prot · GO0997 · 2001-04-20 00:00:00 — Men ensidiga åtgärder har begränsadräckvidd. Det är bara inom ramen för en runda som vitillräckligt kraftfullt kan angripa andra områden somverkligen är av betydelse för utvecklingsländerna,exempelvis handeln globalt med mat och kläder. Jagvill inte ta på mitt ansvar att vi ska sitta och vänta påatt de rika länderna enbart av godhet ensidigt skaöppna sina marknader, dessutom i så fall på ett sättsom kanske kan återkallas om det blir regeringsskifteeller lågkonjunktur eller opinionssvängningar så att inte kan räkna med att det definitivt är värtatt satsa på att bygga ut sin kapacitet, marknadsföringosv. Om vi gör det här, så är det inte bara att det voreeffektivt om det blir genomfört, vi riskerar också attvi får vänta väldigt länge innan något blir genomförtöver huvud taget, alltför länge för att det ska hjälpadem som skulle ha en möjlighet att ta sig ur sin fat-tigdom om EU, , och andra rika länder påallvar öppnade sina marknader för pro-dukter.Låt oss heller aldrig glömma bort att borttagandetav hinder för import till vår, dvs. EU:s, marknad inteenbart gynnar utan faktiskt också osssjälva. Importen blir billigare, konsumenterna ochsamhällsekonomin blir vinnare, löntagarna blir vinna-re. Vi tar ytterligare steg i den modernisering somEU:s ekonomier så väl behöver, men utan en rundariskerar vi att gå miste om många av de mark-nadsöppningar som vi vill se i EU.Synen på WTO beror i hög grad på i vilken ut-sträckning organisationen i konkret handling kan visaatt den engagerar sig och kan bidra till rättfärdigalösningar på svåra globala problem.Ett aktuellt exempel är kampen mot hiv och aids.Fungerande sjukvård och hälsovård är naturligtvis aoch o både för att förebygga sjukdom och för attvårda de redan sjuka. Men tillgång till mediciner ärockså livsviktigt. Alltför länge har läkemedelsföreta-gen sålt sina mediciner lika dyrt i utvecklingsländernasom i västvärlden. De har hänvisat till höga forsk-ningskostnader och skyddat sig bakom patenträtten.Men detta är en rättighet som vi medborgare krävermåste användas med omdöme och förnuft för attförtjäna vår respekt och vårt försvar.När stiftade en lag för attkunna importera billiga kopior av läkemedel till sinanästan 5 miljoner hivpositiva försökte, som vi allavet, de internationella läkemedelsföretagen gemen-samt sätta stopp för det här. Omvärlden reageradestarkt - det är självklart - och i går drog företagentillbaka sina stämningar. ochläkemedelsföretagen har träffat en överenskom-melse som innebär att sjuka ska kunna få billig medi-cin och företagen i gengäld behålla sina patent.Läkemedelsbolagen har ett ansvar, inte bara försitt eget renommé, sitt eget anseende, sitt eget godarykte och för sitt namn utan faktiskt också för helapatentsystemets legitimitet och därmed, menar jag,för hela patentsystemets överlevnad. Det behövsrespekt hos allmänheten för att det här systemet skakunna överleva. Men det ska då vara ett patentsystemsom är värt att försvara. Ett patentsystem är oerhörtviktigt. Vi behöver ett bra patentsystem, ett systemsom är så bra att det förtjänar att försvaras.Patent är, som vi säkert är överens om, nödvän-digt för att främja så gott som all nödvändig kreativi-tet och idéutveckling i samhället. Det gäller inteminst i det kunskapsbaserade samhället.I dag är förfalskningar och piratkopior ett stortoch ökande problem. Ofta är det kopplat till annanbrottslighet, och dåliga kopior av exempelvis reserv-delar till flygplansmotorer och andra viktiga produk-ter hotar människors hälsa och säkerhet i , iSverige, i hela världen.Nästa vecka kommer den attanordna en internationell konferens i föratt utveckla det internationella samarbetet i kampenmot detta viktiga problem. Men för att vi ska kunnaengagera oss i detta krävs det ju att de som drar fördelav ett bra patentskydd inte missbrukar det, hårdrarotydligheter i WTO-reglerna för att driva omoraliskakrav gentemot de fattigaste ländernas sjuka männi-skor.Ett annat exempel som jag vill nämna är samban-det