prot · GO0956 · 2001-01-25 00:00:00 — Jaghar därför bl.a. inlett en diskussion med kriminalvår-den om att utöka antalet narkotikafria anstal-ter/avdelningar.För att öka de intagnas möjligheter att leva lagly-digt efter frigivningen är det inte minst viktigt att deerbjuds utbildning och arbetsträning under sin an-staltstid. Regeringen har i budgetpropositionen slagitfast att utgångspunkten ska vara att alla som har be-hov av det ska kunna få grundskole- och gymnasieut-bildning. Arbetsdriften ska också vara meningsfulloch anpassad efter de intagnas behov.En annan viktig sak är att frigivningen förberedspå ett bra sätt. I en nyligen överlämnad lagrådsremisshar regeringen föreslagit förbättringar när det gällersjälva övergången från anstalt till frihet. Särskilt förlångtidsdömda är det viktigt att den övergången kanske successivt. Därför föreslås bl.a. att det ska blimöjligt att i vissa fall - som ett led i frigivningsförbe-redelserna - verkställa av ett långtfängelsestraff med s.k. fotboja. Inom kriminalvårdenförbereder man sig just nu för att kunna starta för-söksverksamheten - om riksdagenantar regeringens förslag.När det gäller att påverka de intagna till föränd-ringar spelar givetvis kriminalvårdens personal enmycket central roll. Personalen har också ett ansvarför att förmedla kontakter mellan den intagne ocholika myndigheter och organisationer i samhället.Kontakter som innebär att positiva sociala nätverkupprätthålls och byggs upp måste också uppmuntras.Det är viktigt att personalen får den kunskap och deverktyg den behöver för att kunna göra ett bra jobb.När regeringen har föreslagit att kriminalvården skafå ett budgettillskott är ett avskälen till det att förbättra möjligheterna till kompe-tensutveckling för personalen.Kriminalvårdens återfallsförebyggande arbetemåste alltså präglas av en helhetssyn. Brotts- ochmissbruksrelaterade program, utbildning, arbete,social färdighetsträning och frigivningsförberedelserutgör alla viktiga delar i det arbetet. Självklart ärmålet också att anstalter och häkten ska hållas friafrån narkotika.Anf. 201 ():Herr talman! Först vill jag tacka justitieministernför svaret. Jag kan konstatera att vi i stortsett är överens om det jag påstår i min interpellation.Kriminalvården har rustats ned kraftigt under desenaste åren. Budgetarna för kriminalvården har in-nehållit vackra ord och höga ambitioner men varitganska tunna när det gäller tillräckliga resurser.Ambitionen har inte kunnat förverkligas när detgäller vare sig programverksamheten eller grund- ochfortbildning för personalen. Klienterna på landetsolika fängelser, häkten och frivårdsområden har påolika sätt blivit mer svårhanterliga. Det handlar omfler långtidsdömda, grövre brott och ökat antal psy-kiskt störda.Narkotikasituationen har försämrats med en ökadandel narkotikamissbrukare bland såväl fängelse-dömda som ute i frivården.Platsbristen har varit stor inte minst på flera av vå-ra häkten. Hot och våld både mellan ingtagna och motpersonalen har ökat. I flera fall har personalen hotats,beskjutits och misshandlats även utanför anstalten.Fru talman! Justitieministern anger som en förkla-ring till neddragningen av programverksamheten atten del av programmen inte höll tillräckligt hög kvali-tet. Men neddragningarna har varit kraftiga även närdet gäller s.k. § 34-placeringar. Såvitt jag kan förståär det inte den dåliga kvaliteten som ligger bakomdenna neddragning.Neddragningar har också uppmärksammats i rege-ringens budgetproposition där man faktisktkonstaterar att antalet § 34-placeringar har dragitsned.Fru talman! På Karlskronaanstalten finns numera55 platser. hade man där 145 dygnmed § 34-placeringar. Året innan var antalet vård-dygn för § 34-placeringar ungefär 1 350. Det haralltså skett en oerhörd neddragning år 2000.Det är inte så att det är vårdbehovet som harminskat, utan det är den ekonomiska verklighetensom har tvingat fram den här försämringen. Detta ärden verklighet man ständigt brottas med ute på vårahäkten, anstalter