prot · GO09116 · 2001-05-29 00:00:00 — Visst förekommer det att elever av-bryter sina studier, dvs. lämnar gymnasieskolan iförtid utan att slutföra sin utbildning. Andelen eleversom avbrutit studierna eller gjort uppehåll mellan år 1och 2 har varit . Men det finnsockså andra orsaker till att en elev inte får ett slutbe-tyg . Eleven kan ha gått ett eller flera årpå ett individuellt program, bytt program eller börjatom. Eleven kan också ha deltagit i studierna men intefått betyg på en kurs eller på specialarbetet, vilketmedför att ett slutbetyg inte kan utfärdas. Det finnsindikationer på att även elever med goda betyg avtaktiska skäl agerar så att de inte får ut ett slutbetyg. Isyfte att förbättra sina chanser vid ansökan till enattraktiv högskoleutbildning väljer man att fullföljagymnasieutbildningen i komvux.Den sjunkande slutbetygsfrekvensen beror ocksåtill en del på att antalet elever som går på ett indivi-duellt program blivit fler. Det är ett faktum att dessaelever slutför sina studier i mindre omfattning änelever på nationella och specialutformade program.Sannolikt har även den förbättrade situationen påarbetsmarknaden bidragit till ett ökat antal studieup-pehåll och studieavbrott.Statens skolverk har redovisat ettuppdrag om orsakerna bakom att eleverna lämnargrundskolan och gymnasieskolan utan fullständigabetyg samt till att en mindre grupp elever på det indi-viduella programmet inte går vidare till ett nationellteller specialutformat program. visar attmånga process- och individrelaterade faktorer harbetydelse för detta. Verket menar att det brister ifråga om förtroendefulla relationer mellan elevernaoch skolornas personal och att skolornas professio-nella och respektfulla bemötande av alla elever ochföräldrar måste bli bättre. konstaterar att systemrelaterade faktorer inte framträtt somde mest betydelsefulla orsaksförklaringarna till attelever inte når målen och inte erhåller fullständigabetyg.På den nationella nivån har jag redan tagit initiativtill en rad åtgärder som jag menar kommer att bidratill att vända den nuvarande utvecklingen. I budget-propositionen avsattes medel för en ökningav statens bidrag till kommunerna i form av ett riktatstatsbidrag till personalförstärkningar som från hösten2001 ökas tills nivån upp-nås. Den garanterade undervisningstiden för eleversom påbörjar studierna i gymnasieskolan efter den 1juli 2001 har utökats. Medel har avsatts för kompe-tensutveckling av lärare inom det specialpedagogiskaområdet. I gymnasieförordningen har rätten tillstödundervisning förstärkts för elever som har behovav särskilt stöd.På två punkter kan jag se att det behövs system-förändringar, nämligen det individuella programmetoch kursbetygen. Det finns en klar överrepresentationav ungdomar med utländsk bakgrund på det individu-ella programmet, och kommunernas satsningar ärmycket varierande. Frågan om det individuella pro-grammet ligger hos Gymnasiekom-mittén 2000, som bl.a. ska se över gymnasieskolansutbud av studievägar. menar att förutsätt-ningarna för modersmålsundervisningen och möjlig-heterna att få studiehandledning på modersmålet börstärkas och föreslår en översyn av bestämmelsernaom modersmålsundervisning i och gym-nasieskolan. Jag kommer att noga överväga detta.Genom ett tilläggsdirektiv har Gymnasiekommitténockså fått i uppdrag att lämna förslag till ett ämnes-betygssystem i gymnasieskolan och gymnasial vux-enutbildning. Ett antal insatser har alltså redan vidta-gits som bör medföra ett minskat antal studi-emisslyckanden.Anf. 106 ():Fru talman! Då kör vi en vända till i ett nytt ämne,skolministern och jag. Det är trevligt.Tack för svaret! Det är långt. Jag noterar med till-fredsställelse att skolministern är lika bekymrad somjag över utvecklingen, nämligen att andelen eleversom saknar slutbetyg efter påbörjad utbildningnu är uppe i . Om det beror på att man har gåttett individuellt program och bytt program, deltagitmen ej fått betyg i allt eller slutat av taktiska skälframgår, precis som skolministern