prot · GP0942 · 2001-12-06 00:00:00 — Det är en byggstenpå vägen mot att ena hela . Länder i Central-och och länder i kan kommasamman inom EU:s ram. På samma sätt har andraeuropeiska organisationer öppnats för hela Europa.Orsaken till att dessa frågor behandlas i ett särskiltfördrag och inte i anslutningsfördragen, som var falletnär , och anslöt sig, är erfa-renheten att det är bättre att klara ut de institutionellafrågorna i samlad ordning. Så många som tolv med-lemsländer befinner sig i förhandling. Vi kan se framemot att kanske tio av de tolv länderna är medlemmarinom . Vi vill göra oss en samlad bild avhur vi kan lösa de institutionella frågorna, och det ärorsaken till att vi inom hela EU tyckte att det varviktigt att sortera ut dessa frågor i ett fördrag. Grun-den till är att man inte klarade av vissasaker som man borde ha klarat av i det förra fördraget- i Amsterdamfördraget.Man kan ha synpunkter på röstviktning och annat,men denna kompromiss är förutsättningen för att manska kunna lösa medlemskapsfrågorna för dessa län-der.En detalj som är intressant är balansen mellan sto-ra och små länder. I dagens läge är 5 av de 15 länder-na stora länder. I och de länder som räknassom stora medlemsländer bor av EU:smedborgare. De har av röststyrkan i EU.Får vi 27 medlemmar i förstärks de små ländernasställning avsevärt. Av de tolv länder som för-handlar räknas elva som små länder och ett - -som stort land. skulle innebära att desex stora ländernas röstandel sjunker från 55 till 49 %- under hälften - medan 21 små länder får avröststyrkan i ministerrådet.Det är en effekt av att huvudsakligen be-står av små länder. Det är en logik i att EU därmedblir mer och mer småstatsdominerad. När EU:s före-gångare startades var hälften av med-lemmarna stora länder - tre av sex - och tre små. Nublir alltså 6 av 27 stora länder, och följaktligen blir 21små.Vad som händer i och med är ocksåatt det faktiskt delvis blir svårare att fatta majoritets-beslut. är det av röststyrkan i ministerrå-det som gäller vid omröstning med kvalificerad majo-ritet. Det kommer att öka till . Det tror jag är litebekymmersamt, särskilt i en situation när vi är mångamedlemmar, när vi har ett som är mera hete-rogent än det är . består ju medlemsländernaändå av västeuropeiska länder med relativt likartadkulturell och ekonomisk standard osv.Nicefördraget innebär en mycket begränsad suve-ränitetsavgivelse. Det har redan tidigare framhållitsatt man i , där man är mycket noga med attha folkomröstningar när det gäller suveränitetsavgi-velser, inte har ansett sig behöva detta, därför attsuveränitetsavgivelsen är så begränsad. Det tycker jagatt vi ska observera. innehåller i alltväsentligt beslutsregler för institutionerna som måsteordnas inför en stor utvidgning.Den irländska frågan har tagits upp till debatt. Jagvill säga två saker. Det första är det som många harsagt tidigare, att riksdag ska ta ställning försig själv. Det är vår skyldighet att ta ställning till ettfördrag som har varit med ochförhandlat fram, på samma sätt som vi tar ställningtill alla andra fördrag, oavsett om de i slutändankommer att träda i kraft eller ej. Det är ingen skillnadpå det sättet mellan och t.ex. fördraginom FN:s ram.Det andra är frågan om tolkningen av den irländs-ka folkomröstningen. Jag noterar att många i Sverigespontant tror att nejet där var uttryck för en kritik motEU. Det vet ingen av oss. Det vet man väl knapptsjälv på . Det är ju alltid svårt att tolka, men deflesta gör den tolkningen att detta snarare är en kritikmot att man inte gick långt nog. att de som rös-tade skulle vilja ha en mer långtgående utveckling avEU. Det kan man ha olika meningar om, och ska naturligtvis inte ha någon ståndpunkt i ensådan fråga. Vi ska inte tolka andra länders folkom-röstningar, men man kan notera att normaltkanske har varit ett av de mest EU-entusiastiska län-derna.Fru talman! Detta var vad jag hade att säga omNicefördraget. Det är viktigt och riktigt att vi nu rati-ficerar