prot · GO0972 · 2001-02-23 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:72Fredagen den 23 februariKl. 9.00 - 9.33Det justerade protokollet beräknas utkomma ---------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 20 februari.2 § Kompletteringsval till justitieutskottetTalmannen anmälde att Moderata samlingspartietsriksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans an-mält som ledamot i justitieutskottetefter fr.o.m. den 1 mars.Talmannen förklarade vald tillledamot i justitieutskottetFredrik ()3 § Meddelande om ändringar i kammarenssammanträdesplanTalmannen meddelade att ett meddelande om änd-ringar i kammarens sammanträdesplan delats ut tillkammarens ledamöter.4 § Meddelande om voteringstiderTalmannen meddelade att ett meddelande om vo-teringstiderna för tiden delats ut till kam-marens ledamöter.5 § Anmälan om fördröjda svar på interpella-tionerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 2000/01:247Till riksdagenInterpellation 2000/01:247 av ()om lagen om offentlig upphandling.Interpellationen kommer att besvaras den 6 mars2001.Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemangsom innebär att det inte finns någon annan tid sompassar mig.Stockholm den 19 februari 2001FinansdepartementetBosse RingholmInterpellation 2000/01:248Till riksdagenInterpellation 2000/01:248 av ()om smugglingen av punktskattebelagda varor.Interpellationen kommer att besvaras den 6 mars2001.Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engage-mang som innebär att det inte har funnits någon an-nan tid som har passat mig.Stockholm den 20 februari 2001FinansdepartementetBosse RingholmInterpellation 2000/01:244Till riksdagenInterpellation 2000/01:244 av ()om folkbokföringslagens konsekvenser för Försvar-smakten.Interpellationen kommer att besvaras den 20 mars2001.Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemangsom innebär att det inte finns någon annan tid sompassar mig.Stockholm den 19 februari 2001FinansdepartementetBosse RingholmInterpellation 2000/01:174Till riksdagenInterpellation 2000/01:174 av () om utredningsman för Stockholmsregio-nens flygplatskapacitet.Interpellationen kommer att besvaras den 13 mars2001.Skälet till dröjsmålet är på grund av resor.Stockholm den 16 februari 2001NäringsdepartementetBjörn RosengrenEnligt uppdragDag EkmanExpeditionschefInterpellation 2000/01:239Till riksdagenInterpellation 2000/01:239 av ()om deltidsstämpling.Interpellationen kommer att besvaras den 9 mars2001.Skälet till dröjsmålet är på grund av resor.Stockholm den 16 februari 2001NäringsdepartementetBjörn RosengrenEnligt uppdragDag EkmanExpeditionschefInterpellation 2000/01:243Till riksdagenInterpellation 2000/01:243 av () om alkolås.Interpellationen kommer att besvaras den 9 mars2001.Skälet till dröjsmålet är på grund av resor.Stockholm den 16 februari 2001NäringsdepartementetBjörn RosengrenEnligt uppdragDag EkmanExpeditionschefInterpellation 2000/01:261Till riksdagenInterpellation 2000/01:261 av ()om serveringstillstånd för näringsidkare i Öresunds-regionen.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den6 mars 2001.Skälet till dröjsmålet är plenifritt i riksdagen.Stockholm den 19 februari 2001SocialdepartementetLars EngqvistEnligt uppdragErna Zelmin-ÅbergExpeditions- och rättschef6 § Svar på interpellation 2000/01:232 om lä-genhetsöverskottetAnf. 1 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vil-ka åtgärder jag ämnar ta initiativ till för att nedbringalägenhetsöverskottet och minska kostnaderna fördessa. Frågan har ställts mot bakgrund av en rapportfrån SABO.Jag vill först framhålla att jag delar Carl-ErikSkårmans uppfattning att det är angeläget att minskade kostnader som kan uppkomma vid ett varaktigtöverskott på lägenheter och att motverka att sådanaöverskott uppstår.Sett i ett vidare perspektiv är det ett stort problemom de bostäder och den övriga infrastruktur samhälletförfogar över inte kan användas på ett effektivt sätt.Det lägenhetsöverskott som många kommunerunder senare år drabbats