prot · GO09119 · 2001-06-01 00:00:00 — Dessutom innehåller den föreslagnalagen regler om information, samtycke, tillsyn ochstraffansvar för den som utför omskärelse utan attvara behörig. Det är bra.Den senaste tiden har vi ju, som flera har talat om,fått en diskussion omkring omskärelse, om den skaförbjudas eller inte. Det är inte frågan om förbud ellerinte som är uppe , men det här är en diskussionsom jag utgår från kommer att fortsätta. Jag tycker attdet är viktigt att diskussionen också förs bland degrupper i vårt samhälle där omskärelse är en del avreligionen eller kulturen.Vi anser inte att det finns anledning att för-bjuda omskärelse. Med hänsyn till de förslag som nuföreligger anser vi också att omskärelse, genom lag-regleringen och de speciella regler som ska gälla,kommer att kunna ske på ett mer betryggande sätt äntidigare. Vi har också förslaget om en utvärderingefter , som naturligtvis kommer att ligga tillgrund för ett eventuellt framtida ställningstagande.Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag.Anf. 33 (mp) replik:Herr talman! Jag vill tydliggöra varför Miljöparti-et, som sade, inte står bakom. Detär på grund av det som jag har sagt tidigare, att desmå barnen inte omfattas. Det var en diskussion iutskottet. Vårt förslag handlar om denna del. Vi är fören reglering. Utskottet ansåg dock att man inte kundegöra en sådan reservation. Då måste man avslå helabetänkandet. Det ville inte vi, men i denna tvist fannutskottet att vi i stället skulle avslå hela. Det stårockså i betänkandet på s. 7 att det är i den delen somMiljöpartiet är emot, alltså just att de minsta barneninte omfattas av att legitimerade läkare ska utföra dethär.Anf. 34 () re-plik:Herr talman! Jag antar att replikmer var en replik på än på mig ef-tersom jag bara sade att ni inte var med i det enhälligabetänkandet. Men då kan jag passa på att säga att jagtycker att kanske har läst betänkan-det lite dåligt när hon framför det här att bedövningeninte sker under bra former. Jag är övertygad om attbåde legitimerade läkare och legitimerade sjuksköter-skor, med den legitimation och den vana som de har,när de utför den här lokalbedövningen kommer att setill att det sker under sterila och betryggande former.Anf. 35 ():Herr talman! Jag vill börja med att referera till vaden omskuren och kränkt man anförde på TV i morse.Han känner sig kränkt, kränkt av sina föräldrar ochkränkt av samhället som inte skyddat hans mänskligarättigheter som barn. Han beskriver det lagförslagsom vi debatterar som överilat, dåligt under-byggt och dåligt utrett. Lagförslaget har i praktikengivit vika för religiösa och puritanska traditioner. Hanhävdar att begreppet religionsfrihet tydligt och kanskeavsiktligt misstolkats eller vantolkats. Han säger:Smärtan är inte huvudsaken. Utseendet är inte huvud-saken. Det är rätten att själv få välja som är huvudsa-ken. Barnet har inte den fria viljan. Ingreppet kanaldrig göras ogjort. Att få sin förhud avskuren bärman med sig hela livet som en märkning, en ofrivilligmärkning.Herr talman! I praktiken överlåter socialutskottetansvaret för detta ingrepp på den enskilde pojken omhan nu inte skulle vilja utsätta sig för en omskärelsedär förhuden skärs bort från pojkens penis. Om poj-ken inte protesterar, sätter sig emot eller på någotannat synligt och tydligt sätt visar att han inte vill fåförhuden bortskuren genomförs ingreppet eller om-skärelsen efter föräldrarnas och traditionernas öns-kemål. Det försvarslösa skrikande barnet, ett barnsom inte har bett om att bli stympat, får sin förhud påpenis avskuren.Men, herr talman, vad händer om pojken inte villmen ändå inte vågar säga ifrån? Och för all del påpe-kar både regeringen och socialutskottet mycket riktigtatt mycket små barn av naturliga skäl inte kan geuttryck för en egen vilja.Detta förefaller mig vara ett stort avsteg från denpraxis som annars tillämpas utifrån principen ombarnets bästa, grundat bl.a. på FN:s konvention ombarnets rättigheter.Jag trodde att vi i denna kammare och lagstift-ningen främst ska skydda barn från just sådana situa-tioner som en omskärelse i praktiken innebär, alltsåenligt artikel 24 vidta alla effekti-va