det. Jag vill därför yrka bifall till utskottetsförslag i den delen.Vi är i en situation då EU har funnits i snart etthalvsekel - man kan säga att den europeiska integra-tionen har funnits i . Det finns då anled-ning att titta tillbaka på erfarenheter och på vad tvågenerationer européer har ägnat sig åt. Det handlarom de erfarenheter av framsteg och bakslag som vihar kunnat notera under den här perioden.En annan sak är att det är ett stort steg när EU gårfrån att vara en västeuropeisk organisation till att blien alleuropeisk organisation. Det är naturligt att manjust vid den här tidpunkten ger en möjlighet till detstora greppet vad gäller EU:s fundament. Framtids-frågorna och det konvent som förestår kan bli enbra mycket större sak än vad de flesta kanske tänkersig. Många kanske ser det här som en i raden av för-dragsförändringar. Förhoppningsvis blir det större änså, att vi verkligen tar tillfället i akt att på allvar seöver mycket av det som vi har goda erfarenheter avoch dåliga erfarenheter av. Framför allt handlar detom att få till stånd en ordning som gör att EU funge-rar med väsentligt mycket fler medlemmar än nu.Jag gör en intressant notering - inte minst gör jagden när jag är i i olika sammanhang och äveni vår partigrupp EPP, den största i Europaparlamentet.Det är att principen om den begränsade statsmaktennu börjar tränga in mer och mer. fanns det ju enföreställning om att EU skulle utvidga sig till attomfatta nästan alla samhällsområden. Det fanns enidé om att EU skulle växa och bli stort och bli ettslags statsmakt som skulle omfatta allt. när manhar lång erfarenhet har man mera inriktningen att EUska ta hand om saker som det är viktigt att hantera påeuropeisk nivå men att det finns stora områden i denpolitiska sfären och även på andra områden som EUinte behöver befatta sig med. Det tror jag är en storförändring som har kommit och som är ett resultat averfarenhet. Man ska inte överlasta det europeiskaarbetet utan fokusera på det väsentliga, där det euro-peiska samarbetet har betydelse, medan många frågoröver huvud taget inte behöver komma till europeisknivå.Utan att nu gå in på framtidsarbetet vill jag sägaatt jag tror att detta finns ett synsätt som är viktigt. Ensak gäller att det inte ska vara lätt att ge EU ny kom-petens. EU ska inte lätt kunna ta till sig nya frågor attta ansvar för. Det är viktigt att detta sker efter nog-grann prövning och att alla länder har möjlighet tillvetorätt eller, uttryckt på annat sätt, att man är enseom när EU ska ta till sig ny kompetens.Å andra sidan måste EU faktiskt kunna agera närEU har tagit ansvar i en viss fråga, när vi medlems-stater har gett EU ansvar i en fråga. Vi måste hakraften att leverera det som behövs när vi har lagtansvar på EU. Det tror jag är en annan del av den härfundamentala synen på framtidsarbetet. Det får ju intevara så att vi säger att EU ska ta ansvar för ett områdeoch att EU sedan kommer att förlamas därför att maninte har möjlighet att fatta beslut. En polsk riksdagdär alla hade vetorätt förmådde ju, som bekant, aldrigfatta beslut. Det ledde väl till undergång.Jag tror att detta är en väldigt viktig utgångspunktnär man ska gå in i framtidsarbetet. Det handlar ominsikten om att man ska vara noggrann när man gerEU ansvar för en fråga, men när man har givit detansvaret måste EU å andra sidan ha den här kapaci-teten.Vi ska också notera att EU inte har några tenden-ser att växa sig starkt vad gäller dess roll som offent-lig sektor. EU har ju ingen beskattningsrätt utan byg-ger på medlemsavgifter i storleksordningen avBNP. Det finns heller ingen ambition eller någraidéer om att EU ska ta på sig sociala transfereringar.Dvs. att vi nog kommer att ha ett EU som i allt vä-sentligt är en lagstiftningsunion och inte en union därvi lägger in stora resurser på det sätt som man gör i denationella statsmakterna.Fru talman! Jag tror att det viktigaste nu för denframtida processen är öppenhet. Man ska inte genastgå in med låsta