prot · GP093 · 2001-09-20 00:00:00 — Mitt i konjunkturavmattningen harSverige en historiskt hög arbetslöshet trots så mångaår av högkonjunktur. Inte ens i regeringens egenbaskalkyl i den finansplan som vi diskuterar i daguppnås målet om en sysselsättning på 80 %.Givetvis finns det också positiva saker som hän-der i ekonomin. Det finns faktiskt också en del positi-va småsaker i finansplanen. Även om det har väntnedåt, är läget bättre än det var sedan.Vi har kontroll över inflationen, statsskulden ochutgifterna. Det är någonting som vi i Centerpartietvärderar mycket högt och kommer att fortsätta attslåss för.Men det budgetförslag som har lagts fram i höstkännetecknas mer av löften än av analys, eller mankanske ska säga mer av valanalys än av ekonomiskafakta och vad som händer i omvärlden. Partistrateger-nas rekommendationer har fått företräde framförverkliga behov. Det leder till glättade beskrivningarsom mer ger känslan av solglasögon och hawai-iskjortor än av paraply och stövlar i ett ekonomiskthöstrusk när man läser finansplanen.Det underliggande saldot, dvs. resultatet av heladen statliga verksamheten om man räknar bort för-säljningar, visar ett litet överskott men storaunderskott året efter. Det innebär att får börjalåna igen om det inte kommer en annan politik ochandra människor som håller i rodret.Det är viktigt att fokusera och prioritera när peng-ar inte räcker till allt. Det är någonting som den härbudgeten saknar. Det sprids smulor, småförslag ochsmåsummor över i stort sett alla i kändagrupper. Men den här budgeten bidrar inte till attavskaffa de sociala klyftor som i stort sett alla i detpolitiska livet i pratar om i dag.Man ändrar i bidragssystemen genom att föreslåhöjningar av taket i stället för att förbättra golven ochförsöka få fler att omfattas av trygghetssystemen. Detverkar som om det bara ska omfatta manliga heltids-arbetare med en inkomst strax över medianinkoms-ten.Man sänker skatterna genom att kompensera föregenavgifterna så att de som redan har mest ocksåblir de som får mest. Enligt regeringens tabeller ärskillnaden i månadeneller mot . Jag tyckeratt det är en felaktig fördelningsprofil. Man inför enmaxtaxa som ger höginkomsttagare 3 000-4 000 krextra genom att avgifterna blir så låga.Men den ensamma småbarnsmamman som bor gran-ne med mig tjänar på det här för-slaget. Jag tycker att det är en felaktig fördelningspro-fil. Jag tycker inte att man kan vara stolt över ettsådant förslag om det är så att man menar allvar medatt människor ska klara sig själva och kunna leva påsin inkomst.Det här drabbar förstås allra mest kvinnorna. Deframgår också av regeringens tabeller. Räknesättet ide här förslagen ligger också till grund för de ökandelöneskillnaderna mellan män och kvinnor i samhället.Man räknar i procent och ser inte hur det slår i kronoroch ören. Det ska bli intressant att se vad de social-demokratiska väljarna, framför allt kvinnorna, och desom har röstat på tycker om det häri praktiken när de ser vad förslagen innebär för demsom har det sämst.Regeringen utmålar också budgeten som ett stegpå vägen till det gröna folkhemmet. Det skulle i såfall vara källaren i det huset. Den s.k. gröna skatte-växlingen påverkar inte företags utsläpp eller företagskostnader för arbete. Den påverkar bara enskildamänniskor med små möjligheter att ställa bilen närbarnen ska till dagis och de själva ska till jobbet. Denhar liten effekt för jobben i landet. Man misshandlarkonsekvent de näringar som betyder mycket för ettöppet landskap, sunda och säkra livsmedel - inteminst aktuellt - och kretsloppet i hela samhället.Inte ens tidigare utfärdade löften om konkurrensneut-ralitet för de gröna näringarna håller man i det härbudgetförslaget.Fru talman! För att det ska finnas någonting attfördela och för att vi ska ha pengar att läka de socialaoch regionala klyftorna måste det skapas tillväxt. Sålänge det fortsätter som det har gjort , dvs. attSverige har en lägre tillväxt än andra länder och attländer i vår omgivning klarar