och lämpliga åtgärder i syfte att avskaffa traditio-nella sedvänjor som är skadliga för barns hälsa, ellersom i artikel 19, där det står att vi via lagstiftningenska skydda barn mot alla former av fysiskt och psy-kiskt våld, skada eller övergrepp.Herr talman! Vems ärenden går socialutskottetoch regeringen i detta förslag? Ja, inte är det barnens!Och jag frågar mig varför. Kanske har utskottet ettbättre svar och ett uns till motivering för sitt avslag påmotion So44, skriven av mig själv med flera, där vibegär att en åldersgräns införs då den ungemannen själv får bestämma över ett kirurgiskt in-grepp av detta slag på sin egen kropp. Vi har även lyftupp en gräns då en pojke får anses hanått en sådan mognad att han är kapabel att inse inne-börden i ingreppet och själv kunna medverka till ettbeslut. Detta måste sjukvården försäkra sig om videnskilt samtal med den berörde pojken, då det däref-ter även krävs tillstånd från vårdnadshavare.I praktiken finns det, herr talman, i motsats till detChatrine sade, ett förslag i detta betänkandepå förbud mot omskärelse på pojkar. Min uppfattningär att vi genom att inte totalförbjuda omskärelse avpojkar bryter vi mot bl.a. . Förvissoär utskottets förslag bättre än regeringens proposition,men jag förstår inte varför det ska krävas in-nan en utvärdering ska genomföras.Min största farhåga, eller det jag reagerat starkastöver - ja, herr talman, det jag så att säga saknar mestav allt - är vart förhuden har tagit vägen. Ingenstanshar jag kunnat utläsa någon målinriktning att man påsikt ska försöka få bort omskärelse av pojkar under18 år. Kan någon vänlig ledamot i socialut-skottet förklara detta för mig? Ska det för all framtidvara så att vissa barn, små pojkar, automatiskt födstill att utsättas för en omskärelse där pojkarnas förhudskärs bort?Vem tar ansvar för detta ingrepp när pojkarna bli-vit unga män och känner djup ånger och förtvivlanöver hur de har behandlats och vad de har utsatts förutan att själva ha förmått stå emot? Jag förstår attdetta lagförslag innebär att lagstiftaren tvår sina hän-der, men det är socialutskottet, ja, vi ledamöter avSveriges riksdag, som i slutändan bär ansvaret mensom på grund av omständigheter som jag inte förståröverlåter ansvaret och skulden på den pojke somredan utsatts för något han inte kunnat påverka.Herr talman! Jag har i viss mån, på kort sikt, för-ståelse för lagförslaget med tanke på just barnen,nämligen att på ett relativt sätt skydda barnen frånden smärta de utsätts för vid en omskärelse genomsmärtlindring och att ingreppet enbart får genomförasav läkare, såvida barnet inte är under två månadergammalt, då även andra, av godkän-da, tyvärr tydligen får genomföra detta kirurgiskaingrepp. Syftet är dock att även här skydda barnengenom att ingreppet ska ske så säkert som möjligt.Men ingenstans står det något om att detta är en tem-porär lösning, en akut åtgärd, i väntan på en attityd-förändring till omskärelse.Herr talman! Jag ser det här förslaget som en akutåtgärd, och flera av ledamöterna i socialutskottet harjust påpekat detta i sina anföranden. Men det ståringenting om det här i betänkandet. Ingen-stans efterlyser socialutskottet en attitydförändring.Ingenstans föreslår socialutskottet en informa-tionskampanj mot att barn utsätts för könsstympandeingrepp - ingenstans. Varför, herr talman? Ska vi sedetta förslag som pojkars rättighet att få förhudenavskuren? Jag vill fråga er ledamöter i socialutskottetom det är på detta vis som ni har gjort era bedöm-ningar och avväganden.Eftersom utskottet inte heller har valt att motiverasitt avslag på motion So44, som alltså är den endamotion där det krävs ett förbud mot omskärelse såvi-da man inte har fyllt 16 eller , skulle jag kunnase det som att utskottet egentligen instämmer i kravetpå åldersgräns men kanske inte vågar eller förmårargumentera emot. Det har jag också uppfattat i flerainlägg från talarstolen . Och eftersom ingen här ikammaren än så länge har begärt replik kan jag inteheller annat än tolka det så att ledamöterna här ikammaren håller med mig men av olika anledningarinte förmår argumentera emot. Är det så, ledamöter isocialutskottet? Vart tog