prot · GO0951 · 2001-01-17 00:00:00 — Ett av dem är trafikområdet där detsatsas miljardbelopp för att minska trafikolyckorna.Drömmen är en nollvision - ingen ska dö i trafiken.Trafikdöden har minskat kraftigt från att ha varit uppei så höga tal som 1 500 dödade till runt500 dödade . Denna stora förändring har skettjust genom de stora insatserna. Det görs nu ocksåmärkbart ökade satsningar på det förebyggande arbe-tet inom alkoholområdet.Men på det område där vi verkligen borde göra enkraftfull insats, det område som är det största hotetmot folkhälsan, där gör vi anmärkningsvärt små eko-nomiska satsningar och otillräckliga förändringar ilagstiftningen. Jag tänker då på tobaksområdet, påtobaksbruket.Med tanke på att tobaken faktiskt dödar flersvenskar än vad alkohol, narkotika, trafikolyckor,aids, mord, självmord, bränder och drunkning görtillsammans , så borde satsningen på dethär området vara märkbar och kraftfull.Med tanke på den blygsamma ekonomiska sats-ning som görs förstår jag uttalandet för ett par årsedan från organisationen attriksdagens satsning på tobaksprevention är löjligtliten och uttalandet inför julen att beslutsfattarnasflathet i tobaksfrågan inte kan ursäktas.Fru talman! Det är lätt att förstå den kritik somframförs av de organisationer som strävsamt och medsmå resurser arbetat för att minskadet tobaksbruk som är ett allvarligt hot mot hälsan.Regeringen har själv tidigare beskrivit tobaken påföljande sätt: "Tobak är den enskilt största hälsoris-ken i västvärlden och ett av de allvarligaste häl-soproblemen som ökar globalt. Åtgärder mot rökninghar visat sig vara kostnadseffektivt på flera olika sätt. "Trots regeringens uttalande satsar regeringen påtobaksprevention bara ett par ynka promille av vadstaten tar in i tobaksskatt. Det är märkligt.Med tanke på att ca 8 000 svenskar dör avrökning borde satsningen på att förebygga och mins-ka rökningen märkbart förbättras. De organisationersom arbetar med tobaksfrågan måste, som jagser det, få betydligt förbättrade resurser för att kunnabidra med att få ungdomar att avstå från att börja rökaoch för att hjälpa nikotinslavarna att sluta röka. Dehar en vilja och kunskaper som bör tas till vara på ettbättre sätt än i dag.Jag har ibland ställt mig frågan vad det är som göratt satsningen på det här viktiga området är så liten.Ibland har jag tänkt den hemska tanken att det somligger bakom uteblivna kraftfulla satsningar är attinkomsterna från tobaken väger tyngre än viljan attminska rökningen. Men så kan det väl ändå inte vara.I tycker vi att vi är bäst i världen när detgäller att inte röka. Så är det tyvärr inte. I Singaporeär man betydligt bättre. Där har man genom kam-panjer och skapande av rökfria miljöer fått ned rö-kandet så att av befolkningen röker.Eftersom tobaken är den största enskilda hälsoris-ken bör vi i arbeta med en nollvision sommål när det gäller tobaksanvändningen. Jag vill därförbl.a. se att en procentuell andel av tobaksskatten av-sätts till förebyggande åtgärder, att tobaksvaror en-dast ska få säljas av dem som innehar särskilt tillståndoch att vi får rökfria restauranger. Det är svårt attförstå motståndet från restaurangägarna. Rökarnautsätter ju deras personal för uppenbara hälsoriskeroch av befolkningen är rökfria. Är detinkomsten från cigarettförsäljningen som väger tyng-re än folkhälsan och trivseln för de av gästernasom inte röker?Jag hoppas att inom en snar tid vill ochvågar skärpa tobakslagstiftningen och ge de resursersom behövs för ett kraftfullt tobakspreventivt arbete.Anf. 211 ():Fru talman! Jag ska ta upp en mycket viktig frågasom vi sällan diskuterar här i . Vi har en äld-repolitik som är mycket bra. Vi har utformat vår äld-repolitik . Steg för steg har vi förbättratvården av och omsorgen om äldre människor. Genomforskning och utveckling har vi skaffat oss allt bättrekunskaper om åldrandets olika faser och de behov avhjälp som tilltagande svaghet och funktionshinder förmed sig.Vi är alla eniga om en sak: Trygghet är