prot · GO0975 · 2001-03-07 00:00:00 — Detgäller frågan om försäljning av kommunala hyresfas-tigheter och även förslagen om att ändra formerna förhur beslut ska fattas om motsvarande frågor.Regeringen ska nu tillsätta en utredare som skaanalysera effekterna av den s.k. stopplagen. Utreda-ren ska även se på de s.k. tröghetsreglerna, som inne-bär krav på kvalificerade majoritetsbeslut eller beslutmed mellanliggande val. Detta ska jämföras med attha en lag - som vi nu har - som inskränker möjlig-heterna att överlåta driftsansvaret till ett företag. Ut-redaren ska också se över hur ett sanktionssystem skakunna se ut för de landsting eller kommuner sombryter mot förbud mot försäljning av t.ex. akutsjuk-hus.Det här är en tydlig inskränkning i självstyrelsen.De politiker som gått till val och valts lokalt ges intemöjlighet att genomföra den politik de fått väljarnasröster för.Om Socialdemokraterna med stödpartier inför ettnytt beslutssystem för de frågor som majoriteten villstoppa är det ett ingrepp i demokratin som jag tyckerär grovt. Det skulle innebära att principen en man-enröst inte längre gäller. En röst på , So-cialdemokraterna eller skulle vara mervärd än en röst på ett borgerligt parti. Man frågar sigvilka frågor som sedan står på tur som också skakräva två tredjedels majoritet för att genomföras.Jag trodde att detta förslag skulle läggas på hyllan,men så är det tydligen inte. ska regeringen tillsättaen utredning i syfte att ändra på principen en man-enröst.Fru talman! Med detta yrkar jag till slut bifall tillreservation nr 1. Jag står naturligtvis också bakom deövriga moderata reservationerna.Anf. 145 ():Fru talman! Vad ska vi egentligen ha den kom-munala självstyrelsen till? Frågan är möjligtvis pro-vokativt formulerad, men den är inte retorisk. Den ärallvarligt menad. Det till synes oproblematiska be-greppet självstyrelse rymmer politiskamålkonflikter med långtgående verkan.Att vara för självstyrelse är näst intillobligatoriskt i svensk politik. Låt mig redan här - förundvikande av varje möjlighet till illvillig vantolk-ning - slå fast att är för kommunalsjälvstyrelse och att i likhet med anser att något innehåll måste detta begrepp ha.Vi menar att utan en levande lokal demokrati - vilkenbl.a. förutsätter något att fatta demokratiska beslut om- blir demokratin över huvud taget ett mycket pro-blematiskt projekt.Men en sådan proklamation löser inte problemet.Den innebär knappt ens en början till en formuleringav problemet. Och den kommunala självstyrelsen är ien viss mening problematisk; låt oss erkänna det.I regeringsformens första paragraf slås fast att densvenska folkstyrelsen förverkligas genom bl.a. kom-munal självstyrelse, men någon närmare definition avbegreppet hittar man inte. Den fråga som ställs i ettantal borgerliga motioner är: Bör vi då inte formuleraen sådan definition? Borde vi inte i grundlagen skrivain vad vi menar med självstyrelse? Bordevi inte definiera den kommunala kompetensen? Riks-dagens svar på denna fråga har varit ett välgenomtänkt nej.Vänsterpartiets program Lokalt folkstyre proble-matiserar frågan på följande sätt:"Det är sällan självklart vilken nivå för besluts-fattande som är den rätta. Den så kallade närhetsprin-cipen, som säger att ett beslut inte skall fattas på enhögre nivå än nödvändigt, är lätt att formulera, mensvår att tillämpa i praktiken. Det ligger ett värde i attbeslut fattas så nära medborgarna som möjligt, menen långtgående decentralisering av den politiskamakten innebär också att möjligheterna till ekono-misk utjämning mellan människor och regioner mins-kar och att det blir svårare att garantera samma soci-ala rättigheter för alla. "Vänsterns strävan efter lika rättigheter och möj-ligheter för alla - och då syftar jag på vänstern i enmycket bred mening - kan med andra ord komma ikonflikt med samma vänsters strävan att decentralise-ra makten och öka medborgarnas deltagande i denpolitiska processen.Låt mig ge ett par exempel.I