prot · GP0914 · 2001-10-18 00:00:00 — Detta kan jämföras med arbetsgiva-rens villkor för avsättning till pensionssparande förden anställde.En särskild satsning på låginkomsttagare bör prö-vas. Ett exempel på hur riksdag och regering skullekunna utforma ett sådant system är att låta alla indi-vider som genom heltids- ochdeltidsarbete tjänar av ett basbeloppper månad få möjlighet att aktivt söka ett skattefrittstudiestipendium.Fru talman! Jag har i detta anförande skissat på ettsystem för en individuell utbildningsinvestering. Detär just en investering för såväl individen som för helasamhället. har inte råd att ytterligare släpaefter i en allt hårdare internationell konkurrens därkunskapen blir allt viktigare.Anf. 138 ():Fru talman! har vi sett ennärmast katastrofal ökning av ohälsan i arbetslivet.Det är framför allt stressrelaterade besvär som ökarvåldsamt. Slimmade organisationer, resursbrist, stän-diga förändringar och oklara mål i verksamheterna ikombination med ett alltmer urvattnat arbetsmiljöar-bete banar väg är var åttonde person i arbetsför ålder anting-en sjukskriven eller förtidspensionerad. De direktakostnaderna i statsbudgeten blir naturligtvis myckethöga.I LO:s undersökning Ohälsans trappa visas det påstora förändringar vad gäller psykiskt välbefinnande iarbetargrupperna. Den kanske allvarligaste slutsatseni undersökningen är att andelen som upplever oroeller ångest har ökat mycket kraftigt under 1990-talet.Bland unga kvinnor har det skett en tredubbling avdem som upplever oro, ängslan eller ångest. Det hargått från . Även sömnbesvär och huvud-värk har ökat mycket, speciellt bland de unga.Även TCO har gjort en undersökning om ohälsani . TCO har haft hjälp av , som har frågatöver 4 000 personer över hela landet. av detillfrågade anger ökad stress och ökade krav på ar-betsplatserna som orsak till den ökade sjukskrivning-en. av kvinnorna och av männen angerstressen som enda anledning till ökad sjukskrivning.Fru talman! Det behövs kraftfulla åtgärder för attmotverka den ogynnsamma utveckling som vi ser . Det elvapunktsprogram som presenterades ibudgetpropositionen omfattar viktiga åtgärder för attförebygga ohälsa i arbetslivet och åtgärder för attrehabilitera. Syftet med de föreslagna åtgärderna äratt sätta löntagaren i centrum och göra arbetsgivarensansvar för ohälsan tydligare. I anser viatt programmet är en bra start och inledning för attöka hälsan i arbetslivet.Alla elva punkterna är bra, men jag vill nämnanågra lite mer. Att försöka nå nationella mål för hälsai arbetslivet - det är bra. Men målen måste vara tydli-ga, och de ska också vara förankrade hos arbetsmark-nadens parter. Hälsobokslut, som är ett första stegmot en personalekonomisk redovisning är något sommitt parti har försökt driva . ska viförsöka göra det i den offentliga sektorn och redovisade anställdas hälsoläge. Personalekonomisk redovis-ning är säkert ett effektivt styrmedel för bättre ar-betsmiljö. Den mänskliga resursen - humankapitalet- behöver känna sitt värde och inte bara utnyttjaskortsiktigt för ekonomisk vinst.En annan mycket viktig punkt är utvecklingen avarbetsmiljöarbetet. Man pratar här om en satsning påutbildning av skyddsombud och utveckling av ar-betsmiljöcertifieringen som några av förslagen. Detvälkomnar vi verkligen.Ett stort problem har varit detminskade antalet skyddsombud. Under harantalet skyddsombud minskat med så mycket som30 000. Som ett resultat av det har det blivit allt svå-rare att kontrollera om arbetsmiljölagen följs. Menvarför har intresset för att vara skyddsombud mins-kat? Har statusen minskat? Eller vågar man inte tauppdraget på grund av att man kan upplevas somobekväm?Kvinnornas andel av de sjukskrivna har ökat kraf-tigt . Vid utgången av varandelen kvinnor av de sjukskrivna. En viktigorsak till dessa könsskillnader i ohälsan är att arbets-miljön i ergonomiskt och psykosocialt hänseende harförsämrats eller åtminstone inte förbättrats i sammatakt i kvinnodominerade yrken bl.a. inom vård ochomsorg.En annan viktig orsak är