mandat, vare sig från olika nationellariksdagar eller från enskilda partier, utan jag tror nu ska ha en process på ett eller då manfaktiskt lyssnar på varandra, då man tar intryck avvarandra. Det är väl mycket poängen i det europeiskasamarbetet. Ska det fungera måste man ta hänsyn tilldetta och ta intryck av hur andra länder och andrafolk resonerar. Det viktigaste i det här skedet är kan-ske att vi västeuropéer lyssnar mycket på vad central-och östeuropéer har att säga. De har ju varit isoleradeunder . Därför är det nog av särskilt intres-se och av särskild vikt att vi har ett öppet sinne när viresonerar med de länder som kommer att vara på vägin i vår gemenskap under de närmaste åren.Låt mig avslutningsvis, fru talman, betona att jaghar haft förmånen att arbeta tillsammans med LarsTobisson inom i allmänhet och speci-fikt, naturligtvis, i den moderata gruppen i . Jag skulle vilja uttrycka min respekt förLars , som med sin stora kompetens ochbredd har gett ett mycket viktigt bidrag när det gällerriksdagens och därmed också hantering avEU-frågorna under de här första sju åren.Anf. 72 () replik:Fru talman! säger att vi inteska tolka andra länders folkomröstningar. Det kanskeligger något i det, men man ska inte heller blanda bortkorten och underkänna den folkomröstningskampanjsom de här länderna har haft. Nej-sidan har redovisatsina skäl till att man tycker att folk ska säganej. Skälet var inte att man tyckte att det här gick förlite i federalistisk riktning, utan precis tvärtom. Manvarnade för militarisering. Man varnade för att, somdet heter i nej-sidans material, åtta länder kan kid-nappa EU:s institutioner och springa före för sinaegna syften osv. Det var den typen av debatt. Därförär den här folkomröstningen inte så svår att tolka.Irländarna tyckte att det här gick i federalistisk rikt-ning och sade därför nej.Sedan är det problem att man säger att Irlandframstår som ett EU-vänligt land. Man skulle kunnasäga så här: Lyssnar jag bara på skulle jagtro att vore ett EMU-positivt land.Samtidigt är det en betryggande majoritet av Storbri-tanniens folk som säger nej till EMU.Det är det som är problemet med EU: Det berorpå vem man lyssnar på. Lyssnar man på ledandepolitiska företrädare tycker de en sak. Tyvärr är detofta så att folket i de länder de representerar inte haren med eliten sammanfallande mening utan tvärtomen motsatt uppfattning.Anf. 73 () re-plik:Fru talman! Först och främst är det viktigt att Sve-riges riksdag inte har anledning att tolka hur Irlandställer sig själv. Det sköter man själv enligt sin egenkonstitutionella ordning. Det är mycket viktigt attriksdagen i den meningen förhåller sig neutral.Det andra är den tolkning vi som parlamentarikergör. Med mitt inlägg ville jag bara balansera dentolkning som flera tidigare gjort, dvs. att detta pånågot sätt skulle vara uttryck för samma ståndpunktsom och står för i . Jag har hört helt andra förslag till tolkningarfrån irländska företrädare. Vad som är rätt och riktigtvet väl varken eller jag. Vi ska väl härinte stå och försöka göra något slags tolkning av denirländska folkomröstningen.Vad jag ville ha sagt var bara att man nog inte skaha fördomar. Var och en har väl sina kanaler och sinamöjligheter att tolka detta. Men för del tarvi beslut på egen grund.Anf. 74 () replik:Fru talman! Jag tycker inte att man ska blandabort korten. har haft en folkomröstningsdebattmed en öppen diskussion där nej-sidan har anförtkritik mot , sagt att det går för långt ifederalistisk riktning och att man är kritisk mot detmilitära samarbetet då detta strider mot alli-ansfrihet, och nej-sidan har vunnit. Då går det inte attblanda bort korten och låtsas som om nej-sidan vanndärför att folk ville ha ett som gickmycket längre i den riktning som nej-sidan var emot,som det visade sig. Då tycker jag att man är oför-skämd mot det irländska folket och dess demokratis-ka process. Då försöker man blanda bort korten. Detvar därför jag begärde replik och ville protestera