principen om barnets bästavägen?Herr talman! Jag har absolut ingenting emot om-skurna män eller att män omskär sig. Jag är den försteatt förespråka mäns rätt att själva avgöra om de villha kvar sin förhud eller ej av diverse olika anledning-ar och skäl. Men jag är emot att barn utsätts för in-grepp där de själva inte kan fatta beslut. Det är ingetannat än övergrepp, övergrepp på barn.Herr talman! Med detta vill jag yrka bifall tillmotion So44 med kravet på åldersgräns för omskärel-se av pojkar som inte är medicinskt motiverad och ipraktiken ett förbud mot omskärelse av pojkar.Herr talman! Smärtan är inte huvudsaken. Utse-endet är inte huvudsaken. Inte ens den sterila ochsäkra miljön vid omskärelse är huvudsaken. Det ärbarnets rätt som är huvudsaken, barnets rätt att självfå välja. Det är huvudsaken.Anf. 36 ():Herr talman! Omskärelse väcker starka reaktioner,vilket visas av att den debatt som har förts har varitmycket upprörd. En del debattörer hävdar att barnetmåste få välja själv och att omskärelse är ett brott motde mänskliga rättigheterna. Låt mig redan nu säga attjag delar den uppfattningen. åandra sidan hävdar sin rätt att omskära små pojkar,eftersom de då ingår i ett förbund med ellerProfeten. Under religionsfrihetens täckmantel kräverde att få fortsätta dessa övergrepp på nyfödda ellersmå pojkar - som om att skära bort en del, en viktigdel, av ett barns penis skulle vara att jämställa mednattvarden, som överrabbin emeritus i judiska för-samlingen hävdar.Det är också intressant att notera hur många de-battörer har uttryckt sig. Man talar om barnens rätt tillförbund med eller Profeten. Man säger att manhar ett behov av att känna igen en jude eller en mus-lim. Men detta är tydligen ett behov som endast finnspå den manliga sidan. Jag må vara okunnig på dettaområde, men jag har svårt att föreställa mig att detförsta två män gör för att känna igen varandra är attdra ned byxorna. Och om det skulle vara så två mänbekantar sig med varandra, hur ska man då veta omdet är en jude, en eller en , eftersomomskärelsen görs på samma sätt?Det har hävdats av en professor i barnmedicin attden medicinska aspekten inte är viktigast, utan attbarn har rätt till en kulturell identitet. Jag tar inteställning till om den kulturella identiteten är väl såviktig som den medicinska, men jag förstår inte reso-nemanget. Om den kulturella identiteten innebär ettövergrepp på ett barn, är vi då beredda att accepteradet? Alldeles klart och tydligt är det för vissa läkarehelt okej att utföra traumatiska kirurgiska ingrepp påhelt friska barn, och läkaretiken tycks som bortblåst.Dessutom påstår en professor att smärtan endastvarar i . Men om smärtan varar i ett parveckor på en vuxen, varför skulle den då bara vara i30 sekunder på ett barn? Självklart är detta nonsens.Det är lika mycket nonsens som att hävda att barnetinte skulle komma ihåg övergreppet. Tillräckligtmånga vuxna män har vittnat om hur de upplevt om-skärelsen som ett övergrepp och vilka spår den harsatt i dem för resten av livet för att omskärelse skatotalförbjudas.En judisk man uttrycker det så här: Jag kännerverkligen att de har tagit något ifrån mig. Vad hanuttryckte var inte bara att man hade skurit bort en delav honom utan att man hade gjort det på en så känsligdel av kroppen utan någon medicinsk orsak. Manhade framför allt skurit bort en del av hans könsorganutan att fråga honom.I artikel 24 i står att konven-tionsstaterna ska vidta alla effektiva och lämpligaåtgärder i syfte att avskaffa traditionella sedvänjorsom är skadliga för barns hälsa. I artikel 19 står att vilagstiftningsvägen ska skydda barn mot alla formerav fysiskt och psykiskt våld, skada eller övergrepp.Min uppfattning är att vi genom att inte totalförbjudaomskärelse av pojkar bryter mot barnkonventionen.Religionsfriheten är viktig, och den ska försvaras.Var och en av oss ska ha rätt att tillhöra ett religiöstsamfund och praktisera vår tro. Men omskärelse avpojkar handlar inte om religion, lika lite som bortgif-tande av 12-åriga flickor gör det. Jag har all respektför vad som står i - det står inte något omomskärelse i - men vi ska inte glömma attBibeln skrevs under en helt