bibliotekslagen, som antogs 1996, föreskrivs attalla kommuner ska ha ett folkbibliotek och att maninte får ta ut avgifter för utlåningen. Motivet är attbiblioteken spelar en omistlig roll för medborgarnastillgång till information, upplysning och utbildningoch därmed för demokratin. hade längedrivit kravet på en bibliotekslag. Vi såg och ser allt-jämt lagen som ett värn mot nedrustning av demokratioch kultur. Men lagen är helt klart en inskränkning avdet kommunala självstyret. De kommuner som villlägga ned sitt sista folkbibliotek eller införa avgifterpå boklånandet förbjuds att göra detta.Ett annat exempel på ingrepp i det kommunalasjälvstyret är det förbud mot skattehöjningar i kom-munerna som upprätthölls på 90-talet.Den gången var den hårdaste kritikern,dels därför att det var ett ingrepp i den kommunalasjälvstyrelsen, dels och kanske framför allt, om vi skavara uppriktiga, därför att skattestoppet var ett sätt attbegränsa den offentliga sektorn och tvinga fram ned-skärningar. Det var, som vi såg det, ett verktyg förhögerpolitik.Kommunal självstyrelse är inte något absolut, nå-got som finns eller inte finns. Det finns ingen kom-munal suveränitet. Den enda suveräna demokratiskaenheten är nationen - även om också denna suverä-nitet nu naggas i kanten genom EU-medlemskapet.Sverige är ingen federation, ingen frivillig union avlandskap, härad eller kommuner. Kommuner är intelagstiftande. De har inte vad som brukar kallas norm-givningsmakt. Vilka beslut som ska fattas lokalt ochinom vilka ramar detta ska ske är en avvägnings- ochlämplighetsfråga, och den enda instans som slutligtkan avgöra hur avvägningen ska se ut är ,den suveräna enhetens, det suveräna folkets, högstaorgan.Om vi vill utjämna ekonomiska och andra förhål-landen, alltså flytta resurser från rika till fattiga indi-vider eller regioner, måste vi kunna fatta centralabeslut. Om vi vill att alla ska ha samma rättighetermåste vi formulera och garantera dessa rättighetergemensamt och i ett sammanhang.Och omvänt: Om vi vill ha ett lokalt beslutsfat-tande, en självstyrelse som är någontingmer än enbart administration av en centralt beslutadpolitik, måste vi acceptera att detta kan leda till ökadeklyftor i samhället. En klassisk målkonflikt för densom vill ha både jämlikhet och lokal demokrati. Mendet är en målkonflikt som inte alltid är olösbar. Vi skakomma ihåg att kombineradesen politik för minskade klyftor med en samtidig kraf-tig utvidgning av det kommunala självstyret.Fru talman! Låt mig krångla till det här ytterligarelite grann. Inte alla ingrepp i den kommunala själv-styrelsen innebär faktiskt minskad själv-styrelse. Ett exempel på detta till synes paradoxalaförhållande är den kommunala kostnads- och inkom-stutjämning som vi har diskuterat i ett tidigareärende ur en annan aspekt. Visst är den ett slags in-grepp i den kommunala självstyrelsen. Jag hävdar ioch för sig att den inte på något sätt strider motgrundlagen, men ett ingrepp i den kommunala själv-styrelsen är den, ja visst.Staten-riksdagen tvingar , ochen del andra kommuner att ta ut skatt av sina med-borgare för att bekosta utgifter i bl.a. . Men möjliggör detta ingrepp iden kommunala självstyrelsen en rimlig nivå på denkommunala servicen i landets alla kommuner.Utan det här utjämningssystemet skulle mångakommuner omöjligt klara ens lagstadgad kommunalservice. De skulle bli beroende av omfattande statligabidrag och därmed av statens välvilja. Den servicesom samhället fortfarande skulle vara beroende avskulle då antingen centraliseras till staten eller över-lämnas till privata företag och marknadens godtycke.Utjämningssystemet är förutsättningen för en funge-rande sektor, förutsättningen för att kom-munerna över huvud taget ska ha något att"självstyra" över.Det här är inga nya frågeställningar, vilket fram-går av utskottets betänkande. Redan i propositionenom den nya grundlagen 1974 framhöll regeringenföljande:"I vårt land präglas förhållandet mellan kommu-nerna och