prot · GO09109 · 2001-05-11 00:00:00 — Vi har uteslutande fått positi-va signaler, men så kommer den här tvärvändningen.Jag förstår inget av hur man tänker här, säger - - - '"I artikeln skrivs vidare:"Men generaldirektör an-ser ändå att det är regeringen som kapat forskningsin-stitutens möjligheter genom att skala ned Vinnovasanslag och genom att ge order om andra prioritering-ar. 'Jag tycker fortfarande det är obegripligt. Vi har100 Mkr fria till en verksamhet som om-fattade 250 miljoner. Visst, vi kan strunta i det rege-ringen sagt åt oss att prioritera, men det känns intesärskilt rimligt, säger . 'har staten ålagt att prioriteraforskningsprojekt inom IT och bioteknik, vilka stårutanför EU-projekten. "Är det fråga om rykten? Knappast.I säger :"När dimmorna efter omorganisationer och bud-getprocesser lagt sig, visar det sig att tillgängligamedel till teknisk forskning och utveckling återigenhar minskat. "Vad är det som gäller? Ska vi ta branschens oropå allvar och kanske reda ut begreppen? Det somministern säger är ju en sak. Men konsekvensen av debeslut som regeringen och statsrådet har fattat är densom jag har beskrivit.Anf. 40 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag tror inte att rik-tigt har följt med i utvecklingen . Förstoch främst är det så att regeringen i regleringsbrevettill myndigheten påtalar att stödet till industriforsk-ningen icke ska minska. Det är en tydlig signal frånregeringen till myndigheten.Sedan är det fråga om en ny myndighet som intebehöver göra några besparingar alls. Generaldirektö-ren menar att han inte fritt kan använda miljardensom han vill. Det är klart att han inte kan göra det.Han övertar ju tre gamla myndigheters anslag. Det ärforskningsprojekt som är beslutade under t.ex. förraåret eller och som löper under fleraår. Det är ju en naturlig del av denna verksamhet.Detta upplever generaldirektören som att mycket avmedlen är bundna. Det är riktigt. Men det finns ingabesparingar på . Det som påstås vara bespa-ringar är 150 miljoner. 75 av dessa miljoner är upp-bundna till vad? Jo, till A-medel till industriforsk-ningsinstituten. Menar att det skavara en besparing? Jag ser det som ett stöd till indust-riforskningsinstituten, vilka jag tycker är viktiga. Detär väl ett bra sätt att reda ut dimmorna kring detta.Några 150 miljoner har icke sparats på Vinnova.Vinnova har inte utsatts för besparingar. Man har deanslag som man fick med sig från de ingående myn-digheterna.Men det är klart att när vi i regeringen i regle-ringsbrevet säger på detta sätt menar vi allvar. har också utlyst, vilket jaginte tror att känner till, ytterligare50 till industriforskningsinstituten.Småföretag och EU-program är viktiga områden somnu får extra resurser.I anslag och tilldelning blir årets tilldelning till in-dustriforskningsinstituten ungefär densamma som detidigare årens tilldelning till industriforskningsinsti-tuten.Sedan är det naturligtvis så att när man övergårtill, vilket jag önskar att vi också kan fortsätta med,tuffare kvalitetsgranskning, mer inriktning på spetseni våra industriforskningsinstitut, förmåga till omallo-kering av resurser, vilket ju är ett normalt sätt attanvända sig av forskningspengar också riktade tillindustrin, så kommer en del att i denna process tyckaatt de blev orättvist behandlade. Så är livet för forsk-ning och utveckling. Det är ingen grundlägganderättighet för varje institut och varje forskare att alltidfå samma anslag som . Däremot är summansom går till industriforskning densamma nu somtidigare år.Så förväxla inte denna diskussion. Jag hoppas attmoderaterna kan vara med i en dialog om att man skaskapa ett system som verkligen driver kvalitet i in-dustriforskningen. Jag menar nämligen att industri-forskningsinstituten kan bli mycket slagkraftiga, inteminst i ett EU-sammanhang. Men då krävs det enfortsatt utveckling mot ökad kvalitet.Sammanfattningsvis: Det sker inga besparingar påVinnova. är en myndighet