prot · GO09106 · 2001-05-08 00:00:00 — Många är vi som haft storaförhoppningar på att den utredningen, som också varmycket omfattande, skulle höja medvetandet ochsynliggöra könsskillnaderna, så att kvinnorna skulletas på större allvar i sina kontakter med vårdgivarna.Men tyvärr får vi fortfarande rapporter som tyder påatt flera vårdgivare betraktar kvinnorna som andraklassens medborgare.Jag undrar därför: Har regeringen några ambitio-ner för att öka jämställdheten inom sjukvården?För ett tag sedan kunde vi i Apoteksbolagets sta-tistik läsa att kvinnor får billigare mediciner än män.Dessutom framkom i statistiken att kvinnor fick dub-belt så mycket medicin för depression som män, trotsatt det görs färre undersökningar av kvinnor, främstäldre kvinnor. Med hänsyn till detta kan man undravad som ligger bakom, om det av tradition anses attkvinnor är mer psykiskt sjuka än män.Det borde även vara en självklarhet att kvinnorska ingå i de försöksgrupper som testar läkemedel. Såär inte fallet . Ända har man diskute-rat detta. Det borde vara uppenbart att kvinnopers-pektivet ska in i den här frågan. Men fortfarandeinkluderas bara män i forskningsprojekt som rörsjukdomar som drabbar båda könen. Senast i en lä-kartidning från innevarande år kan vi läsa detta.Argumenten mot att tillåta kvinnor att delta harangetts bl.a. vara att kvinnors hormonsvängningarskulle medföra problem för en del forskare att få braresultat. Men även forskningsmetoderna sätter grän-ser för att kvinnor ska kunna delta. Likaså har detframförts att det blir för dyrt att låta kvinnorna med-verka.När jag läser det här funderar jag: Har vi verkli-gen inte kommit längre? Är det som vi pratarom de här förhållandena, eller betecknas kvinnor somnågra tillfälliga varelser på vår jord?Det är självklart så att den medicinska forskning-en måste utövas på båda könen. Vi är olika. Vi harolika biologisk rytm och vi har olika fysik. Hänsyntill detta är ett medmänskligt krav.Det borde också ställas krav på Läkemedelsverketatt redovisa könsspecifik dokumentation av det läke-medel som testas. Detta för säkerhet och effektivitet.Det är beklagligt att den medicinska forskningenenbart bedrivs på män och att det är först nu somnyttan och även riskerna börjar komma fram, vad detinnebär för kvinnor att använda mediciner som enbarthar testats på män.Jag har ytterligare en fråga: Vilka åtgärder avsersocialministern att vidta framöver för att kvinnor skabli mer likvärdigt betraktade inom både forskningenoch läkemedelsindustrin?Anf. 76 Socialminister ():Fru talman! En sak är att beskriva de problem somfinns när det gäller bemötandet inom sjukvården. Enannan sak är att beskriva vad som faktiskt har häntunder . Det har hänt mycket på det härområdet, inte bara i svensk sjukvård utan också inter-nationellt. Problemet är uppmärksammat på ett heltannat sätt . Jag ska redovisa några av desaker som faktiskt har hänt.Först och främst arbetar vi inom Regeringskansli-et, inom , systematiskt med ettsärskilt gender-program för hela välfärdsområdet,inklusive sjukvården. Frågan följs på ett helt annatsätt än tidigare.Nationella folkhälsokommittén har tagit upp frå-gan i sitt slutbetänkande, som är ute på remiss. Viska återkomma till med ett förslagmed anledning av betänkande.Där pekar man på att det inte bara inom sjukvårdenutan inom hela folkhälsoarbetet harvarit samma problem och bekymmer.När det gäller utredningen om bemötande avkvinnor och män inom hälso- och sjukvården, varsbetänkande finurligt nog hette Jämställd vård - olikavård på lika villkor, har en del av det som föreslåsfaktiskt lett till åtgärder. I övrigt ska regeringen åter-komma till det som inte har genomförts på de områ-dena och ta ställning till det.När det gäller diskussionen om forskningen hardet inträffat att , dvs.