och frivårdsområden. I budgetpropo-sitionen för skriver regeringen:Regeringen vill understryka vikten av att arbetetmed att bekämpa narkotikamissbruket får fortsatt högprioritet.Det kan ju faktiskt kännas som ett hån mot demsom har sitt dagliga arbete inom kriminalvården.I svaret skriver också ministern att det är viktigtatt utöka antalet narkotikafria anstalter och avdel-ningar och att det är viktigt med ett bra stöd till demsom själva vill förändra sin situation. Jag delar mi-nisterns uppfattning. Men harverkligheten gått i helt motsatt riktning mot vad jagoch ministern tycker är bra och riktigt. Och det ärministerns parti som har haft ansvar för kriminalvår-den.Jag tar åter Karlskronaanstalten som exempel ef-tersom jag känner till den anstalten ganska väl, menvardagen inom kriminalvården är likartad över helalandet. I tvingades man sedanatt stänga sin motivationsavdelning på grund av be-sparingsskäl. Avdelningen har fungerat väl. Deninnehöll tolv platser. Jag var i kontakt med anstaltensenast i går. Man har möjlighet att med kort varselåter öppna motivationsavdelningen. Kostnaderna föratt driva avdelningen beräknas till mindre än 2 miljo-ner kronor . Det finns alltså möjligheter attsnabbt komma till rätta med problemet.Är ministern beredd att ge ledning och personalpå Karlskronaanstalten och många andra anstalterklartecken att åter öppna sina motivationsavdelning-ar?Anf. 202 ():Fru talman! Justitieministern har vid ett antal till-fällen kallat regeringens 270 miljoner till kriminal-vården för en stor satsning. Min fråga tilljustitieministern här är: Anser justitieministernatt det här är en stor satsning på kriminalvården somkommer att räcka för att lösa dess problem? För miggår inte ekvationen ihop. Jag ska förklara mig litekort under de här flyende minuterna.Precis som sade har kriminalvår-den inte varit ett prioriterat och upp-märksammat område. Tvärtom har det under 90-taletgjorts besparingar som motsvarar ca 400 miljoner.Och vad är resultatet? Jo, det är överfyllda häkten, förstora avdelningar, färre personal, stängda motiva-tionsavdelningar och tillbakadragna motivations- ochbehandlingsprogram. deltar i moti-vationsprogrammen.I samband med vårpropositionen aviserade krimi-nalvården att man var i en oerhörd kris. Man sade: Vikommer att få ett underskott på 240 mil-joner. Men regeringen fullständigt blundade för dettanödrop från kriminalvården.Ändå säger regeringen, när man nu satsar 270miljoner, att det ska räcka till 66 nya platser, utökadprogramverksamhet med ett hundratal nya platser ochkraftfulla insatser för att bekämpa narkotikan på an-stalterna. Då vet vi att underskottet varca 190 miljoner. Det fanns alltså kvar 80-90 miljonersom ska räcka till alla de fina förslag som regeringenlägger fram i höstens budget.Enligt , planeringschef vid kriminal-vården, måste man nu för att täcka underskottet för2000 lägga tillbaka 175 miljoner av de pengar manfår . Man säger: Vi klarar inte av att genom-föra det fina som också justitieministern har sagt i ettantal intervjuer: säkrare och mindre avdelningar, flerplatser, bättre motivationsavdelningar, bättre motiva-tionsprogram, etc. Jag skulle vilja fråga justitiemi-nistern om han verkligen menar att de ca 90 miljo-nerna ska räcka eller om han avser att försöka åtgärdakriminalvårdens ekonomiska problematik.Jag tycker att det är beklagligt att regeringen för-söker blunda för kriminalvårdens behov år ut och årin. Det är beklagligt att den här verksamheten, blandså många verksamheter, ska hänvisas till att leva pålån. Det är vad som händer.Jag frågade i utskottet: Vad händer nudå, när det inte finns pengar? Han svarade: Vi måstebe om att få utöka anslagskrediten för att vi ska kunnaklara planeringen.Vilken planering blir det, vilken strategi och vilkamålsättningar kan man lägga in i en planering närman måste göra den på lånta pengar?Jag skulle vilja fråga justitieministern en sista rakfråga: Är det justitieministerns uppfattning att krimi-nalvården ska behöva arbeta på