prot · GO0990 · 2001-04-03 00:00:00 — Vidare får en tjänsteman inte utansärskilt tillstånd offentliggöra texter som har sambandmed gemenskapernas verksamhet. Sådant tillstånd fårvägras bara om det planerade offentliggörandet kanskada gemenskapens intressen.Jag tycker inte att dessa regler är tillfredsställan-de, och regeringen arbetar för att yttrandefriheten förEU:s tjänstemän ska stärkas. Regeringen försökerockså på olika sätt påverka kommissionen att läggafram förslag som leder rättsutvecklingen på det härområdet i rätt riktning.Kommissionen har presenterat ett re-formprogram för just kommissionen. Av reformpro-grammet framgår att inte heller kommissionen är heltnöjd med tjänsteföreskrifterna. Kommissionen hardärför föreslagit att tjänsteföreskrifterna ska ändras påså sätt att de anställda ska kunna rapporte-ra allvarliga oegentligheter utan att riskera disciplin-påföljder.Kommissionens reformprogram diskuteras förnärvarande i en arbetsgrupp i rådet under det svenskaordförandeskapets ledning.Förhoppningsvis kommer arbetet att småningomleda till regler som är acceptabla även från ett svensktperspektiv. Detta är en högt prioriterad fråga för mig iEU:s lagstiftningsarbete, eftersom yttrandefrihetenoch demokratin som bekant går hand i hand. Jagavser att fortsätta driva frågan om en förstärkt yttran-defrihet för EU-anställda till dess att vi får bättreregler på det här området.Jag kan tillägga att den europeiske ombudsman-nen, , också är missnöjd med tjänste-föreskrifterna såvitt avser tjänstemännens yttrandefri-het. Han har därför inlett en formell undersökning omEU-anställdas yttrandefrihet. I den undersökningenhar han begärt att kommissionen ska informera ho-nom om den har vidtagit, eller avser vidta, någraåtgärder för att klargöra omfattningen av de anställ-das yttrandefrihet.Även om reglerna om yttrandefrihet för EU-anställda är otillfredsställande är det ändå så att enligtEuropakonventionen om skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna fåryttrandefriheten begränsas endast i vissa fall. följer den praxis rörande mänskliga rättig-heter som har skapat. I anges numera dessutom särskilt att unionensom allmänna principer för gemenskapsrätten skarespektera de grundläggande rättigheterna, såsom degaranteras i och såsom de följerav medlemsstaternas gemensamma konstitutionellatraditioner.I dom i Connolly-målet, som jagtalade om tidigare, hänvisar domstolen uttryckligentill praxis på området och påmin-ner om att regler om begränsningar av yttrandefrihe-ten måste tolkas restriktivt. konstateraratt praxis i detta speciella fall inteinnebär något hinder för att avskeda Connolly.Svaret på fråga är alltså attsvenska medborgare har full frihet att kritisera EU,enligt de svenska reglerna om yttrandefrihet. Svenskamedborgare som är EU-anställda, och som därmedomfattas av reglerna i tjänsteföreskrifterna, är i prak-tiken garanterade det skydd som Europakonventionenger. För min del kommer jag även i fortsättningen attarbeta för att stärka yttrandefriheten för de EU-anställda.Som demokratiminister tar jag alla tillfällen i aktför att understryka hur viktigt det är att vi alla verkarför en union där den fria debatten, en grundpelare fördemokratin, inte bara är tillåten utan också uppmunt-ras.Anf. 68 ():Herr talman! Min interpellation berörde offentlig-hetsprincipen. Den är viktig för oss svenskar. Den harnära samband med yttrandefriheten. Bägge är grund-läggande för att en demokrati ska fungera riktigt bra.Dessa två principer betyder dessvärre mindre i enrad EU-länder. EU-parlamentarikern konstaterade i att Sve-rige inte har lyckats övertyga , ochTyskland om en bra offentlighetsprincipslagstiftning.De är emot en sådan.I stället för att skapa nya regler som säkrar insy-nen i det offentliga har vi fått nya regler som tillåterhemligstämpel för en rad vanliga dokument som inteblir åtkomliga för och allmänheten,säger . Det är inte konstigt att van Buite-nens avslöjanden om korruption, som fällde i principhela , ledde till hans