mellan handel och arbetsvillkor. När vi ser i me-dierna hur företag som drar nytta av handelssystemetlåter anställda i andra länder arbeta under vidrigaförhållanden kan vi inte bara blunda för att vi sysslarmed handelspolitik. Vi kan inte blunda som medmän-niskor, som konsumenter och som politiker. Vi har enskyldighet att arbeta för mänskliga rättigheter i ar-betslivet, och det gör vi också som handelsministrar,även om det lite lösryckta citatet från mitt tal i Bir-mingham lät som att jag som handelsminister tyckeratt vi ska hålla fingrarna borta. Det tycker jag inte,men jag kan förtydliga detta senare om det behövs.Diskussionen om handel och mänskliga rättigheteri arbetslivet i anslutning till WTO har redan gett po-sitiva resultat. har antalet länder som harratificerat samtliga konventioner om grundläg-gande mänskliga rättigheter i arbetslivet fördubblats.Dessa konventioner gavs ökad tyngd genom dendeklaration som antog 1998. Dessutom har en nykonvention om förbud mot den värsta formen avbarnarbete kunnat tillkomma. Jag är säker på attWTO-diskussioner har bidragit till de positiva resul-taten.Vi går vidare genom att arbeta för en fördjupaddialog om handel och social utveckling som inklude-rar mänskliga rättigheter i arbetslivet. I dialogen villvi att , WTO och andra relevanta internationellaorganisationer ska delta, och vi vill att denna dialogska föras parallellt med en ny förhandlingsrunda.Tyvärr är det många som befarar att ensådan dialog ska få protektionistiska konsekvenser.Det är därför oerhört viktigt att vi tydligt markerar attvi inte är ute efter att skapa instrument som kan tasöver av protektionistiska intressen, utan att våra av-sikter är andra.Handelspolitiken kan inte och ska inte utformas iett vakuum. Den tid är förbi när handel sågs som enstrikt ekonomisk fråga som varken berörde andraområden eller berördes av andra områden, eller förden delen behövde debatteras i riksdag. Dethar inte skett så ofta i det förflutna. kan vi intekosta på oss ett sådant synsätt.I globaliseringens tid handlar det alltmer om attförmå våra instrument att dra åt samma håll. Sam-stämmighet eller koherens är avgörande för hur kraft-fullt vi kan åstadkomma förändringar. Hur väl sam-spelet kan fås att fungera mellan handel, miljö ochsocial utveckling avgör om vi kan åstadkomma väl-stånd för alla, demokrati, mänskliga rättigheter, bättremiljö och inte minst fred.Anf. 12 () replik:Herr talman! Låt mig först uttrycka tacksamhetför handelsministerns och hans medarbetares arbeteinom med tullfrihet för de minstutvecklade länderna. Med en mer dogmatisk hållningkunde resultatet i stället ha blivit att ingen tullfrihetalls hade uppnåtts. Med en mindre klar hållning kun-de övergångsreglerna ha blivit långt mycket värre ochmycket mer långvariga.Jag har ett par frågor. Den första berör en nyWTO-runda. Det finns ett motstånd bland mångautvecklingsländer, och detta kan mötas på olika sätt.Som exempel kan nämnas att den brittiske bi-ståndsministern har på känt kolonialt manér vid ettbesök i sagt att biståndet till kan öka,möjligtvis tredubblas, om bara indierna blir mer posi-tiva till globalisering och en ny WTO-runda. Det ärnaturligtvis inte på det sättet som man ska möta oronför en ny WTO-runda på.Därför hoppas jag att samma odogmatiska håll-ning som utmärkte agerande i ministerrådetför tullfrihet för de minst utvecklade länderna ocksåska utmärka EU:s agerande inför en ny WTO-runda.Ta utvecklingsländernas oro på allvar! Diskutera påjämbördiga villkor och låt oss inte ägna oss åt koloni-ala försök att påverka utvecklingsländernas ställning!Anf. 13 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Till vill jag gärna säga attjag håller med om att den attityd som hade visatsgentemot är precis det som stärker alla dekrafter i som ser hela förhandlingsspeletsom ett kolonialt påfund, som att vi i norr ska tvingapå dem vår vilja med nya, moderna och mer sofistike-rade metoder precis som vi med andra och grövremetoder har gjort . Jag förstår den allergisom hyser mot den