lån?Jag har besökt de stora anstalterna , Kumla,, , , anstalten i osv.Alla, från personalen till dem som sitter inne på an-stalten, säger: Vi vill inte ha det så här. Vi klarar inteav den här arbetssituationen. De som sitter inne säger:Vi önskar att vi fick starta fler motivationsavdelning-ar. Är det i linje med den politik som justitieministernvill driva inom kriminalvården framöver?Anf. 203 ():Fru talman! Domen är straffet, och anstaltsvistel-sen ska vara rehabilitering för att man helst inte skaåterkomma till anstalten.Jag kan instämma i mycket av det som JeppeJohnsson och har sagt vad gällerresurser. Det behövs faktiskt resurser för att rehabili-tera. har besparingarna gnagt ända in på baraskinnet. Det är till största delen bevakning man arbe-tar med.Då är det inte så konstigt att återfallsprocentenstiger kraftigt.Jag vill ta upp ett par saker av det som nämns isvaret.Det gäller utbildningen och att man ska satsa pågrundskola och gymnasieutbildning. Alla som harbehov ska kunna få utbildning. Av de ungdomar somär dömda är det nästan ingen som har gått ut grund-skolan. Man har inte den kompetensen.Ser man på utbildningen på anstalterna fin-ner man att man nästan helt har upphört med svensk-undervisningen. Har man inte svenskundervisning ärdet ju svårt att bedriva grundskole- och gymnasieut-bildning.Hur ser justitieministern på den saken?Så till narkotikafrågan. Vi har ju tidigare debatte-rat § 34-frågan. I handlingarna till kriminalvårds-nämnden skriver man att det är resursbrist. Det tyckerjag är bekymmersamt.En stor del av kriminaliteten orsakas ju av narko-tikan. Om man inte kan behandla det och komma tillrätta med detta är det svårt att komma till rätta medåterfallsproblemet i kriminalvården.Vilken anstalt är narkotikafri? Finns det någon så-dan?Jag skulle särskilt vilja lyfta fram situationen påkvinnoanstalterna när det gäller narkotikaproblemet.Man har en mycket speciell situation att hantera föratt komma till rätta med de stora problem som finnspå just de anstalterna.När det gäller resurser säger man att man skaåterkomma om det behövs, för att det här är en viktigfråga. Men det är ju viktigt att man har långsiktighetäven i kriminalvården och inte får löfte om en sak itaget. Man måste ju kunna planera långsiktigt ävenför att kunna behålla personal som vågar satsa pådetta.Anf. 204 Justitieminister ():Fru talman! Först vill jag säga att jag delar GunnelWallins uppfattning att straff är en sak, men att tidenpå anstalten är rehabilitering för att man ska kunnaåteranpassas till samhället.Jag vill försöka ge ett gemensamt svar.Det är riktigt att det har dragits ned under mångaår - , tror jag. Det är inte bara inom krimi-nalvården, som alla känner till, utan inom mångaandra viktiga områden såsom skola och vård ochandra delar av samhället. Det har varit nödvändigt föratt få balans i den svenska ekonomin.Det har lyckats, och blir det tillskott till skolaoch vård, och också till kriminalvården med de 271miljoner som framgår av budgetpropositionen. Det ärnaturligtvis inte önskvärt att en myndighet i förstahand ens ansöker om anslagskredit, men det är ju intenågot alldeles ovanligt. Tanken är naturligtvis att denekonomiska situationen ska bli sådan att ingen myn-dighet ska behöva leva på anslagskredit.När det gäller programverksamheten är det riktigtatt den har minskat, delvis för att man harsatsat mer på kvalitet. Men man har också tidigaredragit ned på narkotikaplatserna. Men jag vill erinraom att antalet särskilda platser för narkotikamissbru-kare nu är oförändrat . Jag kan inte svaraför just , men jag kan berätta att jag träffade och dis-kuterade budgeten och situationen på fängelser. Viutbytte idéer, bl.a. just tanken om fängelser som skaarbeta på ett annat sätt där det ska vara möjligt attvara för dem som är mest motiverade, och där mankanske ska ha en annan sorts behandling.Detta ska förstås inte innebära att man inte satsarpå narkotikafria fängelser på andra håll. Jag tror attdet är viktigt att fortsätta arbetet