suspensionfrån , och såvitt jag vet har hanännu inte fått upprättelse.Kärnländernas behov av slutenhet illustrerade jagi min interpellation med dom motBernard Connolly till förmån för EU-kommissionen.Connolly avskedades för sin EU-kritiska bok, skriverpå fritid och - som han hävdar - utan samband medtjänsten och det arbete som han utförde. I domenhävdades inte att han brutit mot tjänsteavtal, däremotatt domen skulle "skydda andras rätt" och "straffaindivider som skadar institutionens anseende ochrykte".Det är riktigt att man tog upp ett fall i domstolenför mänskliga rättigheter, men det fallet hade ingenrelevans här.Boken var kritisk, men kritisk som böcker ska va-ra i länder som tror på offentlighetsprincip och ytt-randefrihet. Connolly har visat stort politiskt mod närhan vågade publicera sin bok. Han har också tilldelatsfrihetskämpens för just politisktmod. startade Frihetsråd ochFrihetsregeringen under den tyska ockupationen.Statsrådets svar tyder på att hon hyser samma orosom jag. Öppenheten och yttrandefriheten har besvä-rande brister inom EU. I svaret står det bl.a., att EU-tjänstemännens yttrandefrihet måste stärkas, att rege-ringen på olika sätt försöker påverka kommissionenatt lägga fram förslag som leder rättsutvecklingen irätt riktning och att den europeiske ombudsmannenJacob också är missnöjd. Jag tycker att detär bra att detta sägs ut.Peder konstaterar att inte har lyck-ats. , och vill inte. Vadhänder då med vår offentlighetsprincip och i förläng-ningen med yttrandefriheten? Den frågan ställde jag,och den är relevant. Rättighetsstadgans artikel 52 görinte saken bättre. EU och dess institutioner tillhör detsom inte ska kritiseras. EU:s utformning av partistödtill s.k. europeiska partier ger en försmak på hur mankan styra opinionsbildning och hindra de som är kri-tiska att yttra sig.Offentlighetsprincipen håller på att försvagas, intestärkas. Och vad gör regeringen då? Det räcker intemed ord och god vilja. Utvecklingen är oroande,säger . Det var en motsvarande debatti Överhuset för cirka en månad sedan då framståendekulturpersonligheter diskuterade den här frågan. Jagtycker att vi ska lyssna på britterna. De har en tradi-tion i dessa frågor, ända sedan gör regeringen för att verkligen knäsätta of-fentlighetsprincipen? Säg inte att ni har lyckats. Vihar misslyckats, därför måste vi slåss.Anf. 69 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror att vi drivs av samma ambi-tion. Men det behövs några klarlägganden. Densvenska offentlighetsprincipen, som vi har haft in-skriven i vår tryckfrihetsförordning , ärnågot som vi kan vara stolta över och försöka expor-tera. Det är något som vi , som bekant, prioriterarinom ramen för vårt arbete i EU. Tiden tillåter miginte här att gå närmare in på det. Jag har både i kon-stitutionsutskottet och redogjort ganskautförligt för regeringens insatser för att göra precisdet som efterlyser, inte bara användaord utan också aktiva åtgärder för att öppna EU.Det behövs dock förtydliganden. Den svenska of-fentlighetsprincipen ska inte och kommer inte attpåverkas negativt av EU. Vi arbetar för att öppna EU,både när det gäller allmänhetens rätt att få tillgång tilldokument och en fråga som är betydligt svårare, somhandlar om EU-tjänstemännens yttrandefrihet. Påbåda dessa områden arbetar den svenska regeringenaktivt för att få till stånd förändringar.Jag vet att det vi har gjort kommer att ledatill förändringar till det bättre.Margit nämnde britterna. Jag var försnart i det för att redo-göra för den svenska grundlagen, för offentlighets-principen och hur vi i praktiken handskas med defrågorna. Det är glädjande att konstatera att vi nu serhur land efter land, inte bara de skandinaviska län-derna, skaffar sig nationella regleringar om öppenhetoch allmänhetens rätt till dokument.Vi skiftar fokus här. handlar frågan om deallmänna handlingarnas tillgänglighet för allmänhetenoch ibland om yttrandefriheten. De hänger ihop, pre-cis som säkert också menar. För attkunna använda sig av