av är primärt symtom på tvåutvecklingsmönster, för det första en relativt omfat-tande befolkningsminskning som förstärkts undersenare år, och för det andra handlar det även om in-omregionala omflyttningar, dvs. människor flyttar istor utsträckning från mindre tätorter till omgivandelandsbygd. Dessa mönster har beskrivitsgenom omfattande studier av befolknings- och flytt-mönster inom ramen för den regionalpolitiska utred-ningen.Regeringen ser mycket allvarligt på dessa pro-blem och har för avsikt att vidta ett antal åtgärder föratt stimulera tillväxt, sysselsättning och rättvisa i alladelar av landet. pågår förnärvarande ett omfattande arbete för att konkretiseraolika åtgärder med dessa syften. Det sker inom ramenför arbetet med ett antal propositioner, bl.a. inomregionalpolitiken, och jag har inte anledning att när-mare kommentera dessa här.När det gäller det konkreta problemet med tommalägenheter vill jag inledningsvis betona, att det yt-tersta ansvaret för ekonomin i de kommunala bo-stadsföretagen ligger hos företagen själva och hosderas ägare, kommunerna. Bostadsföretag, likväl somandra företag, verkar i en föränderlig omvärld. Detligger i företagens och styrelsernas uppgift att konti-nuerligt värdera de marknadsvillkor som företagenverkar i, att analysera troliga förändringar i ramvill-koren samt att utarbeta strategier och handlingsplanerför hur dessa förändrade villkor ska bemötas.Detta sagt, kan det ändå uppstå extrema lägen därkommunen riskerar att hamna i en särskilt svår eko-nomisk situation på grund av sina åtaganden för bo-endet, och där kommunens ansvar att ensam fullgörasina förpliktelser för bostadsföretaget blir övermäk-tigt. I sådana situationer kan statens övergripandeansvar för den offentliga verksamheten och ekonominmotivera tillfälligt stöd till en enskild kommun somsaknar förutsättningar att av egen kraft fullgöra sinaåtaganden.Det var mot denna bakgrund regeringen in-rättade Bostadsdelegationen.Under tidsperioden 1998-2000 inkom ansökning-ar om statligt stöd från 88 kommuner till Bostadsde-legationen. Delegationen hade vid det senaste års-skiftet träffat avtal om stöd med 36 av kommunerna.Stödet gäller huvudsakligen rekonstruktion av kom-munägda bostadsföretag, men även i ett antal fallavlösen av borgen för bostadsrättsför-eningar.Som en grund för sina ställningstaganden om stödgör delegationen i samarbete med kommunen engrundlig analys dels av förutsättningarna för kommu-nen att själv fullgöra sina ekonomiska åtaganden, delsav bostadsföretaget och dess ekonomi med syfte attklargöra förutsättningarna för en långsiktigt hållbarutveckling.Delegationen ställer krav på att kommunerna an-passar sig till de ekonomiska och demografiska förut-sättningar som kan förutses för den närmaste framti-den så att de därmed kan uppnå ekonomisk balans.I de allra flesta fall är bostadsföretagets, och där-med kommunens, problem orsakade av uthyrnings-svårigheter och vakanser på en vikande lokal bo-stadsmarknad. Den rekonstruktion av företagen somavtalas om utgår från åtgärder som minskar obalanseni kommunens bostadsbestånd.I avtalen kan t.ex. krävas att huvuddelen av deouthyrda lägenheterna avvecklas som bostäder ochlyfts bort ur företagets bestånd för att därefter ut-vecklas för nya ändamål eller rivas. Det blir sedan enfråga för kommun och företag att avgöra hur dettabäst sker.Genom rekonstruktionsavtalen kommer kommu-nerna att ha åtagit sig att genomföra åtgärder försammanlagt ca 3 ½ miljarder kronor. Statens samladekostnader för det stöd som Bostadsdelegationen an-svarar för kommer att uppgå till ca 2 miljarder kro-nor.Bostadsdelegationens arbete behöver nu följasupp, på liknande sätt som sker för Kommundelega-tionen, så att de erfarenheter som gjorts kan tillvara-tas i det fortsatta arbetet.Jag ser ingen orsak att spekulera i yt-terligare statligt stöd eller andra statliga åtgärder förkommuner med överskott på bostäder. Ansvaret attaktivt anpassa företagens verksamhet till rådandeförutsättningar ligger ytterst på företagen