att öka omfånget i eko-nomin och de pengar som kan användas bättre än vi,blir vi ju fattigare relativt sett. Det märks kanske inteför alla i en högkonjunktur, men det kommer att mär-kas i en lågkonjunktur.Det viktigaste målet för politiken, om man vill lä-ka de sociala och regionala klyftorna, borde alltsåvara att få i gång tillväxten över hela landet, att pro-ducera och skapa framtida välstånd. Det finns väldigtlite av detta i den här finansplanen och det här bud-getförslaget.Det är också viktigt att det finns långsiktiga spel-regler som gör det möjligt för människor och företagatt planera, investera och satsa för framtiden. Man skakunna lita på trygghetssystemen. Finansministernsade att de ska vara trygga och stå pall och vara rätt-visa. Då funderar jag igen på varför ni inte diskuterargolven i systemen - de lägsta ersättningsnivåerna.Vad tycker en student som blir sjuk och får omdagen att leva på om finansministerns ord om trygg-het och att stå pall? Vad tycker en student som skaklara hyra, mat och allting annat på ?Det är den lägsta nivån där.Varför diskuterar inte ni som säger att ni läggerfram en rättvis budget rättvisa och trygghet? I ställetstår och är stolt över att han har fåtttårta från TCO. Det är väl jättebra. Jaghoppas att det var gott. Och jag förstår att TCO villdiskutera taken. Och det kan vi också göra. Men skaman inte först eller åtminstone diskuteragolven, dvs. ersättningsnivåerna för dem som har detsämst? Det tycker jag handlar mer om rättvisa. Detmåste ju vara en viktig målsättning att människor skakunna leva på sin egen lön, bryta bidragsberoendeoch rundgång i systemen. Av det syns ingenting i denhär budgeten.Vi i vill i stället rusta människor och fö-retag så att de kan klara sig själva, och särskilt att dekan klara sig själva i en lågkonjunktur. Då kommerjag in lite grann på skattepolitiken. Man kan funderaöver prioriteringarna i dessa förslag. Jag har alldelesnyss nämnt hur det slår mellan olika inkomstgrupper.Svenska låginkomsttagare kommer fortfarande attvara de hårdast beskattade i världen. Vi vill ha ettannat inkomstskattesystem. Vi vill ha en inkomst-skattereform. Vi vill ha en skattepolitik där bådemänniskor och samhällsekonomi kan växa.Boendeskatterna utgör fortfarande en tredjedel avden disponibla inkomsten på boendet. Regeringenanser tydligen att fastighetsskatten ska förbli hög menatt de kommande höjningarna ska fördelas på flera åri stället. I stället för chockhöjningar blir det jämnaplågor. Det blir framtidens melodi. Så behöver detinte vara. Frys taxeringsvärdena och sänk skattesatsenomedelbart, så behöver ingen plågas av dessa höj-ningar. Sedan kan vi fortsätta och ta resten sedan. Detgår ju att göra omedelbara insatser som gör att män-niskor inte behöver lämna sina hem.När konjunkturen viker är det rätt tillfälle att gebättre förutsättningar för företagande och nyföreta-gande. Här händer det ingenting. Det startas färreföretag än tidigare, och vi har fler konkurser. Vi harockså utflyttningar från de stora industriföretagensom sätter människor i , , Bengtsforsoch hemma i mitt eget i klistret helt en-kelt. Vi kan ju ha synpunkter på hur och varför dettahänder. Vi kan också ha synpunkter på ganska myck-et runtomkring. Men framför allt måste Sverigesledning ha en småföretagspolitik och en industripoli-tik värd namnet om vi ska kunna ge människor förut-sättningar att skapa sin egen framtid genom att ha etteget arbete.Skolan är också väldigt viktig. Den är grundenjust för att man ska kunna skapa sin egen framtid. Detär vi överens om i många partier. Men vi är uppen-barligen inte överens om vägen. Visst är det välkom-met att regeringen vill satsa på skolan och lärarna.Men dessa 4 000 nya lärarplatser är ju omfördelning-ar av platser för teknik- och naturvetenskapliga ut-bildningar som man för över till lärarplatser i stället.Men vi behöver ju civilingenjörerna också. Alltsåbehöver vi skapa ett större utrymme för detta. Menframför allt behöver vi en styrning som innebär vill någonting