förutsätt-ningen för att ha det bra som äldre. Man ska kunnalita på att omgivningen, de närstående och kommu-nens äldreomsorg tillsammans kan möta de ökandebehoven av hjälp.Riksdagen antog 1998 en utmärkt nationell hand-lingsplan för äldrepolitiken där en av de viktigastepunkterna är att människor ska kunna känna trygghetinför och under ålderdomen. Så är tyvärr inte alltidfallet. Här gäller det otrygghet av ett slag som vihitintills inte har diskuterat i vår svenska äldreom-sorgsdebatt, nämligen att gamla människor faktisktutsätts för övergrepp av olika slag.Vanligast är de psykiska övergreppen: hotelser,utskällning, svartsjuka, förödmjukelser, nedvärdering,rentav en form av mobbning. Denna form av över-grepp lägger vi inte alltid märke till och många gamlalider i tysthet.Ekonomiska övergrepp är inte ovanliga. Anhörigalånar pengar och värdesaker, säljer ägodelar. Det kanvara en form av utpressning: Om du inte ger mig detjag vill ha, så hälsar jag inte på dig mer.Fysiska övergrepp kan vara slag, sparkar, örfilar,hårdhänthet, fastbindning. Vi känner dessvärre till attdet händer. Man talar ibland om att personal utsättsför slag, nyp och sparkar, men man talar egentligenaldrig om motsatsen.Sexuella övergrepp förekommer också, alltifrånnärgångenhet och otrevliga anspelningar till renvåldtäkt.En annan form av övergrepp är också bristen påomsorg, tvångsförflyttningar, isolering och brist påstimulans.Myterna kring åldrandet och ålderdomen gör detsvårt att upptäcka de fysiska och psykiska övergrep-pen, som oftast förekommer i det egna hemmet eller isärskilda boendeformer. Blåmärken kan förklarasmed den höga åldern. Ocksåhörseln och synen blir sämre, och man blir alltmerutsatt. Sårbarheten ökar ju äldre man blir och konsek-venserna av övergreppen blir allvarligare och kanpåskynda åldrandet.Fru talman! I har man studerat förekomsten av våld mot äldre. Manberäknar att av alla människor ut-sätts för någon form av övergrepp.För del skulle det röra sig om ungefär75 000 äldre som utsätts för övergrepp av olika slagoch som skulle behöva hjälp och stöd.I har man tagit konsekvenserna av dennakunskap om våld mot äldre. Där finns sedan en tidtillbaka en försöksverksamhet som heter föräldre, som arbetar i tre kommundelar. Målsättningenför detta projekt är att förebygga övergrepp mot äldrei deras hem och på institutioner och bidra med infor-mation, kunskap och kompetens till alla verksamhetersom kommer i kontakt med äldre och deras närståen-de. På detta sätt har polisen och fått ettforum dit man kan vända sig och dit man kan hänvisafall man inte själv klarar av.Värn för äldre delar också med sig av sina kun-skaper och erfarenheter till kolleger i andra kommun-delar, till anhörigföreningar och till frivilligorganisa-tioner.Erfarenheterna är mycket goda. Fall avövergrepp har avslöjats som annars antagligen aldrighade uppdagats.Den primära målgruppen är människor ,som är utsatta för eller löper fara att utsättas för över-grepp. Det har visat sig att kvinnor är de mest utsatta.Man arbetar i mycket efter samma metodik somvåra kvinnojourer, givetvis anpassade efter de förut-sättningar och krav som ställs i arbetet med äldre.Fru talman! Jag menar att vi i måste ta tagi dessa missförhållanden. Först och främst måste vi fåi gång en debatt i samhället, så att vi alla uppmärk-sammas på vad gamla människor kan utsättas för. Såmåste äldreansvariga i kommuner och landsting fåkunskaper om missförhållandena, så att de kan byggaupp en förebyggande verksamhet. Det måste ocksåfinnas möjligheter att gripa in med akuta hjälpinsat-ser.Ett centralt centrum för metod- och kompetensut-veckling behövs för att föra ut de nödvändiga kun-skaperna till de lokala värn för äldre som jag tyckermåste finnas i varenda kommun. En motion i dennafråga kommer att behandlas av socialut-skottet.Barnmisshandel får inte förekomma. Det är vi allaöverens om. Det borde vara lika självklart att över-grepp på och misshandel av gamla inte ska få före-komma. Vad gäller barnen har