prot · GO0988 · 2001-03-29 00:00:00 — Utan acceptans hos de människor som bor ide bygder i där de stora rovdjuren förekom-mer kommer en sådan politik aldrig att bli hållbar ochlångsiktig.Fru talman! Jag anser att regeringen och utskotts-majoriteten i stora delar har misslyckats i detta avse-ende. Vi i strävar efter att hitta en sådanlösning, en lösning som gör att det svenska samhälletlångsiktigt kan ha bevarade stammar av björn, järv, looch kungsörn som människors andra olikaintressen kan tas till vara. Stora delar av en sådanpolitik finns att hämta i betän-kande, vilket regeringen har valt att inte anta till alladelar.Otvivelaktigt engagerar frågor som rör de storarovdjuren väldigt många människor. Starka känslor ärinblandade, och det är viktigt att ha detta i åtanke närrovdjurspolitiken utformas och verkställs. Mångamänniskor känner en misstro mot det som deuppfattar som en politik formad av politiker i byrå-krater i Stockholm.De starka känslor som finns hos både de som ärpositiva till rovdjur och de som är negativa till rov-djur gör det nödvändigt för oss alla att inta en öppenhållning till andras åsikter och känslor inför vårarovdjur. En stor del av den oro som finns hade kunnatstillas om betänkande Ensammanhållen rovdjurspolitik hade legat till grundför propositionen, men så blev det inte i alla delar.Centerpartiet anser att det är olyckligt att rege-ringen inte på ett bättre sätt tog fasta på utredningensarbete när propositionen utformades. Flera av deförslag som utredningen lämnade har regeringenbortsett ifrån eller förändrat till det sämre.Den oro som människor känner inför rovdjurenoch deras utbredning måste tas på allvar. Oavsett omoron är berättigad eller ej är det det faktum att männi-skor är oroliga för att beslutsfattare på olika nivåerinte tar denna oro på allvar som gör det hela allvar-ligt. Om beslutsfattare inte visar ödmjukhet inför denängslan som människor känner kommer acceptansenför rovdjuren aldrig att blir så stor som den måstevara för att stammarna ska kunna bevaras på långsikt.Centerpartiet konstaterar att propositionen inte haralla de element som behövs för att man ska kunnaskapa en rovdjurspolitik som åtnjuter acceptans sombor i bygder där det finns rovdjur och kanske allraminst hos dem som bor i områden med ett stort,samlat rovdjurstryck.Jag upprepar: utgångspunkt är ska hitta en lösning som gör att det svenskasamhället kan ha en långsiktigt bevarad stam av vårastora rovdjur, björn, järv, lo, varg och kungsörn sam-tidigt som människors andra intressen tas till vara.Rovdjursstammarna måste förvaltas med utgångs-punkt från forskning och inventering. Jakten är attbetrakta som en naturlig del i en sådan förvaltning.Rovdjurspolitiken måste utformas så att människorkänner delaktighet och har möjlighet att påverkautformningen. En politik för något eller några av vårastora rovdjur som saknar förankring hos de boende ibygden kommer aldrig att bli verkningsfull och lång-siktig.Fru talman! En mycket central del i rovdjurspoli-tiken måste vara att man ska ha möjlighet att skyddasig och sin egendom vid rovdjursangrepp. Det kaninte betecknas som rimligt att en människa ska behö-va stå och se på när ett tamdjur angrips av ett rovdjurutan att få ingripa om tamdjuret skadas eller dödas.Konsekvensen av regeringens förslag är just dennaenligt min mening: man får stå och titta på.Utformningen av jaktförordningen 28 § måsteförändras, förbättras och förtydligas. I 28 § reglerasmöjligheten till skyddsjakt utan föregående myndig-hets beslut, i dagligt tal s.k. nödvärnsrätt.Jag vänder mig till majoritetens främste företräda-re : Varför väljer ni inte att förbätt-ra, förtydliga och förändra den utformning som nufinns i 28 § så att vi får en bättre acceptans hos män-niskor som känner en oro inför det som hållerpå att hända?Det finns en oro för att en nödvärnsrätt skullekunna leda till en betydligt ökad mängd skjutna rov-djur, säger då säkert . Men erfaren-heterna från t.ex. och andra länder där man här rätten visar