själva ochderas ägare, kommunerna. De besitter dessutom själ-va den bästa kunskapen om vilka åtgärder som ärmöjliga och effektiva.Anf. 2 ():Fru talman! Inför denna ensliga skara vill jag gär-na till statsrådet framföra ett tack för svaret på mininterpellation. Ett särskilt tack vill jag uttala för attjag fick mig svaret tillsänt eftermid-dag.Trots frånvaron av åhörarmassor är det inte någotoväsentligt ärende som vi diskuterar. Vad den utred-ning som gjort visar är att det i 145SABO-företag kommer att finnas 42 500 tommalägenheter till en sammanlagd kostnad på 29 miljar-der kronor. Ett mer flagrant tecken på avgörandesystemfel i efterkrigstidens bostadspolitik kan manknappast föreställa sig. Nej, det är snarare sensatio-nellt att frågan inte har uppmärksammats mer än vadsom faktiskt har skett.Det naturliga - om det rör sig om vanliga företag- är att man nu hade haft en stor mängd konkurser attvänta sig. Men här har vi inte att göra med vanligaföretag. har den principiella uppfattningen attstaten på ett eller annat sätt borde ta på sig kostnaden.Och visst kan det finnas vissa skäl för ett sådant syn-sätt, även om det inte bär ända fram.Den centraldirigerade bostadspolitiken har lett -för att inte säga förlett - kommunerna till en överpro-duktion av lägenheter. I många kommuner har denideologiska ambitionen varit att få fram en så storproduktion som möjligt av hyreslägenheter. I dettahar nog många socialdemokratiska kommunalpoliti-ker känt ett kraftigt ideologiskt stöd av sina socialde-mokratiska bröder på riksplanet.Resultatet har inte blivit bra. Det har blivit enöverproduktion av bostäder. De kommunala bostads-företagen har inte förmått att leva upp till sitt mark-nadsansvar. Som statsrådet påpekade är det företags-ledningarna som har ansvaret. De har inte lagt nedden omsorg eller haft det kunnande som hade krävtsför att få en god uppfattning om hur en framtida efter-frågan skulle gestalta sig.Nu dignar dessa kommuner under det ekonomiskatrycket, och statsrådet ger inte några klara riktlinjerför hur man ska komma till rätta med detta. Jag serframför mig att statsrådet lägger ett stort ansvar på deenskilda företagen, deras företagsledningar och ägar-na, kommunerna. Men jag kan något förundras överatt statsrådet nu betonar självständigheten hos dekommunala bostadsbolagen så kraftigt. Vi här ikammaren är ju vana vid, åtminstone när det gällerkommunala bostadsföretag som klarar sina problemav egen kraft, att det inte är fråga om någon själv-ständighet, utan då vill regeringen och den socialde-mokratiskt ledda majoriteten med arrogans motgrundlagen beröva både företagen och kommunernasom ägare inflytandet över respektive företag och istället tvinga in dessa företag i de socialistiska fållor-na.Till sist vill jag, fru talman, igen ställa min frågatill statsrådet: Vad är det för åtgärder som statsrådetväntar sig ska lösa upp dessa stora problem? Är detsänkta hyror som gör att man lyckas attrahera nyahyresgäster? Eller är det att sälja dessa till norrmäneller andra som visat ett visst intresse för den härtypen av lägenheter? Är det fråga om att riva, för attinte säga kanske spränga, de här lägenheterna?Anf. 3 ():Fru talman! Jag vill tacka för denna interpellation.Den bostadspolitiska debatten handlar mest omden akuta bristen på lägenheter i tillväxtområdena,vilket är ett stort problem då det byggs minst i Sveri-ge i förhållande till EU-länderna. Att obalansen är såstor i med bostadsbrist i 45 tillväxtkommunersamt 20 ytterligare i innerstan, som restenav de 289 kommunerna inte rapporterar någon bo-stadsbrist, har lett till det förslag som är ute påremiss att demokratiprocessen ska ändras i hela lan-det.I flera kommuner förstår man inte denna proble-matik över huvud taget. Det finns ett gigantiskt lä-genhetsöverskott. Många ledande kommunpolitikerhar som sitt största bekymmer hur man ska bära sig åtför att bli av med tomma lägenheter. Där har stopp-lagstiftningen mist sin udd, för det finns ingen attsälja till.Lars-Erik måste förstå att