med skolan, där man lyfter frambra exempel och där man inte accepterar att så mångaelever går ut högstadiet utan betyg, så att de inte kansöka sig till en utbildning, redan stämplade som att deinte kommer att klara av sin framtid. Det är vårt an-svar att se till att skolan fungerar.Samma sak gäller frågan om hälsa och sjukvård,som också har nämnts tidigare i debatten. Vi har tagitett stort ansvar genom att ta konsekvenserna av deförändrade hoten i omvärlden - förändra försvaretoch frigöra pengar, de s.k. kanonpengarna, som gårtill sjukvården. Det är bra, men det räcker inte alls.Köerna finns fortfarande kvar. Det finns ingen vård-garanti. Och människor står i kö och väntar på opera-tioner, både allvarliga och mindre allvarliga. Dåhandlar det också om frågan om rehabilitering efterarbetsskador och efter sjukdom. läggs äntligen ettförslag fram som handlar om rehabilitering av sjukamänniskor så att de ska bli friska, må bättre, ha högrelivskvalitet och också kunna bidra till samhälletsutveckling. Men vi blev väldigt förvånade därför attvi var överens i , , ,och regeringen, om att det skulle ske enfinansiell samordning mellan olika myndigheter somär inblandade i rehabiliteringsarbetet. Det finns juFinsamprojekt som har visat jättebra resultat för deenskilda sjuka, som har sparat pengar för skattebeta-larna och som över huvud taget har fungerat väldigtbra. Det här finns inte med i budgetförslaget och ifinansplanen. Jag hoppas och utgår från att regeringenkommer att återkomma i denna fråga, dels för att detär ett ingånget avtal och jag har lärt mig att avtal skahållas, dels för att det är så viktigt för de människorsom berörs.För många människor som bor utanför de storastäderna, i småstäderna och byarna, har högkonjunk-turen ofta varit rubriker i tidningarna om bostadspri-ser i , företagsvinster och mäklarnas högalöner. Men de har inte sett någonting av detta i sinegen vardag. För dem har vardagen i stället handlatom nedlagd service, stängda skolor, försämrad post-service, osv. Och för många människor som bor i destora städerna och förorterna har de gångna tre årenhandlat om tusentals missade tillfällen, om vuxnasom inte får jobb och om barn som inte får chansen.Det behövs faktiskt en politik som ser till att det bliren tillväxt och att hela får leva. Det handlarom vägar, infrastruktur, utbildning, osv. som vi vet behöver för att kunna driva företag och klara sigoch bo kvar på sin ort.Det handlar också om de sociala frågorna i stor-städernas förorter och om att vi faktiskt inte har rådoch anständigtvis inte får låta dessa barn och ungdo-mar växa upp utan framtidshopp. Den här politikenhar varit ett misslyckande . Resul-taten har inte förbättrats. De har försämrats. Det ledermig till att dra slutsatsen att några andra borde få tachansen att föra en regionalpolitik och annan politiksom gynnar byarna, småstäderna och förorterna.Infrastrukturen kan man nästan inte undgå attnämna i en sådan här debatt. Jag tror att kommer att få stå och driva valkampanj ganskamånga gånger innan de löften som finns har förverk-ligats, därför att dessa förslag är så baktunga - detkanske beror på för mycket tårta - att det handlar om10, 15 eller innan vi ser någon skillnad när detgäller infrastrukturen.När det gäller datakommunikation behöver jag ba-ra nämna siffran som skulle ha bredband, me-dan det är . Det är ett resultat som är entiondel av löftet.Fru talman! Titeln på årets budgetproposition ärTillväxt och rättvisa. Men det är förslag som varkenåstadkommer tillväxt eller rättvisa. Det är en valbud-get och en löftesbudget, men det är tyvärr ingenframtidsbudget. Det är dags för en ny regering somtar sig an framtidens frågor och som ger utrymmer förmänniskor att själva skapa sin framtid och ta ansvarför sig själva och för varandra och som lägger grun-den till livskraft i hela landet. hoppas jag attvi ska ha en sådan regering. vill ha enpolitik för livskraft, livskvalitet och självbestämman-de för människor. Vi vill ha en politik som rustarmänniskor och företag för lågkonjunkturen. Och vivill lyfta människor ur fattigdomsfällan och besegrade sociala och regionala klyftorna. I vårt budgetför-slag, fru talman, kommer vi att pre-sentera sådana förslag.