att det alltjämt är kvin-norna som utför mer av omsorgsarbetet i hemmet.Detta kan betyda att samma arbetsmiljö ger olikaeffekter på män och kvinnor. Rationaliseringar ochstrukturförändringar har också på många områden isamhället inneburit en förändrad arbetssituation förde anställda.Oförutsägbarheten anförs ofta som ett motiv förkonjunkturanpassade arbetstider eller för att en ökadandel av personalen knyts till verksamheten genomlösare anställningsformer, t.ex. projekt- och be-hovsanställningar.Den ur arbetsmiljösynpunkt kanske mest påtagligakonsekvensen av denna utveckling är den omfattandedemonteringen av fasta strukturer. Det är strukturersom har svarat för verksamhe-tens kontinuitet. Med denna förändring följer ocksådjupgående förändringar av arbetets villkor.Återigen är det kvinnorna som får ta stryk. Kvin-nor är kraftigt överrepresenterade i den anställnings-form som är mest problematisk - behovsanställningen- men även när det gäller vikariat. Båda formerna ärvanliga inom offentlig sektor. Kvinnor är dock under-representerade i den mer gynnsamma formen projekt-och objektsanställningar. Studien visar att kvinnor harungefär hälften så stor chans som män att övergå fast anställning . Det gårockså att konstatera att förvånansvärt lite forskninghar gjorts om de tidsbegränsat anställdas villkor ochhälsa. Kvinnorna får ta stryk även på forskningsom-rådet.Något som är mycket allvarligt är att arbetsmiljö-forskningen och arbetsmiljöutbildningen har minskati betydelse och omfattning vid de stora tekniska hög-skolorna. Vid KTH har man i princip avskaffat ar-betsmiljöprofessuren. I flyttade professorn,och professuren har ännu inte blivit återbesatt. VidChalmers och i har man en ändrad inriktning.Man kan inte hålla på med arbetsmiljöforskning avöverlevnadsskäl. Det är också svårt att rekryteradoktorander till arbetsmiljöforskning. Det beror nogbl.a. på den dåliga statusen. Det som man inte satsarpå vid de stora, dominerande högskolorna uppleverman inte som så viktigt och gångbart på sikt.Rejäla forskningsresurser och ett intresse frånsamhället skulle vara en god grund för att bibehållaoch stärka arbetsmiljöämnenas status. Men just nu gårvi åt motsatt håll. Samhällets signaler måste blimycket klarare.Anf. 139 ():Fru talman! Den socialdemokratiska regeringenhar sagt att det går bra för Sverige.Man hänvisar till kurvor som pekar uppåt - åt rätt håll- och man har tagit åt sig äran av den förbättradeekonomin. Den ökade sysselsättningen har enligtmajoriteten varit ett resultat av den förda politiken.Nu när kurvorna, som tidigare gått uppåt, planarut och ser ut att vika nedåt är regeringen, Socialde-mokraterna, och snabbamed att skylla osäkerheten och de vikande konjunktu-rerna på händelser i vår omvärld. Det är naturligtvisså att den amerikanska konjunkturen, terrordåden iNew och samt kriget i Afghanistanpåverkar den svenska ekonomin. Men lika lite somregeringen kan påverka världskonjunkturen , harman kunnat påverka världskonjunkturen för några årsedan. är ett litet land i den globala ekono-min. Konjunkturerna i kan vi inte skylla påregeringen, men inte heller hylla den för.Däremot är det intressant att se hur klararsig i jämförelse med andra länder under rådandekonjunkturförlopp. Hur slår konjunkturen i Sverigejämfört med andra länder? När man gör en sådanjämförelse ser man hur den svenska politiken klararav att hantera utvecklingen. Genom ett sådant tillvä-gagångssätt kan vi också bedöma den svenska rege-ringens jobb.Hur har det då gått för relativt sett sedan1995 då Socialdemokraterna tog över regeringsmak-ten? När det gäller sysselsättningen har elva EU-länder haft en större procentuell sysselsättningsök-ning än mellan och . ,, , , , , , , , ochDanmark har alla ett gemensamt, de har haft en snab-bare ökning av antalet nya jobb än . Endast treEU-länder har haft en sämre utveckling än Sverige.Det här är statistik från och som bör svara på häri dag är varför regeringen fört en sådan politik attsysselsättningsökningen är bland de lägsta i EU underde socialdemokratiska regeringsåren, under de godaåren sett ur världskonjunktursynpunkt.Om man tittar på antalet arbetade timmar, arbetarvi i inte mer än vi gjorde 1988 när viockså hade en högkonjunktur. Då ska man kommaihåg att vi har fått ungefär 200 000 flermänniskor i arbetsför ålder, men i antal arbetadetimmar jobbar vi alltså inte mer än vi gjorde 1988.Den svaga utvecklingen i de senaste årenkan härledas till en rad olika problem i den svenskaekonomin. En faktor som leder till låg sysselsättningär givetvis den höga arbetslösheten. 