samhället skaffat sigverktyg för att kunna ingripa när något inte står rätttill - inte som en demonstration av makt från sam-hällets sida, utan för att förhindra att barn far illa.Kanske vore det klokt att förstärka verktygen för attskydda gamla. Det skulle vara en trygghet att veta attsamhället kan ge hjälp och stöd i en utsatt situation.Jag tycker att vi borde ha uppmärk-sammat att inte bara barn och kvinnor utsätts förmisshandel och övergrepp, utan också gamla männi-skor. De borde få samma skydd av samhället. Social-tjänstlagen behöver nog ses över.Jag tycker att vi alla har ett ansvar för att gamlamänniskor ska kunna känna trygghet i sin tillvaro.Anf. 212 ():Fru talman! Den som är satt i skuld är ej fri, är detnågon som har sagt. Det är sant. Men det gäller ocksådem som har en skatteskuld. Jag tänker då inte pådem som genom bristande omdöme eller bedrägligtbeteende skaffar sig en skatteskuld. Jag tänker i stäl-let på alla de skötsamma människor runtom i Sverigesom har sparat och gjort rätt för sig. Många av dessariskerar att få en skatteskuld genom att statenförsätter dem i en svår sits. Utan att medborgarensjälv agerat ändras förutsättningarna för många på såsätt att de ska betala mycket mer skatt från tillannan.Det är inte fråga om att deras lön har ökat eller pågrund av att de har fått extra inkomster av något slag.I stället är det regeringens politik när det gäller boen-deskatterna som försätter många människor i en svårsituation.Det är få frågor som jag får så många samtal omoch kontakter kring som just denna för närvarande.Häromdagen ringde en pensionerad kyrkoherde somsa att han absolut ville resa ned till för attträffa mig, för nu gällde det att samla alla goda kraf-ter i denna fråga innan överheten tar över helt ochhållet på den enskilda människans bekostnad, somhan uttryckte det.Det är så många upplever det, och så ska det intebehöva vara.Socialdemokraterna har gjort en saklig och poli-tisk felbedömning när det gäller fastighetsskatten.Regeringens uppfattning står inte i samklang med vadallmänheten accepterar. Jag tycker inte heller att viska ha en ordning där människors ekonomi försämrasmed bara för att boendeskattenökar. Skatten ökar utan att den drabbade gör någotannat än bor kvar i sitt hus.Inte heller ska en medborgare behöva skuldsättasig eller låna till fastighetsskatten, på det sätt som dettycks finnas förespråkare för i debatten.Riksdagen måste besluta att omgående undanröjahöjningarna som ett första steg i att avveckla fastig-hetsskatten. kommer att upprepa sinaförslag om sänkt skattesats, om att endast halvamarkvärdet ska ligga till grund för taxeringen och omstoppade höjningar av taxeringsvärdet som följd avomräkningen. Dessutom ska förmögenhetsskattenbort.Fru talman! Jag har några enkla rättesnören närdet gäller skattepolitiken. Jag har tidigare uttalat demi denna kammare, men det finns anledning att nukomma tillbaka till detta tema.· Det ska löna sig att arbeta.· Det ska löna sig att spara.· Det ska löna sig att utbilda sig.· Det ska löna sig att ta risker när det gäller egnaoch andras idéer.Jag tycker inte att det svenska skattesystemet le-ver upp till dessa enkla mål. Så länge vi premierarlotterivinster mer än det vi får ut av hederligt arbeteär det naturligtvis något fel i systemet. Det måste varamöjligt för en vanlig svensk familj att leva på sinalöneinkomster med ett normalt boende utan att behö-va vara beroende av politiskt beslutade bidrag.Politiskt beslutade bidrag ska vara förbehållnadem som inte har förutsättningar att klara sig.Det ska löna sig att arbeta också av det skälet atten arbetsinkomst ska kunna ligga till grund för ensatsning i ett eget eller någon annans företagande.Ska vi få ett fungerande system med riskkapital vidsidan om de stora investmentbolagen och riskkapital-bolagen är det viktigt att också vanliga människor kansatsa en slant i de idéer som släktingen eller vännen iden egna bygden vill försöka omsätta genom att startaett företag.Fru talman! Tyvärr är