(Applåder)Anf. 6 ():Fru talman! Attackerna i och Wa-shington var attacker också på oss, för det som at-tackerades var det öppna samhället, det demokratiskasamhället. Om det kan lyckas där lyckas det överallt,sjunger i , . Dethandlar om som en plats för människor attförverkliga sina drömmar om lycka.Men de orden har också en viktig och skrämman-de innebörd. Det terroristerna lyckades med i NewYork kan de lyckas med också i , Londoneller . Den internationella terrorismenmåste bekämpas med internationell samverkan. Värl-dens demokratier måste samarbeta mer, inte mindre,för att göra världen tryggare, och banden mellanEuropa och måste stärkas. Dialogen mellanvästvärlden och den muslimska världen måste ocksåbli mycket bättre.Fru talman! Det här handlar inte bara om världen,det handlar om vårt eget samhälle. Det bor nästan enhalv miljon muslimer i . De är inte skyldigatill dessa terrordåd, de är lika oskyldiga som du ochjag. Och många av dem har flytt till för attkomma undan de regimer som gör terrorismen möj-lig. De var redan före terrordåden drabbade av främ-lingsfientlighet, segregation och intolerans här i vårtsamhälle. Skulle det visa sig att förövarna i varmuslimer kommer fördomsfulla människor ännu merän nu att utkräva ett kollektivt ansvar. Detta måste visätta stopp för.Välkommen till förorten, sade . Ja, jag kan säga detsamma. i VårbyGård skrev en bok som hette just Välkommen tillförorten. Vad gör i den boken är precis somalla de andra människor som jag möter hemma i Bot-kyrka, och många andra förorter. De säger:Vi vill ha makt över våra egna liv. Vi vill ha en bättreskola, och vi vill ha fler poliser. Vi vill inte ha flerprojekt som kommer att ordnas åt oss uppifrån.Det är vad man vill ha i förorten.Fru talman! Det är nu som behovet är som störstatt vi alla tydligt och modigt står upp för demokrati,internationell samverkan och tolerans. I skymundanav terrordåden har , världens största och blodi-gaste kommunistdiktatur, slutligt blivit medlem ivärldshandelssamarbetet, WTO. Det är ett enormtframsteg för vägen till det öppna samhället också fören miljard kineser, för deras väg in i den globalasamhörigheten.Om några dagar samlas EU:s finansministrar. av dem vill att man ska diskutera Tobinskatt. Jagtycker att det vore bra om kundelämna ett besked här att den intetänker ägna sig åt att fjäska för globaliseringsmot-ståndarna utan i stället kommer att kräva av de andraEU-länderna att vi tar bort jordbruksprotektionismen,för det är det bästa vi kan göra för att främja en godekonomisk utveckling i andra delar av världen. Fördet behövs sannerligen en globalisering av solidari-teten och rättvisan. Attackerna på det öppna samhälletmåste mötas med satsningar på global demokrati,ökad frihandel, mera bistånd, borttagande av jor-bruksprotektionism, satsning på skuldavskrivningen.Så kan vi i den rika världen bidra till att människor iden fattiga och förtryckta delen av världen kan växaoch få den frihet som vi har tagit för självklar.Fru talman! Som många har påpekat, och BosseRingholm i , är det för tidigt attdra några bestämda slutsatser vad gäller de ekono-miska konsekvenserna av det som har hänt. Demänskliga och de politiska effekterna av attackernapå det öppna samhället är enorma, men vilka de eko-nomiska konsekvenserna är vet vi inte. Om de hante-ras rätt kan de ändå bli begränsade. Förmodligen bliravmattningen kortsiktigt kanske rätt så kraftig, menlångsiktigt ser det ändå ut som om västvärlden skullekunna lyckas med sin järnvilja att inte låta terrorister-na lyckas. Men det kräver förstås att man inte anläg-ger en allmän cowboyretorik på hanteringen utanintar en mer ansvarsfull och besinnande hållning, somt.ex. uttrycks i dagens från och på Fede-ral Reserves.Fru talman! Jag har ingen kristallkula, och det harväl ingen