500 000-600 000människor, eller av arbetskraften, ärenligt statistik från antingen öppet arbetslösa, iolika åtgärder, undersysselsatta eller latent arbetssö-kande. Det är en oerhört hög siffra med tanke på att vihar en högkonjunktur bakom oss.En annan faktor som leder till problem i densvenska ekonomin är givetvis sjukfrånvaron somformligen exploderat . Vi vet atti statistiken över antalet sysselsatta räknas också desom är sjukskriva in, trots att de inte är på jobbet. Detär därför siffrorna över antalet sysselsatta ser bättre utän exempelvis utvecklingen för antalet arbetade tim-mar.Den svenska arbetsmarknaden är också tudelad.Det är främst i storstadsregionerna som sysselsätt-ningen ökat. I skogslänen har utvecklingen varit be-skedlig, medan sysselsättningen t.o.m. minskat meden halv procentenhet i mellersta under andrakvartalet jämfört med förra året.Tudelningen på arbetsmarknaden är inte barageografisk utan flera grupper i samhället har svårt attkomma in på eller komma tillbaka till arbetsmarkna-den. Det gäller äldre, arbetshandikappade, personermed utomnordisk bakgrund och personer som ärkorttidsutbildade.Om vi tittar framåt ser inte läget speciellt ljust utjust . har antalet nyan-mälda platser varit lägre än samma periodförra året. har antalet nyanmäldasökande varit högre än . Oavsett hur ekonomin utvecklas tillföljd av terrordåden kommer vi åratt få den lägsta tillväxten . AMS-chefenAnders berättar också i attAMS redan påbörjat mobiliseringen för att klara enstigande arbetslöshet redan nästa år.Allt detta sammantaget gör att det krävs struktu-rella förändringar i ekonomin för att dämpa fallet.Om inte detta görs kommer framför allt de redanutsatta grupperna att drabbas ännu hårdare än avarbetslöshet.För klara de problem som brottas medtror jag att politiken måste inriktas på tre områden.För det första på en mer dynamisk näringspolitikoch ekonomisk politik som gör vår ekonomi mertillväxtorienterad, mer företagarvänlig och mer dy-namisk. Det krävs sänkta skatter och förändringarsom förbättrar lönebildningen. har vi fått enrapport från som pekar på att vihar en för dålig lönebildning för att kunna få enmaximal sysselsättningsutveckling. Vi behöver enförändrad arbetsrätt, minskad byråkrati m.m.För det andra behöver vi en aktiv och utveckladarbetsmarknadspolitik. Vi behöver förbättringar inomde arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. De måste blimer tillväxtorienterade. Det handlar t.ex. om att infö-ra lärlingsprogram och mindre krångel och byråkratiinom AMS. Vid mina studiebesök på arbetsförmed-lingarna runtom i landet har jag roat mig med attfråga hur stor del av arbetsförmedlarnas arbetsinsatssom de upplever är byråkrati. Jag har fått svar somindikerar att30-40 % av förmedlarnas tid går till attfylla i blanketter och till olika redovisningar fram ochtillbaka. Det beror bl.a. på beslut som är fattade avriksdagen, men också på hur AMS fungerar.Vi behöver ökad samverkan med bemanningsfö-retag, försök med och utveckling av privata arbets-förmedlingar. Vi behöver helt enkelt fler kreativalösningar.För det tredje behöver vi ett socialt ansvar för demänniskor som inte är anställningsbara. Vi har i dagdrygt 30 000 människor i aktivitetsgarantin. Upp-skattningar man får om man pratar med arbetsför-medlare och dem som jobbar med frågorna säger atten tredjedel av dessa, kanske 10 000, inte är anställ-ningsbara i det korta perspektivet. De har språk-problem, handikapp av olika slag, sociala