prot · GP0919 · 2001-10-26 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2001/02:19Fredagen den 26 oktoberKl. 9.00 - 9.4814.00 - 14.01Det justerade protokollet beräknas utkomma --------------------1 § Ny riksdagsledamot, m.m.Upplästes och lades till handlingarnaföljande från inkomnaBerättelse om granskning av bevis förriksdagsledamot och ersättare förriksdagsledamöterTill har frånValmyndigheten inkommit bevis om attdels (),, utsetts till ny ledamot avriksdagen fr.o.m. sedanLaila () avsagt sig sitt uppdrag somriksdagsledamot,dels (), ,utsetts till ny ledamot av riksdagenfr.o.m. sedan () avsagt sig sitt uppdragsom riksdagsledamot.Valprövningsnämnden har denna daggranskat bevisen för de nya ledamöterna ochprotokollet angående ersättare och därvidfunnit att de blivit utfärdade i enlighetmed 19 kap. 11 § vallagen.Stockholm den 25 oktober 2001Lars TottieKerstin Siverby2 § Anmälan om ersättare för statsrådTredje vice talmannen anmälde att KurtKvarnström (s) inträtt som ersättare förkulturminister fr.o.m. den25 oktober tills vidare.3 § Svar på interpellation 2001/02:13 omden gröna boxenAnf. 1 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat omjag är beredd att vidta åtgärder för attmedlen i den s.k. gröna boxen i högre gradska kunna hanteras nationellt, regionalteller lokalt och om jag vill medverka tillatt en större andel av EU:s jordbruksbudgetanvänds till bevarande av jordbruk som ärviktiga för kulturell och biologiskmångfald.Jag delar uppfattningatt frågor om jordbruk ochlivsmedelspolitik kräver ettinternationellt samarbete och samförstånd.Vår gemensamma jordbrukspolitik inom EU ärför många länder i tredje världen etthinder för utvecklingen av det egnajordbruket och den egnalivsmedelsförsörjningen.Regeringen har sedan blev medlemi EU arbetat för att förändra dengemensamma jordbrukspolitiken. Riksdagenantog riktlinjer för detta arbete iproposition 1997/98:142, Riktlinjer förSveriges arbete med jordbruks- ochlivsmedelspolitiken inom Europeiskaunionen. Dessa riktlinjer vägledderegeringens agerande då Agenda 2000förhandlades och är fortfarande giltigaäven om vi befinner oss i en delvisny verklighet. Den väg regeringen pekat utär att gå mot mer resursbevarande,miljöanpassade och etiskt godtagbaraproduktionsformer. Vi måste utveckla enpolitik som främjar konkurrenskraftigproduktion som vilar på hållbaraproduktionsformer, oavsett företagensstorlek. Detta förutsätter en övergång frånmarknadsprisstöd till riktade insatser påmiljö- och landsbygdsområdet.Vi genomför nu ett omfattande miljö- ochlandsbygdsprogram till en kostnad av drygt3 miljarder kronor , varav EU betalarca . Bland miljöåtgärderna i programmetingår ersättningar för att jordbrukarnabevarar biologisk mångfald inaturbetesmarker och på slåtterängar,vårdar värdefulla natur- och kulturmiljöeri odlingslandskapet och hållerodlingslandskapet öppet och varierat.Anslutningen till dessa åtgärder är god. Deuppställda målen är nästan uppfyllda redanefter . Åtgärderna omfattar mer än enoch en halv miljon hektar. Gemensamt för deåtgärder som ingår i miljö- ochlandsbygdsprogrammet är att demedfinansieras från den del av EU:sjordbruksbudget som kallas den andrapelaren. Dessa åtgärder kan i WTO-sammanhang normalt placeras i den "grönaboxen", dvs. att de är avlänkade frånsjälva jordbruksproduktionen.Jag påstår att och de andramedlemsländerna i EU har stor frihet attutforma och genomföra sinalandsbygdsprogram efter de olika förutsättningar som gäller i varje land, regionoch lokalt område. Eftersom miljö- ochlandsbygdsåtgärderna är en del av engemensam politik måste det finnas vissagemensamma ramar. Exempel på sådana ramarär regler för vad som är tillåtet attstödja, ersättningsnivåer, krav påmiljöhänsyn och god jordbrukarsed,kontroll, uppföljning, utvärdering etc.Alla möjligheter att förbättra och förenkladessa gemensamma ramar och regler liksom deregler och stödutformningar som vi självainfört ska självklart