med att finna platserför dem som är särskilt motiverade. Det är en svårsituation ändå att bli av med sitt narkotikamissbruk,och det gäller inte minst dem som är i den situatio-nen.Om jag inte har missuppfattat det är just Halmstadexempel på en narkotikafri anstalt. Det finns ett antaltill där det finns särskilda avdelningar som är heltnarkotikafria.Anf. 205 ():Fru talman! Jag vill haka på frågan om § 34. Detmå vara att programverksamheten inom fängelser ochfrivård har dragits ned därför att de kanske inte höllden kvalitet man skulle önska. Jag hoppas att dekommer i gång framöver.Då räcker inte den ambition som regeringen hit-tills har visat i budgeten.En sak kommer vi inte ifrån. Jag vet inte om rege-ringen och justitieministern anser att nuvarande § 34-placeringar är värdelösa. Där har också skett en kraf-tig neddragning. Det skrev regeringen själv i sin bud-get.Jag pratade för någon timme sedan med en kvinnafrån vars bror har hamnat i kriminalvård ochnarkotikamissbruk. Han hade nu efter väldigt mångaår i svängen lyckats få en § 34-placering. Hon somhar varit hans närmaste , ut-tryckte sig så här: Gå och köp en lott. Du är född medtur just i dag.Det är riktigt som justitieministern att neddrag-ningarna började , när justitieministerns parti togöver.Justitieministern skriver i ettsvar på en fråga från mig: Kriminalvården kommernästa år att tilldelas ett ekonomiskt tillskott. Jag anseratt kriminalvården härigenom bör ha bättre resurseratt utveckla verksamheten och förse sin personal medde verktyg och den kunskap som de behöver för attkunna utföra sitt arbete på ett målinriktat sätt.Jag kan hålla med justitieministern om att det na-turligtvis blir bättre om man får resurser. Precis sommin kollega här förklarade, på-minner det stora tillskott som många socialdemokra-ter var ute och pratade om, mycket om vanten sombidde en tumme. Skalar man bort allt som går väck,är det inte mycket kvar.Den ambitionsökning som ska genomföras för dehär pengarna vill jag påstå också är en besparing, omman ska lyckas med alla platsökningar, vidareutbild-ningar osv.Fru talman! I kriminalvårdens budgetunderlagskriver styrelsen, inklusive dess tre socialdemokratis-ka ledamöter:Kriminalvårdsstyrelsen bedömer att anslaget D 1Kriminalvården behöver höjas med sammanlagt om-kring 300 miljoner. bedömervidare att anslaget behöver höjas med150 miljoner kronor.Det kan inte ha varit okänt för regeringen att be-hovet var stort. Det går inte att säga att man intevisste detta. Majoriteten i kammaren och regeringenkan inte likt två sina händer och säga:Det visste vi inte.Om man hade läst årsredovisningen för kriminal-vården för innan man fattade beslut här ikammaren hade man kunnat ta till sig följande san-ning. Jag avslutar mitt inlägg med att läsa hur gene-raldirektören avslutar sin summering. Jag tycker attdet är bra att ministern har träffat generaldirek-tör , för jag utgår från att denne hartalat om hurdan verkligheten är. Det är min uppfatt-ning att han brukar göra det. Så här skriver BertelÖsterdahl:"Sammanfattningsvis kan beskrivas somett år där en positiv utveckling av verksamheten harbrutits och kriminalvården på ett olyckligt sätt kom-mit i fokus som negativt påverkar våra möjligheter fortsatt utveckling mot en öppen och återanpass-ningsfokuserad kriminalvård. "Fru talman! Förebyggande åtgärder är naturligtvisdet bästa för att människor inte ska hamna i krimina-litet, men när de väl har hamnat där måste vi faktisktgöra något åt det.Anf. 206 ():Fru talman! Jag vet inte om jag lyssnade lite dåligteller om justitieministern inte gav mig något svar påfrågan om han anser att kriminalvården har tillräck-ligt med resurser för de planerade insatser som rege-ringen och justitieministern själv gång på gång harbekräftat ska genomföras under år 2001.Sedan säger justitieministern - och det skulle jagvilja få ett förtydligande av - att det inte är så farligtmed anslagskredit. Det är ju fler som får leva på ensådan. Är det en inställning som justitieministern