säger, inte av sta-tistiken. Här skulle jag vilja rikta en uppmaning tillskolministern att se till att statistiken blir mera bely-sande. Jag tror att det skulle vara värdefull informa-tion, som vi alla skulle kunna ha nytta av. Det är välskolministerns sak att föreslå en förändring när detgäller statistikinsamlandet.Skolverket gjorde ett hisnande uttalande för någonvecka sedan där man hävdade att många elever saknarslutbetyg beroende på bristande relationer mellanlärare och elever. Jag tycker att det där var ganskauppförstorat. Jag vägrar att tro att det kan handla omspeciellt många elever. Det är nog att förenkla pro-blematiken rejält. Jag tror att det är en rad faktorersom spelar in här.Det handlar naturligtvis om att skolan har haftbristande resurser. Det handlar om att vi har en storandel invandrarelever, som har en längre väg att gåfram till ett godkänt resultat. Det handlar om brist påbehöriga lärare. Det handlar om en alltför teoretiskskola. Det kan möjligtvis anknyta till den debatt somvi tidigare hade här.Vi kristdemokrater hävdar att frågan om en alltförteoretisk skola handlar både om och omgymnasieskolan. Det komplicerar också övergångendäremellan. För behörighet till ett nationellt programkrävs lägst betyget Godkänd i matte, svenska ochengelska. De elever som inte klarar detta hänvisas tilldet individuella programmet. Där har antalet obehöri-ga elever ökat från till år 2000.Nu börjar t.o.m. tycka att det här sys-temet vid övergången är mindre bra, att koncentratio-nen har blivit för stor på de behörighetsgivande äm-nena, till förfång för en rad andra ämnen.Även om skolministern och jag tycker olika omde praktiska ämnenas inslag skulle jag vilja ställa enförsta fråga till skolministern: skolministern attvidta några förändringar bl.a. med tanke på vad har sagt och med den statistik där man skönjerett växande antal elever som inte får behörighet till denationella programmen? Kommer det någon föränd-ring av behörighetsreglerna mellan grundskola ochgymnasium? Det är min första fråga.Anf. 107 ():Fru talman! Jag vill koncentrera mig på två frågoroch ska inte vara alltför långrandig, hoppas jag.Jag har läst svaret på interpella-tion, och det innehåller en hel del positivt. Men självagrundproblemet har skolministern inte tagit riktigt påallvar.Andelen elever som misslyckas i gymnasieskolanökar , från år . Vihar inte sett siffrorna för , för de har inte kla-rat av läsåret . Det vore ju katastrofalt om trendenvore likartad även . Det här är mycket allvarligt,och vi kan diskutera vad som ska göras.Jag vill ta upp två frågor, som jag sade, och jagbörjar med det individuella programmet. Det harskrivits mycket om det individuella programmet påsistone, och det diskuteras livligt i skolorna - det vetsäkert skolministern också.Om man tittar på vad folk som verkligen sysslarmed det här säger om detta är det inte så nådigt. Jagläser t.ex. vad en kurator vid i Örnskölds-vik, , säger: Det individuella pro-grammet är inget bra alternativ. Det kan vara en plågaför en elev att tvingas älta ämnen . Ett indivi-duellt program innebär att man misslyckas. Man vetfrån början att man misslyckas. Det blir en ond cirkel,och man lyckas inte bättre med detta.En av våra främsta forskare på det här området,, som jobbar på här iStockholm är också mycket kritisk. Hon säger fram-för allt att om man nu ska acceptera det individuellaprogrammet som en ingång till ett nationellt programtvingar man de skoltrötta eleverna att läsa pågymnasiet. Det klarar de inte, därför att de har inteens klarat . Det är ju där problemen ska-pas. Har man inte klarat klarar mannästan aldrig gymnasiet heller. Därför måste resur-serna sättas in i grundskolan.Vi satsar betydligt mer på än vad re-geringen gör. Vi vill också öka lärarutbildningen förde lägre klasserna i med en extra termin,för att också höja statusen på läraryrket.