att en sådan oro är överdriven.Men återigen: Acceptansen för rådande lagstiftningkommer att öka om den här paragrafen förändras,förbättras och förtydligas.Så, fru talman, över till en helt annan sak. Det ärviktigt att beslut fattas så nära människor som möj-ligt. Det gäller även i fråga om skyddsjakt på rovdjur.Dessa beslut ska fattas så nära människor som möj-ligt.Regeringen föreslår att jaktförordningen ändras såatt kan delegera till länsstyrelsernaatt besluta om skyddsjakt på enskilda individer vadavser björn och lo som orsakar skada eller olägenhet.Detta är enligt min mening inte tillräckligt. Jag ochCenterpartiet anser att en större förändring av jaktför-ordningen är befogad. Beslut om skyddsjakt bör flyt-tas från till länsstyrelserna, alltså sånära människor som möjligt.Denna decentralisering, nedflyttning av beslutsbe-fogenheter, är nödvändig för att alla intressen i rov-djursfrågorna ska få möjlighet att föra fram sin me-ning. Att flytta besluten från central till regional nivåär också en förutsättning för att få väl förankradebeslut hos lokalbefolkningen. Jag anser att om vi gördetta får vi beslut som är väl förankrade hos dem somförespråkar jakt likväl som hos dem som inte före-språkar jakt. Väl förankrade beslut skapar större möj-lighet att få acceptans för en långsiktigt bevarad rov-djursstam, vilken det än må vara, i vårt land.Frågan om rovdjur har alltid väckt starka känslor,varför det är nödvändigt att beslut fattas på ett sådantsätt att människor känner att de inte blir överkörda.Därför är det alltså enligt min uppfattning rimligt attflytta besluten om skyddsjakt till den regionala nivån.Jag vill, fru talman, avsluta med att yrka bifall tillmin reservation nr 2. Självklart står jag bakom samt-liga mina reservationer men nöjer mig med att yrkabifall till och kommer sedermera att begära rösträk-ning på den nämnda reservationen.Anf. 5 () replik:Fru talman! Jag tycker att det är intressant attlyssna på och har några frågor, bl.a. om Rovdjursutredning-ens förslag till förändring av § 28 i jaktförordningen.Hur tänker sig och att manska klara bevisfrågan? Detta om det skett "under ettdirekt angrepp", som det står i förslaget, är ju väldigtsvårt att veta i efterhand. Den som skjuter har ju för-stås tolkningsföreträde.Den andra frågan gäller, som jag håller med om,att man ska agera så att människor får förtroende.Men vilka människor lyssnar på?Jag har fått olika bud och träffat olika människor somtycker olika även i de delar av där det ärväldigt tätt med varg. Det finns både de som tyckeratt det är viktigt att vi behåller vargstammarna och desom tycker att vi ska kunna skjuta vargar. Det finnsockså de som tycker att vi ska utrota hela vargstam-men. Vilka människor lyssnar på?Anf. 6 () replik:Fru talman! Precis som lyssnarjag till människor som hör av sig till mig, och de harju olika uppfattningar.Men är det så, , att i ungefär200 av landets 289 kommuner är det recession i dag.Det pågår en utflyttning, avfolkning. Det leder i sintur till en försämring av den biologiska mångfalden,för de människor som flyttar från de kommuner som tappar människor bedriver till stora delar areellverksamhet. Den biologiska mångfalden omöjliggörsi delar av vårt land beroende på den politik som Mag-gi företräder.Vi måste ha en annan politik på det här områdetsom gör det möjligt för människor att utveckla verk-samhet och därvid bibehålla och utveckla den biolo-giska mångfalden i alla delar av vårt land. Då är detviktigt att människor i speciellt dessa delar av landetkänner acceptans för vår politik vad gäller rovdjur.När det sedan gäller skyddsjakten eller nödvärns-rätten är det svårt att förklara för människor att maninte får ingripa - för det får man ju inte enligt detförslag som ligger , och man ska lyda den gäl-lande lagstiftningen - om ett hemdjur blir angripet avnågot av de djur som inte är uppräknade i § 28. Detinnebär att det inte blir roligt att leva kvar på platsen,speciellt inte om det gäller ett hemdjur som kanskehar ett affektionsvärde för barnen i familjen. Då fort-går det som jag inledningsvis talade om, nämligenavfolkningen av stora delar av vårt land. Och det villinte jag medverka till, . 