som har en drygmiljard till förfogande och som kommer att bli enväldigt viktig aktör i den behovsrelaterade forskning-en med områden som IT och bioteknik, men ocksåtraditionella områden där man stöder utveckling avspetskompetens inom t.ex. industriforskningsinstitu-ten. Det blir en mycket viktig aktör tillsammans medde andra starka forskningsfinansiärerna som vi i daghar efter en mycket stor omorga-nisation.Det ska ske en fortsatt utveckling mot högre kva-litet och spetsforskning i våra industriforskningsin-stitut. Hur det ska gå till kommer regeringen att åter-komma till med framöver.Anslagen till industriforskningen ligger påsamma nivå . Det är faktum, TomasHögström.Anf. 41 ():Fru talman! För mig är det ett rimligt krav att manbeskriver verkligheten, att anslagsgivare och an-slagsmottagare är överens om de faktiska anslagensstorlek och om konsekvenserna av vad besluten inne-bär. Så är uppenbarligen inte fallet här. Jag är dockinte någon expert på området; det är jag fullt medvet-en om. Jag tror att inte heller statsrådet tillhör expert-skaran inom området, även om han är väl påläst inomämnet.De facto är det så att vad statsrådet här säger intemöter motsvarande beskrivning inom branschen. Vadberor då det på? Ja, jag skulle anta att den här omor-ganisationen har gjort att en hel del pengar som tidi-gare reserverats så att säga har fallit mellan stolarnaoch inte helt finner sin väg fram till de institut ochverksamheter som vi avser att finansiera.Båda har vi ett intresse av att se till att detta fun-gerar. Då går det inte att göra på det här sättet - rege-ringen har ju öronmärkt vissa medel för ändamål somNUTEK tidigare inte hade ansvaret att hantera. T.ex.har staten via svarat för 75 miljoner kronortill Ireco. fick Ireco i stället 100 miljonerkronor från . menar att de harfått mindre i medel för att finan-siera samma ändamål som tidigare hadeansvaret för.Jag vill påstå att beskrivningarna för mig framstårsom något motsatsfulla. Det är därför rimligt att stats-rådet efter vår interpellationsdebatt tar den här dis-kussionen direkt med branschen och klargör hur detförhåller sig. ligger låsningen, vill jag påstå, viddiskussionen om anslagsram, och det är vadmin interpellation handlar om. Jag vill ändå påstå atttill har förts uppgifter som anslagsramensnuvarande storlek inte räcker till för att täcka.Anf. 42 Utbildningsminister ():Fru talman! Det är aldrig roligt med sifferexercismen jag tror att jag nu måste leda utur dimmorna. Våra papper har du sitt förfogande men någon ordning på siffrorna harhan inte riktigt.Det belopp som sägs vara en besparing på Vinno-va påstår man vara . 75 miljonerkronor av det beloppet är öronmärkta direkt till in-dustriforskningsinstituten. Ja, det är minskad hand-lingsfrihet att använda till någotannat än industriforskningsinstituten. Men där miss-tänker jag att vi i så fall finns på samma barrikad. 75miljoner kronor är alltså direkt riktade till A-medelvia Ireco till industriforskningsinstituten.Sedan gäller det också andra uppbindningar somalltid finns för en myndighet av den här sorten, och såbör det vara. Det kan gälla projekt som pågår löpandeöver och initiativ som kommer i sambandmed samverkan med regeringen eller med myndig-heter. Självklart är det inte besparingar, utan det ärpengar som går ut till forskningsverksamhet. Viddelningen av har ju också arbetsuppgifterfördelats. Med förändrade arbetsuppgifter följer na-turligtvis medel till detta. har förtstill Verket för näringslivsutveckling, för de frågorsom de ska jobba med. var det en och sam-ma myndighet men är det en uppdelning på fleramyndigheter. Inte heller det är en besparing, utan dethandlar om en överflyttning av verksamhet.En generaldirektör citeras som vill ha större friamedel men alla förstår vi att det vill alla generaldi-rektörer ha. Det finns rim och reson i den förfråganmen det ska icke förväxlas med annat. Jag tror inte attgeneraldirektören påstår att det är fråga om enbesparing; i så fall är det alldeles fel. Så långt självaVinnova.Sedan går vi vidare och närmar oss industriforsk-ningsinstituten. 