa svenska forskare att identifierarelevanta ryska arkiv.Ulla har också frågat vilka åtgärder jagavser vidta för att göra svenska arkiv tillgängliga fördem som vill forska om denna utlämning. Svenskaarkiv är i stort sett helt öppna vad gäller uppgifter omdenna utlämning.Ulla frågar vidare vilka åtgärder jagavser vidta för att ge ryska krigsfångar som lyckadesrymma upprättelse. Enligt de uppgifter som är kändaskulle ett fåtal personer ha lyckats fly från att bliutlämnade. Hon frågar slutligen vad jag ämnar göraför att detta ska bli en del av den levande historien iSverige.När man studerar och utvärderar den svenska re-geringens agerande under är detviktigt att ta hänsyn till de då rådande poli-tiska förhållandena och gällande rätt. Det finns onek-ligen exempel på händelser och åtgärder som i dagskulle bedömas på ett helt annat sätt. Detta gäller bl.a.åtgärder som vidtogs avseende medborgare från andraländer som kommit till . Återsändandet av desovjetiska medborgarna till efter krigetskedde i enlighet med då gällande rätt. in-vandringspolitik var fortfarandemycket restriktiv, och asylrätten var begränsad. Detsvenska agerandet skilde sig inte heller på något av-görande sätt från andra länders praxis. Såväl USAsom återsände sovjetiska medborgarepå samma sätt som Sverige.Sveriges agerande under och efter andra världs-kriget har varit föremål för ett ökandeintresse. Detta är något vi från regeringens sida väl-komnar. Ju mer vi lär oss om vår historia och de för-hållanden som rådde under gångna tider, desto bättreförutsättningar har vi att skapa en bra framtid för vårabarn och barnbarn. Här har skolan och den högreutbildningen en central uppgift. För att i synnerhetuppmärksamma vår nutidshistoria och göra dennamer levande har regeringen som bekant tagit initiativtill särskilda anslag för att främja forskning kringillgärningar begångna under nazismen och kommun-ismen.Jag delar bedömning att den delav vår historia som hon tar upp i sin interpellationförmodligen inte är särskilt väl känd bland männi-skor. Det finns förvisso ett antal ytterligare exempelpå händelser och företeelser i vår nutidshistoria sominte har fått den uppmärksamhet de förtjänar. Det ärframför allt forskningens uppgift att kasta ljus överdessa frågor.Ett mycket viktigt komplement till dessa allmännaförhållanden är därtill det arbete som pågår lokalt utei landet för att väcka intresse för och vårda minnet avsådana händelser. Jag tänker i detta sammanhang inteminst på det uppoffrande arbete som bedrivs av enga-gerade människor i som vårdar minnetav de ryska krigsfångar som hölls internerade därunder kriget. Bl.a. har en minnessten rests, såsomUlla nämner i sin interpellation.Det är viktigt att händelser av detta slag i vår nu-tidshistoria verkligen uppmärksammas.Anf. 9 ():Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret.Innan jag går in på det vill jag framföra ett tack tillYngve för hans envisa arbete med att fåmig att förstå vad som hände , dådeportationen av ryska krigsfångar inleddes i Gävlehamn. Det är tack vare och kamp som rysstenen restes till minne av demsom deporterades.Som underlag i debatten har jag använt mig avforskningsrapporten i stormakts skug-ga av samt av över 30 artiklar av HansLundgren i och några artiklar avAnders på Dagens Nyheter.Låt mig först konstatera att statsrådet ochjag har en sak gemensamt, nämligen uppfattningen attdet är viktigt att händelser som exempelvis ryssut-lämningen uppmärksammas i vår nutidshistoria för attvi ska kunna skapa en bra framtid för våra barn ochbarnbarn. Vi är dock inte eniga om vad som behövergöras för att ryssutlämningen ska uppmärksammas.Inte heller är vi helt eniga om att det endast är förvåra barn och barnbarn som