statsmakterna och därmed den kommunalasjälvstyrelsen av en helhetssyn. Generellt sett gällersålunda att staten och kommunerna samverkar påskilda områden och i olika former för att uppnå ge-mensamma samhälleliga mål. Utgår man från dettasynsätt, är det varken lämpligt eller möjligt att engång för alla dra orubbliga och preciserade gränser igrundlag kring en självstyrelsesektor.Arbets- och befogenhetsfördelningen mellan stat ochkommun måste istället i ganska vid omfattning kunnaförändras i takt med samhällsutvecklingen. "har frågan om grundlagsregleringstötts och blötts, vridits och vänts på, genomlysts ochutretts åtskilliga gånger. Det har varit utanannat resultat än det stannade för när dennuvarande regeringsformen antogs. Skälen för dettaär, enligt min mening, starka.Förslagen om grundlagsskydd - det kanske voreriktigare att säga förslagen om grundlagsbegränsning- av det kommunala självstyret från ,, riskeraratt omöjliggöra eller i varje fall försvåra en samman-hållen, gemensam, på lika rättigheter grundad väl-färdspolitik. Kommunala kompetenskataloger ochliknande konstruktioner riskerar att låsa avvägningenav ansvar och makt mellan central och lokal nivå, deförsvårar en anpassning till förändrade förhållanden,vi riskerar att få en sämre fungerande offentlig ser-vice, vilket i sin tur undergräver förtroendet för denoffentliga sektorn och undergräver förtroendet förvälfärdspolitiken i dess helhet.Man frågar sig lite förskräckt om det är det som äravsikten.Är det inte omsorgen om den lokala demokratin,inte oron för en okänslig statsmakts klåfingriga cent-ralisering, inte ens förhoppningen om en elegantjuridisk lösning på ett i grunden politiskt avvägnings-och prioriteringsproblem, som är drivkraften, utan istället förhoppningen om att steg för steg och bit förbit kunna genomföra det borgerliga systemskifte somman misslyckats att vinna folkmajoritetens stöd för?I så fall inordnar sig de här förslagen i ett mönstertillsammans med förslag om författningsdomstol,underlättande av kommunsplittring, skilda valdagar,utförsäljning av egendom, avveckling avden mellankommunala skatteutjämningen, inskränk-ning av kommunernas näringsverksamhet och en heldel annat i den stilen. Det är förslag som till sin ten-dens och sammantagna förstärker en fortgåendefragmentisering av det politiska systemet, en utveck-ling som vidgar utrymmet för lokal högerpolitik sam-tidigt som den minskar utrymmet för en solidariskvälfärdspolitik på både lokal och nationell nivå.Målar jag fan på väggen? Man kan ju hoppas.Men är det verkligen uttryck för konspirationsteorieratt anta att den borgerliga politiken äger sammanhangoch syfte?Visst, man kan undra om samtliga förband i denborgerliga härordningen är lika medvetna om hurkartorna är ritade i generalstaben på . Jag tänker framför allt på och tyvärrockså på . Förvisso inte i det här betän-kandet - det ska noteras - men alltför ofta i andraförfattningssammanhang hamnar ihopmed de borgerliga partierna. Är detta verkligen parti-er som har samma mål som ? Om derassvar är nej, vilket jag tror, så borde de kanske funderaöver både marschriktning och sällskap ibland.Hur som helst hoppas jag att Vänsterns och arbe-tarrörelsens krafter äger minst samma förmåga tillhelhetssyn och långsiktig strategi som borgerlighetenhar i de frågor vi nu diskuterar.Fru talman! Jag ska sluta med att kort beröra tvånågot mer begränsade, men inte oviktiga, frågor. Enfråga är där ett enigt utskott har intagit en klok stånd-punkt, och en fråga där det tyvärr inte har varit möj-ligt att vinna majoritet för en framsynt politik.I motion K256 av m.fl. föreslås attregeringen lägger fram förslag till ändring av kom-munallagen så att definitionen av förtroendevaldaäven omfattar ledamöter i kommunala bolag. Dessahar nämligen inte samma rätt och möjlighet till ledig-het för att kunna fullgöra sitt uppdrag som andrakommunalt förtroendevalda. Utskottet är angelägetom att denna fråga äntligen löses och föreslår medanledning