1997-2000 fick de ungefär 250 mil-joner kronor - B-medel, och det gäller då FoU-program, EU-program och småföretagsprogram. Hurser det då åt detta år, ?Under år 2001 finansierar - tidigare frånförskott som getts - Vinnovainstituten med 213 mil-joner kronor. Dessutom har gått utmed utlysningar riktade till instituten med ytterligare50 . Dessutom har vi A-medlen på75 . Det är motsvarigheten till vadman har haft till industriforskningsinstituten.Det är alltså ett förändrat arbetssätt som TomasHögström inte vill ha. vill att allainstitut ska ha samma summa, oberoende av hur manbedriver sin verksamhet och oberoende av kvalitetenoch inriktningen på sin verksamhet. Detta är en prin-cipiell fråga. Jag vill ha ökad kvalitetsgranskning ochökad konkurrens för att driva forskningen framåt, föratt göra våra industriforskningsinstitut internationelltkonkurrenskraftiga. Här avser jag att återkomma tillriksdagen med besked om vilka principer som rege-ringen menar att detta ska bedrivas med. Vi är judelägare i detta och bör ha en klar uppfattning om hurvi ser på statens roll som delägare. Det finns ett be-hov av att klargöra det inför , så jag åter-kommer om detta.Anf. 43 ():Fru talman! Det var ett välkommet besked, dvs.att det kommer ett klarläggande i sam-band med budgeten. Jag tar detta faktiskt som etterkännande av att de olika versioner som här cirkule-rar faktiskt behöver redas ut, både inom departemen-tet och, framför allt, i regeringen. Dessutom förutsät-ter jag att det blir i dialog med industriforskningensföreträdare.Visst ska vi ha bättre kvalitet! Det är en självklar-het och där har vi nog inte olika uppfattningar. Mendet handlar också om långsiktigheten i de projektåta-ganden som finns. Om tilldelningen till Irecoinstitu-ten minskar och om i A-medelsaknas, i B1-medel saknas och40-50 miljoner kronor i B2-medel saknas - dettaenligt uppgifter som jag fått från dem - är det, vill jagpåstå, illavarslande. Sedan har vi konsekvensernadärav; det är ju där som vi har problemen. Jag menaratt man inte, som statsrådet gör, kan hävda att det intehar inneburit några förändringar - det är ju liksomandemeningen i hela svaret.De facto är konsekvenserna bekymmersamma förindustriforskningen. Där har vi båda ett intresse av attpå både kort och lång sikt säkra och möjliggöra enpositiv utveckling.Anf. 44 Utbildningsminister ():Fru talman! Något klarläggande kommer inte tillhösten. Jag tror att harfått ett rejält klarläggande. Vad jag talar om beträf-fande hösten gäller de grundläggande principerna. Jagmenar att måste skärpa sin profil när detgäller synen på industriforskningsinstituten. Där finnsdet mycket att göra. Det handlar om en långsiktiginriktning av vad staten vill med sitt ägarskap ochmed sina idéer kring industriforskningsinstituten. Därfinns det ett reformbehov och där hoppas jag att detgår att resonera också med . Jag kan inte,som gör, se det som lyckligt att allaresurser ska satsas i form av basresurser och att kva-litetsgranskningar ska sättas åt sidan.Min uppfattning är en annan, och det gäller dåhela vår forskningspolitik. Vi tillhör de i världen somsatsar allra mest på forskning, och vi kan känna ossväldigt stolta över vårt utgångsläge. Men vi ska varaväl medvetna om att trots detta är ett litetland i forskarvärlden. För att vi ska tillhöra"spetsarna" måste vi driva kvalitetsfrågorna, även omvi också satsar mycket stora resurser. Det vill jag attvi ska göra generellt i forskningspolitiken. Därför harvi nu en ny myndighetsorganisation som blir mycketstarkare när det gäller att driva kvaliteten och ökakonkurrensen forskare emellan. Dessutom behövs detytterligare insatser för att klargöra statens syn på hurvi kan driva spetsidén med våra industriforskningsin-stitut. Det kommer jag att återkomma till. När detgäller de budgetmässiga klarläggandena tror jag attTomas går betydligt mer upplyst härifrånjämfört med vad han kom in med.