Ämnesområdet för medicin under ,nu lägger en helt annan tyngdpunkt på att se till får en ny sammansättning när det gäller de grup-per som studeras för forskningsprogram. Tidigarekunde man nöja sig med, egendomligt nog, att detbedrevs forskning om t.ex. läkemedel trots att manvisste att den utvalda gruppen bara bestod av män. Nulägger man helt andra krav på detta när man ska taställning till ansökningar om forskningsmedel. Därfinns en helt annan medvetenhet.Vi har fått en helt annan fördelning av kvinnligaforskare som är ganska spännande. var bara en femtedel av alla nya doktoranderkvinnor. är det faktiskt av de nyantagnadoktoranderna som är kvinnor, vilket kommer attinnebära att vi kommer att få en helt annan uppmärk-samhet på problemställningen. Vi får en situation därfler kvinnor forskar på det medicinska området. Detkan leda fram till den största och viktigaste föränd-ringen.Sedan var det frågan om den könsspecifika läke-medelsanvändningen. Detta är ett uppmärksammatproblem, som det faktiskt inte finns någon som harnågon bra förklaring till. Det är en paradox, precissom påpekade, att antidepressivaläkemedel skrivs ut i väsentligt större utsträckning förkvinnor. visar annan statistik att själv-mordsfrekvensen är högre bland män. Om man baraföljer det enkla konstaterandet om hur allvarliga psy-kiska problem är spridda, verkar det vara män. Ändåskrivs antidepressiva medel ut mer till kvinnor. Det äringen som har kunnat ge ett entydigt svar påvarför det är så. Det är en fråga som Socialstyrelsenföljer noggrant för att ge oss underlag för framtidadiskussioner.Min poäng är att vi säkerligen är överens om pro-blembeskrivningen. Det vi inte är överens om ärbeskrivningen om det faktiskt sker någonting ellerinte, men utvecklingen är på väg åt rätt håll. Proble-men uppmärksammas av alla som är ansvariga inombåde sjukvården och forskningen.Anf. 77 ():Fru talman! Jag får börja med att tacka för den in-formation jag har fått från socialministern.Visst, jag kan hålla med om det som sades i sva-ret. Visst är det så att jämställd vård naturligtvis börvara en självklarhet. Problemet är att det inte är så.Socialministern sade i sitt svar att behoven inte äridentiska. Naturligtvis är det inte så att män och kvin-nor har identiskt lika behov eftersom vi skiljer oss åt,bl.a. Det är just det som är kärnan, dvs. attvara olika men att få vård på lika villkor. Det är deninnersta kärnan i detta. Det gläder mig att höra attarbetet är på gång. Men jag har ställt min fråga därföratt det har varit tyst. Det märks i sjukvården och irapporterna att det här är någonting som går otroligtsakta. finns det en hel del fördomar inomvården i fråga om bemötande.Jag vill återigen knyta an till den statliga utred-ningen. Vad som framkom i utredningen, och ävenefteråt, är att det sannolikt finns en könsmässig för-dom i meningen att kvinnliga hälsoproblem har svå-rare att framstå som klara och övertygande i det bio-medicinska språket. Det är inte bara inom vården,utan det är det som anknyter till sjukvården. T.ex. vidhandläggning av ärenden inom gårdet att se att män har lättare att få sina ansökningartillgodosedda. Det syns även i fråga om rehabilite-ring. Rehabilitering för män sätts in snabbare, är merkostsam samt ges än för kvinnor.Det visar att det satsas mer på att återrehabilitera mänän kvinnor. Det kan inte accepteras. Här vill vi seresultat. Jag är medveten om att det inte går att få påen gång, men det vore bra att få en återkoppling ochredovisning av vad som är på gång.Det är mycket oroväckande när studier kan visapå när det gäller bemötande i sjukvården, att en kvin-na kan komma in med en misstänkt hjärtinfarkt, vara iett sämre tillstånd än en man, men ändå få ett merpassivt mottagande och en mer passiv behandling.Det har lett till att kvinnor vid misstänkt hjärtinfarkthar en högre dödlighet inom 30-dagarsramen.Detta gäller även språket. Vi vet att män ochkvinnor har olika sätt att uttrycka sig. Att göra sigförstådd inom sjukvården kan inte bara vara patien-tens ansvar utan måste även vara sjukvårdens ansvar.Detta är någonting som bör uppmärksammas hos deutbildningsansvariga.Bland de anmälningar som har