av motionen ett tillkännagivande om utred-ning.Den andra frågan gäller lokala, miljöstyrande av-gifter, t.ex. på biltrafiken. Det blir allt klarare attsådana avgifter kommer att vara en nödvändig del ien politik för att klara de miljömål som vi måste kla-ra. anses det dock vara så att sådana avgifter be-traktas som skatt. Enligt nuvarande grundlag kankommuner ta ut skatt bara av sina egna invånare.Detta måste alltså rättas till, i alla fall om vi på dettaområde är anhängare av självstyrelse.Vänsterpartiet har därför motionerat, motion T208,om tilläggsdirektiv till . Detär inget nypåkommet problem. Det är väl känt, ochdet måste lösas. Jag har trots allt visst hopp om attregeringen inser den saken i arbetet med de nationellamiljömålen. Men något bestämt åtagande eller någonuttalad avsikt från regeringens sida har inte gått att få,varför en beställning från sida är mycketmotiverad. Tyvärr ville inte utskottsmajoriteten det,och jag tvingas därför att yrka bifall till reservationnr 2 av och Miljöpartiet.I övrigt yrkar jag bifall till utskottets hemställanoch avslag på reservationerna.Anf. 146 () re-plik:Fru talman! En grundprincip i det svenska folksty-ret bygger på en man-en röst och att vi har vanligamajoriteter i beslutsformerna, utom för bl.a. grundla-garna.Jag vill fråga hur Vänsterpartietställer sig till detta när regeringen ska titta på atteventuellt ändra principen en man-en röst med att ivissa frågor ha nya beslutsformer för kommuner ochlandsting.Anf. 147 () replik:Fru talman! inställning i den prin-cipfrågan har alltid varit att vi står för principen enman - eller en kvinna - en röst, för enkel majoritetvid beslutsfattande i sakfrågor. Vi står fast vid denprincipiella inställningen.Anf. 148 ():Fru talman! Subsidiaritet är ett vackert ord. Dessinnehåll är en princip som garanterar och legitimerarockså den representativa demokratin och som mot-verkar centralism och byråkrati.Subsidiaritetsprincipen har följande innehåll. Deten gemenskap kan sköta på ett ändamålsenligt sättska den också få sköta. De överordnade gemenska-perna, t.ex. staten, har en skyldighet att stödja där såbehövs. Detta stöd måste respektera de enskilda män-niskornas rättigheter och gemenskapernas eget kom-petensområde. Besluten ska alltså fattas på den nivåsom är mest ändamålsenlig.Därför finns det kommunala beslutsorgan. Därförstadgas om den kommunala självstyrelsen. Även omdet 1862, när kommunalförordningarna tillkom, mesthandlade om att effektuera centralt fattade beslut, harutvecklingen gått mot ett ökat kommunalt självstyre.Med läs- och skrivkunniga människor i landet är deten självklarhet. Människor måste ha meningsfullamöjligheter att utöva inflytande. Det är enklare junärmare politikerna finns. Förutsättningarna ser olikaut för olika människor och för kommuner. Att läggasamma mall på alla gör lätt att det inte passar någon.Regeringsformen talar tydligt om såväl kommu-nalt självstyre som om beskattningsrätt.De hör ju ihop. Fortsatt är naturligtvis stat och kom-mun kommunicerande kärl, men färdriktningen harvarit tydlig under , dvs.ökad makt åt kommunerna och mindre av detaljstyr-ning och detaljreglering. Uppdrag och ansvar skaföljas åt. Det ska vara pengar i påse för att användasefter behov - som bedöms på den lokala nivån.Fru talman! har man kunnatskönja ett mönsterbrott. Vi har redan fått ett flertalexempel på det i de tidigare inläggen.Beskattningsrätten beskars kraftigt av skattestoppoch skattetak . leverkommunerna med krav på budgetbalans. Det är ensjälvklarhet också för kommunpolitiker, som de ivrarför och strävar efter. Men var finns tilliten till kom-munpolitikerna?