möjligheternaatt få resurser från Bostadsdelegationen och kommun-akuten för att anpassa sitt bostadsbestånd är krävandevad gäller såväl ansökningsförfarande som chansenatt få del av resurser. Hyresrätterna har ett skat-temässigt underläge. Staten tar utöver arbetsgivarav-gifter ut en extra uttagsskatt för anställd personal förförvaltning av fastigheter. Denna slår särskilt hårt motfastighetsägare i avflyttningskommuner med en storandel tomma lägenheter i fastighetsbeståndet. Det ärett orimligt system att beskatta tomma lägenheter sominte ger någon inkomst. För en tom plånbok behöverman, som väl är, inte betala skatt. Men för etttomt hus ska man betala skatt. Ett tomt hus kostarpengar. Ett tomt hus kostar energi. Ett tomt hus kostarskötsel, och ett tomt hus kostar skatt.Inte långt från , där jag bor, finns kommu-ner med tomma lägenheter. hyresfastig-heter har 300 tomma lägenheter. De privata fastig-hetsägarna har nästan lika många tomma. Törebodakommun har ett gigantiskt lägenhetsöverskott. Marie-stad lyckades sälja lägenheter till Norge.Statsrådet måste hitta fler åt-gärder än att enbart låta Bostadsdelegationen hjälpade kommuner som ligger på ruinens brant. Det måstefinnas hjälp till självhjälp, t.ex. ta bort skatten förtomma lägenheter så att kommunerna får någon möj-lighet att finna egna idéer. Det finns ett gammaltordspråk som säger att tomma tunnor skramlar. Det ärorimligt att tomma lägenheter ska skramla så mycketpengar till staten. Hjälp t.ex. kommuner att marknads-föra sig i och för att de ska kunnasälja fastigheter. Det ökar turismen på orten och liv åt en ort. Hitta sätt att stimulera utglesning,t.ex. att ta bort ett plan på en hyresfastighet i ställetför rivning. Lägg för resten ut statliga verk inte enbarttill kommuner som blivit av med militär verksamhet,för det är inte säkert att alla flyttar därifrån för det.Fru talman! vill jag ställa en fråga tillLars-Erik . Jag tar som exempel.En åtgärdsplan skulle kunna bestå av utlokaliseringav ett statligt verk, stimulans att marknadsföra lägen-heter i och samt att lyfta bort skattenför tomma lägenheter. Vad svarar statsrådet den utmaningen?Anf. 4 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig först ta den mer allmänbo-stadspolitiska frågan kring allmännyttans uppbygg-nad.Carl-Erik Skårman gav uttryck för att antalettomma lägenheter i allmännyttan i landet är en följdav en misslyckad bostadspolitik. Jag tycker att ska tänka efter lite mer. Vad var detsom hände när allmännyttan byggdes upp runtom ilandet? Ja, det var bostadsbristen som ledde fram tillatt kommunerna tog ett ansvar för att lösa problemenpå bostadsmarknaden. Det var företagen på den lo-kala orten som ville expandera och som knackade påkommunalrådets dörr och sade att de måste byggabostäder så att företagen kan bygga ut och anställafler personer på företaget eller bruket. Det var entvingande nödvändighet att se till att vi fick fram ettbostadsbestånd på dessa orter.Sedan har det inträffat att vi har haft en framväx-ande regional obalans. Det är befolkningsströmmarsom har gått från de gamla bruksorterna och andraorter runtom i landet in till tillväxtregionerna eller ettmer glesbygdsnära boende.Det här är en beskrivning av vad som hänt. Det äringet uttryck för en misslyckad bostadspolitik, menväl ett uttryck för att vi har en regional obalans ilandet och att det finns ett behov av mer aktiva ochoffensiva regionalpolitiska åtgärder. Det sitter rege-ringen just nu och arbetar med och kommer att pre-sentera det i form av en regionalpolitisk propositionunder året.SABO:s utredning, som är grund för Skårmansinterpellation, kan man ha många synpunkter på. Detär en teoretisk framskrivning utifrån någon sortsberäkningsmodell för hur en befolkningsflyttning kante sig. Det är inte alldeles säkert att det är den ut-veckling som vi kommer att få. utvecklingär inte ödesbestämd på något sätt. Jag tycker att manska vara något försiktig med att bara rakt upp och nedta kalkyler för givet.Det finns också andra invändningar