vi ska skapa en braframtid.Jag menar att det finns paralleller mellan dåtidensflyktingpolitik och den flyktingpolitik som bedrivs . Jag undrar hur vi förhåller oss t.ex. till8 kap. 1 § utlänningslagen:"En avvisning eller utvisning aldrig får verkställastill ett land om det finns skälig anledning att tro attutlänningen där skulle vara i fara att straffas meddöden eller med kroppsstraff eller att utsättas förtortyr eller annan omänsklig eller förnedrande be-handling eller bestraffning - - -. "Ett kriterium utlänningslag var nämli-gen att en flykting inte fick sändas till land där hanriskerade att "tilltalas eller straffas för politiskt brott".När lagen ändrades 1937 gavs begreppet politiskflykting en "vidare, mer allmän mening". Redan dåfanns det alltså en lagparagraf som sade att flyktingari inte fick skickas tillbaka om de riskeradestraff för politiska brott.Frågan är om den visste vadsom väntade de sovjetryska krigsfångarna om deskickades tillbaka. Såvitt jag förstår av det materialsom jag har tillgång till är svaret på den frågan ja.Att ha gett sig i strid och flytt till ett annat landvar enligt Sovjetlagen liktydigt med landsförräderi,och landsförräderi innebar för en soldat arkebusering.Om man kunde visa att man inte hade samarbetatmed fiende mildrades straffet från arkebusering arbetsläger. Detta var känt av samlingsrege-ringen lika väl som att reglementet för sovjetiskasoldater sade att den sista kulan skulle sparas för attanvändas om man togs till fånga.Statsrådet säger i sitt svar till mig att om vivill veta mer om ryssutlämningen är detta en fråga förforskningen. Jag delar delvis den uppfattningen. Menjag menar också att det är en fråga för politikernaeftersom den information som föreligger visaratt det gjordes en hel del politiska ställningstagandeni denna fråga.Statsrådet säger också att det är upp till skolan ochden högre utbildningen att lära ut om bl.a. ryssutläm-ningen. Men hur ska det gå till när så lite är käntkring vad som hände?Statsministern säger sig vilja skapa klarhet i vadsom hände under och efter . Dettycker jag är bra. I fråga om statsrådets svar får jagdock en känsla av att regeringen vill tona ned ochkanske helst glömma ryssutlämningen. Forum Le-vande historia ska bli en fortsättning och breddningpå regeringens initiativ Levande historia. Jag tyckeratt det vore utmärkt om ryssutlämningen blev en delav denna fortsättning och breddning.Anf. 10 Utrikesminister ():Fru talman! Jag förstår inte riktigt vad UllaHoffmann menar. Det finns många saker i den svens-ka historien att vara kritisk mot. Jag är övertygad omatt även med all kunskap så att säga på handen ärryssutlämningen en av de frågor som vi sertillbaka på och där vi inte riktigt kan förstå hur enutrikesledning kunde agera så som man gjorde. I dagser vi det med dagens glasögon. Då såg man det ge-nom dåtidens glasögon, med dåtidens rätt och dåti-dens praxis. Det är någonting helt annat än det som vii dag står för och tycker.Jag vill definitivt inte tysta ned det hela, och jagvill definitivt inte att det inte ska vara debatt om det.Tvärtom tycker vi att det är mycket föredömligt attUpsala , och andra haruppmärksammat de här fallen så att vi kan få en de-batt om detta och att minnesstenen har rests av deenskilda organisationerna så att vi påminns också omde här kapitlen i vår historia.Däremot tror jag inte att debatten främst skaske inom regeringen när det gäller att ta fram kunskapom vad som skedde . I stället tror jagatt det är oberoende forskare som ska ge bränsle åtden vidare debatten.Avslutningsvis kan jag bara konstatera att debat-ten om dagens flykting- och asylpolitik närmast fårtas med den för de frågorna ansvariga ministern,nämligen . 11 ():Fru talman!