annan, där man se hur konjunkturen ut-vecklas. Det kan komma en vändning ,men det kan också bli värre. Den internationella ned-gången var ju rätt så spridd redan före den 11 sep-tember. Den kortsiktiga konjunkturen måste i förstahand hanteras av och penningpolitikenoch genom att vi låter de automatiska stabilisatorernaverka. I övrigt tror jag att man i stort bör avstå från attförsöka konjunkturanpassa finanspolitiken. Det tar förlång tid att få effekt, och det har för oklara effekter.Riksbanken har redan gjort en del insatser.Budgetprognoserna är självklart rätt så osäkra,men det är för tidigt att revidera dem. En sak som jagändå vill flagga för och som jag tycker att man kan-ske tar lite lätt på, och det är kronkursen. I varje pro-gnos säger man att det kommer snart att vända, ochvarje gång kommer de prognoserna på skam. Detbetyder trots allt mer än att det blir lite dyrare påcharterresan. Jag tycker att finansplanen här saknar enhel del av resonemang och beredskap. Det står någrarader om att man vill satsa på exportfrämjande åtgär-der. Men den som inte kan sälja någonting till den härkronkursen, hur ska den kunna sälja någonting nå-gonsin? Kronkursen och volatiliteten skapar också enstörre ekonomisk osäkerhet, och det är allvarligt i ettsådant här konjunkturläge. Valutasamarbetet, EMU,nämns med bara några ord. Man håller dörren öppen.Men vad jag kan se av regeringens agerandenär det gäller valutasamarbetet är den dörren snararebara en liten kattlucka.Fru talman! Vad vi behöver är en politik som ba-nar väg för en långsiktigt mera uthållig växtkraft, somgör oss bättre rustade för osäkra tider, stärker Sveri-ges tillväxtpotential. Bara så kan vi betala för sjuk-vård, äldreomsorg och skola. Den offentliga sektornkan aldrig finansiera sig själv, utan de välståndsbil-dande krafterna måste ordnas. Då finns det ett antalavgörande områden. Skattepolitiken verkar heltmållös. På vilket sätt stimulerar avdragsrätten förfackföreningsavgifter tillväxten? Och kompensationför egenavgifter är väl ett oerhört passivt sätt, när viskulle behöva en offensiv skattereform som gör attdet lönar sig att arbeta, spara och ta risker.När marginalerna är snävare måste det viktigaprioriteras, och dit hör definivit småföretagandet. Vibehöver hundratusentals fler, i stället blir det färre.Villkoren för kvinnligt företagande är alldeles fördåliga, där vi t.o.m. har fått kritik från FN.Bättre arbetsklimat för små företag är vår bästaförsäkring, och därför behöver vi lägre skatt, mindrekrångel. Av 18 skatteförslag är det bara ett i den härbudgeten som gäller företagandet. Fåmansbolagen harorimliga regler som måste förbättras snabbt. Manmåste få bättre möjligheter att skaffa riskkapital ochkunna expandera. Förenklingsarbetet är ett enda stortskämt, fast det är roligt.Det är bra med inkomstskattesänkningar, men in-komstskattereformen kunde ha varit både större ochsmartare liksom fastighetsskatten. Kritik och panikbörjar tydligen nå fram till finansministern. Det är ettsteg i rätt riktning som föreslås här. Gamla människorär mycket rädda för framtiden, och det ska man intebehöva vara. Många drivs t.o.m. från sina hem. Barn-familjer har inte råd att låta sina barn växa upp isamma standard som föräldrarna själva när de varsmå.Vi måste frysa taxeringsvärdena, genomföra enrejäl reformering och fortsätta att sänka fastighets-skatten framöver.Fru talman! Man måste göra rätt saker. Det hand-lar inte bara om att vilja utan också om att välja. Dåundrar vi varför man kastar bort pengar på statligadigital-TV-satsningar som ingen bett om, på bred-bandsgrävare, miljarder efter miljarder på meningslösAMS-politik eller nya subventioner som bara kom-mer att förvärra de långsiktiga problemen på bo-stadsmarknaden. Det blir inte fler bostäder i storstä-der med mer byggsubventioner; det behövs en radikalomläggning av bostadspolitiken.I den här tomteröda budgeten delas alla andra avsocialdemokraternas löften ut, och det resolut. Ochman ska hålla utgiftstaken. Det kommer man