typen av påverkan.Vad det handlar om är att med argument och för-nuft och med politiska åtgärder - såsom EBBA-initiativet, som innebär tullfrihet för de fattigasteländerna - i handling demonstrera tillsammans medargument att de har någonting att vinna på detta.Många är också väldigt positiva. Jag tän-ker framför allt på som är den mest pådri-vande kraften i u-världen. Vi kan tillsammans meddem arbeta för att minska misstänksamheten mot ossoch öka viljan att identifiera vilka punkter de självahar för att komma framåt.Inte minst gäller det, som jag försökte säga i mittanförande, att undanröja risken att de tror att vi harhelt andra motiv när vi vill vidga handelsförhandling-arna till att också inkludera för våra medborgare vik-tiga frågor som arbetsrätt och miljö, att det inte görsför att skada och drabba människorna i de fattigaländerna, utan att vi har helt andra motiv. Men de troross inte, och vi måste argumentera, hårt, länge ochtålmodigt. Och jag är övertygad om att vi är på rättväg. Motståndet minskar och förståelsen ökar, och jagtror att vi kommer att komma fram på det här områ-det.Anf. 14 () replik:Herr talman! Jag är tacksam för svaret. Jag finnerinte att det finns några stora skillnader mellan det jagskulle vilja se och det som handelsministern utlovar.Jag har en annan fråga, och den gäller WTO-systemets förhållningssätt till andra internationellaavtal och konventioner. Vi har i en reservation, reser-vation 7, sagt att på miljöområdet bör följande kravställas:För det första att WTO bör skriva in i sina regleratt nationella miljöregler som baseras på försiktig-hetsprincipen ska accepteras.För det andra att internationella miljöavtal ochFN-konventioner ska utgöra utgångspunkten för för-handlingarna inom WTO.För det tredje att WTO:s regelsystem ska stödjamiljömärkning av produkter.Vi har också när det gäller avtalsrätten, organisa-tionsfriheten och rätten att vidta stridsåtgärder före-slagit att WTO-systemet ska utgå från grundläggandeILO-konventioner. Vi har medvetet avhållit oss frånatt säga att dessa konventioner ska vara överordnadeWTO-systemet. Men som utgångspunkt innebär detatt de ligger till grund för de förhandlingar inomhandelsområdet som sker inom WTO.Har handelsministern något emot att man hardessa formuleringar, dessa krav, på WTO:s fortsattaarbete med liberaliseringen av handeln?Anf. 15 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Min åsikt är att samma regeringarsom sitter i WTO och förhandlar också har suttit iolika andra organ och förhandlat fram de andra kon-ventionerna och besluten när det gäller och an-nat. Jag sade också i mitt anförande att det är för miggåtfullt hur regeringar som på ett ställe sitter ochröstar fram vad som ska anses vara de centrala arbets-rättsliga villkoren i rakt över gatan, på , sitter och säger att det här är förgripligasaker som vi absolut inte ska befatta oss med. Påsamma sätt är det på miljöområdet och andra områ-den.Min utgångspunkt måste vara, och är, att dessakonventioner och är förenliga ochatt de inte ska hamna i konflikt. Det finns ingen an-ledning för mig att förutsätta att konflikten och mot-sägelsefullheten är utgångspunkten och att det är detsom gäller och som vi ska hantera. För mig är det istället att de är ömsesidigt stödjande. Jag valde ettexempel, detta med arbetsvillkoren och hur våra dis-kussioner i handelsministerkretsen har satt ökad fartpå processen i där själva definitionsarbetet medvad som är de centralaste reglerna bedrivs.Likadant är det på miljöområdet. Jag ser inte attdet med självklarhet är konflikter mellan dessa. Närde uppstår är det i alla fall min uppfattning att FN:skonventioner har en smula högre trovärdighet. Jagkommer att driva linjen att vi som handelsministrarska försöka åstadkomma att våra regler, om de nu tilläventyrs skulle hamna i konflikt, kan tillämpas på ettannat sätt eller vad det nu är som behövs i det enskil-da fallet.Men jag vill inte ge detta så stora proportionersom att det här är en huvudsak och ett jätteproblem,därför att jag