7 () replik:Fru talman! Jag tycker att det är bra att klargjorde att han som så många andra harmissuppfattat vad som faktiskt står i jaktförordning-ens § 28. Där står det nämligen att man inte får dödadet djur som angriper. Men att man inte får ingripa ären vanföreställning, och det är att sprida missförhål-landen. Självklart har man som djurägare eller med-människa rätt att ingripa, men för många av dem somvill utnyttja denna paragraf eller som vill gå ännulängre och använda utredningens förslag handlar detom att man vill använda vapen för att skjuta och dödadjuret. Men det är faktiskt två helt olika saker. Mankan ingripa utan att döda ett djur för att avvärja ettangrepp. Det finns ingenting som hindrar mig, EskilErlandsson eller någon annan som hamnar i en sådansituation att göra det.Vi som inte delar synen att man i första hand skafå använda skjutvapen får brev där vi kallas förkänslokalla. Den sortens argumentation inger miginte tron att vi ska kunna bygga upp en bra viltför-valtning och rovdjursförvaltning.Anf. 8 () replik:Fru talman! Det sistnämnda, ,hoppas jag inte var riktat mot mig. Jag har inte kallatnågon, i vart fall inte , för känslo-kall.Som djurägare vet jag att vanans makt är stor vadgäller djur. Ett djur som angriper - det må vara enhund eller vilket djur som helst - har denna vana. Detär svårt att få bort den vanan eftersom man inte kandressera ett vilt djur. Det kan man möjligen göra medett hemdjur, t.ex. en hund, men med ett vilt djur kanman inte göra det. För att få bort den fara som mångamänniskor upplever i de områden som hyser de djursom vi talar om finns det en lösning, nämligenatt avliva desamma. Och det finns ju inget lämpligaretillfälle att få göra det än vid ett direkt angrepp på etthemdjur.Anf. 9 ():Fru talman! Det här är ett ärende som verkligenhar fått i gång mängder av känslor och yttringar avolika slag. Det är uppenbart att det är många av osssom har fått e-brevlistan ganska fullproppad medolika förslag, från att utrota de flesta rovdjur till att deska få föröka sig hur mycket som helst utan rätt attjaga dem alls.I huvudsak tycker jag att regeringens propositioninnehåller många bra förslag, inte minst vad gäller attklara den biologiska mångfalden för de fem aktuelladjurarterna.Det är viktigt att vi verkligen tar ansvar för rov-djursbestånden, som också mänskliga in-tressen är berättigade. Det gäller att hitta en balansmellan dessa intressen. Jag tror att ingen av ossegentligen vet var den gränsen går.Det är ofta lätt för oss att hävda att andra länderska ansvara för sina rovdjur. Det gäller inte minstAfrika. Men handlar det ju om ansvar.Jag uppskattar därför regeringens inställning att dethandlar om de svenska stammarna, att vi inte skaförlita oss på någon form av skandinavisk stam förvargarna t.ex. Detta om något har vi väl lärt oss underden senaste månaden när vi sett hur våra grannar iväster hanterar vargfrågan.Ändå ska och måste vi givetvis samarbeta inomde nordiska länderna eftersom rovdjuren inte kännertill landgränser och rör sig utan Schengenavtal, pass,id-kort eller visum. Om vi medverkar i ett samarbetehar vi också större möjligheter att påverka för attundvika upprepningar av det som vi sett ellert.o.m. Vi har med detta om samarbete som enpunkt i vår motion, och genom utskottets positivaskrivning har jag inte sett någon anledning till enreservation i den frågan.En sund rädsla är att visa respekt för rovdjuren.De är inga varelser man leker med. Inte minst är detviktigt att undvika kontakt med ungarna. Det är klartatt det skulle vara näpet att gosa lite grann med enbjörnunge. Men jag är inte säker på att björnhonan ärlika trakterad av den närheten. Det är i sådana situa-tioner det kan bli hotfullt även för människor. Detutvecklade på ett bra sätt.Jag kan ändå inte låta bli att reflektera lite grannöver ordet rädsla. Vi skriver i vår motion att rovdjurförorsakar rädsla hos många människor, rädsla förbarnens säkerhet och för den egna. Vi fortsätter medatt säga att oavsett vilken inställning den enskildeindividen har i den här frågan anser vi det självklartatt denna rädsla ska mötas med respekt och tas påstörsta allvar.