problem,enormt dåligt självförtroende på grund av lång ar-betslöshet, låg utbildningsnivå m.m. De här männi-skorna känner att de rullar runt i ett system som intekan hjälpa dem. Inte ens aktivitetsgarantin fungerarför de här människorna. De kräver extra insatser. Debehöver social träning, de behöver få känna att de gårtill en arbetsplats och gör något nyttigt under den tidde tränar upp sina sociala färdigheter. De behöverockså känna att de kan bidra till sin egen försörjning.Vi vet att det finns förslag på någon form avövergångsarbetsmarknad. Det är sådant som vi tror ärviktigt att regeringen förmår presentera för riksdagen.Men vad får vi för svar i budgetpropositionen? Nej, vihar inget förslag. Det har man sagt i tidigare skrivningar i tidi-gare budgetpropositioner också.Detta är återigen ett exempel på bristande hand-lingskraft från regeringens sida. Vi som sitter i ar-betsmarknadsutskottet kan ju hoppas att det härriksmötet blir något mer arbetstyngt än tidigareriksmöten. Vi har ju saknat arbete i utskottet på grundav regeringens oförmåga att presentera förslag ochlägga fram riktlinjer för framtiden. Vi får hoppas attSven-Erik förmår att tala sina kamrater påsuperdepartementet till rätta och få dem att presenterakonkreta förslag som gör att vi kan förbättra situatio-nen för de arbetslösa och de människor som behöverstöd och hjälp från de politiska instanserna.Anf. 140 ():Fru talman! Tvärtemot vad föregående talare harantytt skulle jag vilja säga att den socialdemokratiskaarbetsmarknadspolitiken står stark. somhittills har avverkats av innevarande mandatperiodhar regeringen fattat ett antal viktiga beslut som harvarit framåtsyftande och som också har gett godaresultat. Efter 90-talet - ett årtionde som har haftstora ekonomiska besvär med låg tillväxt och högarbetslöshet totalt sett, i synnerhet i början av årtion-det - har vi nu sett att det finns bättre förutsättningarän på länge.Men resultaten har inte kommit gratis. Mångagrupper har fått stå tillbaka för att vi skulle kunnavända utvecklingen i positiv riktning. Inför mandat-perioden satte vi socialdemokrater upp ett antal vikti-ga mål som har gjort att politiken har kunnat fokuserapå det som är det viktigaste, nämligen att alla skavara med i den gemenskap som kallas välfärdssam-hället. Ingen ska stå utanför, och allas vilja ska tas tillvara. Detta är värderingar som vi aldrig får vika ifrån.I dagens debatt finns röster som talar för att raseraden framgångsrika arbetsmarknadspolitik som harbyggts upp. De arbetslösa kommer i så fall att fåbetala ett högt pris. Låt mig få återkomma till denalternativa borgerliga politiken och hur den ser ut litelängre fram.Fru talman! Det finns också anledning att se till-baka lite grann på historien och erinra sig hur detfaktiskt var. En återblick är också nödvändig för att viinte ska ta de framgångar som vi har för givna.Hur såg det då ut ?I april månad 1994 befann sig 565 000 personer iarbetslöshet eller i arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Aldrig tidigare hade arbetsmarknadspolitiken ställtsinför en så svår uppgift som då. Vi socialdemokratertog den gången oss an utmaningen att bryta oss urarbetslöshetens klor, som hade tillväxtunder den första delen av 90-talet.För att visa att vi menade allvar med det här sattevi upp ett par tydliga mål som lätt kunde följas upp.Det första var att vi skulle ha en öppen arbetslöshetsom inte skulle överstiga vid slutet av 2000. Detandra var att andelen reguljärt sysselsatta skulle ökafrån dåvarande knappa när målet sattes till 80 %år 2004.Hur har det då gått? Resultatet vet vi. Målet om4 % öppen arbetslöshet har vi nått. Vi befinner oss på lite . Det är också det mål somkommer att uppnås . Det innebär att 80-procentsmålet ligger väl inom räckhåll.Tack vare en framgångsrik ekonomisk politik pa-rad med en bra arbetsmarknadspolitik kan vi faktisktse att det har gått åt rätt håll , och detfinns också förutsättningar för att det kan fortsätta.Låt mig kort beröra de grunder och verktyg somhar