tas till vara. Miljö-och landsbygdsprogrammet kommer därför attutvärderas första gången efterhalva programperioden. Jordbruksverketgenomför på regeringensuppdrag en översyn som ska redovisas idecember i år.Redan i förhandlingarna om Agenda 2000var den svenska positionen att en störreandel av EU:s jordbruksbudget skulleanvändas för miljö- och landsbygdsåtgärder.I det nuvarande finansiella perspektivetsom sträcker sig t.o.m. är dennaandel . Under det svenskaordförandeskapet tog jag initiativ till endiskussion om unionens framtidajordbrukspolitik. börersättning till jordbruket i störreutsträckning än utgå för produktionav kollektiva nyttigheter som samhälletefterfrågar, t.ex. miljötjänster. Redan isamband med den halvtidsöversyn av Agenda2000 som förbereds avser jag att ta uppdenna fråga. Till min glädje finner jag attalltfler länder arbetar i samma riktning.Genom bl.a. frivillig s.k. modulering kanvarje medlemsland besluta om att redan inomramen för nuvarande flerårsbudget användapengar från arealbidrag och djurbidrag tillbl.a. har hittillshaft en avvaktande inställning tillmodulering. Det ingår i Jordbruksverketsuppdrag att analysera behov ochförutsättningar för att ska kunnainföra modulering.Anf. 2 ():Fru talman! Jag vill tackajordbruksministern för svaret påinterpellationen.Jag har önskat den här debatten av fleraskäl.Först och främst ifrågasättsjordbrukspolitiken allt oftare och avalltfler människor, inte bara av människorinom näringen utan också av många utanförden näringen.Vidare är jordbrukspolitiken etthinder för östutvidgningen. Därom torde vivara överens.Jag tror också att vi är överens om attnuvarande jordbrukspolitik drabbar länder itredje världen. Det är också ett starktskäl för att förändra politiken.Tullmurarna hindrar dessa länder frånexport. Vi har en överproduktion. Vi harhamnat i ett stort systemfel medjordbruket.Jag instämmer i jordbruksministernsbeskrivning av den inriktning som politikenmåste få. Det är de kollektivanyttigheterna som ska ersättas. Man måsteradikalt förändra stödformerna.Landsbygdsutvecklingen, vård avkulturlandskapet är den typ av satsningarsom behövs.Men intrycken från oss som ändå är en bitifrån vad som sker i EU inomjordbrukspolitikens område är att det gåroerhört långsamt. Otåligheten börjar blistor. Inte bara bönderna tycker att det ärjobbigt att ägna sig så mycket som man numåste åt att fylla i blanketter för attkunna överleva, utan det oroar också attdet här är ett hinder för , förländer i tredje världen, att växa. Det ärett hinder för att utvidga unionen.Nya grepp måste uppenbarligen till. Det vill jagfråga jordbruksministern. Alltfler länderväljer den här vägen, sägs det i svaret.Men hindren är uppenbarligen oerhört stora.Nya grepp behövs. Finns några sådana nyagrepp från regeringens sida?Anf. 3 Jordbruksminister ():Fru talman! säger attjordbrukspolitiken ifrågasätts. Ja, denifrågasätts. Men inte tillräckligt för attde ansvariga politikerna ska våga sig på enradikal förändring. Det har att göra medatt flera länder får tillbaka så mycketpengar och har en så stor grupp bönder somfår dessa bidrag. Det är klart att man ioch för sig kan förstå den oro som bådeledande politiker och dessa bönder kännerinför en förändring. Men det ifrågasätts avallmänheten, som kanske inte direkt äranknuten till jordbruket.Harald säger vidare att det härär ett hinder för östutvidgningen. Jagdelar inte den uppfattningen. Det haraldrig varit den svenska regeringensposition att villkora utvidgningen med enförändrad jordbrukspolitik. Då skulle vinog knappast ha kunnat sätta upp det ganskaambitiösa tidsschema som vi ändå har gjortför utvidgningen. Självklart skulle detunderlätta. Men det är inget villkor för enöstutvidgning.Däremot delar jag uppfattningen om tredjevärlden. Det var jag också inne på i mittsvar. försöker , inför dengemensamma position som vi ska ha till WTO,att driva fram ytterligare steg för att EUska inta en