sin yttrandefrihet måste manockså kunna informera sig.Jag kan garantera att det inte baraär ord från den sida, utan också ipraktiken mycket aktiv handling.Anf. 70 ():Herr talman! Jag tror säkert att vi har precis sam-ma ambitioner. Men min roll är att visa att vägen tillhelvetet ofta är stenlagd av goda förhoppningar ochgod vilja. Det gäller att slåss. I södra finns enhelt annan tradition. Det kunde man se i domslutet ide tidiga instanserna i Connollyfallet. Där talade mani vissa sammanhang t.o.m. om blasfemi eller någotsom liknade blasfemi, när högt uppsatta EU-tjänstemän kritiserades. Sådant ska vi inte ha.Det är viktigt att vi slår oss ihop med Storbritan-nien, och . Det är viktigt att vi slåss iministerrådet. Vi måste se till att få ändringar. I annatfall kräver vi omförhandlingar. Vi ska inte vara und-fallande. Vi har mycket att ge. Vi ska veta vårt värde.De nordliga staterna har en helt annan tradition. Ty-värr har vi varit alldeles för undfallande. Vi har talatom en bra union. Men är det verkligen det vi vill ha?Vi vill ha ett rättvist, öppet samhälle osv. Vi vill sam-arbeta. Men vill vi överta alla traditioner och denkultur som vuxit fram då det inte varitfolkstyre? Det är därför jag är orolig.Man måste alltid se vad som kommer i morgon.Därför är det viktigt att regeringen och statsrådetLejon ibland målar upp skräckvisioner. Det är förstnär man vet att det som man tror kan hända kan hän-da som man kan bjuda ett ordentligt motstånd i såviktiga frågor. Man måste veta vad man vill och fåigenom det. Jag tror att vi vill samma sak. Kanske villjag ha lite mer glöd.Anf. 71 Statsrådet ():Herr talman! Jag vet inte varifrån fått uppfattningen att de nordiska länderna ärundfallande när det gäller frågan om yttrandefrihet iEU-samarbetet. Jag kan garantera att så inte är fallet.Vare sig svenska eller finländska företrädare missarnågon chans att understryka vikten av dessa fråge-ställningar. Vi går inte den stenlagda vägen mot hel-vetet utan tvärtom.Jag rekommenderar den information som jag hargett till och ifrågan, som jag har hänvisat till, för en merfullödig beskrivning av insatserna från den svenskaregeringen . Detta är sombekant ända sedan medlemskapsförhandlingarna ochAmsterdamfördragets tillkomst en mycket högt prio-riterad fråga för det svenska folket, den svenska riks-dagen och således också för den svenska regeringen.Jag är övertygad om att vi kan vara lugna, sålänge det finns riksdagsledamöter som med glödifrågasätter regeringen även när vi i regeringen tyckeratt vi agerar med all den kraft vi kan. Det kan jaggarantera att vi gör, så till den milda grad att vi be-traktas av de andra som något som katten har släpatin. Så länge det trots dessa insatser finns riksdagsle-damöter som efterlyser mer glöd kan vi vara lugna föratt det svenska folkets företrädare tar alla chanser attförbättra demokratin i EU också på denna punkt.Anf. 72 ():Herr talman! Vi kan vara ouppfostrade katter till-sammans med andra katter. Då tror jag vi når mycketbättre resultat.Jag stavade mig igenom den franska versionen avdomen i underrätten mot Connolly. Det var förvånan-de hur man såg på yttrandefrihet och kritik. Det ärannorlunda framför allt i de anglosaxiska ländernamen också här uppe i . Det hade nog aldrigfunnits så mycket korruption i en del sydliga stater -jag behöver inte nämna namnet - om man verkligenhade kritiserat öppet och tagit det allvarligt. Därför ärdet viktigt att t.o.m. vara oartig och uppträda okon-ventionellt för att bevara våra värdefulla principer.Det är i regeringens makt. Problemet har varit attsvenskarna och också, i mycket hög grad, engelsmänoch danskar har varit alltför hövligaoch inte satt ned foten när det behövs.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 2000/01:319 omfilterprogram för InternetAnf. 