haratt kriminalvården ska planera sin verksamhet utifrånlånta pengar?Vi får ständigt höra att det går bra för . Vihar en högkonjunktur där många människor somhöjer sin röst också får pengar och resurser till sinverksamhet, men kriminalvården har inte fått det.Regeringen har blundat för kriminalvården, inte minsti vårpropositionen. Min fråga är: Har attityden motkriminalvården förämrats?Vi kan se att det har hänt väldigt mycket i sam-hället, och det har när det gäller domar utvecklats enattityd för längre straff osv. Människor kräver dettadärför att de tycker att det begås så svåra brott. Det ärändå så att kriminalvårdens målskrivning går ut på attrehabilitera människor för att åter integrera dem isamhället. Det blir en samhällsvinst och en vinst imänskligt lidande om personer kan rehabiliteras ochkomma tillbaka till samhället som ärliga och upprik-tiga människor.Är det intention att vi ska för-söka förändra den negativa attityd mot kriminalvår-den som vi upplever? Är bereddatt kämpa för mer pengar till kriminalvården? År2001 kommer det att bli ännu större underskott.Anf. 207 ():Fru talman! Först vill jag tacka justitieministernför hans redovisning. Jag känner att det har skett enviss förändring till det positiva, men var och en somplanerar när det gäller resurser och långsiktighet vetatt det är bra om man kan se än etthalvt eller och sedan inte bara ha löften.Jag vill framhålla att jag inte fick något svar påfrågan om svenskundervisningen för invandrare.Vad gäller narkotikafrågan är det glädjande att detär narkotikafritt i . Jag skulle önska att fannsflera sådana ställen. När vi har diskuteratdetta i utskottet har målsättningen varit att få narko-tikafria avdelningar åtminstone på något ställe påvarje anstalt. Vi har haft svårt att få gehör för detta.Det har då hetat att det ska vara narkotikafritt över-allt. Vi insåg att detta inte var realistiskt. Jag kännernu att jag i den delen har fått ett visst gehör.Jag vill vidare lyfta fram en annan viktig del ikriminalvården, nämligen frivården, som får alltmeratt sysselsätta sig med. En stor fråga är bristen påfrivilliga övervakare. Dessa behövs väldigt väl, ochjag hoppas verkligen att det händer någonting somgör att vi kan få fler sådana.Jag vill också säga att jag beundrar de krafter somfinns ute i kriminalvården och som försöker görainsatser, men de måste också få möjligheter. Det finnsganska många kreativa personer som är villiga attsatsa på detta, men de måste få ett stöd.Anf. 208 Justitieminister ():Fru talman! Vad gäller § 34-vården finns det nu-mera öronmärkta pengar inom kriminalvården, mendet krävs också ansvarsförbindelser från kommunenför tiden efter villkorlig frigivning. Det är något sominte kan från vårt håll. Det finns dock öron-märkta pengar för detta.Pengarna räcker till att förbättra utbildningen, tillatt förbättra förhållandena för de här narkotikamiss-brukarna och till att förbättra klimatet. Så länge detfinns missbrukare inom fängelserna kommer detalltid att kunna göras ännu mera. Det är inte heltrealistiskt att tro att man någonsin kommer att kunnafå ett samhälle utan en enda missbrukare. Det gälleräven inom fängelserna.Jag vill också bara för att undvika missförståndunderstryka att tanken självfallet inte är den att någonmyndighet ska leva på anslagskredit.Som svar på frågan om den negativa attityden kanförändras vill jag säga att jag hoppas det. Den föränd-ras kanske inte hos alla, men den är inte heller riktigtså negativ som det beskrivs här. Det framgår av dekontakter jag har bl.a. med Kriminalvårdsstyrelsen.Vad gäller programmen ska jag inte gå in på de-taljer, men jag vill ändå understryka att program är enform av återfallsförebyggande insatser i form avarbete, utbildning och social färdighetsträning och attden totala sysselsättningsgraden i anstalt har ökatunder 1999 från till . Det är alltså interiktigt så dystert som det här beskrivs. Saker kangöras bättre, saker kommer att göras bättre och detblir ökade resurser till kriminalvården.Anf. 