atttvingas till även om man ibland slirar och rundar. Jaghar förstått att är en stor inspiratörför det slirandet. Men vad värre är är att om löftenaoch genomförandet av dem är precisa så är nedskär-ningarna höljda i dunkel, men de kommer. Det står ifinansplanen att regeringen tänker vidta andra utgifts-begränsande åtgärder. Men vad harbakom tomtemasken får inte folk veta.Fru talman! Det är bra att man kommer med ettprogram mot långtidssjukskrivningarna. Bakom siff-rorna här är det stora mänskliga katastrofer. Menprogrammet ger inte tillräckligt. Det är en stor utma-ning att ta upp kampen mot orsakerna till långtids-sjukskrivningarna, stressen och pressen. De är enavgörande kvinnofråga.Det handlar i mångt och mycket om att ge ävenkvinnor möjlighet att ha makt över sitt eget arbeteoch att få en rättvis lön. Det handlar också om attavreglera de stora kvinnodominerade sektorerna.Annars kommer vi aldrig att få anständigt betalt ochmakt över vår egen arbetssituation. Kvinnor är intekonstiga. Vi är precis som alla andra människor, fastfler. Det borde betyda någonting. Vi måste makt övervår egen arbetstid, makt över vår egen kompetensut-veckling, makt över familjens totala tid, makt överarbetsmiljön och aktivare rehabiliteringsinsatser.Fru talman! Det kan låta tekniskt med finansiellsamordning. Jag vill verkligen instämma i det somLena Ek sade här tidigare. Det är väl bättre betala föratt göra sjuka personer friska än att betala ut sjukpengtill dem. Det tycker väl alla vettiga människor. Denöverenskommelse som regeringen har träffat medFolkpartiet, och går ut på att detskulle bli möjligt med en finansiell samordning avsjukkassepengar och vård i hela landet. Det som sägsi budgetpropositionen uppfyller inte denna överens-kommelse. Vi utgår från att regeringen kommer attlägga fram förslag som innebär att överenskommel-sen hålls.Fru talman! Väldigt mycket av den ekonomiskautvecklingen framöver handlar om att fler måstearbeta mer. Därför kan man tycka att det är lite märk-ligt att den tomteröda budgeten innehåller förslag omfriår, arbetstidsförkortning och pappamånad. EnligtBosse är det bara småbarnsmammorna somska arbeta mer. Jag tycker inte att det är rätt. Vi be-höver en politik som gör det möjligt för många män-niskor att vilja och orka arbeta mer, försörja sig självaoch bidra till tillväxten.Fru talman! Vi är nöjda, sade ochsvek änkorna - det kan ju bli ett nytt talesätt. Änke-pensionerna blev drastiskt försämrade för några årsedan, men gick faktiskt till val på attänkepensionerna skulle återställas. sviker mankvinnor med knappa resurser. I praktiken orkar maninte genomföra det som man säger i retoriken.Efter fyra budgetförslag som harhaft inflytande över har man nu fått till en minskningav nedskärningen med 30 miljoner. par-tiledare sade i en kommentar härom-dagen att det med den takten tar att nå målet. om ursäkt, vi hade räknat fel. Det kommer att ta90 år. vallöfte kommeratt uppfyllas 2088. Vi är nöjda, sade bästa som regeringen och dess stödpartier kangöra på den här punkten är att återgå till de regler föränkepension och omställningspension som gällde före1997 och som var sagt att de skulle gälla.Fru talman! refererade till enOECD-rapport om som kunskapsnation. Omvi ska kunna vara det även är en avgöran-de förutsättning för framtida välstånd och vardags-makt - inte minst i förorten - en radikal omläggningav skolpolitiken. Skolan är vårt allra viktigaste red-skap för att skapa ökad jämlikhet. Här innehållerbudgeten tyvärr inga som helst nyheter. Det finnsoerhört stora kvalitetsproblem. Barn går ut skolanutan att ha de kunskaper som de behöver inför fram-tiden. Regeringen pratar om fler vuxna i skolan. Menibland glömmer man bort att säga att det behövs flerlärare, och det kan vi förstå eftersom det är en sådanbrist på dem.Vi har världens dyraste skola och världens sämstbetalda lärare. Vi måste få en skola där man förstårlärarnas och kunskapens värde och respekterar varjeelevs behov, intressen och förutsättningar.Fru talman!