73 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att hindra att männi-skor surfar till webbplatser som innehåller materialsåsom våldsspel, pornografi och rasistisk propagandafrån datorer som bekostas med skattemedel.Internet öppnar helt nya möjligheter för männi-skor och grupper av människor att informera sig omvitt skilda ämnesområden och att själva sprida yttran-den. Informationsfriheten - friheten att inhämta ochta emot upplysningar samt att i övrigt ta del av andrasyttranden - är en hörnsten i en demokrati som densvenska. En annan hörnsten är yttrandefriheten. Inter-net innebär att utövandet av dessa grundläggandefriheter främjas. Det är därför angeläget att använ-dandet av Internet uppmuntras. I detta ligger också attalla människor bör ha tillgång till tekniken. Det ärdärför viktigt att bibliotek och skolor har datorer medInternetuppkoppling.Samtidigt kan givetvis Internet användas förbrottslig verksamhet liksom för annan verksamhetsom utan att vara brottslig kan upplevas som stötandeav en större allmänhet eller skadlig för barn.Staten har ett ansvar för vad som förekommer pånätet som består i att avgöra om lagstiftningen skatillåta vissa sorters yttranden eller inte och medge attmänniskor tar del av yttranden. Vid denna avvägningska givetvis yttrandefriheten och informationsfrihetenvara utgångspunkterna. Det allmänna får begränsadessa friheter endast under vissa särskilda förutsätt-ningar. Begränsningen får aldrig sträcka sig så långtatt den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningensåsom en av folkstyrelsens grundvalar.Internet regleras närmare i antingen avtryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundla-gen eller av vanlig lagstiftning, i praktiken brottsbal-ken. Kortfattat kan sägas att grundlagarna är tillämp-liga då tidningsredaktioner och liknande lägger utinformation på nätet. När grundlagarna är tillämpligagäller ett förbud mot censur. Det allmänna får först iefterhand ingripa mot yttranden. Vidare gäller ocksåden viktiga etableringsfriheten, dvs. en rätt att sändayttranden.Både grundlagarna och vanlig lag kriminaliserarexempelvis hets mot folkgrupp och våldspornografi,och barnpornografi är som bekant totalförbjudet. Detär viktigt att komma ihåg att det är yttrandena somsådana som är förbjudna. Någon lagstiftning sominnebär att det är straffbart att ta del av informationgenom att surfa till webbplatser med olagligt innehållfinns inte.Möjligheterna att i lag reglera de yttranden somförekommer på Internet är alltså - och ska vara -begränsade.Utöver de rena förbuden mot vissa yttranden harvi i en lagstiftning som innebär att den somtillhandahåller s.k. elektroniska anslagstavlor har enskyldighet att hindra spridning av vissa straffbarayttranden, t.ex. barnpornografi och hets mot folk-grupp. Lagen gäller dock inte tjänster som omfattasav grundlagarna.Ytterst vilar ansvaret för vad som förekommer påInternet på samhället i stort. Staten kan bara ingripamot de grövsta avarterna, inte allmänt sett reglerainnehållet. Beroende på vilka värderingar den somtillhandahåller Internettjänster för allmänheten har,antingen det är fråga om en kommersiell aktör ellert.ex. en skola, står det vederbörande fritt att införarestriktioner i utbudet. Skolor, bibliotek etc. kan påeget initiativ formulera strategier för användningen avInternet, bestämmelser om vad datorerna är till föroch vilken användning som inte accepteras osv. Detstår alltså skolor och bibliotek fritt att använda filter-program om man så önskar. Jag utgår från att vuxen-samhället tar sitt ansvar för barn och ungdom i dettasammanhang på samma sätt som på övriga områden.Det kan ske genom tekniska lösningar. Det kan ocksåske genom att barn och ungdomar får information omvilka risker som är förknippade med användningen avInternet och genom att deras användande sker underöverinseende av vuxna.Lagregler får alltså bara uppställas i den mån dekan accepteras med hänsyn till informations- ochyttrandefriheten. Detta gäller all Internetanvändning,också den som sker via datorer bekostade medskattemedel.Regler som uppställer krav på filterprogram ärinte acceptabla från dessa utgångspunkter. Man skadessutom komma ihåg att filterprogram oftast