Åsa är också mycket tveksam till de na-tionella programmen, att alla ska läsa samma kär-nämnen. Jag vet att det är som att svära i kyrkan attsäga det till en socialdemokratisk socialminister. Menden som finns ute i verksamheten och har studerat dethär, och t.o.m. disputerat på gymnasieskolan ochelever som har misslyckats, vet ju lite grann vad detär frågan om. Man borde nog fundera på hur man skafortsätta och gå vidare.I växer säger man att desom i första hand väljer det individuella programmetär elever som kommer från icke-studievana hem. Dekommer ingen vart här heller. Det vanligaste valet förpojkar som har föräldrar som är icke-fackutbildadearbetare är det individuella programmet. Då är pro-grammet, menar man i den här rapporten, segrege-rande i sig, skiljer ut elever i sig, bara genom att detfinns.Jag har citerat en f.d. skolminister,och jag ska göra det igen. sade när dethär programmet infördes att det ska omfatta ett"ytterst litet fåtal elever".I dag går av gymnasieeleverna på det indi-viduella programmet. Det är det tredje programmet istorleksordning.Jag läste i svaret att skolministern vill ha två sys-temförändringar. En gäller det individuella program-met, och jag vill höra lite mer om vad det omfattar.Anf. 108 Statsrådet ():Fru talman! Låt oss konstatera att vi alla som nudeltar i denna debatt inte är nöjda med det som skerpå det individuella programmet. Vi har fått mångaolika rapporter som visar det. Framför allt är andelenelever som går där alldeles för hög. Men när manfrågar eleverna själva kan vi se att de oftast är väldigtnöjda med det individuella programmet och det sättsom de har blivit bemötta på. Det har vi också kunnatse i många rapporter.Men vi måste ändå ställa oss frågan varför det serut som det gör. Vi kan konstatera att det finns storaskillnader mellan kommunerna. Måttet på elevernasframgång är väldigt olika. Det är sannolikt ett stortantal faktorer som bidrar till detta, t.ex. vilket kom-mungruppering kommunen tillhör, kommunens eko-nomiska resultat , kommunens sats-ningar på grundskola, satsningar på elevvårdspersonaloch vägledning, kommunernas studievägsutbud, an-delen elever med utländsk bakgrund, andelen elever iannan kommun eller fristående skola, utveckling avlokal arbetsmarknad och den allmänna utbildningsni-vån i kommunen.Om vi tittar på hur enskilda skolor har lyckatshittar vi inte någon bestämd profil på detta. Det varie-rar väldigt mycket mellan de olika skolorna som harett bra resultat. säger att vi ska gåbakom och se mer, och det är ju det vi gör. Vi samlarin olika rapporter och undersökningar för att kunna fådetta belyst, eftersom bilden inte är entydig.Det uppdrag som ligger hos Gymnasiekom-mittén innebär att man ska fundera över hur framti-dens gymnasieskola ska se ut. Det individuella pro-grammet är ju en del av detta. Ska vi haett eget individuellt program, eller ska vi hitta formerdär man bakar in det i de nationella programmen?Dessutom måste vi givetvis fortsätta att göra sats-ningar på för att försöka nå så mångaelever som möjligt. Men vet vi också att entredjedel av dem som går på det individuella pro-grammet har en utländsk bakgrund. Vissa avdem har varit i och inte haftmöjlighet att nå de nivåer som vi har satt som mål förgrundskolans årskurs 9. Vi får nog inse att det kom-mer att vara så även . För den gruppenelever måste vi ha en speciell studieplan.I en tidigare debatt pratade vi om körkort och tit-tade på förändringar. Vi kan konstatera att man tarkörkort vid betydligt högre ålder än vad mangjorde tidigare. Om vi skulle börja titta på när mannår sin gymnasiekompetens skulle vi också se attflera har nått den . Man har inte nåttden när man är 19 eller och går ut gymnasie-skolan, utan en del har kanske nått den när man är 23eller . Det finns många olika skäl till att man nården . Ett skäl kan vara att man har hoppat avskolan, gjort något annat eller befunnit sig någonannanstans. Man kan också ha tagit den sista delen avsin gymnasiekompetens inom komvux.I direktivet till ligger ocksåatt fundera över tiden. Jag tycker att det är intressant.Jag har inte bestämt mig för var vi ska landa och omvi ska kunna ha en