tror inte att det är det. Om det är det såär det ett problem i huvudstäderna att olika ministraroch olika departement inte hänger ihop, och så ska viinte ha det i och inte i andra länder heller. Detkravet måste vi ställa.Anf. 16 () re-plik:Herr talman! Jag har stor respekt för utrikeshan-delsministerns engagemang för de fattiga länderna.Därför blev jag lite förvånad över ministerns angrepp.Han sade att vår inställning är att vi ska vänta med attgöra någonting och att det är passivitet som liggerbakom. Att inte vara positiv till en omedelbar nyrunda är inte detsamma som passivitet. Det finnsmånga begränsade förhandlingar som kan föras, ochdet finns möjlighet att arbeta med implementeringsom många önskar. Det arbetet motsätter vioss inte.Som har gett exempel på finns detmånga koloniala beteenden. Det finns anledning attvara lite skeptisk också.Jag undrar om utrikeshandelsministern är positivtill att ta initiativ till utvärderingar av hur nuvarandeavtal och påtänkta avtal skulle påverka inkomstskill-nader, miljö, djurskydd etc. Jag förstår att utrikeshan-delsministern inte vill avvakta med en ny runda. Menjag undrar i alla fall om han parallellt med regering-ens arbete vill initiera ett utvärderingsarbete.Anf. 17 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Det var inte min avsikt att gå till an-grepp mot . Jag tycker att haren i grunden sammanfallande syn med den som jaghar. Det var en låt mig kalla det randanmärkning somjag försökte göra. Jag beklagar om jag missade i ton-läget och nyanserna.Vi har samarbetat mycketeffektivt och mycket förtroendefullt, och jag haridentifierat väldigt få grundläggande skillnader mel-lan regeringens och sätt att se på det här.Vad jag gjorde i mitt inledningsanförande var enreflexion kring anförande, somjag satt och lyssnade på med stort intresse. Det är ioch för sig en legitim och rimlig ståndpunkt att manbör tänka efter noga innan man griper sig an något såstort som en runda innebär. För mig innebär dettahållningssätt att man måste vänta. Men jag är otålig.Jag ser så stora missförhållanden. Jag tycker inte attstatus quo duger. Det är, oavsett om man gillar deteller inte, innebörden i att säga att vi ska vänta tills vihar utvärderat. Att utvärdera Uruguayrundan är enjättesak. Det har skrivits många doktorsavhandlingarom den och har haft stora konferensermed massor av forskare som har lagt fram rapportersom har samlats i bokform, och det har skrivits jätte-mycket. Att bara läsa in detta innan man börjar meden ny utvärdering skulle ta liksom att formu-lera uppdrag innan utvärderingen genomförs. Sedankanske den ska ut på remiss och värderas innan manbestämmer vad man ska göra framåt. Det tycker jagär fel väg att gå. Jag vill att vi ska börja så fort sommöjligt. Vi ska tänka oss för hela vägen och utvärderade områden där vi tycker att det är viktigt att ha ettkontinuerligt analys- och tankearbete och kontinuer-lig debatt i , gentemot folkrörelserna, i vårreferensgrupp, i medierna offentligt och inte minstglobalt i internationella debattforum. Men det viktigaför mig är att missförhållandena är så stora att demåste angripas så fort det går. Det var bara det. Detvar inte avsett som något generalangrepp, verkligeninte.Anf. 18 () re-plik:Herr talman! Jag undrar då hur ministern ser påkravet från många att man i stället för enrunda bör ägna sig åt begränsade förhandlingar i vissaämnen där det finns stora skäl att åstad-komma lösningar plus att få detta med implemente-ringar att fungera. Det kan ju vara någonting somvisar respekt för deras hållning.Anf. 19 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Jag har inget som helst problem meddet här, tvärtom. Jag tycker precis likadant. Jag ärnämligen för alla dessa andra förhandlingar som kanleda framåt på enskilda området. Jag beklagar att deförhandlingar som pågår om t.ex. jordbruks- ochlivsmedelsfrågor i inte går fortare framåt. Detfinns många andra frågor om implementering ochantidumpning. Jag nämnde också i mitt anförande denviktiga men otillräckliga sak