Även om man förnuftsmässigt vet att ingen blivitskadad eller attackerad om man uppfört sig någorlun-da vettigt är det svårt att frigöra sig från känslan. Jagerinrar mig en mörk kväll i när vi satt någrapersoner i en öppen jeep. I bilens ljussken såg vi pånågra meters håll en lejonfamilj. Det var en situationsom säkerligen hände i princip i den na-tionalparken, och någon olycka hade inte hänt.Då reser sig en maffig lejonhannen, kommer motbilen och går utmed sidan. Vi får den på högst enmeters avstånd. Jag tror att min granne som satt tillvänster om mig, en av riksdagskollegerna, på varssida lejonet gick, fortfarande känner rädslan i densituationen. Den känslan kan man inte styra medförnuft, och det är viktigt att ha respekt för den.Jag är naturligtvis starkt medveten om skillnadenmellan lejon, björn och varg. Men jag tror att ett antalmänniskor som bor i trakter där det finns varg kännersamma rädsla även om förnuftet säger något annat,speciellt om man bor i storstadsområdena. Det är bl.a.av det skälet som jag tycker att regeringens förslag attlåta vargstammen öka till 200 djur är rimligt. Jag kaninte förstå annat än att det innebär att vargstammen ärlivskraftig och klarar sig.Nu finns det också ett resonemang i propositionenom inavel och behovet av att motverka den. Vi önskaratt de skandinaviska vargarna ska träffa och fattatycke för de finsk-ryska stammarna för att ytterligareförstärka de genetiska förutsättningarna. Det är motden bakgrunden som vi hävdar att vargen i principska få finnas i hela landet. Det är inte rimligt att taundan stora ytor från möjligheten.Observera att jag säger möjligheten. Vi menar attdet ska vara djuren som har tolkningsföreträde i frå-gan och inte vi. Med det menar vi att vi inte medkonstlade medel ska försöka att plantera in olikadjurarter i olika områden. Sådana åtgärder brukar integå så bra.Det är således inte aktuellt med någon flock påDjurgården och inte heller på eller . Dehar kanske aldrig funnits där, och det finns heller inteskäl att försöka. När vi i utskottet hade uppvaktningari frågan var det en person som gjorde en liknelse. Detvar inte så svårt att söva en varg, sätta avsändare påden och skicka i väg den, men det var värre att få enmottagare som packade upp den.Vi vill gärna se varg även i renlandet. Det är ock-så mot den bakgrunden som vi vill höja totalsummanför ersättning. Det är intressant och glädjande attnotera att det finns en påtaglig enighet när det gällerbjörn, lo, järv och kungsörn. Jag vill tro att det berorpå att vi verkligen anser att propositionen är väl av-vägd i det avseendet och inte att det beror på att allkraft läggs på debatten om vargbeståndet.Att bevara rovdjuren är ett nationellt intresse. Detär inte enskilda ren- och fårägare som ska betala fördet. Det är därför som vill öka summantill ersättning för rivna tamdjur. handlar det om år2002. Vi har i vår motion tagit upp 20 miljoner extrautöver regeringens förslag, såsom förslaget är i pro-positionen. Vi kommer givetvis att följa upp det i vårtbudgetförslag . Vi anser att det är väsent-ligt för rovdjursstammens bevarande att det finnsgenerösa ersättningsmöjligheter.Fru talman! När det gäller frågan om rovdjur-scentrum hör information till det viktigaste av allt idessa frågor. Ju mer kunnig man är i sitt förhållandetill rovdjuren desto lättare har man att fördra elleracceptera dem, som några talare har sagt här tidigare ikammaren, och uppskatta deras närhet. fascineras av att vi i har möjlighet attleva tillsammans med dessa arter. Men då krävs ock-så att det finns platser där informationen ges.Vi tror inte att det räcker med ett centrum. Landetär stort, och vi har rovdjur på många håll. Vi hoppasatt de