motdetta, fru talman.Anf. 75 () re-plik:Fru talman! Det finns irländare som skulle anseatt är oförskämd mot det irländskafolket. De skulle nämligen anse att hans tolkning,som han just redogjorde för, är alldeles fel. Jag trorinte att någon av oss kan sitta inne med rätten atttolka ett folkomröstningsresultat. Det finns de på minkant, i mitt systerparti på , som hävdar att detkanske var motstånd mot utvidgningen eller rädsla föratt man inte skulle få lika stora subventioner på jord-brukets område som tidigare som var orsaken.Jag tycker att vi båda två ska konstatera att vi kanha våra teorier, men när går till beslut tar viställning utifrån svenska förutsättningar och vår egeninställning till avtalet.Anf. 76 ():Fru talman! Jag vill börja med att se lite tillbaka itiden och säga några ord om de förhandlingar somföregick . fick informationgenom att vi hade en speciell arbetsgrupp med repre-sentanter för varje parti. Jag vill ge regeringen eneloge för det sätt på vilket detta genomfördes. Vi fick,såvitt jag kan bedöma, all relevant information ochkunde också ställa frågor och lämna synpunkter underförhandlingarnas gång.Även under förhandlingarna i hade täta sammanträden och blev informerad.Även i detta fall tycker jag att vi fick en bra inblick ivad som skedde. Utrikesministern kom själv vid fleratillfällen till telefonen för att ge direktrapporter in-ifrån förhandlingsrummet. Så långt är allt bra.Möjligen kunde vi påverka en del före dagarna iNice, men väl där hade väl egentligen vi små nationeratt förhålla oss till vad som hände. Möjligheten attpåverka underlättades inte heller av att ordförande-landet i slutet av förhandlingarna gick övertill att separatförhandla med enskilda eller grupper avstater.Sista informationen fick vi . Då varflera frågor fortfarande öppna. Dagen efter fanns detflera frågetecken om vad de senast fattade beslutenegentligen innebar. Detta är en förhandlingsform sominte är acceptabel ur flera synvinklar, men den vikti-gaste invändningen är frånvaron av demokratisk in-syn i vad som faktiskt händer.Fru talman! Fördraget presenteras som en helhetsom man kan anta eller förkasta. En möjlighet hadevarit att presentera det framförhandlade fördraget somett betänkande i olika delar som de nationella parla-menten sedan hade haft att ta ställning till. En sådanbehandling av fördraget hade varit betydligt lång-sammare, men den hade haft fördelen att den demo-kratiska insynen och påverkansmöjligheten hade ökatbetydligt.I insåg man förhoppningsvis att detta varsista gången en fördragsförhandling gick till på dettavis. Nästa regeringskonferens ska ju förberedas ge-nom ett konvent. Ska det öka demokratin måste i såfall konventet arbeta fram ett antal förslag som sedankommer tillbaka till de nationella parlamenten fördiskussion och avgörande.Regeringskonferensens resultat blir sedan minstagemensamma nämnare för de inblandade staterna. Dåfinns det möjlighet för medborgarna till full insyn ochutkrävande av politiskt ansvar av oss som har varitmed och beslutat.Nicefördraget sägs vara förutsättningen för ut-vidgningen. Vi har hört det här tidigare. Men det ärinte formellt riktigt, vilket också har konfirmerats avkommissionens ordförande efter Ir-lands nej. Däremot är kanske en nöd-vändighet för att de stora länderna ska kunna accepte-ra en utvidgning. ger ju de stora län-derna en ökad makt genom röstviktning, möjlighet tillblockerande majoriteter och flexibel integration. Mendå ska man väl ärligt säga att det är det som är skälet.Fru talman! innebär att vi flyttarbeslutskompetens från den svenska tillEU:s institutioner. Kvalificerad majoritetsomröstninginförs på ytterligare ett 30-tal områden. Det innebäratt vi i detta parlament kan bli överkörda av en majo-ritet inom EU - och de svenska väljarna kan inteutkräva ansvar av andra länders regeringar. Det här ären försvagning av demokratin, och det borde erkän-nas.Utskottsmajoritetens förklaring av huruvida innebär ett överlämnande av beslutsrätt ellerej