209 ():Fru talman! Vi behöver inte tvista här om ifall at-tityden till kriminalvården är negativ. Jag gör ganskaofta besök där och vet att folk har det oerhört slit-samt. Jag kan från häktena i rapporteraatt man från på grund av platsbrist får körahäktade som längst till . Man har ett eländevarje dag därför att det oftast inte finns häktesplatseratt få tag på.De anställda sliter, och vi får vara tacksamma föratt det finns lojala medarbetare i den här verksamhe-ten. Däremot vet jag, inte minst från , attdet är oerhört svårt att få in nytt folk och vikarier.Finns det andra arbeten ute i samhället tar man hellredem, och det har jag en viss förståelse för.Fru talman! Tyvärr har av dem som dömtstill fängelse eller frivård något känt missbruk. Efteratt ha sett lite grann i den preliminära budget somThomas och regeringen har lagt fram föråren 2002 och 2003 hoppas jag verkligen att minis-tern går tillbaka och pratar med finansministern. Detkommer inte på långa vägar att räcka. Händer ingen-ting kommer vi att fortsätta med att ha fina mål ochambitioner men inga resurser. Mål och medel kom-mer icke att stämma överens. Det är inte bara vadman säger som gäller utan faktiskt också vad mangör.Fru talman! Det finns naturligtvis många hål attstoppa i samhället, men om man tror att förebyggandeåtgärder och programverksamhet kan hjälpa männi-skor till ett bättre liv, tycker jag att det är fel att inte taden chansen. Det handlar om en investering som germångfaldigt tillbaka i form av minskat antal brottsof-fer men också i form av människor som får ett bättreliv.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på interpellation 2000/01:118 omsituationen inom polisväsendetAnf. 210 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att komma till rätta medproblemen inom polisväsendet.Jag är övertygad om att tillväxten inom säkerhets-branschen skett oberoende av utvecklingen inomrättsväsendet. Det är inte bristen på poliser som göratt vi får alltfler väktare och ordningsvakter. För tio årsedan fanns bara något hundratal fler poliser än i dag.Antalet anmälda brott är inte högre än för tio årsedan, och ändå har efterfrågan på tjänster från be-vakningsföretag ökat.Jag anser inte heller att den ökade efterfrågan påbevakningstjänster i sig är något att oroas över. Dedirekta insatserna mot brottsligheten måste göras påbred front. Det är en förlegad inställning att det baraär polisens sak att bekämpa brottslighet. En modernkriminalpolitik utgår från att brottsbekämpningen ären uppgift för hela samhället. Det lokala brottsföre-byggande arbetet växer snabbt över hela landet. Polis,skola, socialtjänst, politiker, näringsliv och före-ningsliv förenar sina resurser för att tillsammans göranågot åt de lokala problemen. Också säkerhetsbran-schen och väktarna är en viktig del i arbetet med attförebygga brott. Väktare har en viktig roll när detgäller de bevakningsuppgifter som inte bör utföras avpolis. Välutbildade poliser ska nämligen inte använ-das till rena bevakningsuppdrag. Den begränsaderesursen ska hellre läggas på sådant som bara en poliskan utföra.Samtidigt behövs det naturligtvis fler poliser. Bl.a.därför görs nu i enlighet med regeringens förslag ibudgetpropositionen den största satsningen på rätts-väsendet . Polisen fick ett särskilttillskott på . höjs polisensanslag med 575 miljoner och med ytterligare605 miljoner kronor.De nya resurserna ska främst användas till att ökaantalet poliser för att utveckla närpolisen, brottsut-redningarna och gränskontrollen. Jag anser att det äravgörande för hela polisväsendet att närpolisen nu fårde resurser och den kompetens som behövs för attden verkligen ska bli basen i polisverksamheten.Den 14 november 2000 svarade jag också på eninterpellation om polisens resurser. Jag kunde då talaom att i fr.o.m. årsskiftet ut-nyttjar sin kapacitet maximalt. Det finns nu ca 1 000polisstuderande vid skolan i . Under förra åretantogs sammanlagt 450 polisstuderande, och i årplanerar skolan att anta 660 studerande.