sprider sig. Därmed måste vi har fler rovdjur-scentrum. Vi har i vår reservation föreslagit tre cent-rum. Jag tror att det är ett rimligt tal. Vi har t.o.m.preciserat landskapen till , ochLappland.Fru talman! Jag står givetvis bakom de reservatio-ner vi från har med i betänkandet. Men förtids vinnande yrkar jag bara bifall till reservation 21under punkt 23.Anf. 10 ():Fru talman! Det är med glädje vi från Miljöparti-ets sida är med om att tillsammans med regeringenlägga fram den proposition som debatteras och därs, v och mp är överens om allt utom den förändringav 28 § som föreslås.Jag har faktiskt sett en vild varg. Det var som dentypen av möten ofta är mycket flyktigt. Det var ibörjan av 90-talet. En varg fanns på vandring nere iSörmland, och sprang den över vä-gen när vi kom. Det är en sådan händelse där manskulle vilja trycka stop och rewind och köra den omigen. Man hinner liksom inte riktigt med.Naturligtvis kändes det mäktigt. Det var ingendiskussion om vad det var för djur. När den först kompå näthinnan kunde jag bara konstatera: Sådana djurfinns inte, men det gjorde den. Jag har sett järv pålångt håll i fjällen, och kungsörn har jag naturligtvissett. Det gäller främst ungfåglar som finns nere isödra framför allt under vintern.Jag måste få kommentera det alldeles. Det var jag som blev hemskt rädd förlejonet. Det kan konstateras att när det var mitt föross, och jag hade kunnat sträcka ut handen och klappapå det, stannade det och tittade mig i ögonen. Jag ärövertygad om att bakom ögonen på de allra flesta djurfaktiskt finns en förhållandevis intelligent hjärna. Hanvisste vem han tittade på. Han tittade på någontingsom stod på matsedeln. Jag kände mycket påtagligt idet ögonblicket att jag var tacksam att han var mätt.Vi har inget rovdjur i där vi står påmatsedeln. Det är den stora skillnaden. Naturligtvis ärdet mycket svårare att leva i länder där stora rovdjurser oss som ett byte. Men så är det inte med de rov-djur vi har i . Vi är inget byte för varesig björn, järv, lo eller kungsörn. Det gör att vi har enhelt annan situation när vi diskuterar rovdjuren här änvad man har när man diskuterar dem i Afrika.Det finns många länder som precis som LennartKollmats säger är förvånade över att vår animeradedebatt. är ett rikt i-land där vi pratar mycketom biologisk mångfald, och vi driver miljöfrågor imånga internationella sammanhang. Sedan får vistora skälvan och nojan när vi får 50 vargar i skogar-na, och det i stora skogar där det inte bor människor!Det finns många som förvånas över det.Till en del kanske man kan förstå dem. Vi hadeöver 1 000 vargar vid , dvs. Sedan har vi haft noll . Vi som harvarit engagerade i miljödebatten kunde med glädjehelt plötsligt inse att det nu fanns vargar i Värmlandoch . Hur de har kommit dit vet vi inte. Menantagligen har de funnits där utan att vi harmärkt dem. Helt plötsligt var det någon som såg dem.Antalet borde egentligen vara betydligt större om det varit så att biologin ensam hade fått råda.Men de har haft svårt att komma över en nivå på 50.Vi vet tyvärr att tjuvjakten har varit ganska omfattan-de.Det får man egentligen inte säga, men alla vi somdeltar i den här debatten vet att det är så. "Skjut, grävoch tig!" Vi har t.o.m. sett det så nära i tiden somalldeles , när honan i Grangärdereviret för-svann. Det var ganska sorgligt. kan vi nämligense till att det inte blir konflikter med de stora rovdju-ren. Vargen respekterar elstängsel, och det gör ävenbjörnen. Vi kan också se till att det inte blir konfliktermed tamhundar. Det var det man försökte göra iGrangärde. Man åkte ut från vargspanarnas sida,pejlade in vargen och kunde exakt säga var varg-flocken befann sig i reviret så att de jägare som skulleut kunde bedriva jakten i en annan delav vargreviret och slippa konfrontation mellan vargoch hund. Men den informationen tror man med storsannolikhet användes till tjuvjakt. Honan i Grangär-dereviret försvann i det sammanhanget. Hade hondött en naturlig död hade hennes halsband naturligtvisinte