flexiblare ram för närman ska mäta om man har nått gymnasiekompeten-sen. Det kanske är så att vi , med förskoleklas-ser, de nio åren i och i gymnasiet,totalt sett har tagit till tiden för knappt. Vi säger att viska ha en gymnasieskola för alla elever, och då får vikanske ha vidare ramar.Anf. 109 ():Fru talman! Jag önskar att skolministern hade träf-fat Axel. Det är en kille som hade det lite trassligtmed bokstäver och siffror, men han var redan frånbörjan en hejare på att meka med moppar, bilar ochallt som kom i hans väg. Han lyckades aldrig få god-känt i matte, och inte heller i svenska. Han började pådet individuella programmet på gymnasiet. Han läm-nade det . Han tillhör dem som vi nu be-nämner som en i statistiken. fick nämligenAxel jobb på en bilverkstad. Jag träffade Axel när hanhade jobbat där . Han var genomlycklig.Han hade landat i livet. När han berättade sin historiaför mig kände jag: Vilken tur att inte skolan stjälptehonom!Jag tycker att vi gör det lite grann med dagenssystem. Det är därför som jag är angelägen om attfundera på de här frågorna och diskutera dem medskolministern. Jag menar att det går en röd tråd avmissriktat socialdemokratiskt rättvisesyndrom genomdagens skolsystem. Det leder fel . Det finnssäkert en god tanke om allas lika möjligheter. Men nuär inte elever ett kollektiv, utan de är enskilda männi-skor med olika begåvningar.Axel är inte ensam. Han har sällskap av mångafler. Jag menar att de här eleverna måste få hjälp igymnasieskolan med en bra utbildning som ger eningång i vuxenlivet. På det individuella programmet blir det ett mycket stort fokus på vad man intekan. Grunden för detta är kravet på högskolebehörig-het. Jag skulle vilja fråga skolministern om hon ärberedd att göra avkall på detta. har vi inte settGymnasiekommitténs förslag ännu, men jag är intres-serad av att veta om skolministern kan tänka sig engymnasieskola där man kan välja en väg utan hög-skolebehörighet. Jag menar att man ska kunnakomplettera detta. Man ska kunna komma tillbaka tillgymnasieskolan. Det har vi kristdemokrater redansom förslag. Man ska kunna komma tillbaka upp till25 års ålder och komplettera sin högskolebehörighetom man så vill.Men det ska också finnas möjlighet till en merpraktiskt väg genom gymnasieskolan. Där är direkti-vet om gymnasieexamen intressant. Ska man kunna taen gymnasieexamen utan att man har högskolebehö-righet? Den frågan skulle jag gärna vilja ha någotbelyst.Jag beklagar verkligen återigen att de kvalificera-de yrkesutbildningarna fick samma behörighetskravpå sig. Det stänger ytterligare ute de elever som intelyckas uppnå godkänd nivå i något av de här ämnena.Jag efterlyser alltså en annan kunskapssyn. Denpraktiska kunskapen är också viktig, vacker och vär-defull. Det gäller inte bara den teoretiska.Anf. 110 ():Fru talman! Det blir väldigt många hänvisningartill här, men den är ju klar förstom ungefär, gissar jag. Det händer mycket in-nan dess. Ett helt läsår hinner gå.Jag vill instämma i detta att man kan skaffa siggymnasiebehörighet senare i livet. Det är inte någonkatastrof om man inte har den när man är 19 eller 20år. Man kan skaffa sig den när man är elleräldre. Om man har varit skoltrött tidigare kanske manblir intresserad av teoretiska studier i livet.Det händer ganska ofta.Jag ställde frågor om det individuella programmettidigare. Vi är väl överens om att det inte fungerar brai dag. Något måste ske. Skolministern nämnde ensystemförändring . Jag vet interiktigt vad det innebär, och jag fick inget riktigt svarpå den frågan.Den andra frågan som jag skulle vilja ta upp härgäller det nya kärnämnet som är på gång. Det hararbetsnamnet etik och moral. Det är också hänvisattill som bekant.Det är väldigt många lärare som har hört av sig.Jag har fått ett brev från samtliga 14 utbild-ningsledare i samhällskunskap, religionskunskap ochhistoria vid Lunds gymnasieskolor och komvux och56 lärare i ämnesgrupperna samhällskunskap, religi-onskunskap och historia. De är väldigt frågande införatt de inte har fått svara på en remiss som har skickatsut om det här nya kärnämnet. är det kanske inteskolministern som skickar ut remisser. Jag gissar attdet är som gör det. Nog bordede ha fått svara på frågan om hur de ser på det härnya kärnämnet. Det har gått ut en remiss till 52 in-stanser av vilka flera egentligen inte har något medutbildningen att göra.