position som har ett bättre u-landsperspektiv. Jag vill påstå att vi harlyckats lite grann, men vi är inte nöjda,utan vi fortsätter att försöka omformuleraden hittillsvarande positionen från EU.Kollektiva nyttigheter ska vi stödja. Menjag skulle vilja vända tillbaka frågan: Hurmycket ska jordbrukspolitiken få kosta? Därhar jag en känsla av att inteär ett särskilt trovärdigt parti. HaraldNordlund säger nu att vi ska ha nya stöd.De ska bli på ett annat vis. I andrasammanhang har andra politiker talat om enkraftig reduktion av ersättningarna ochstöden. Med skulle man minskade EU-stöd som går ut. Det voreintressant att höra var man kan tro attFolkpartiets position kommer att hamna såsmåningom. Ska vi ha det här på en frimarknad? Ska maten produceras på en frimarknad? Ska vi stödja något annat och i såfall vad och med hur mycket pengar?Sedan delar jag uppfattningen att det gårlångsamt, men det har sin bakgrund i attmånga länder fortfarande tycker attjordbruksnäringen är viktig för dem ochdärför är väldigt motvilliga att bytasystem. De får ut alltför mycket ekonomisktav det nuvarande systemet.Anf. 4 ():Fru talman! uppfattning i dehär frågorna är väldigt tydlig. Vi måstesikta på att jordbrukspolitiken förändrasså att produktionen kommer att ske på enfri marknad. Det är svaret. Det måste varainriktningen. Kvar blir detta med attstödja de kollektiva nyttigheterna, se tillatt vi bevarar biologisk mångfald ochhåller landskapet öppet, bevarakulturlandskap osv. Hur mycket pengar viska ha för dessa insatser är jag inteberedd att svara på. Det viktiga är att vilägger om politiken så att vi snabbarekommer fram när det gäller avreglering, attvi kommer in i en situation därproduktionen sker på en fri marknad och attstöden utgår som miljöstöd.Jag efterlyser nya grepp. Jag blir meroch mer övertygad om att det sätt attarbeta med de här frågorna som vi har interäcker. När jag har ställt frågor omkringhur långt vi är beredda att gå när detgäller att lägga besluten på regional ochlokal nivå avser jag alla de storakunskaper som finns hos bönderna och hoslokalbefolkningen i de här frågorna. Jagblir mer och mer övertygad om att vi på ettbättre sätt måste ta vara på dekunskaperna.Jag har en förhoppning om att regeringeni större utsträckning ska börja tänka ochagera i de här banorna också på EU-nivå.Det måste vara så att bara ramarna dras upppå EU-nivån. De är viktiga. Det här ärgemensamma EU-frågor. Men ta vara på denlokala kunskapen och erfarenheten!Anf. 5 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag måste fråga HaraldNordlund om det är en åternationaliseringsom han talar om. I så fall är vi inteöverens. är vi med i EU. Vi är med på engemensam marknad. Vi har en produktion varsprodukter ska cirkulera på denna marknad,och bönderna ska konkurrera på dennamarknad. Då tror jag inte att man i varjeland kan ta tillbaka besluten. Det kan juleda till ganska snedakonkurrensvridningar. Jag vill veta vad detär för typ av tillbakatagande somFolkpartiet och talar om.Jag tror, och det vet vi ju också, att idet nuvarande miljö- ochlandsbygdsprogrammet har länderna möjlighetatt använda sig av det här i den mån manväljer att göra det. Men det är intetvunget. Jag sade att i genomsnitt avbudgeten i EU går till det här miljö- ochlandsbygdsprogrammet. I är det merän dubbelt så mycket som går dit. Det ärexempelvis tio gånger så mycket som iDanmark. Varje land får självt inom vissaramar både bestämma hur mycket av sinbudget man vill ska gå till detta programoch utforma innehållet i programmet.Visserligen ska det sedan gå ned tillBryssel och bli godkänt, men det är mycketen formalitet, för vi vet inom vilketregelverk vi ska röra oss för att intesnedvrida konkurrensen.Det vore alltså intressant att höra hurmycket ni vill ta tillbaka till lokal,regional eller nationell nivå. Vad skaSverige bestämma om? Vad ska länet bestämmaom? Vad ska den lokala nivån - det måsteväl vara kommunen - bestämma