Återgången till en ökad centralism är ett härnads-tåg vars banerförare är Socialdemokraterna, och, hör och häpna, . På vilket sättstår för sin omskrutna decentralise-ringstanke?Vad är det man gör? Jo, när man majoriteten gerpengar till skolan får de bara användas till personal-förstärkningar. Mer av öronmärkta pengar till forsk-ning. Mer av statliga bidrag kanaliseras inte av myn-digheter utan av regeringen själv. Lokala investe-ringsbidrag är bara ett exempel.Alldeles infördes en stopplag för attöverlämna drift av akutsjukhus fast Lagrådet sade nej.Här tillgrips t.o.m. det starkaste instrumentet, lagstift-ningsmakten, för att hindra borgerliga politiker attföra borgerlig politik.Här laboreras t.o.m. med att lagstifta om annat änom enkel majoritet. Det var skönt att höra att MatsEinarsson dementerar att kommer attmedverka till detta.Kronan på verket på förmyndartemat heter kanskeändå maxtaxa. Kommunpolitikerna som fått uppdra-get att ombesörja tillgång till barnomsorg får nu inteens längre själva bestämma taxenivån.Jag beklagar de socialdemokrater hemma i minkommun som i budgetbehandlingen voterarom ökad differentiering på barnomsorgstaxorna. Nuska de stå och försvara en enhetstaxa vars nivå ärcentralt bestämd. Det är stora krav som stäl-ler på sina undersåtar ute i kommunerna. aviserasockså statliga regleringar vad gäller äldreomsorgstax-orna.Fru talman! Klåfingrighet är ett milt uttryck fördet som händer. Jag är genuint oroad. Majoriteten- Socialdemokraterna, roulette med demokratin. Vem vill varakommunpolitiker när man bara ska administrera cent-ralt fattade beslut?I den utredning om den kommunala självstyrel-sens grundlagsskydd som kom 1996, och som jaghade förmånen att sitta med i, skrevs: "För folkstyrel-sen representerar den kommunala självstyrelsengrundläggande värden. Den skall därför ha en reellinnebörd och väga mycket tungt i relation till de mot-stående intressen som kan finnas." Denna utredninghar inte resulterat i någon proposition från den social-demokratiska regeringen.På våren 1999 konstaterade om förslagetom kommunala bostadsföretag: "Någon innebördmåste dock den kommunala självstyrelsen ha." Detciterades här innan, och det är värt att citeras en gångtill. Lagrådet beklagade att regeringsformen trotserfarenheter av nära tillämpning fortfarandeinte ger fylligare riktlinjer för att reglera förhållandetmellan stat och kommun.Därför är det hög tid att förtydliga den kommu-nala kompetensen med utgångspunkt från subsidiari-tetsprincipen i grundlagen. De nuvarande förhållan-dena är inte acceptabla. Om man vill ha en reellkommunal självstyrelse måste det till en kraftfullrättslig kompetens för kommunerna att utöva den.Fyra partier har stött förslaget om en utredning meduppdrag att lägga fram lagförslag i den riktningen.Detta väljer socialdemokrater, vänsterpartister ochmiljöpartister att säga nej till. Annars brukar ju rege-ringen vara förtjust i utredningar. Vem kan räkna allautredningar som jobbar i , iblandhastigt för att förhindra, ibland långsamt för att för-dröja? Både Demokratidelegationen och tuggar på innehållet i nästan allaövriga motioner som ryms i betänkandet.Att säga nej till en sådan utredning som Lagrådetså tydligt påpekat behövs för att den reella kommu-nala kompetensen ska kunna definieras, att säga nejtill en sådan utredning som den politiska oppositionensäger sig behöva som instrument för att inte bli över-körda, tyder inte bara på maktfullkomlighet utanockså på maktarrogans. Det är beklagligt att Sverigestyrs av krafter som tycks ha centralism som ny hu-vudprincip.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 1.Anf. 149 () replik:Fru talman! Jag citerade lokalde-mokratiska program. Där sade vi att närhetsprincipenär lätt att formulera men svår att tillämpa i praktiken.Maria inlägg var en bra illustration till bådedet ena och det andra. Det var en välformulerad prin-cip.Om det uppkommer oenighet om vilken nivå somär den rätta, den bästa och hur fördelningen av kom-petens ska se ut - gav själv exempelpå där sådan oenighet föreligger - hur ska det dåavgöras? Är det fortfarande den svenska riksdagensom möjligen ska avgöra den saken?Anf. 150 () replik:Fru talman! Skillnaden mellan mig, eller möjligtvis mellan våra partier, är att vikristdemokrater har en stor tilltro till att