som det innebär att rikaländer ensidigt bestämmer att erbjuda saker och ting,såsom vi nu har gjort i EU till de minst utveckladeländerna. Det är jättebra.Jag är för alla de åtgärder och förhandlingar somkan gå i riktning framåt. Men jag tror inte att dekommer att ge så stora resultat just därför att de ärsmala och begränsade. Jag har kommit till den upp-fattningen att eftersom egenintresset är så starkt ochstyr så bestämt kräver stora framsteg en större bredd iförhandlingar där många fler frågor är med i potten.Jag inser att det blir en trögare process, den kommerkanske att ta mer tid, men jag tror att det är den endaväg som bär framåt på ett avgörande sätt för . Det är min bedömning, och jag kan ha fel,men det är på den bedömning som jag baserar det sättjag agerar på.Anf. 20 () re-plik:Herr talman! Jag vill ansluta mig till alla beröm-mande ord om genomförandet av förhandlingarna omu-ländernas handelsvillkor, även om vi inte är nöjda -det är en gemensam uppfattning - men det är ändå ettmycket bättre resultat än vad man trodde att det kun-de bli. Det är bra. Jag delar också uppfattningen attdet är viktigt att komma i gång med en WTO-rundaså snabbt som möjligt. Jag tror också att det är denbästa vägen att komma fram. Det som handelsminis-tern sade om är bra, att det ar-betet bör löpa parallellt med WTO. Det är saker somhänger ihop. Det handlar t.ex. om värsta formen avbarnarbete och slavarbete.Jag har ett par frågor. Det handlar om EU:s ex-portstöd som gör att matpriserna på något vis blirlägre i . De får lägre priser än vad de skulleha haft annars om de ska importera. Men det slår påsätt och vis ut deras egen livsmedelsproduktion ochden delen av deras handel med varandra. Jag tror attvi har haft diskussioner om det tidigare. Det är ettjätteproblem. Jag vet inte riktigt hur man ska gå tillväga. Naturligtvis ska man ha diskussionermed dem om hur de för sin livsmedelsproduktion ochvilken handelspolitik de har osv. Det är naturligtvissvårt, men jag skulle vilja ha en kommentar.Sedan frågan om patenträtten till medicinerna mothiv och aids. Det är på grund av att detta är en såotroligt stor katastrof som sker som opinionen blev såstark att läkemedelsföretagen inte kunde stå emot.Men det här är toppen på ett stort . Det finnsmånga andra sjukdomar där läkemedlen är alldelesför dyra för de fattiga människorna. Skulle man pånågot sätt kunna se detta som ett genombrott till enförändrad syn för att åstadkomma billigare medicinerför de fattiga länderna? Vad kan i så fall göraför att skynda på den processen? Handelsministernnämnde konferensen i , som ju är mycketintressant. Är det meningen att ta upp det där? Dettror jag är oerhört viktigt för att kunna åstadkommaen mer jämlik situation.Anf. 21 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Jag håller med exportstöd, det skapar orimliga förutsätt-ningar för bönder i de andra länder som tar emot vårexport. Vi säljer t.ex. smör till priser som inga jord-brukare i klarar av att konkurrera med. Vi slårut estniskt jordbruk och estniska bönder med våraskattesubventioner. Vissa perioder har vi sålt svensktkött billigare i än argentiskt kött, perkilo. Det gör det inte möjligt för människor att byggaen tillvaro, bygga en försörjning för sin familj omman ska konkurrera inte med andra bönder utan medandra länders subventioner. Rika länder har råd medmer subventioner än fattiga länder.Detta stöd är, icke förvånande, det mest förhatligaav allt vi ägnar oss åt i EU på det handelspolitiskaområdet. Så länge inte vi i EU är beredda att för-handla om detta är ingen annan beredd från sida att förhandla med oss om någonting. Åandra sidan är det inte så lätt i EU att få stöd för dethär om vi inte ens kunde få stöd för kortare över-gångstid än på det här obetydliga med sockret.Vad gäller patenträtten är det alldeles uppenbartför mig att det som har skett i har variten vändpunkt, ett omslag. är det en förändrad syn.Läkemedelsföretagen kommer att dröja länge innande tar den här chansen igen.Vår konferens kommer att