gjorts till Hälso-och sjukvårdens ansvarsnämnd och förtroendenämndhandlar vart sjunde ärende om bemötandeproblem.Kvinnorna dominerar kraftigt här. Åtgärder på allahåll och kanter handlar mycket om attityder och vär-deringar. Det är ett långsiktigt arbete, men man måstesamtidigt ställa krav och synliggöra detta för att fleraska bli medvetna om vad som sker. Det sker mycketomedvetet. Vi vill höja medvetandegraden i bemö-tandet.Anf. 78 Socialminister ():Fru talman! Det handlar säkert om ett komplextproblem av fördomar, attityder och traditioner menockså sammansättningen av personalen inom sjuk-vården. dominerades sjukvårdsor-ganisationen av män. Det är på väg att ändras. Forsk-ningen på sjukvårdens område dominerades av män,men även det är på väg att ändras. Det handlar om ettarbete över hela fältet när det gäller organisation,inriktning, forskning och kunskapsspridning på detmedicinska området.Vi kommer att få möjlighet att diskutera detta vä-sentligt mer ingående när vi ska ta ställning till rege-ringens förslag med anledning av Nationella folkhäl-sokommitténs rapport. Där är problemen uppmärk-sammade. Då handlar det om alltifrån hälso- ochsjukvården över till det som vi betraktar som folkhäl-soarbete.Ett ytterligare komplicerande faktum som manbör beakta är att det uppenbart finns en skillnad mel-lan män och kvinnor när det gäller att vända sig tillsjukvården. Kvinnor söker vård och har en annanhållning till sjukvården vad avser att försöka komma ikontakt med och nyttja sjukvården än vad män har.Men när det sedan gäller förskrivning av läkemedeltycks det finnas en föreställning om att man mera skaförskriva i huvudsak gamla och utprovade läkemedeltill kvinnor än vad man gör till män. Åt männen för-skrivs de nya läkemedlen, som är dyrare men somockså kan vara något mer riskfyllda.Det är intressant att reflektera över vad det här be-ror på. Kvinnor söker sjukvård i större utsträckningän män, men när de väl kommer dit får de uppenbartförskrivningar av äldre läkemedel. Dessa är inte nöd-vändigtvis sämre, som jag tidigare påpekat, men detär ett intressant konstaterande att man förskrivernyare läkemedel till män. Det kan vara så som påpekar att det finns en föreställning omatt man måste se till att männen blir snabbare be-handlade, får rehabilitering fortare osv., vilket grun-dar sig på fördomar som borde höra till historien.Anf. 79 ():Fru talman! Jag vill till socialministern säga attdet i alla fall var mycket glädjande att höra att det harblivit så många fler kvinnor inom forskningsvärlden.Jag tror att det är en mycket viktig förutsättning föranläggande av ett större könsperspektiv i detta sam-manhang.Det här är en angelägen fråga för mig. Jag repre-senterar ju , som har jobbat mycket medjämställdhetsfrågorna ända sedan vi bidrog till att enjämställdhetslag infördes här i . Jag är denförsta att beklaga att jämställdhetsfrågorna ibland harkommit att betraktas som ett särintresse. Den särbe-handling som man kan konstatera - omedveten ellerej - inom vården bidrar till att skuldbelägga mångakvinnor som söker vård men som inte lyckas blihjälpta. Många av de här kvinnorna skuldbelägger sigsjälva när de har svårigheter att göra sig förstådda ochfå gehör för vad deras problem handlar om.Helst vill vi att jämställdheten ska uppnås medautomatik och att våra handlingar av ryggmärgen skastyras åt rätt håll, men så enkelt är det ju inte. Detframstår allt tydligare att det behövs mer av könsteo-retisk forskning och även ett mer uttalat könspers-pektiv i vården. Det är ett faktum att mannen fortfa-rande är i det svenska samhället. Detta utgörnaturligtvis också ett hot mot en positiv utveckling avkvinnors hälsotillstånd.Jag vill avslutningsvis säga att kvinnor nyttjarvård. Jag vill dock inte säga att vi utnyttjar den. Jagtackar än en gång för svaret. Jag tror att det finnsanledning att återkomma framöver.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 2000/01:383 omXenical och Viagra i läkemedelssubventionerings-systemetAnf. 