mot . Men likväl ser regeringen utomordent-ligt allvarligt på den situation som vi har.Vi från statsmakterna måste vara beredda - ochdet har vi visat genom Bostadsdelegationen - atthjälpa till så att kommunerna inte hamnar i en över-mäktig situation. Vi funderar nu på hur vi ska fort-sätta arbetet efter det att Bostadsdelegationen haravslutat sitt arbete under den här fasen. Vi från stats-makterna måste naturligtvis ha en beredskap för attvidta ytterligare åtgärder om det skulle visa sig varanödvändigt.Det är ganska spännande att även - men framför allt och - helt plötsligt harblivit ömsinta och ser allvarligt på dessa problem. Jaghar inte mött det när vi har yrkat på medel för Bo-stadsdelegationens arbete och Kommundelegationensarbete. Det har inte varit någon översvallande entusi-asm från inför de insatserna. Men det ärbra att man ser allvarligt på bekymren och att man ärberedd att framöver konstruktivt medverka till åtgär-der om det skulle visa sig vara nödvändigt med ytter-ligare statliga ingripanden och resurser för att lösaproblemen.Anf. 5 ():Fru talman! Jag vill gärna deklarera att jag kännerdet största förtroende för Bostadsdelegationenskansliledning, för dess kunnighet och dess rättrådig-het, det vill jag särskilt betona.Men jag vill också visa på det som händer i t.ex.Olofström. Där har Bostadsdelegationen försökt att fåtill stånd bättre förhållanden. Man har tvingat kom-munen att riva hus i området Ekerydsplan, men nuska kommunens bostadsföretag, efter att ha rivit,bygga nytt och därigenom ytterligare öka bostadspro-duktionen. Ledningen säger att man inte ser någonmotsättning mellan att riva och bygga nytt i stort settsamtidigt. Det handlar om kundanpassning. Tja, detär väl viktigt med kundanpassning.Fru talman! På tal om misslyckande med bostads-politiken vill jag citera det som statsrådet lästeupp:"När det gäller det konkreta problemet med tom-ma lägenheter vill jag inledningsvis betona, att detyttersta ansvaret för ekonomin i de kommunala bo-stadsföretagen ligger hos företagen själva och hosderas ägare, kommunerna. Bostadsföretag, likväl somandra företag, verkar i en föränderlig omvärld. Detligger i företagens och styrelsernas uppgift att konti-nuerligt värdera de marknadsvillkor som företagenverkar i, att analysera troliga förändringar i ramvill-koren samt att utarbeta strategier och handlingsplanerför hur dessa förändrade villkor ska bemötas. "Det är bara en kvart sedan som statsrådet läste uppdetta. Jag kan inte se annat än att det innebär en väl-digt skrap kritik mot de företag som inte har lyckatsatt analysera sina marknadsförhållanden och dra derätta slutsatserna. Det tycker jag är ett exempel på attsystemet inte har fungerat och att bostadspolitikeninte har fungerat så som den skulle. Annars skulle detju inte finnas 42 500 tomma lägenheter prognostise-rade för år 2010.Fru talman! Jag vill veta: Vad ska göras fram-över? Ska man sänka hyrorna för att locka till sig nyahyresgäster? Ska man sälja bostäderna som man gör iMariestad, , och på andra ortertill norrmän? Eller ska man, som har gjorts i vissastäder, engagera militär för att spränga hyreshusen?Anf. 6 ():Fru talman! Jag har inte fått något svar frånLars-Erik , så jag fortsätter att upprepa minfrågor.Om vi går tillbaka till allmännyttan och de kom-munal bostadsföretagen har regeringen gjort vissa fel.Man har gått in med en stopplagstiftning som harhindrat kommuner från att kunna sälja ut vidbehov. Man har en normerande hyreslagstiftning.Hyrorna kan inte sänkas därför att andra företag dåinte skulle kunna följa denna lagstiftning. Det skullemedföra en väldig obalans. Alltså sitter man fast. Detgår inte att konkurrera på lika villkor.Det måste bli ett nytt regelverk för allmännyttan.Det nya redovisningssystemet gör att den helt enkeltinte kan redovisa sin problematik. Detta är ett akutföretagsdilemma som kommer att visa sig inom dennärmaste tiden.Men min fråga var om hur man i de kommunersom inte får hjälp av Bostadsdelegationen - härtog jag upp exemplet - ska