handlaom piratkopiering i . Det är fråga om kandi-datländerna och EU i första hand, och det handlar omsådant som musik, piratkopiering av cd-skivor, bilre-servdelar osv. och hur vi ska bygga upp organisationoch administration, polisiärt samarbete, tullar ochsådant i vår del av världen. Det här är givetvis be-släktat, men det är en annan fråga och en annan kretsmänniskor närvarande. Men för mig är det alldelesuppenbart att det som har hänt nu kommer att innebä-ra att världen aldrig mer blir som förut på läkeme-delsområdet.Anf. 22 () re-plik:Herr talman! Det var intressant, och vi delar denhär uppfattningen. Frågan är bara hur man kan kom-ma fram. När patenträtten kommer att gälla från 2005i t.ex. kommer man att få tillämpa en striktpatenträtt . Jag kan inte de här frågorna så no-ga, handelsministern kan dem mycket bättre. Menvad kommer att ske? Jag hoppas verkligen att det ärriktigt att det är en vändpunkt, att opinionen blir såstark också när det gäller andra typer av mediciner.Det är just det som är oerhört viktigt. Annars är vinaturligtvis överens om att det behövs en patenträtt.De som är rika har större möjligheter.Det som handelsministern säger om exportstödetkan jag dela. Exemplet gällde länder som ändå har detförhållandevis bättre än människorna i somhelt enkelt svälter på grund av att deras jordbruk slåsut, också på grund av deras egen dåliga politik. Det ärsamverkande faktorer. Men det är svält som är onö-dig, vill jag påstå, överallt. Det är detta som är såförskräckligt. Det handlar om biståndspolitik ochhandelspolitik, men det är viktigt att regeringen sam-verkar i de här frågorna när det gäller utformandet avbiståndspolitiken och över huvud taget våra relationertill de länderna.Jag kan berätta att det just nu är konferens på som jag ska gå till efter de-batten och där en mängd parlamentariker från fleraafrikanska länder är närvarande. Jag tänkte ta uppfrågan med dem.Anf. 23 Statsrådet () re-plik:Herr talman! Det är självklart för mig att handels-politiken kan lämna ett bidrag till utveckling för defattigaste länderna, men vi kan inte ensamma lösadetta. Vi kan inte med handelspolitiken ändra dekatastrofala följderna av utbredd korruption, inbör-deskrig, vanstyre eller vad det nu var i . Vihar bidrag att lämna också till korruptionsbekämp-ningen, också till vanstyre och annat. Det är just bi-drag, ingen patentmedicin som ensam löser detta.Min åsikt är att vi har en skyldighet att göra vad vikan för att vårt bidrag ska bli levererat utan att för dettro att vi därmed fixar alltsammans.Vad gäller jordbrukssidan hade vi en jättematchom övergångstider för sockret. Den blev löjeväckan-de lång, kan man tycka. Det tror man växer fram avatt sockret är en så stor produkt i EU. För några län-der var sockret en så viktig sak att det var värt attkämpa för det och att den grupp länder vi öppnadeoss för var stora sockerproducenter. Verkligheten ärju att den här gruppen av 49 av de fattigaste ländernai världen är nettoimportörer av socker. Jag skulle intebli förvånad om de är nettoimportörer från EU. Ändåvar motståndet så starkt.Då kan man tänka sig hur det blir när vi ska gå inärkamp med exportsubventionerna. Där välkomnarjag stöd från och hoppas också attKristdemokraterna är med på samma linje. Vi hade iden förra debatten en replikväxlingom detta. Jag tycker att det är väldigt bra att Sverigestår samlat i denna viktiga fråga.I patentfrågan en kort sak till om medicinfrågan:De internationella avtalen ger rätt för länder somSydafrika att skaffa sig billigare mediciner när detvanliga systemet havererar, som det har gjort här.Men vad vi har sett nu är att dessa möjligheter är förvaga och för otydliga och lämna möjligheten öppenför olika tolkningar. Det är ytterligare ett skäl för attvilja gå vidare och förhandla fram mer precisa regler,tydligare regler, som gör att man vet vad som gälleroch att det som gäller är rimligt utifrån normalamänskliga utgångspunkter.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )5 § betänkande 2000/01:UbU13Skolan.Anf.