är talande. På s. 2 i betänkandet kan man på förstaraden läsa: "Ett godkännande av inne-bär att beslutanderätt överlåts till EG." På femte ra-den kan man sedan läsa: "Vidare konstateras i betän-kandet att det ej sker någon överföring av beslutande-rätt till EU. "Jag vet att det är skillnad på EG och EU i dettasammanhang. Men för gemene man tror jag inte attdetta är speciellt klargörande. Det finns kanske bättreoch ärligare sätt att beskriva förslagets innebörd,speciellt efter JK:s utlåtande.Konventets uppgift med EU:s framtidsfrågortycker jag är en god ansats. Men en sak tycker jag ärviktig: Om man nu ska fråga folk - och det säger manatt man ska; man ska ha en allmän diskussion - måsteman ju också ta konsekvenserna och ta svaret påallvar. Jag har en rädsla för att konventet kommer attgöra upp facit innan man frågar. Då blir det ungefärsamma respekt för frågorna som EU har visat motIrland. Det tror jag inte att vi är betjänta av.Anf. 77 ESCH (kd):Fru talman! Med ålderns rätt ska jag försöka seNicefördraget i ett mer historiskt perspektiv.Med lades grunden till den europe-iska gemenskapen, EG, . Vad detbetytt för utveckling kan knappast överskat-tas. Det var därför ett ödesdigert misstag när otåligapolitiker lyckosam europeiskintegration genomdrev . I ett endaslag förvandlades medborgarnas gemenskap till enpolitikernas union. I EG var det medborgarna somförverkligade målet om den fria rörligheten och integ-rationen. Det var de som reste, utbildade sig ellersökte arbete utanför sitt lands gränser. Politikernahade gjort det möjligt, och medborgarna tog vara påmöjligheterna. Drivkraften var att bevara freden.Men med hamnade man påfel spår. Fördraget utarbetades ju för att Västeuropabättre skulle kunna möta hoten från Warszawapaktenoch Comecon, med i spetsen. Hur mångaminns egentligen det ? Men innan fördraget varfärdigt hade hela hamnat i kaos. EG:sfiende var plötsligt borta och därmed det ursprungligamotivet för . Vad skulle politiker-na göra? Skrota , med dess gemensammakrigsmakt, utrikes- och försvarspolitik, eller finna enny fiende? Man försökte det senare.Därmed skapade man emellertid nya problem förden fortsatta integrationen i stället för att lösa demsom fanns. Därför har det blivit nödvändigt med nyastorstilade fördrag på löpande band. Bara några årefter kom således , som bleven halvmesyr. Den halvmesyren skulle avhjälpas medNicefördraget, som emellertid blev så ofullständigtoch bristfälligt att ytterligare ett fördrag måste till ombara tre år.EU-maskineriet rullar alltmer okontrollerat. I dagkan ingen säga vilken målsättning unionen har. Enadagen får medborgarna höra att nationalstaten skabevaras, att den ska bli en del av en union.Om något år ska dussinet nya stater anslutas, och ska EU ha gått förbi som ekonomiskstormakt. Men hur det ska gå till undrar medborgarnaöver.Det talas lyriskt om "den europeiska familjen".Vem hör egentligen dit? Hör , Australi-en, Nord- och dit? Deras folk kommer jufrån . Finns det en asiatisk familj eller en afri-kansk? Eller är det bara de som bor mellan Nordkapoch och mellan och somduger i den europeiska familjen? I så fall låter ton-gångarna som ett eko . Och varför inte?Den europeiska unionen ska ju bestå för evigt, medanTredje riket nöjde sig med 1000 år.Fru talman! Måtte denna aningslöshet gälla endastretoriken.Det heltäckande politiska mantrat för unionen, va-re sig det gäller utvidgning eller Schengenavtal, äralltid detsamma - freden. Vem är emot freden? Men,dessvärre, att ifrågasätta unionens mål och medelbemöts ofta som vore det ett hot mot freden.1900-talets diktatorer kom inte till makten genomatt utlova diktatur. Tvärtom, de lovade folket merdemokrati. De övergrepp de gjorde sig skyldiga tillsade de sig göra i fredens namn. Endast verkligademokratier lyckades stå emot och slutligt omintetgö-ra dessa försök till världshegemoni.Här låg EG:s styrka. Till skillnad från östblockethade EG:s politiker medborgarnas förtroende. Medtillkomsten av