Är det inte möjligt att skicka ut en extra remis-somgång till dessa tre lärarkategorier? Jag tror att deär ganska pålästa och att de behöver en väldigt korttid för att komma in med ett svar.Anf. 111 Statsrådet ():Fru talman! säger att det är ett so-cialdemokratiskt missriktat rättviseperspektiv att vivill ge gymnasiekompetens till alla elever.I går var jag på ministermöte i där samtli-ga ministrar - jag känner inte till alla ministrars par-titillhörighet - sade att den inriktning som vi har påden svenska gymnasieskolan är ett föredöme. Detycker att vi har alldeles rätt inriktning när det gällerhur vi vill möta elever. De säger att flera av dessaländer fortfarande har lång väg att gå innan de kan nådet mål som vi har satt upp för den svenska gymna-sieskolan. Och detta säger de alltså oavsett vilketparti de tillhör. känns därför debatten litekonstig här hemma i när jag är och möterministrarna ute i där vi faktiskt har en samsynnär det gäller att gymnasieskolan är den minibas somvi ska ha för, som vi säger, ett aktivt medborgarskap.Vad är det vi talar om när det gäller högskolebe-hörighet? Jo, det handlar om att man ska vara god-känd i av ett fullständigt program. Jag tycker attdet är en självklarhet att vi ska säga att våra elevernär de går ut gymnasieskolan ska vara godkändaenligt de mål som vi har satt upp. Ändå har vi sagt attdetta gäller . Och vi har inte heller pekat ut någ-ra speciella ämnen. När eleverna sedan så småningomska söka till högskolan så vet vi att man i princip påvarje utbildning ställer ytterligare krav.När man talar om högskolebehörighet så låter detungefär som att det handlar om oerhört höga betyg.Men det handlar alltså om att eleverna ska vara god-kända i av sitt fullständiga program.Var man ska landa när det gäller gymnasieexameneller högskolebehörighet ska kommittén beakta. Jagförde en diskussion med representanter för flera par-tier om vi skulle fatta beslut om en s.k. gymnasieex-amen innan var färdig. De sig-naler som jag fick var att det inte fanns någon anled-ning att nu införa en gymnasieexamen för att sedanriva upp den igen, eftersom detta arbete pågår i . Det var vi överens om. Annars hadejag haft möjlighet att lägga fram ett förslag till riks-dagen.Regeringen kommer att bestämma attSkolverkets rapport ska överlämnas till , eftersom den i högsta grad berör det ar-bete som pågår inom kommittén. Därför har jag ingatankar på att göra någonting som föregriper dettaarbete.Jag tror att den framtida gymnasieskolan bör för-ändras. Och jag tycker att det är viktigt att vi inomalla program i gymnasieskolan får en betydligt störrekoppling till omvärlden och till näringslivet. Jagtycker att alla program också skulle ha större inslagav t.ex. arbetslivspraktik. Det tror jag är en väldigtviktig del för att eleverna ska få stimulans och förståvarför de ska läsa teknik eller naturvetenskap där vi,trots oerhört många insatser, inte har lyckats nå våramål.Det handlar alltså om att koppla skolanså nära omvärlden som möjligt och att ha ett samar-bete med omvärlden. Det ingår också i kommitténsarbete att titta på olika former för detta.När det handlar om olika vägar att läsa så har jagockså roliga exempel på elever som kanske inte harklarat uppsatta mål, men man får hitta en vardag. Jaghar ett exempel på en kille som inte ens klarade avmatten i årskurs 5, trots att han tidigare hade klaratden bra. Men så upptäcker läraren att den härlille killen kunde klara av att räkna hemma på bond-gården.Jag måste sluta där, eftersom min talartid är slut.Anf. 112 ():Fru talman! Det var synd att skolministerns talar-tid tog slut. Jag är nyfiken på fortsättningen. Menskolministern får