försvunnit. Hon var radiomärkt. Men det dogmed henne, och den enda förklaringen till det är atthalsbandet inte finns kvar inom vargreviret längre.När det gäller den proposition som vi nu ska han-tera menar vi från sida att det är bra attsätta upp etappmål och miniminivåer. Det ger nämli-gen möjlighet till en fortsatt diskussion om rovdjuren.Och den behöver vi ha! Att vi sätter upp etappmål förde populationer som är vacklande visar också att vivill ha en aktiv förvaltning när det gäller dem. Detgäller järv, där vi har satt ett mål på 90 föryngringaroch 400 individer. För varg har vi satt 20 föryngring-ar och 200 individer i . har vi 60-75vargar i . Men med det olyckliga somhar hänt i är vi snart nere på 50-nivån igen.Det rovdjur som jag är mest oroad för är järv.Tjuvjakten har ökat, och det finns en hel del jaktbrott.En järv jagades t.ex. i innan den så små-ningom hamnade under medarna och slogs ihjäl medyxa på ett ganska bestialiskt sätt. Vi kan se att det ärganska lätt att komma åt järvhonor med ungar i lyor.Man kryper in och tar död på valparna och honan.Järvstammen har vi alltså anledning att vara oroligaför.För björn, lo och kungsörn fastställs en minimini-vå med 100 föryngringar och 1 000 individer förbjörn, 300 föryngringar och 1 500 individer för lo och600 häckningar för kungsörn.Jag tycker att det är viktigt att vi klart talar om attinnan man har nått sitt etappmål ska man vara mycketrestriktiv med skyddsjakt. Den måste kunna få före-komma om upptäcker att det finnsindivider som beter sig underligt - den möjlighetenmåste vi ha. fanns det en vargtiksom började bli intresserad av hanhundar i stället förhanvargar. Det är naturligtvis inte ett accepterat bete-ende.Varje individ är viktig för att vi ska kunna nå detsom vi talar om, nämligen en säkerhet när det gälleratt arterna är långsiktigt bevarade i Sverige.För de arter som är lite säkrare, nämligen björn, looch kungsörn - i och för sig kan man ha vissa funde-ringar när det gäller kungsörn - kan vi ha en annantyp av förvaltning.Detta tycker vi känns riktigt och rätt tänkt, ävenom man inte exakt följer det förslag som fanns i ut-redningen.Det som har kommit att diskuteras mycket, vilketjag i och för sig tycker är lite sorgligt, är bara vargen.Det är naturligtvis viktigt att vi förvaltar även deandra rovdjuren på ett bra sätt.Det har också diskuterats huruvida vargen skastoppas in i 28 § eller inte. Från sidatycker vi inte det, just med motiveringen att varg-stammen inte har återhämtat sig i den takt som egent-ligen och naturligt hade varit möjligt. Vi kan också seatt varje individ är viktig. Därför tycker vi också attdet är viktigt att man har möjlighet till en skyddsjaktdär , som ska ha det övergripandeansvaret, kan gå in och titta på vilken individ som i såfall ska tas bort. Vi vill inte öppna en möjlighet förden enskilde att bedriva skyddsjakt. Vargen finnsinlagd i dagens 28 § i jaktförordningen.Vi kommer att rösta på vår reservation 12, somjag yrkar bifall till. Men vi anser att det är oerhörtväsentligt att den förändring som utredningen före-slog stoppas, nämligen att släppa detta så pass fritt inte ens, enligt vad de höga juristerna säger,kommer att kunna åtala folk för jaktbrott eftersomskyddsjaktparagrafen är för öppen. Det vill vi alltsåstoppa, och vi kommer därför att stödja propositioneni den slutliga omröstningen. Det vill jag klargöra här.Från sida menar vi att det förslagsom nu föreligger kommer att kunna vara början bra förvaltning av rovdjuren.Det har diskuterats mycket om rädsla. Jag harockså naturligtvis kontaktats av många människor.Om vi tittar på hur vi har det i så kan vise att vi aldrig har haft så stora stammar av älg ochrådjur som . Vi har också annat vilt, t.ex. vildsvi-nen som breder ut sig i . Jag bor pålandsbygden, i en bygd där vi för inte så länge sedanhade en tjuvjakt på lo. Den jägaren blev så lyckligöver jakten att han fotograferade sig och lämnade infilmen till närmaste framkallningsaffär, som skickadebilderna till polisen.