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 2000/01:418 ombiotopskyddAnf. 45 Statsrådet ():Fru talman! har frågat miljömi-nistern vad han avser att vidta för åtgärder för attinventera och göra en slutlig avgränsning av behovetav nyckelbiotopskydd. Ärendefördelningen i rege-ringen är sådan att det är jag som ska svara på inter-pellationen.Bevarandet av biologisk mångfald är en viktig deli den svenska skogspolitiken. Det framgår av skogs-politikens miljömål, som har samma tyngd som pro-duktionsmålet. Skogspolitiken ger skogsägarna storfrihet men med det följer också ett stort ansvar. Det ärdärför i första hand skogsägarna själva som ska taansvaret för att miljömålet nås genom att ta hänsyn avolika slag i sin verksamhet. I vissa fall behövs detemellertid längre gående åtgärder som kräver statensingripanden. Dessa regleras främst i miljöbalkensbestämmelser om områdesskydd och i skogsvårdsla-gen. Ett annat exempel är de civilrättsliga naturvårds-avtal som kan träffas mellan staten och skogsägarnaoch som har stöd i jordabalken.Bestämmelserna om biotopskydd i skogsmark äravsedda att komplettera bestämmelserna om naturre-servat. De kan tillämpas på mindre mark- och vatten-områden som utgör livsmiljö för hotade djur- ochväxtarter. Bestämmelserna är utformade så att deförutsätter en avgränsning från skogsmyndighetenssida. Detta är en fråga om rättssäkerhet, eftersom detinte kan förutsättas att skogsägaren själv normalt skakunna avgöra var bestämmelsen gäller. Därtill kom-mer att biotopskyddets begränsningar, till skillnadfrån i jordbrukslandskapet, inte sällan är så långtgå-ende att markägaren ska ges ekonomisk ersättning fördem.När bestämmelserna om biotopskydd infördes ibörjan av stod det klart att det både förmarkägarna och för myndigheterna var viktigt attskaffa sig kunskaper om var skyddsvärda biotoperfinns. och skogsvårdsstyrelserna fickdärför regeringens uppdrag att göra en landsomfat-tande inventering för att underlätta tillämpningen avlagstiftningen. Vid inventeringen registrerades vadSkogsstyrelsen betecknar nyckelbiotoper, ett begreppsom inte finns i lagstiftningen. Att en nyckelbiotophar registrerats betyder inte att det automatiskt inträ-der något förbud för markägaren mot att bedrivaskogsbruk. Om ett område med en nyckelbiotop skalagligt skyddas och på vilket sätt det ska ske måsteavgöras i varje enskilt fall. Det kan då bli fråga om attavsätta naturreservat, förordna om biotopskydd elleratt träffa ett naturvårdsavtal. Det finns också mångaexempel på att markägaren utan särskilt ingripandefrån myndigheternas sida vill skydda sina värdefullaområden.När det så gäller den fråga som tarupp om omfattningen av skyddsbehovet för biologiskmångfald i skogslandskapet vill jag erinra om attregeringen i propositionen (2000/01:130) Svenskamiljömål - delmål och åtgärdsstrategier som nyligenhar lämnats till föreslår att ytterligare900 ska skyddas jämfört med årsnivå. Av denna areal ska avsättas somnaturreservat och sammanlagt omfattasav biotopskydd eller naturvårdsavtal. Vi räknar medatt skogsnäringen genom de åtaganden man gjort bl.a.inom ramen för miljöcertifieringen kan klara reste-rande del.För att klara statens åtaganden räknar vi medkraftiga resursförstärkningar . Detframgår av den ekonomiska vårpropositionen. Extraresurser har också avsatts för att förbättra kvalitetenpå biotopinventeringen.Anf. 46 ():Fru talman! Jag tackar ministern för svaret, ochjag måste säga att det känns som en ärlig deklarationsom regeringen ger om vad man vill åstadkomma idenna fråga. Jag kan inledningsvis säga att jag i vä-sentliga avsnitt delar ministerns syn på målsättningenangående det långsiktiga skyddet av de miljömässigtvärdefulla skogsbestånd som vi har i landet.Som aktiv skogsägare vet jag att intresset för ochmöjligheter till att som ägare ta eget ansvar, inte baraför ett maximalt