Maastricht-, Amsterdam- och har emellertid förtroendet för politikernastadigt sjunkit till en nivå som utgör en fara för fort-satt demokratisk utveckling inom EU. Trots ständigaförsäkringar från politikerna att det s.k. demokratiskaunderskottet ska avhjälpas, upplever medborgarna attdet tvärtom ökar och blivit ett odemokratiskt över-skott som hotar EU med en konstitutionell och mora-lisk kris. De skandalösa bedrägeri- och korruptions-brotten i är och förblir outredda,trots högtidliga löften om motsatsen, liksom andraoegentligheter inom EU-etablissemanget där locketlagts på. EU:s oförmåga att ta itu med korruptioneninom de egna leden utgör det enskilt största hotet motunionens existens. Med andra ord, det största hotetmot EU är EU självt.Sovjetunionen hade sin nomenklatura, Europeiskaunionen har sin. Historien kan komma att upprepa signär medborgarna fått nog, och vad händer då?Resultat av folkomröstningar - i de sällsynta fallde tillåts - respekteras fullt ut endast om de överens-stämmer med etablissemangets uppfattning. Gör deinte det blir det nya folkomröstningar till dess resul-tatet blir det som politikerna vill ha.Våra grundlagar tänjs till det otillåtnas gräns, ochJK har varnat. Trots utomordentligtlångtgående konsekvenser för vår demokrati och JK:sbetänkligheter har Lagrådet inte tillfrågats. Ingenbehöver tvivla på skälen till denna underlåtenhet.EU:s terrorlagstiftning genomförs påett sätt som väcker allvarliga farhågor för rättssäker-heten. Ändamålet tycks helga medlen även där. Denenda utstakade väg som kan skönjas är vägen in iskendemokratins värld, en väg som sluttar allt branta-re.Med ideliga nya s.k. grundfördrag, som alla harblivit halvmesyrer - om ens det - kan man inte effek-tivisera beslutsprocessen. Man gör bara ont värregenom att ständigt omdefiniera verksamhetsområdenmed pelare hit eller dit och förändra maktstrukturersamtidigt som nya unionsmedlemmar ska tas in. Vemhinner då bry sig om vare sig demokrati eller med-borgare?Nicefördraget, som utgör det senaste beviset fördessa misslyckanden, höjdes till skyarna av vårapolitiker. När man fortfarandeinte var överens om vad man sagt sig vara överensom gick det inte längre att dölja vilket fiasko det isjälva verket är fråga om.Därför röstade det enda folket som fick rösta,nämligen irländarna, ett klart nej till Nicefördraget.Därmed har fördraget enligt EU:s egna bestämmelseroch i demokratins namn fallit. Men EU vore inte EUom plötsligt medborgarnas nej i en folkomröstningskulle respekteras. Och regeringen vore inte regering-en om man plötsligt lät en grundlagsvidrig lag stå ivägen för ett EU-fördrag.Nicefördraget är av fundamental betydelse förSveriges framtida ställning i EU. JK:s allvarliga in-vändningar får därför inte bara nonchaleras av riks-dagen. Lagrådet - främsta juridiska ex-pertis - måste ges tillfälle att yttra sig. Ett oavvisligtmedborgarkrav på är att den förvissar sigom att dess beslut inte är grundlagsvidriga. Det kravethar inte uppfyllt.För att bereda lagrådet möjlighet att granska överensstämmelse med grundlagen, på deavsnitt JK gör bedömningen att regeringsformen intemedger en ratifikation av , yrkar jag attbetänkande 2001/02:KUU1 återförvisas till utskottet.(forts. 10 §)AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till dåfrågestunden skulle börja.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 14.00.9 § FrågestundAnf. 78 TALMANNEN:Vid dagens frågestund representeras regeringen avjordbruksminister , utrikesminis-ter , statsrådet , utbild-ningsminister och miljöminister besvarar såväl allmänpolitiskafrågor som frågor inom sitt ansvarsområde. Övrigastatsråd besvarar var och en frågor inom sitt respekti-ve område.SalmonellagarantiernaAnf. 79 ():Fru talman! Jag har en fråga till jordbruksminis-tern. tvingades ta bort den obligatoriska salmonellakontrol-len på köttberedningar, vilket innebär att våratilläggsgarantier nu är helt satta ur spel.Sverige hade inte stöd i EG-rätten för att behålladenna kontroll.