det så att inte liggerså bra till när det gäller antalet yngre människor medakademisk utbildning och examen om man jämförmed andra länder. Det kan naturligtvis finnas fleraskäl till detta. Ett skäl är att det anses löna sig fördåligt att skaffa sig den nödvändiga utbildningen.Genom olika marginaleffekter i skatte- och bidrags-systemet blir den sammanlagda nettobehållningen förliten.Fru talman! Det kanske inte låter så innovativt,men jag vill ha ett samhälle där normer som jag troromfattas av många också får genomslag i politiken.Det betyder att den som sköter sig och gör rätt för sigi olika sammanhang också ska ha rätten och möjlig-heten att ta ansvar och att välja. Ju fler som har möj-lighet att ta ett personligt ansvar i samhället, destobättre fungerande samhälle får vi. Koncentrerasmakten till en liten politisk krets med ambition att iförsta hand fördela i stället för att öka storleken iekonomin blir det mindre mångfald.Dagens samhälle präglas alltmer av individuellayttringar och önskningar i livsstilsfrågor, i synen påsamhället och i synen på företagande. Den politiskaslutsatsen måste därför bli att vi här i måstegöra vad vi kan för att medborgarna ska få möjlighetatt själva bestämma i sin vardag.Debatten om barnbidragsökningenoch minskningen av socialbidragen är den perfektaillustrationen av det imperfekta samhället, där bidra-gens konstruktion blir fokus för debatten i stället förhur människor av egen kraft ska kunna bestämmaöver sin vardag.Fru talman! Jag vill också lyfta fram de mindreföretagens situation. Många upplever en rättso-säkerhet, inte minst på skatteområdet. Den bristandeförutsägbarheten i skattesystemet är en av orsakerna.De allra minsta företagen känner att deär i underläge och att de är ensamma, utan möjlighetatt köpa juridisk hjälp, när de ska lägga ned sin tid påkontakter med skattemyndigheterna.Ett skäl till detta underläge är de administrativasanktioner som myndigheten kan använda. Jag tänkerpå skattetillägget. Regeringens utredare har fått för-längd tid. Det innebär att utredningen om skattetilläg-gen ska bli klar först - tidigare var det sagt idecember. Jag utgår från att regeringen, när utred-ningen är klar, ska presentera förslag som innebär attdet blir en bättre maktbalans, om jag får uttrycka migpå det viset, mellan företagen och myndigheterna.Fru talman! Propositionsförteckningen, som är enredovisning av bl.a. planer förvåren, innehåller vad jag kan bedöma endast tre pro-positioner, förutom vårpropositionen, som berörskatteutskottet. Ingen av dessa tre propositioner före-faller av rubrikerna att döma innehålla förslag somaktivt förbättrar det svenska företagsklimatet. Det ärnaturligtvis beklagligt. Möjligen döljs en del i vår-propositionen. Men det hade naturligtvis varit klargö-rande om man i propositionsförteckningen hade kun-nat lätta på förlåten litegrann.Fru talman! Vi behöver ett samhälle som premie-rar arbete, utbildning, sparande och risktagande. Dåkrävs en reformagenda som sätter människans möj-ligheter till ansvarstagande och initiativ i centrum.Låt oss därför ägna våren här i åt att göradet möjligt för medborgarna att av egen kraft be-stämma över sin vardag!Anf. 213 () replik:Fru talman! Jag tycker att det är konstigt att inteskatteutskottets vice ordförande vet att är detland i världen där flest människor sparar i aktier elleri aktierelaterade fonder. Detta måste veta om. Och tycker jag att det är fel attframställa det som att allt riskkapital i är iinvestmentbolagen.Det parti som jag tillhör har dessutom, vilket jagfrån andra utgångspunkter kan sätta frågetecken för,tillsammans med bl.a. parti kom-mit överens om ett nytt pensionssystem. Flera miljo-ner svenska medborgare har satt sina pensionspengari aktiefonder. Och säger , skat-teutskottets vice ordförande, att det inte lönar sig attgöra det i Sverige.Anf. 214 () re-plik:Fru talman! Det jag tog upp i mitt anförande gäll-de framför allt möjligheterna att spara på en arbetsin-komst så att man sedan kanske kan