virkesuttag utan även för att långsik-tigt ta ansvar för miljökonsekvenser, väsentligt harökat sedan vi fick den nya skogsvårdslagen någongång av 90-talet.Myndigheternas totala makt att styraskogsvårdsåtgärderna ersattes med rådgivning ochsamförstånd och ett ökat inflytande för skogsägaren.Detta är klart positivt. Även om ett fåtal markägaremissbrukar skogsvårdslagens intentioner är enligt minmening den gällande lagstiftningen på detta områdeväl i samklang med såväl produktionsmål som målenför den absoluta majoriteten av skogsägarna.Min fråga till ministern gäller det ökade inslag avmyndighetsstyrning som krävs för att genomföra deaviserade åtgärderna, dels genom Skogsstyrelsensansvar för biotopskyddet, dels genom det som aktua-liseras i den nu liggande propositionen om svenskamiljömål, delmål och åtgärdsstrategier. Utan att varesig i propositionen eller i svaret ha ett redovisat un-derlag om miljötillståndet i den svenska skogen i dagoch utan att ha redovisat konsekvenserna för det pri-vata skogsbruket föreslår regeringen enligt svaret att900 - enligt propositionen avsevärt mer -mark för framtiden ska avsättas för just biotopskydd.En inventering, som företagits av ochsom redovisas här, visade mycket tydligt att betydligtstörre arealer än vad man hade förutsatt fanns bevara-de med s.k. nyckelbiotoper. De översteg t.o.m. deberäknade tillgångarna mellan fyra och fem gånger.Det är ett positivt resultat, men det tycks inte ha letttill att regeringen kommer fram till slutsatsen attskogsbruket frivilligt kan ta ansvar för miljöfrågorna,utan man framhärdar i att kräva nya reservat, nyabegränsningar i brukanderätten i den egenägda sko-gen.Rättsläget, som också åberopas i svaret, ärsådant att den enskilde skogsägaren först när en av-verkingsanmälan sänts till med-delas om de eventuella begränsningar i avverknings-rätten som myndigheten kan komma att kräva. Det ärjust här som min fråga kommer in. Jag tycker att detär otillfredsställande och kan i enskilda fall få allvar-liga konsekvenser, både ekonomiska och andra, förden enskilde skogsbrukaren. Jag menar att ett rimligtkrav är att man som ägare ska veta vilka förutsätt-ningar som gäller redan när man skickar in sin an-mälan.Min fråga gick ut på om ministern är beredd attmedverka till att genom inventeringar dels klarläggabehovet av flera avsättningar - jag tror att vi kan varaöverens om de behoven - för naturvårdsändamål, delsge markägarna en rimlig chans att ekonomiskt plane-ra sin verksamhet i förväg, inte just när myndighetenska besvara avverkningsanmälan.Anf. 47 Statsrådet ():Fru talman! Precis som är jagmycket glad över det intresse som finns hos enskildaskogsägare att kombinera produktionsmålet medmiljömålet. Det visar den höga kompetens som finnsbland små och stora skogsägare kring effekterna avatt se till de båda målen och vad man tjänar på det.Det är naturligtvis viktigt att många enskilda skogsä-gare är stolta över den rikedom som man har på sinmark och inom sina ägor och att man är beredd attgöra mycket för att skydda dem och förädla dem.När jag säger att jag har ett stort förtroende för attenskilda skogsägare ska ta det ansvaret har jag ocksåmånga bevis för att regeringen ser till det ansvaretockså. Men det finns därutöver ett allmänt intressehos flera av oss andra att få ta del av de värdefullanyckelbiotoper som finns. Det finns också enskildaskogsägare som har ett intresse av att inte längre haansvaret för de biotoper som man kan hitta. Då harregeringen påpekat att det då kan finnas andra sätt attta till vara de nyckelbiotoperna - det kan vara natur-reservat, det kan vara andra planer som gör att vigemensamt får ta del av de nyckelbiotoper som finns.Jag tror att vi i de flesta fall kommer att hitta braavvägningar och lösningar på när vi ska välja det enasättet och när vi ska välja andra sätt.Som enskild skogsägare har man ett intresse av attvärna den mark som man äger, och de flesta skogsä-garna gör det