är etttrubbigt verktyg, eftersom det är svårt att garantera attfiltret sorterar bort endast oönskat material.Jag har alltså inte för avsikt att lagstiftningsvägenverka för att människor förhindras att komma åtvåldsspel, pornografi och rasistisk propaganda fråndatorer som bekostas med skattemedel. Däremot ärdet inget som hindrar att bibliotek, skolor etc. somhar datorer för allmänhetens eller elevernas bruksjälva bestämmer över hur datorerna ska användas.Anf. 74 ():Herr talman! Jag får tacka demokratiministern försvaret.Varför tar jag upp den här frågan om filterpro-gram egentligen? Man kan knappast påstå att det ärpolitiskt korrekt att debattera fenomen som kan upp-fattas som inskränkningar i yttrandefriheten . Detär också lätt att missuppfatta mitt inlägg och tro attjag begär censur av Internet. Men det handlar ombarnen!Jag och har i flera motioner ochdebatter förklarat att vi är positiva till teknikutveck-lingen och till alla de fördelar som Internet för medsig. Det är alltså inte så att vi vill ha något slags all-män censur av Internet. Men vi vill uppmärksammaregeringen på att många människor är oroligaför utvecklingen på det här området. Och det är bar-nen som är mest utsatta, eftersom de inte alltid kanvärja sig.Det vore helt otänkbart att bibliotek och skolorskulle tillåta att någon lämnade in böcker med vålds-pornografi eller nazipropaganda för utlåning till barn.Därför ställer jag frågan: Vem bryr sig om barnen ochInternet?Jag blir lite förvånad över att svarsaknar engagemang i den här frågan. Ministern kon-staterar precis som jag att Internet innehåller mångafördelar och möjligheter men också nackdelar. Sedanavslutar ministern svaret med att deklarera att honinte kommer att föreslå några lagändringar och att detstår bibliotek och skolor fritt att bestämma hur dato-rerna ska användas. Jag tycker, herr talman, att dethär är ett passivt förhållningssätt.Låt mig påminna ministern om några rader frånIT-propositionen som antog förra somma-ren. Avsnittet heter Skydd av barn från skadligt inne-håll:"Regeringens bedömning: Samhällets intresse avatt skydda barn från skadligt innehåll i nya informa-tionsbärande medier, bl.a. Internet, måste tryggas.Regeringen skall utöver nationella åtgärder aktivtdelta i det internationella arbetet för att skapa ett gottskydd för barn i en globaliserad medievärld.Skälen till regeringens bedömning: Internet erbju-der barn och unga nya möjligheter att skaffa kunskap,roa och förströ sig, knyta kontakter och utbyta erfa-renheter med jämnåriga i andra delar av landet ochövriga världen. Genom Internet öppnas ett fönstermot all världens information och kontakter, direktfrån barnkammaren och klassrummet.I takt med att tillgången till Internet växer ökarockså risken för att barn exponeras för olagligt mate-rial och material som utan att vara illegalt ändå kanvara olämpligt och skadligt för yngre personer. Avavgörande betydelse för den framtida tilliten till In-ternet är att föräldrar, all personal inom förskola,skola och fritidsverksamhet och andra vuxna harmöjlighet att skydda barn från olagligt och skadligtinnehåll som t.ex. kan ta sig uttryck i våldsspel, por-nografi och rasistisk propaganda.Ansvaret vilar dels på staten genom lagstiftningensom sätter ramarna, dels på branschernas egnakompletterande system för självreglering. "Herr talman! Det var ett långt citat ur regeringensIT-proposition. Jag tycker att den här texten talar försig själv. Men då är min fråga till ministern: Vad harregeringen egentligen gjort i den härfrågan?Anf. 75 Statsrådet ():Herr talman! Precis som citatet anger ligger an-svaret för de här frågorna dels på lagstiftaren, dels påbranschen i form av självsanering. Det är viktigt attunderstryka att den lagstiftning som vi har i Sverigeför yttrandefrihet och skydd av människor, för attförhindra våldsbrott och hets mot folkgrupp osv.,gäller på Internet liksom i övriga medier. Den finns,och den ser vi över när vi anser att det finns behov avdet. Senast tog jag emot en