80 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vadskälet är till att jag nu - som en proposi-tion om läkemedelssubventionerna bereds - vidtagitåtgärden att lyfta ut Xenical och Viagra ur läkeme-delssubventioneringssystemet samt vad jag avser attgöra för att läkarkåren i stället för regeringen ska fåbedöma när ifrågavarande läkemedel behövs. Hon harockså frågat vad jag avser göra för att inte utöka an-talet läkemedel där regeringen bättre än läkarkårenanser sig kunna bedöma det medicinska behovet.Bakgrunden är det åtgärdsprogram för sjukvårdensom regeringen, samarbetspartierna och gemensamt presenterade i anslutning tillden ekonomiska vårpropositionen. Tillsammans medden nationella handlingsplanen utgör detta åt-gärdsprogram ett heltäckande program för hälso- ochsjukvårdens långsiktiga utveckling.En del av åtgärdsprogrammet är ett avtal mellanstaten och om det framtida an-svaret för läkemedelsförmånen. Avtalet, som sträckersig över , lägger fast de ekono-miska ramarna för perioden och innebär att parternaäven i fortsättningen delar ansvaret för läkemedels-förmånen. Avtalet anger vidare en viljeinriktning förden framtida utvecklingen av läkemedelsförmånensom bl.a. innebär ökade incitament och ökat an-svarstagande för landstingen.Ett av målen med avtalet är att säkerställa att lä-kemedelskostnaderna inte tränger ut annan angelägenhälso- och sjukvård. Som ett led i denna strävan ochför att underlätta landstingens ökade ansvarstagandeför läkemedelsförmånen har vissa grupper av läke-medel, genom en ändring av förordningen(1996:1294) om högkostnadsskydd vid köp av läke-medel m.m., lyfts ut ur förmånen fr.o.m. den 9 april2001. De grupper av läkemedel som berörs av dennaförändring är receptbelagda läkemedel för behandlingav fetma respektive impotens. På motsvarande sätthar redan tidigare vissa andra grupper av receptbe-lagda läkemedel lyfts ut ur förmånen. Det gäller me-del mot håravfall, slemlösande och hostdämpandemedel samt medel för rökavvänjning.Regeringens beslut att lyfta ut vissa grupper avläkemedel ur läkemedelsförmånen är, som jag tidiga-re nämnt, en del av åtgärdsprogrammet för sjukvår-den. Beslutet är viktigt för att läkemedelskostnadernainte ska tränga ut annan angelägen hälso- och sjuk-vård. Vidare är det regeringens bedömning att det förpatienternas skull är viktigt att i ett helhetssamman-hang väga läkemedelsbehandling mot andra behand-lingsformer. Regeringen har mot den bakgrunden intefunnit skäl att avvakta den proposition om vissa lä-kemedelsfrågor som avses bli lämnad till ihöst.Jag vill understryka att beslutet att lyfta ut recept-belagda medel för behandling av fetma och impotensur läkemedelsförmånen inte innebär att läkarkårensmöjligheter att bedöma när de aktuella läkemedlenbehövs påverkas. Inte heller försvinner läkarnas möj-lighet att förskriva dessa läkemedel. Innebörden avförordningsändringen är dock att receptbelagda medelför behandling av fetma och impotens ärsubventionerade. Regeringen har emellertid en möj-lighet att, med stöd av 11 kap. 12 § regeringsformen,medge undantag från föreskrift i förordning. Dennamöjlighet gäller även förordningen (1996:1294) omhögkostnadsskydd vid köp av läkemedel m.m. Ettbeslut om undantag från en förordningsbestämmelsekan endast fattas av regeringen efter särskild pröv-ning i det enskilda fallet.Slutligen vill jag kommentera delar av det arbetesom pågår inom på läkemedelsom-rådet. En av regeringen utsedd särskild utredare, förreöverdirektören vid , läm-nade betänkandet Den nya läke-medelsförmånen (SOU 2000:86) till regeringen. Ibetänkandet lämnas en rad förslag till förändringarinom läkemedelsområdet. Ett av förslagen innebär atten ny självständig myndighet, , inrättas med uppgift att bedöma om såvälnya som redan beprövade läkemedel ska ingå i läke-medelsförmånen. Landstingen föreslås få ett tungtvägande inflytande i nämnden. Betänkandet har varitute på remiss, och förslagen bereds för närvarandeinom . Som jag tidigare nämnt äravsikten att lämna en proposition omvissa läkemedelsfrågor. Inriktningen är att proposi-tionen bl.a. kommer att innehålla förslag om hursystemet för beslut om subventionering av olika lä-kemedel ska se ut i framtiden.Anf. 81 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka socialmi-nistern för svaret. Socialministern drabbades ocksåförra veckan av en interpellationsdebatt inom det härområdet. är vi där igen. Jag har noga läst dendebatt som fördes mellan socialministern och LeifCarlson.Klockan skickadeSocialdepartementet ut ett pressmeddelande. Detgällde en presskonferens . Äm-net nämndes bara i en mening: Socialministern ochLandstingsförbundets ordförande skulle presentera ensjukvårdssatsning.När socialminister efter sju minuterberättade att läkemedel mot impotens och fetmaskulle lyftas ut ur läkemedelsförmånen kom det nogsom en fullständig överraskning för alla. Vänsterpar-tiet och var representerade på presskon-ferensen för att berätta om den här uppgörelsen. Dennya förordningen skulle häpnadsväckande nog träda ikraft endast en knapp vecka därefter.Fru talman! Jag kan ärligt och uppriktigt säga attjag kan känna vissa sympatier för att diskutera i dehär ordalagen, men vad jag absolut inte förstår är med en så otrolig brådska ska rycka ut med ettsådant här förslag.Vad gäller Xenical håller t.ex. SBU på med en ut-redning av behandling av fetma som ska vara färdignästa år. Utredningen om läkemedelssubventionernaska regeringen presentera . Det har hänt sakerutredningsmässigt, men ändå rycker man ut detta ursitt sammanhang, utan en enda beräkning av vad detsamhällsekonomiskt kostar att ta bort de här läke-medlen.Jag kan inte annat än säga att detta måste varafruktansvärt svårt för patienterna - de patienter somhar fått hjälp av dessa läkemedel. Vi vet att mycketstor del av alla som har fått Viagra behöver det. Debehöver inte det för att de är friska utan för att de haren sjukdom. De har ett neurologiskt handikapp ellerhar fått biverkningar av mediciner. Med denna be-handling har de fått ett fungerande sexliv. Sedan ärdet någon, nämligen regeringen, som bestämmer attde inte ska få den möjligheten längre.Jag vill fråga om socialministern tycker att det ärfriskt att vara impotent när man är en man i sina bästaår. Om det är så kan det finnas någon logik. Men ärman sjuk och behöver medlet är det ett hån.Vi har många diabetiker i detta land. Vi vet attungefär hälften av alla blir impotenta när de har haftdiabetes . Det är inte få människor.I svaret som jag har fått finns det några saker somjag undrar mycket över. På första sidan skriver manatt detta förslag tillsammans med denna nationellahandlingsplan utgör ett heltäckande program för häl-so- och sjukvårdens långsiktiga utveckling. Menfortfarande har regeringen inte diskuterat den slutnavården. Jag måste få fråga hur man resonerar. Var ärhelheten?Anf. 82 Socialminister ():Fru talman! Jag vet inte om harföljt debatten när det gäller läkemedelssubventione-ringen . Men det är så att diskussionenom subventionering av Viagra och Xenical har varitmycket bred . Beslutet om att tabort subventioneringen kom i alla fall inte som enöverraskning för sjukvårdshuvudmännen, som hardiskuterat , eller för läkemedelskom-mittéerna, som finns i samtliga landsting. En majori-tet av läkemedelskommittéernas ordförande säger attdet fanns god grund för detta beslut. Det kom inteheller som en överraskning för , somutrett frågan och som i utredningen nämner att justdessa läkemedel är exempel på läkemedel som intebehöver subventioneras.Alla som har följt debatten är medvetna om att vi iframtiden kommer att ha ett system där vi får skiljapå läkemedel som är receptfria och läkemedel som ärreceptbelagda. Bland de receptbelagda läkemedlenkommer vi också att ha läkemedel som är subventio-nerade och läkemedel som inte är subventionerade.Det är svårt att se en utveckling av läkemedelsförmå-nen om vi har en kostnadsutveckling på 10, 12 eller14 % , för