på ett alldeles utomordentligt sätt. Mendärutöver finns det ibland större gemensamma intres-sen där vi tillsammans måste visa att vi också villskydda och värna olika delar av skogen och marken,och då kan andra lösningar passa bättre.Jag tycker att det är naturligt att staten visar ge-nom beslut i att vi vill ta ett ansvar för denyckelbiotoper som finns i vårt land och göra demtillgängliga för alltfler. Jag tror att det vore olyckligtom vi sade att bara skogsägarna själva ska ta detansvaret. Självklart har staten, både som ägare ochsom förebild i att leva upp till de båda målen, enviktig roll att spela både för allmänheten och för en-skilda skogsägare.Anf. 48 ():Fru talman! Det här inlägget styrker bara vad jagtidigare sade, att vi har en stor samsyn både i målsätt-ningen och i möjligheterna att hitta lösningar. Menvad jag eftersträvar, och jag tror flertalet av landetsskogsägare eftersträvar, är att vi har ett miljömål somär så klart definierat och så väl identifierat att mansom markägare redan innan man går in med en av-verkningsanmälan kan ha en rimlig uppfattning omtänkta eller möjliga begränsningar som kommer attföreslås.När det gäller rättsläget har jag som markägare,om jag inte har begärt någon form av förhandsinven-tering, inte några som helst möjligheter att överblickavilka begränsningar som tjäns-temän kommer att föreslå. Jag tror inte att det rådernågon oenighet om vilket mål som man ska nå medde föreslagna begränsningarna. Men jag vill lyftafram det otillfredsställande i att man på förhand intehar möjlighet att överblicka hur stora arealer ochvilka områden som det gäller. Det går inte heller attförutse när man kan få någon ekonomisk utvinning.Både ministern i svaret och regeringen i sin nyaproposition har missat en del i fråga om begreppetansvaret för äganderätten. Det innebär ju att manmåste ha möjlighet att disponera sin egendom ochrimliga förutsättningar att med de tidsintervaller somgäller i skogsbruket utnyttja arealen för produktion avvirke och avverkning.Det talas om att man ska skydda marken motmarkägaren i propositionen. Det känns ju lite egen-domligt att man ska skydda marken mot de markäga-re som faktiskt har visat sig vara kompetenta - vilketministern här har understrukit - att klara målsättning-arna genom frivillighet.Fru talman! Det råder en viss oklarhet om arealen.Ministern säger i svaret att det sammantaget är900 spridda över landet som ska skyddas.Jag har då några frågor.Varför är det bara det enskilda skogsbruket somska bli föremål för dessa begränsningar? Varför harman inte gått in och tittat på det statliga skogsinneha-vet? Det finns ett antal statliga institutioner som ägeroch förvaltar skog på statens uppdrag. Varför har deundantagits? På vilket sätt tänker sig regeringen attdär få genomslag för motsvarande åtgärder? Jag haringen misstro mot deras ambitioner på något sätt,men det känns som att man särbehandlar det all-mänägda skogsbruket på det enskilda, privatägdaskogsbrukets bekostnad.När kan vi räkna med att inventeringen slutligenär genomförd så att vi får en uppfattning om hur storaarealerna är och vilka av dem som behöver skyddas?Det känns lite egendomligt om vi indikerar att vi harså mycket skyddsvärda biotoper att de egentligen intealls behöver skyddas. De är snarare en naturlig del idet normala skogsbruket. Då kan man fråga sig vadden här typen av målsättningar fyller för funktion.Fru talman! Jag vill därför upprepa frågan: Kan vifå en inventering som klarlägger behovet, omfatt-ningen och begränsningarna för de enskilda mark-ägarna?Anf. 49 Statsrådet ():Fru talman! Den begränsade kontrollinventeringsom har gjorts av s.k. nyckelbiotoper visar attde finns i en mycket större omfattning än vad vi tidi-gare trodde. Därför har också fåttmera pengar för att förbättra inventeringen. Trots attden nu har pågått har vi under detre kommande åren avsatt extra resurser för att för-djupa och förbättra den inventeringen som skagöras.