om? Jag troratt det är en svår väg att gå om man troratt man bara ska dela ut en påse pengar ochsedan ge fria händer till de respektivenivåerna att göra detta. Det låtersympatiskt, men jag tror kanske inte attSverige som land skulle tjäna på det. Vikanske skulle hålla oss till något slagsregelverk. Det måste ju ändå finnas ibotten. Jag är rädd för att konkurrensenskulle snedvridas om inte detta regelverkfanns.Sedan vill jag fråga om den här siffran70 %. En minskning av stöden ärvad har uttalat sig omatt man kan tänka sig. Så mycket mindrekommer jordbruket att kosta om Folkpartietfår bestämma. Håller den siffran?Anf. 6 ():Fru talman! Jag är inte beredd att talaom kronor eller procent. Att det blir frågaom en kraftig minskning är ju uppenbart.När det gäller beslutanderätten regionaltoch lokalt menar jag att svaret på fråganfrån jordbruksministern är att det inte ärfråga om någon åternationalisering avjordbrukspolitiken. Vad som sker är juatt de här riktlinjerna på EU-nivå i höggrad dras upp av proffspolitiker. Därefterhar man regionalt och lokalt att,visserligen i viss frihet, bestämma hur manska använda de här medlen.Vad jag tror att de nya greppen måste blihandlar om att innan man är med och fattarbeslut på EU-nivå måste det regionala ochlokala samarbetet bli intensivare. Vi måsteta med oss böndernas och lokalbefolkningenskunskaper om och synpunkter på de härfrågorna i större utsträckning innan mantar ställning på EU-nivå. Det är det somjag efterlyser och ser som de nya greppen ijordbrukspolitiken.Anf. 7 Jordbruksminister ():Fru talman! Det här blir en konstigdebatt, eftersom nu ståroch talar om att bönderna måste få vara medoch bestämma. I andra sammanhang brukar haninte vara så väldigt producenttillvänd. Dåfrågar jag: Är det bönderna som skabestämma detta? Finns det inte ett vidareperspektiv än så? Det finns även ettkonsumentperspektiv och ettsamhällsperspektiv. Alla dessa treperspektiv måste komma in. Ochsamhällsperspektivet svarar ju faktiskt vipolitiker för. Jag menar attkonsumentperspektivet ochproducentperspektivet kan tillgodoses genomatt man har en dialog om programmen. Dethar vi haft. Vi har haft en remissomgång,och vi har haft seminarier och annat. Mendet är väldigt farligt att snävt inriktasig mot att det är producenterna, bönderna,som ska tala om hur de stöd som de självaså småningom ska få ska användas. Jag menaratt vi lever i en värld som kräver störreansvar än så. Vi lever i ett samhälle somkräver vårt medborgerliga samhällsansvar.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 2001/02:25 omantidemokratisk verksamhetAnf. 8 Statsrådet ():Fru talman! ställde våren2001 en fråga till mig om vilka åtgärderjag avser vidta för att skattemedel inteanvänds i strid med de intentioner som deär avsedda för. Det ändamål som åsyftas ärUngdomsriksdagen 2001 och ett av dessutskott som hade fått benämningen Gatstenar & Sammanträden - Två sätt att påverkaEuropa. Jag svarade i vårasatt jag inte ämnar vidta några åtgärder motatt Ungdomsriksdagen fått användaskattemedel, eftersom det uttalade måletför Ungdomsriksdagen är att stimuleraungdomars demokratiska engagemang.Per har frågat mig om jagalltjämt har samma uppfattning i fråga omstatligt stöd till Ungdomsriksdagen motbakgrund av det som hände i isamband med och vilka åtgärderjag avser vidta för att säkra attskattemedel inte används förantidemokratisk verksamhet.Det kan tyckas märkligt att två frågorställts till mig som helt utgår från enbarttiteln på ett av Ungdomsriksdagens elvautskott. Det verkar inte som om någon avfrågeställarna har brytt sig om att ta redapå vare sig syftet med utskottets arbeteeller resultatet av detta arbete.Det är så långt från sanningen som mankan komma att som Per påstå att"staten har varit med och finansierat demötesplatser där förståelse och acceptansför våld och vandalism som politiskametoder odlats". Det är en befängd idé attUngdomsriksdagen skulle ha uppmuntrat