investera det i etteget företagande eller i någon annans företagande.Den möjligheten är ganska begränsad, vilket innebäratt många småföretag, när det gäller deras kapitalför-sörjning, är hänvisade till att vända sig till störreinvestmentbolag eller riskkapitalbolag. De är i och försig specialiserade på att satsa kapital i dessa mindrebolag, men jag vill att vi också ska ha ett samhälle därdet personliga ägandet kommer till tydligt uttryck ochdär det är möjligt för enskilda individer att på ettrimligt sätt spara ihop till ett kapital som de kan satsapå egna eller andras idéer. Det är ju inte alltid så,, att den egna idén förstås av de storakapitalstarkare investmentbolagen, riskkapitalbolageneller för den delen bankerna.Anf. 215 () replik:Fru talman! Jag vill försöka vara artig mot CarlFredrik och ta upp en annan fråga som han aktu-aliserade. Den rör de mindre företagen och derasförhållanden.Jag beklagar den tidsutdräkt som har blivit enföljd av att den s.k. 3:12-utredningen av andra skälvar tvungen att byta ordförande. Ordföranden i denutredningen - han var förresten ensamutredare - ficknämligen en högre befattning inom EU. Jag tror atthan blev domare i . Därför blev mantvungen att byta ordförande.Jag hoppas att denna utredning kommer under vå-ren. Jag är något osäker på det, men i början av hös-ten bör denna utredning om 3:12-reglerna komma. Dåhoppas jag att vi får möjlighet att förenkla reglerna.Jag vill helt oförbehållsamt säga att det finns skäl attförenkla reglerna för småföretagare. Den ambitionenhar vi, och jag är säker på att vi delar den med skat-teutskottets vice ordförande.Anf. 216 () re-plik:Fru talman! Då ser jag med glädje fram emot vå-rens behandling av motioner från den allmänna mo-tionstiden. Där finns det åtskilliga moderata förslagsom tar sikte på bl.a. 3:12-reglerna. Då kanske vi kanfå gemensamma tillkännagivanden till regeringenfrån skatteutskottet. Även socialdemokraternas ordfö-rande i skatteutskottet ställer upp på uttalanden omförenklingar. Det kanske snabbar på arbetet i Rege-ringskansliet.Tyvärr har det varit läpparnas be-kännelse. I propositionsförteckningar och i proposi-tioner har vi inte sett så många förslag i den riktningsom vi har önskat.I och med att den här utredningen nu har dragit utpå tiden kommer det rimligen inte något förslag i årheller, utan det kommer ett förslag till nästaår, och innan det har behandlats i och trätt ikraft har det gått ytterligare ett förlorat år för småfö-retagsamheten.Anf. 217 ():Fru talman! Vi socialdemokrater är övertygadeom att ett bra samhälle är rättvist, tryggt, jämlikt ochjämställt.Det är för att åstadkomma bl.a. detta som vi villarbeta med skattepolitiken.För mig och mina kamrater i den socialdemokra-tiska gruppen i skatteutskottet är det faktiskt en storära att få arbeta med skattepolitik, inte för att skatterär något självändamål, inte alls, utan därför att skatterär ett verktyg, och verktyg är viktiga. Vi behöver, ochdet har verkligheten visat, detta verktyg för att byggaett rättfärdigt och solidariskt samhälle.Sedan 1917 och 1918 underdrygt var den förste socialdemokratiskefinansministern har i grunden förvandlats. Idenna förvandling har skattepolitiken spelat en cen-tral roll. Jag påstår helt frankt att den har varit enförutsättning. Som socialdemokrat är jag stolt överdet vi har åstadkommit. Men - och, fru talman, det ärett mycket viktigt men - jag är definitivt inte nöjd.Visst har vi, genom att lösa uppgifter tillsammansi samhället, med solidarisk finansiering röjt undanmycket av det ekonomiska och sociala förtryck somtidigare generationer upplevde. Över detta kan vi varastolta. har nya orättvisor och problem upp-stått som gårdagens eller dagens skattesystem intefullt ut har förmått lösa. Jag ska bara ge några fåexempel.De revor i välfärden som blev en följd av 90-taletoch som och hans medarbetare harvisat på i den statliga utredningen, välfärdsbokslutet,Välfärd, ofärd och ojämlikhet tar vi på allra störstaallvar. Varför mobbas