komma tillbaka.Det hänvisas mycket till . Jaghåller med i det avseendet. Oavsett vadämnet för interpellationsdebatten är så känns det somom det alltid hänvisas till någon kommitté eller ut-redning. Det är oerhört många frågor som är underutredning. Och i opposition kan man ibland känna enviss frustration över att ingenting blir färdigt och attoppositionens alla förslag avslås med hänvisning tillnågon utredning. Men den diskussionen kanske viinte ska föra nu.Jag vet inte om skolministern missuppfattade mig,hörde fel eller själv sade fel när hon talade om attEuropas ministrar lovordar svensk gymnasieskola ochgymnasiekompetens. Det tror jag säkert, och det görjag också. Därvidlag har vi inga meningsskiljaktig-heter. Det är naturligtvis eftersträvansvärt att såmånga som möjligt av elever fortsätter frångrundskolan till gymnasiet. Det som vi inte är över-ens om är hur den gymnasieskolan ska se ut för attkunna ta emot alla elever och utveckla dem på ettoptimalt sätt. Där har och jagolika syn. Jag menar att det måste finnas olika sortersvägar genom gymnasieskolan. Det ska finnas flerarent teoretiska vägar som definitivt är inriktade påfortsatta studier. Högskoleplatserna är ju tänkta atträcka till av de elever som går ut gymnasiet, såde kommer ändå inte att räcka till av dem.Men jag menar att den andra utbildningsvägen i dagfattas, den mera praktiskt inriktade där man varvarteori och praktik och där de praktiska inslagen får ettstörre utrymme. Och om jag vore skolminister skullejag inte vara stolt över och nöjd med dagens förhål-landen i det avseendet, eftersom det är för mångaelever som går ut ur gymnasieskolan och in i vuxen-livet med icke godkända betyg. Och det är ingen brabörjan på deras vuxna liv.Anf. 113 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill gå tillbaka till det som jag togupp i mitt första inlägg om åtgärder som har vidtagitsoch hur mycket som har gjorts när det gäller gymna-sieskolan. När jag tillträdde fanns det inga möjlighe-ter till åtgärdsprogram och möjligheter till stöd. Vihar sett till att vi ger utbildning för att få fler special-pedagoger i gymnasieskolan. Det fanns oerhört få närvi tittade över hur det såg ut i landet.Vi har gett möjlighet att utöka studietiden. Jag ärockså positiv till etappläsning för vissa elever.Vi har satsat på kompetensutbildning för läraresom arbetar inom karaktärsämnen och kärnämnen justför att de ska kunna möta de elever som kanske ärintresserade av fordonsprogrammet. Men hur läserman svenska när man går på detta program? Detgäller alltså att få ett annat upplägg.Flera åtgärder har alltså vidtagits för att förbättraför just dessa elever i gymnasieskolan. Men jag ärinte nöjd. Vi kan göra gymnasieskolan bättre. Och detär därför som vi har gett en kommitté i uppdrag att seöver den framtida gymnasieskolan.Jag kan förstå att det ibland är frustrerande att va-ra i opposition när en kommitté arbetar. Men samti-digt har jag varit väldigt lyhörd för den debatt somhar pågått sedan jag gav de första direktiven och framtill . Och jag har lagt mer arbete på kommitténgenom att ge den tilläggsdirektiv i pers-pektivet av debatt som har pågått här och ännu flerrapporter som har kommit oss till handa. Det kanibland finnas ett dilemma även hos ministern, att närman börjar med något så kommer det till saker somman vill tillföra en kommitté. Dessa tankar kommerfrån debatter som vi har haft med oppositionen.Jag ska fortsätta att berätta om killen som lärdesig räkna. När man kom hem och besökte honomupptäckte man att han satt hemma och hjälpte fadernmed bokföringen på gården. När man så småningomförde in detta i skolans värld och han fick räkna pådet som egentligen gällde hans lantbruk så fick hanett perspektiv på siffrorna. Så ibland får man alltså gåi en omvänd ordning. Pedagogiken är alltså viktig,och det är viktigt att lärare är lyhörda.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på interpellation 2000/01:370 omstimulans av ungt ledarskapAnf. 114 Finansminister ():Fru talman!