tillvåldsamma aktioner av det slag som förekomvid i . Tvärtom ärUngdomsriksdagen ett uttalat demokratisktforum som arbetar för att stärka ungdomarskunskaper om demokrati och möjligheter tillinflytande. Att utveckla ungdomarsmöjligheter och kunskaper i demokratinsarbetsformer utgör basen för att förhindraatt händelser av den typ som inträffade iGöteborg blir vanligare och ökar iomfattning.Ungdomsriksdagen är ett partipolitisktobundet projekt som syftar till att ökaungdomars inflytande i samhället genom attskapa en mötesplats där aktuella frågorbehandlas utifrån ett ungdomsperspektiv ochutan krav på partipolitisktställningstagande. Målet är att alla skaåtervända hem fulla med nya idéer ochinspiration och peppade att engagera siglokalt med något viktigt och intressant.Ungdomsriksdagen fungerar som ett av mångaviktiga alternativ till de traditionellaformerna för deltagande i samhällslivet.Ungdomsriksdagen har hållitsvartannat år och kommer fr.o.m. attanordnas . Projektet finansierasgenom bidrag från ochIntegrationsverket, avgifter fråndeltagande ungdomar och stöd avvärdkommunen samt en viss sponsring.Till Ungdomsriksdagen kommer ca 1 000ungdomar från hela Sverige.Ungdomsriksdagen vänder sig till ungdomar iåldern . De flesta deltagarna är iåldern . De somUngdomsriksdagen pågår består av arbete iett antal olika utskott, men också av ettprogram med seminarier, möten förungdomsråd och kvällsarrangemang. Denviktigaste delen är det arbete som sker iutskotten. Resultatet av arbetetsammanställs i en rapport som skickas tillberörda beslutsfattare i landet.Jag anser att projekt av olika slag somsyftar till att öka ungdomars engagemangoch kunskaper i demokratifrågor ärangelägna och bör stödjas med skattemedel.Det är just en sådan utveckling av dedemokratiska möjligheterna till inflytandesom kan förhindra våldsammautomparlamentariska aktioner av det slagsom Per avser i sin interpellation.Anf. 9 PER ():Fru talman! Tack statsrådet för svaret påinterpellationen.Britta Lejon bär ju den maktpåliggandetiteln demokratiminister, alltså ministernför vårt öppna och fria samlevnadssätt,ministern som ska värna vårt samlevnadssättpå ett sådant sätt att våldet inte tillåtsta överhanden. Det var därför som jagställde interpellationen till henne.Bakgrunden är enkel, nämligen att en delav de stenar som kastades i vid kastades med statligtstöd.Jag ber i mina frågor egentligenstatsrådet göra en mycket enkel men mycketviktig sak, nämligen att sätta demokratinsgränser, att ge besked om att staten intestöder vad som helst och att reagera närdemokratins värden kränks. Jag hade trottatt statsrådet skulle säga någonting omdet, men det gör hon inte. Hon upprepar irealiteten ett svar som hon har gett föreGöteborgskravallerna på en likartad frågasom då gällde vad statsrådet ansåg omungdomsriksdagens seminarium med titelnGatstenar & Sammanträden - Två sätt attpåverka , som statsrådet refererade.Men sedan klippte hon bort rubriken: Vilkenär din väg - Lär dig att hitta och användametoderna. Där slutade rubriken.Nu säger statsrådet fortfarande att dettavar ett viktigt sätt att främja ungdomarsdiskussion om demokratins värden.På min fråga om vad statsrådet avser attgöra för att förhindra att statliga medelanvänds för antidemokratiska metoder svararstatsrådet absolut ingenting. Det är som omfrågan och frågeställningen över huvudtaget inte finns, trots att alla vi som ärengagerade i demokratins livsformer ocharbetssätt säger oss att här ligger självakärnan i det som måste diskuteras efter detsom hände i Göteborg.Fru talman! Jag säger inte att BrittaLejon stöder det som inträffade i säger jag att hon är antingen naiv,flat eller okunnig. Samhället utanförriksdagen hör nämligen vad statsrådet intesäger. Det hör att hon inte har någontingatt säga om ett seminarium där man berdeltagarna att komma för att fundera övervilken väg som de ska välja mellangatstenarna och sammanträdet och för attlära sig att hitta