då klarar vi inte atterbjuda den sjukvård och den behandling i övrigt vibehöver.För de flesta som har följt med i debatten kom detinte alls som en överraskning. Det har också diskute-rats noggrant inom regeringen. Däremot vet vi om attdet åtminstone för de berörda läkemedelsföretagenvar en överraskning, men det var själva poängen. Ettsådant beslut måste man faktiskt informera om myck-et snabbt och se till att det också genomförs.Men låt oss också påpeka, vilket är viktigt, att intenågon enda patient som behöver läkemedlet förnekasdet. Vad vi tar ställning till är i vilken mån det skavara subventionerat, och det är ett politiskt ansvar.Läkarna svarar för förskrivning av läkemedel - för attkomma överens med patienten om vilket läkemedelhan eller hon behöver för att behandla sin åkommaeller sin sjukdom. Vad vi har ansvar för att beslutaom är efter vilka principer subventioneringar ska ägarum, och det måste vi sätta i samband med vilka and-ra åtgärder vi vidtar på sjukvårdens område.Vi har gjort en överenskommelse med som innebär att vi garanterar läkeme-delsförmånens finansiering under de kommande treåren. Det är en mycket viktig frågeställning. Vi läggerdessutom enligt förslaget in 3,75 miljarder kronorunder för att komma åt behandlingsköerna ochväntetiderna när det gäller planerade behandlingar,vilket innebär att vi ser till att den slutna sjukvårdenklarar de uppgifter den har, nämligen att ge folk be-handling inom rimlig tid.Ska detta kunna finansieras måste vi också hejdakostnadsutveklingen när det gäller läkemedelsförmå-nen. Besluten om dessa två läkemedel fattades medutgångspunkt från att vi ville kunna ange hur framti-den kommer att se ut. Vi får vara beredda på att viinte kommer att subventionera alla läke-medel. Däremot ska vi inte förhindra någon att för-skriva dem. Väldigt många människor kommer attanvända dessa läkemedel trots att de inte är subven-tionerade.Anf. 83 ():Fru talman! Om det hade varit så att regeringenhade sagt att inga mediciner mot fetma och impotensär subventionerade hade jag haft lättare att förstå.Men socialministern har sagt att detfinns andra sätt att få hjälp för detta. Vi vet att manbl.a. kan operera för att råda bot på impotens. Jag villfråga om regeringens nästa förslag är att patientensjälv ska betala hela denna kostnad. Det är en saksom vi snart måste börja diskutera. Det är inte be-handlingens art som ska avgöra hur mycket en patientfår betala. Behandlingen sker ju i samråd med läka-ren.Jag kan förstå regeringens diskussion. Jag kanförstå , som ser att kostnadernaför medicinerna drar i väg. Men jag tycker att detvore klokt att göra en samhällsekonomisk analys avvad det kostar om patienten inte får denna medicin.Det är precis som socialministern har sagt så fortfarande kan få dessa mediciner på recept,köpa ut dem och betala dem själv. Men då är det ju som kan få dem och inte de som inte har dessapengar. Många av dessa svårt sjuka människor harändå fortfarande höga kostnader. De handikappadehar också höga kostnader, och detta kan bli det somgör att man inte har råd.Jag måste också säga att det verkar vara lite byrå-kratiskt och lite jobbigt att behöva ansöka hos rege-ringen om sådant här. Det måste kännas nästintill litegenant. Efter det att jag skrev min interpellation hardet kommit fram att det också finns sekretessbekym-mer. Jag hade faktiskt ingen aning om att allt dettalöd under offentlighetsprincipen, men eftersom jagläste om det i tidningarna vill jag ställa också denfrågan. Jag vet att det ska komma ett förslag när detgäller sekretess inom detta område . Det blevockså ett hastverk eftersom man kunde inte inväntadetta.Det finns naturligtvis en verklighet och kortsiktigahänsynstaganden, men om man ska stå stadigt medbåda fötterna på jorden bör man ha tänkt igenomalltihop.Sedan vill jag ställa en fråga till. Det finns medi-kamenter som kan driva ned värdena när man harhögt kolesterol i blodet, dvs. Är det nästasak som inte ska vara subventionerad?