alltfler barn i skolan? Vad skavi göra åt att alltfler ensamstående föräldrar har fåttdet sämre ekonomiskt? Varför sätts människor somkommer från andra länder åt sidan? Detta är sakersom och hans medarbetare har pekatpå. Och, som jag sade tidigare, vi tar detta på allrastörsta allvar.Av dessa skäl, fru talman, kan vi inte vara nöjda.Jag säger inte att pengar, skatteintäkter, löser allaproblem, men jag påstår helt frankt att verktygetbehövs. Verktyget skatter behövs, men det måste helatiden ses över och anpassas efter dagens förutsätt-ningar och villkor.Det är detta som driver mina partivänner och migi vårt politiska engagemang: bekämpandet av deorättvisor vi upplever i dagens samhälle och viljan attgöra vad vi kan för att skapa en bättre framtid för alla- inte bara några. sker inte detta med pukoroch trumpeter, utan det är ett vardagligt, slitigt ochganska träligt arbete som fäller utslaget. I detta arbetespelar skatterna en stor roll.Fru talman! I den socialdemokratiska gruppen iskatteutskottet har vi fördelat arbetsuppgifterna så attvi har huvudansvaret för olika sakområden. Minapartivänner , Per , , , och kommer var och enatt ta upp frågor på sitt respektive ansvarsområde somvi tycker är angelägna. Det är till detta vi vill utnyttjadenna allmänpolitiska debatt.För min del tänkte jag berätta om två personer -inte påhittade exempel utan verkliga personer som jagbåda känner eller i varje fall känner till.Den förste är byggnadsarbetare. Av olika skäl,bl.a. därför att tekniken förändrades på det som hanvar specialist på inom den branschen, blev han ar-betslös för . Han var det under fleraår, med tillfälliga, korta avbrott. Han hade gått igrundskolan, men när möjligheten öppnade sig förhonom att delta i tog han chansen.Han läste in gymnasiekompetens, och går han påhögskolan för att bli det som jag tror heter 1-7-lärare.Han är nu , men genom att han har fått dispenskan han finansiera sina lärarstudier inom ramen fördet här med studiemedel.Detta faktum - att han nu får lära sig mer, att hanfår chansen att bli lärare - är ett oerhört lyft för ho-nom. Jag är alldeles säker på - och det är det vikti-gaste - att han med sin bakgrund kommer att bli enalldeles utomordentligt bra lärare för de barn han såsmåningom ska undervisa.Att detta har blivit möjligt beror på att vi har haftett skattesystem där vi har bestämt oss för att medgemensamma ansträngningar lösa samhällsfrågor. Fördet krävs verktyget - verktyget skatter.För några år sedan träffade jag för första gångenden andra personen som jag tänkte tala om. Jag var,tillsammans med en företrädare för , på ett gruppboende för vuxna utveck-lingsstörda någonstans i . Jag träffade där enkvinna som var . Hon berättadeför mig, till en del med hjälp av de anställda på dettagruppboende, att hon hade ett stort fritidsintresse:Hon ville, som hon själv uttryckte det, åka på dans.Hon tyckte om att dansa gammaldans. Men hon kla-rade inte av att åka buss till de olika dansställena därdet anordnades gammaldans. Genom att pussla medarbetstidsschemat för de anställda vid detta gruppbo-ende ordnade de så att hon i varje fall varannanvecka, ibland t.o.m. , kunde få den guld-kant på tillvaron som det innebar för henne att åka pådans. Jag kan försäkra att ögonen lyste på dennakvinna när hon berättade detta för mig.För att detta ska vara möjligt behövs verktyget -verktyget skatter.Skattepolitiken är det område där den ideologiskaskiljelinjen mellan partierna är som tydligast. Jag trori varje fall att det är så. Till en viss del beror det på attvi har olika uppfattningar om vad som är viktigt föratt skapa tillväxt, men framför allt beror det på att vihar olika uppfattningar om hur resurserna - våragemensamma resurser, samhällets resurser - skafördelas.Fru talman! Jag tycker inte att man ska söka stridsom något slags självändamål, varken rent allmänteller i politiken. För mig är det inget självändamål attsöka strid. Men ibland är det nödvändigt att sätta nedklackarna och visa på skillnaderna.