och använda metoderna.Det hör också att statsrådet inte harnågonting att säga om att ,Antifascistisk aktion, som hade de svartahuvorna på sig i och sombokstavligen kastade en del av stenarna medhjälp av 230 000 statliga skattekronor.Statsrådet säger absolut ingenting. Drarregeringen inga slutsatser av vad som harinträffat när t.o.m. Revolutionärkommunistisk ungdom finner att detta är förmagstarkt och lämnar det nätverk i vilketAFA ingår? Då säger statsrådet fortfarandeingenting. Vilka instruktioner har honeller regeringen t.ex. gett till destatliga myndigheter som uppenbarligen komatt finansiera en del av det som inträffadei ? Observera, fru talman, att jaginte säger att detta är något somregeringen ville ha. Det ville dennaturligtvis inte. Men en regering måstetänka på vad som hände när det väl harinträffat och vara beredd att lända sigerfarenheterna till efterrättelse.Fru talman! Så här får det inte vara. Närdemokratin kränks måste en regering somvärnar demokratins idé sätta sig tillmotvärn. Då måste demokratiministern tala.Då måste demokratiministern handla. Då kandemomkratiministern inte låtsas som omproblemet inte existerar.Anf. 10 ():Fru talman! Jag var i kort efterdet att den första vågen av kravaller hadeinträffat. Jag kom gående motKungsportsavenyn. Plötsligt hör jagstillsam orientalisk musik, och över avenynlägger sig ett lugn och en ro. Sedan jaghade gått en bit - det var i den härmanifestationen jag själv skulle delta föratt göra en appell - träffade jag på någrapolismän. En av polismännen vänder sig tillde människor som kommer tågande klädda igult och vitt, och så säger han: Varför komni inte tidigare?Polismannens fråga har väldigt starktfastnat i mig - varför kom ni intetidigare? Detta har fått mig att funderaoch också ännu mer börja engagera mig ifrågor kring icke-våld. Då tror jag att detär viktigt att vi som riksdagsledamötersnarare försöker trycka på för att få tillmer åtgärder för att sprida icke-våldskulturen.Jag för min del tror att Ungdomsriksdagendr ett sätt att sprida kunskap omdemokratin och att den vägen också spridaicke-våldskulturen, men det behövs jumycket mer. Det är därför, fru talman, somjag ville delta i den här debatten.I går frågade jag statsministern: Vad görregeringen för att stötta skolor ochorganisationer som deltar i icke-våldspropaganda? Hur stöttar vi de mångamänniskorna ? Jag tycker att vi gördet i alltför liten utsträckning, och vimåste göra det mer kraftfullt.Visst ankommer detta på oss enskildamänniskor. Vi måste ge stöd, och vi måstege mer stöd. Vi måste stödja deungdomsgrupper som vill ta tag i de härfrågorna för att det ska bli alltfler. Jagvill uttrycka ett önskemål till regeringen:Gör mer för att stötta det här därför attsnart är det , men det är inte försent . Vi måste alltså göra mer. Vadska vi göra för att stötta de härmänniskorna?Anf. 11 Statsrådet ():Fru talman! Per må gärna användabrösttoner i denna sal, i denna kammare,men ta först reda på hur det föreligger medsakförhållandena!Först och främst: Den härinterpellationsdebatten handlade välursprungligen om frågan omUngdomsriksdagen, men låt mig inledningsvisgöra ett klarläggande: Det som hände iGöteborg - detta har jag, Per ,sagt; Per kan läsariksdagens protokoll - är något somfullständigt spårade ur. Självklart är intevåld acceptabelt som politisk arbetsmetod.Självklart har vi från statens och deansvariga politikernas sida ett ansvar föratt se till att sätta just de tydligagränser som Per efterlyser och sägaatt det i en demokrati är orden ochargumenten, att tala för sin sak och attlyssna till andra, som är våraarbetsmetoder. Självklart är inte våldeller hot om våld något som hör hemma i endemokrati.Detta har jag vid upprepade tillfällenuttalat. Jag kan försäkra, Per , attregeringen inte använder statliga medel föratt stödja våldsamma aktioner. Om det, somPer påstår, är så att det har hänt,då är det ett misstag som naturligtvis intefår upprepas.