medie-grundlagsöversyn där de här frågorna tas upp.Att jag i mitt svar så starkt betonar att jag intetänker vidta några lagstiftningsåtgärder på den härpunkten beror på att det är viktigt att understryka attregler kring vad som är lagligt och inte på Internetmåste se likadana ut som när det gäller diskussionenoch debatten om den fria åsiktsbildningen i övrigt -både regler för att garantera den fria åsiktsbildningenoch regler för att se till att inte t.ex. hets mot folk-grupp förekommer.Det finns ingen anledning att lagreglera Internetpå något särskilt sätt eller att via lagregler förhindramänniskor att surfa till webbplatser. Jag tror att denbranschsanering som åberopar är ettverkningsfullt medel för att åstadkomma en mer häl-sosam flora av webbplatser . Som bekantär ju Internet ett internationellt fenomen. Vid sidan avden lagreglering som redan finns i olika länder, ochäven i , behöver vi ha åtgärder från branschensjälv för att sanera verksamheten.Att jag inte är beredd att vidta några lagstiftnings-åtgärder för att hindra människor att surfa tillwebbplatser innebär inte att det inte finns möjligheteratt skydda barnen och ungdomarna. Precis som mittsvar andas finns de här möjligheterna förvåra skolor, bibliotek och andra institutioner. Vilkalösningar man på respektive håll ser som de riktigaöverlåter jag åt respektive skola att själv bestämma.Det finns flera olika alternativ.Vad har då regeringen gjort sedan propositionenkom? Bl.a. deltar vi i det internationella arbete sompågår på området, särskilt inom ramen för EU, om attfrämja självreglerande system och hitta åtgärder.Jag vet inte om jag behöver nämna något mer justnu. Jag tror att mitt svar talar för sig självt.Anf. 76 ():Herr talman! För att vara tydlig ska jag säga attjag inte har begärt, och inte kommer att begära, någonskärpt lagstiftning för att människor inte ska användadatorerna på det sätt som de önskar. Det är inte detjag är ute efter, utan det handlar mest om en debattom att skydda barnen, som inte själva kan värja sig.Låt mig ta upp fyra stycken olika angreppssätt,som kanske kan vara något av värde för ministern.Om vi diskuterar skärpt lagstiftning så finns det ialla fall en punkt där jag skulle vilja efterlysa en för-ändring. Det gäller just ,som är färdig. På en punkt tycker jag att man harmissat någonting där. Det handlar om olaga hot. ViaInternet kan man nämligen hota personer utanatt omfattas av lagstiftningen. Det går alltså inte attåtala för olaga hot på Internet. Det tycker jag att ut-redningen har missat. Jag skulle vilja vädja till mi-nistern att titta extra noga på det här. Det finns enreservation om det i utredningen.En annan punkt gäller självsanering. Det är natur-ligtvis också ett angreppssätt. Men där tycker jag attregeringen bör vara mer aktiv, och föra en dialog medIT-företag och andra som agerar i branschen. Senast ilördags kunde vi i läsa om barnporr påYahoo. Yahoo är den stora populära Internetportalsom många använder. Trots att man har en hög gradav självsanering och övervakar sin egen hemsida såförekommer detta med jämna mellanrum. Man måstedå rensa ut det. Självsanering är alltså bra, ochsjälvsanering finns. Men jag tycker att regeringen kanvara mer aktiv, och föra en dialog med företagen. stora företag som Microsoft, som i de flestadatorer har sin webbläsare installerad. Det företagetkanske också kan ha någonting att bidra med i dettaavseende, med filterprogram och annat.Då kommer vi över till min tredje punkt - justfilterprogram. Jag är medveten om att de är teknisktsvåra att installera för många. De kan vara dyra. Jaghar själv testat ett sådant här program . Dekanske inte heller är så effektiva, de kanske stängerute de sidor som man egentligen ville titta på osv.Men min poäng var att de i alla fall kan skydda deallra yngsta från att oavsiktligt hamna på chockerandebilder t.ex.Jag har lyssnat med och för-sökt få en allmän bild av hur stämningen på skolornaär . Frågar man efter sådana här filterprogram?Nej, det gör man inte, säger .