det finnskompetenta kommunpolitiker som mycket väl klararatt hantera en rad frågor som beslutas på centralnivå.Mats använder själv exemplet biblio-tekslagen. När den infördes fanns det såvitt jag vetbibliotek i alla kommuner. Ingen hade heller för av-sikt att avskaffa eller lägga ned det sista biblioteket.Förståndiga kommunpolitiker hade sett till att värnatillgång till bibliotek i sina respektive kommuner.Just där ligger skillnaden. Det finns en rad frågorsom beslutas bättre på lokal nivå av en mängd politi-ker som är ansvarsfulla och som lever nära medbor-garna. Det är precis det som vi eftersträvar.Varför är det så farligt att tillsätta en utredning,, som kanske kan klargöra det somfanns i fråga? Hur ska fördelningense ut? Var ska besluten fattas? Vilken typ av ärendenska ligga på den kommunala nivån, och vilka skaregleras centralt?Visst är det så att somliga saker måste finnas påden centrala nivån. Men det är detta som det råderoklarheter om . Det är därför vi vill ha den ut-redning som väljer att säga nej till.Anf. 151 () replik:Fru talman! Jag är också kommunalpolitiskt aktivi någon blygsam skala. Jag har mycket stort förtroen-de för mina kommunalpolitiska kolleger. Men det ärinte det saken handlar om.Det är en sak att man vill decentralisera beslut.Men det finns olika uppfattningar om vad som bördecentraliseras och vad som inte bör decentraliseras. Iregel fattas ett lagstiftningsbeslut om den saken iriksdagen.Ni vill redan på förhand skriva in i grundlagenvad som är tillåtet att flytta uppåt eller nedåt i be-slutshierarkin. Är det så vi ska förstå förslagen frånKristdemokraterna?Anf. 152 () replik:Fru talman! En utredning har till uppgift att belysakonsekvenserna av de förslag som läggs fram. Själv-fallet kommer en genomlysning att ske innan lagför-slagen presenteras. Den är minst lika värdefull somatt lagförslag kommer till stånd för attreglera det som är ett oklart förhållande. Det ärsyftet med utredningen.(forts. )AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till förmiddagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.11 § (forts.) och flerni-vådemokrati (forts. KU12)Anf. 153 ():Herr talman! En förnyad demokrati handlar om attalla människor ska vara delaktiga och ansvariga förgemensamma angelägenheter. Vägen dit ligger i attskapa ett utrymme för gemensamt agerande. Dendemokratisyn som beskriver i det mo-tionsförslag som återfinns i betänkandet innebär enradikal decentralisering av samhällsfunktioner frånstat till region, från region till kommun och frånkommun till människor i samverkan.Förslagen lägger en betoning på deltagardemo-krati med ökade direktdemokratiska inslag i varda-gen.Herr talman! Det visar sig dock att oavsett vad jagoch föreslår så avslår utskottet det. Detsom utreds kan ju inte bifallas, är den konsekventatanken. Och är det något som är konsekvent så är detjust att man utreder! I väntan på utredning avvaktarman, och hoppas att utredningen inte ska bli alltfördjärv, och blir den för djärv så tillsätter man genast enny utredning för att utreda utredningen.Herr talman! menar att högre tilltrotill den representativa demokratin och därmed ökatvaldeltagande måste bygga på större makt för enskil-da i vardagen. Människor måste ges förtroende attaxla ett ansvar för sin del av de gemensamma angelä-genheterna. Vi tror att större möjligheter till an-svarstagande och inflytande i t.ex. självförvaltnings-organ är något som kommer alla till del och faktisktbidrar till att utjämna inflytandeklyftor.Genom ett ökat sådant utrymme bygger vi ocksågrunden för den framtida representativa demokratin.Centerpartiet valde som enda riksdagsparti attpresentera ett antal åtgärder för att bygga en deltagar-demokrati i . Det avslogs som sagt på grundav utredning. Och , herr talman, så avslås det pågrund av en ny utredning.Centerpartiet har dock fortsatt sitt enträgna arbeteför förnyelse av demokratin, och utvecklar ytterligareredskap för att förbättra deltagardemokratin.