använts i denna lyckade politik.Arbetslinjen är den klassiska grunden i svensk ar-betsmarknadspolitik och ett uttryck för grundläggan-de socialdemokratiska värderingar. Det handlar omatt göra alla delaktiga i samhället och förhindra attgrupper står utanför. Det handlar också om att var ochen ska göra rätt för sig efter förmåga. Den nya ar-betsmarknadspolitiken bygger vidare på klassisksvensk arbetsmarknadspolitik med fokus på förmed-ling och arbete, förstärkt arbetslinje och åtgärder avhög kvalitet. markerar den ett tydligt väg-val när det gäller utformningen av framtidens arbets-marknadspolitik.Det innebär bl.a. att i stället för en botre parenteshar regeringen infört en aktivitetsgaranti med en a-kassa utan bortre gräns. Nya möjligheter öppnas attkomma in på arbetsmarknaden utan att trygghetenraseras eller ifrågasätts. Vi socialdemokrater avvisartankarna på att låta de arbetslösa själva stå för ar-betslöshetens kostnader genom sänkta löner ellergenom en ökad egenfinansiering av arbetslöshetsför-säkringen.Ett av de viktigaste inslagen i arbetsmarknadspo-litiken är kompetensutveckling. Den första linjen ikampen mot arbetslöshet går inne i företag och verk-samheter bland de som har jobb. Återkommandeutbildning är av avgörande betydelse för svenskaföretags möjligheter att överleva och bidrar samtidigttill att stärka den enskilde och öka valfriheten för denenskilde personen.Inom aktivitetsgarantins ram erbjuds arbetsmark-nadspolitiska insatser i form av utbildning, jobbsöka-raktiviteter, praktik och anställningsstöd. Aktivitets-garantin ska bryta rundgången mellan åtgärder ochöppen arbetslöshet. Alla insatser inom garantins ramhar ett enda syfte, att ge den arbetssökande ett arbeteså snart som möjligt.Fru talman! Från borgerligt håll har det hävdatsatt den svenska arbetsmarknaden fungerar dåligt.Långtgående förslag på förändringar för att förbättraarbetsmarknadens funktionssätt har förts fram, bl.a.inskränkningar i arbetsrätten, införande av bortreparentes och ökade inkomstskillnader. Flera av för-slagen har direkt eller indirekt gått ut på att försvagade fackliga organisationernas inflytande. Den grund-läggande tanken tycks vara att ökad otrygghet skaparen bättre fungerande arbetsmarknad.Den samlade borgerliga politiken på arbetsmark-nadens område förskräcker. vill dra nedmed inom arbetsmarknads-politiken. Dessutom vill man sänka ersättningsnivån ia-kassan och öka egenfinansieringen. åsin sida vill lägga ned AMS och privatisera arbets-förmedlingarna. Bemanningsföretag ska ta över verk-samheterna. talar som vanligt medkluven tunga. Å ena sidan säger man sig stå på desvagas sida. Men när det gäller ställer man sig alltidtill rätta i ledet bredvid och deras politik.De som får betala priset med en sådan politik ärde arbetslösa. Med sänkta ersättningsnivåer och ned-montering av arbetsförmedlingar kommer det att blioerhört svårt att föra en arbetsmarknadspolitik medomtanke om de svaga i samhället.Med den socialdemokratiska arbetsmarknadspoli-tiken har vi bevisat motsatsen. Det är genom att litapå människor och deras vilja att vara med och taansvar som man bygger en framgångsrik arbetsmark-nadspolitik. Det är genom trygghet och klara reglersom människor frigörs och kan vara med och skapadet där alla har en plats.Även om vi har varit framgångsrika i vår politik,fru talman, finns det anledning att noga följa utveck-lingen av den svenska ekonomin. Vi ser att företagvarslar anställda och att människor känner oro för sinekonomi och sin situation. En av orsakerna är denosäkra politiska situationen i världen, somdet också sker strukturomvandlingar inom svensktnäringsliv, inte minst inom IT-sektorn för att ta ettexempel. Detta får återverkningar på flera områden,och vi måste ta detta på största allvar. finnsdet all anledning att se framtiden an med tillförsikt.Jag kan garantera att vi socialdemokrater inte kom-mer att tillåta en situation där ekonomin slås i spillroroch arbetslösheten åter stiger i höjden.Fru talman! Det finns fortfarande mycket kvar attgöra. Regeringens proposition tar upp flera av deviktiga frågor vi måste arbeta med framöver.