kunna gå in igod tid och ge hjälp till självhjälp med olika åtgärder.Falköping är en kommun som har kvar sin framtidstrooch lever på en kulturhistorisk tradition, och det finnsflera sådana exempel. Vad gör man där? De får överhuvud taget ingen hjälp av Bostadsdelegationen. Destår där med 300 tomma lägenheter. De privata fas-tighetsägarna har nästan lika många tomma lägenhe-ter.Vill vi att en sådan kommun ska kunna leva vida-re? Vill vi se till att de ska kunna använda sina egnaidéer? Vill vi satsa på dessa kommuners möjligheter?I så fall måste det finnas annat än en bostadsdelega-tion, som ligger dem så fjärran att det inte ens ärnågon idé för dem att ansöka om hjälp därifrån. Jagskulle vilja ha ett svar på dessa frågor.Anf. 7 Statsrådet ():Fru talman! Jag kan försäkra de kommuner som har fört en dialog med Bo-stadsdelegationen har uppskattat det väldigt mycket.Det är också många kommuner i det här landet somhar fått medel beviljade från Bostadsdelegationen ochsom har gjort upp en åtgärdsplan tillsammans medden. De har sett den processen som ett väldigt brastöd. De har fått möjlighet att sanera sitt bostadsbe-stånd och fått en förbättrad ekonomi utan att dettaalltför allvarligt har ingripit i kommunernas övrigaekonomiska förutsättningar. Så Bostadsdelegationensarbete har varit viktigt och bra, och vi har naturligtvisen beredskap för att vidta ytterligare åtgärder, om detskulle visa sig vara nödvändigt.När det gäller marknadsförutsättningar och lokalaförhållanden har jag samma uppfattning som . Det är naturligtvis företaget och kom-munerna som i första hand måste se till att hanteraproblemen. Företagen måste anpassas till en förän-derlig värld, som jag uttrycker det in interpellations-svaret.Nu finns det här en väldig dramatik. Om vi gårtillbaka , till 1989 och 1990, då fanns det bara5 000-10 000 tomma lägenheter i landet. Det haralltså hänt oerhört mycket , dels som enföljd av den ekonomiska krisen medsjunkande allmän efterfrågan på bostadsmarknaden -men det har ju svängt nu - dels till följd av de flytt-ningsmönster och befolkningsförändringar som vi harkunnat se. Det har sannerligen inte varit lätt förmånga kommuner att hantera den här situationen, detfinns det skäl att understryka.Än en gång: Jag tycker inte att man ska ta SA-BO:s rapport för given. Utvecklingen är inte ödesbe-stämd. finns det 30 000 tomma lägenheter. Detär inget som säger att man kommer att hatomma lägenheter i ett bestånd på 42 000 lägenheter.Det är framför allt inget som säger att det kommer attbli fråga om de resursbehov som visar på i sinrapport.Ulla-Britt , stopplagstiftningen förhind-rar ju inte kommunerna att vidta åtgärder. Det finnsmöjligheter att avyttra ett fastighetsbestånd inomramen för stopplagstiftningen. Det finns också möj-ligheter att begära dispens hos regeringen om manvill göra ett mer långtgående ingripande när det gällerdet kommunala ägandet i bostadsföretagen. Ännu harjag inte sett någon sådan dispensansökan. Stopplag-stiftningen är alltså inget hinder för kommunerna attvidta åtgärder för att komma till rätta med situationenpå den lokala marknaden.Det finns många kommunala bostadsföretag somhar jobbat aktivt med hyressättningar för att försökahantera problemen. De har infört särskilda ungdoms-rabatter för att locka till sig unga människor tillkommuner. Det gäller en del kommuner som liggerpå lämpligt avstånd från universitetsorter. De harbyggt om tomma lägenheter till studentbostäder. Detfinns väldigt goda förutsättningar att på olika sättmöta problemet.Men i vissa situationer är de ekonomiska påfrest-ningarna så extrema för kommunernas övriga verk-samhet att vi på det nationella planet måste ha möj-ligheter att gå in och hjälpa till och bistå, och det harvi via Bostadsdelegationen visat att vi är beredda attgöra.Anf. 8 ():Fru talman! Uppenbarligen är vi helt överens omatt det är ett mycket stort och allvarligt problem somSABO här har visat på. Det har inte uppmärksammatsså mycket, men likväl är det mycket stort och väldigtallvarligt.