Även om arbetsmarknadsläget har förbättrats harockså uppgifterna på arbetsförmedlingarna ökat.Därför är det viktigt att de extra resurser, 700 miljo-ner, som tillsattes tidigare får behållas för att behållakvaliteten i åtgärderna.Oberoende av konjunkturläget kan man säga attde arbetshandikappade har en svår situation. Även närtiderna är bra ser vi att det är bekymmersamt för dematt få jobb. Därför vill regeringen nu göra en särskildöversyn av hur de arbetshandikappades ställning är påden svenska arbetsmarknaden.Ohälsan i arbetslivet är ett annat bekymmer. Härfinns elvapunktsprogrammet som en garant. Jag villockså peka på problematiken med deltidsarbetslös-heten.Till sist, fru talman: En aktiv arbetsmarknadspoli-tik måste alltid föras, såväl i högkonjunktur som ilågkonjunktur. Skulle nu tiderna bli sämre, en inrikt-ning vi kan se, gäller det att ha högsta beredskapinom arbetsmarknadspolitikens område.Anf. 141 () replik:Fru talman! I mitt anförande beskrev jag det in-tressanta i hur arbetsmarknadsläget har utvecklatsrelativt andra länder som har samma internationellakonjunktur att hantera.Jag konstaterar att det är elva EU-länder mellan1995 och 2000 som har haft en större sysselsättning-sökning än vad har haft. Det måste indikeraatt den svenska framgångssagan inte är specielltframgångsrik. Det måste indikera att någonting är feli svensk arbetsmarknadspolitik eftersom vi inte harlyckats bättre med att utnyttja den goda konjunkturenoch med att komma till rätta med de stora arbets-marknadsproblem vi har.Sysselsättningen har ökat, det vet vi alla. Menvarför har varit bland de sämsta i EU när detgäller att förbättra sysselsättningsläget under åren1995-1998, med en sådan lyckosam politik somSven-Erik skryter om?Anf. 142 () re-plik:Fru talman! Jag ska inte tjata om det, men jagmåste ändå påpeka det, eftersom tarupp frågan. Det gäller arvet som den borgerliga rege-ringen lämnade efter sig 1994. Då hade vi en utveck-ling i som var betydligt sämre än vad om-världen hade, inte minst när det gäller tillväxtområ-den. hade t.o.m. minustill-växt. Det var det svårt att hitta några länder utanförSverige som hade vid det tillfället.Jag vet inte om det är en bedömning av den rege-ring som satt då. Det kan vi väl låta vara osagt. Mendet ger väl en viss indikation. Det var en tung arbets-löshet som togs över 1994 och 1995, som successivthar bearbetats.Vi ser nu att den arbetslöshet som fortfarandefinns kvar ofta består av människor som har enmycket lång arbetslöshetsperiod bakom sig. Vi vet attall kunskap på det här området säger att ju längre manhar varit arbetslös, desto svårare är det att kommatillbaka.Sedan är det ju så att den totala arbetslösheten iSverige ändock är mycket lägre än i många av de EU-länder som pekar på. Vi vet att julängre ned vi kommer i arbetslöshet, desto svårare ärdet att få ut människor i arbete.Anf. 143 () replik:Fru talman! Om det nu har varit en hög arbetslös-het kanske man också har en bättre hävstångseffekt,dvs. det finns många som står till arbetsmarknadensförfogande. Det finns många som är välutbildade ochsom har haft arbetslivserfarenhet. Det gör t.o.m. kan ha bättre förutsättningar i ett sådantläge.Vi kan ta som ett exempel. Där har manhaft en liknande ekonomisk problematik som ,men man har lyckats bättre än . Vi kan radaupp elva EU-länder som har haft en snabbare utveck-ling än . Det visar på att det är någonting sominte fungerar i den svenska ekonomin och som gör attvi inte kan få en utväxling på konjunkturen när den ärgod och få upp sysselsättningen så högt som vi skullevilja.Vi ser ju nu att KI konstaterar att vi intekommer att nå målet sysselsättning 2004. Dethar KI konstaterat, och det har också regeringen tidi-gare själv indirekt konstaterat.Det här visar att det är något som gör att vi intekan få den fart i ekonomin vi behöver för att hjälpaalla som är arbetslösa, undersysselsatta eller på olikasätt deltidsarbetslösa.Anf.