annan verklighet än denvi lever i . Att efterlevnaden av kan för-ändras vet vi. Vi lever inte efter alla de påbudsom står där, eftersom vi vet bättre genom forskningoch t.ex. genom att den kvinnosyn som avspeglas iBibeln och har förändrats under årens lopp.Självklart går traditionella sedvänjor eller religiö-sa riter att förändra. Det handlar endast om medve-tandegrad när det gäller vad de kan innebära. Över-rabbinen emeritus säger i en debattartikel att han, omhan bara får bevisat för sig att omskärelse är stymp-ning, kommer att ställa upp och försöka motverka entretusenårig historia. Det tycker jag låter positivt,eftersom det kan innebära att förbundet med kanta sig andra uttryck än att skära bort en del av enpojkes penis.Inledningsvis berättade jag att jag anser att om-skärelse av pojkar ska totalförbjudas eftersom detenligt min mening är ett brott mot barnkonventionenoch eftersom vi sätter framfördenna traditionella sedvänja. Jag yrkar därför bifalltill motion So44 av . I motionen sägervi att det ska finnas en åldersgräns vid man-lig omskärelse som inte är medicinskt motiverad.Man skulle kunna ställa sig frågan varför jag dåinte yrkar bifall till avslagsyrkande. Låtmig säga att socialutskottets betänkande är bättreeftersom avslagsyrkande innebär attomskärelsen kan fortsätta på samma sätt som ,dvs. utan krav på smärtlindring eller hygieniska för-hållanden och utan några krav på den som utför in-greppet. säger visserligen att utskot-tet sagt att måste avslå förslaget för attkunna lägga fram sin reservation, men alternativethade varit att hade skrivit ett eget lagför-slag i en reservation.Herr talman! Jag vill också slutligen framföra attjag tycker att utskottet har gjort ett mycket seriöstarbete, även om jag anser att man kunde ha gått läng-re. Vi har kommit så pass långt i att vi inteborde acceptera att övergrepp på småpojkar genom-förs under religionsfrihetens täckmantel.Anf. 37 () replik:Herr talman! Mycket av det ochäven tidigare talare sagt kan jag i sak hålla med omoch ha förståelse för. Det sker utifrån vår kultursyn,vår rationella syn och den västerländska uppfattning-en om hur man tar ställning. Men jag kan inte hållamed när det gäller det nedlåtande sätt som man ändåhar mot människor som har en annan tro. Tidsaspek-ten är avgörande för hur deras religiösa upplevelseoch deras religiösa förbund med sin gud ska ingås.Jag förstår inte deras syn, men jag respekterar denändå därför att jag tycker att det är en del av vår väs-terländska idéfilosofi och vår tradition att respekteraandra åsikter och så långt som möjligt ta hänsyn tilldem. Vi ska övertyga dem i öppen debatt om att detkan lösas på annat sätt och att det inte är ett rimligtförhållningssätt.Därför är de fyra åren viktiga. Vi ska föra den de-batten, så att förändringsförslagen kan komma från dereligiösa och kulturella grupperna själva när de harinsett att vi i sak har en riktig argumentering. Men jagär inte villig att ägna mig åt någon form av kulturim-perialism där jag talar om att vi alltid har rätt, att vi ialla sammanhang vet vad som är bäst och att vi för-mår väga hur barn upplever det mot hur familjenupplever det. Vi anser i vår individuella fixering alltid ska få avgöra själv, men andra tycker kan-ske i stället att samhörigheten i gruppen och familjenväger över. De enskilda tycker kanske faktiskt det.Vi ska övertyga dem i diskussion under dessa år,men vi ska inte med lagstiftning tvinga fram någon-ting och sätta oss på andra människors värderingaroch trosuppfattningar förrän de själva har funnit attdet kanske är bra att ändra sig. Jag vill ha större re-spekt för andra människor. Jag delar i sak uppfatt-ningen att vi ska komma till en annan lösning, mendet får ta den tid det tar.Anf. 38 () replik:Herr talman! Jag hoppades att det hade framgåttganska klart av mitt inlägg att jag inte anser att dettahandlar om religion. Jag anser att man tar religionensom en täckmantel för att kunna göra vissa saker. Vihar samma fenomen vad gäller t.ex. könsstypmning-en. Den betraktades som enreligiös företeelse. Längre fram har vi sagt att dethandlar om kultur och traditionella sedvänjor. Vi harför ett litet slag sedan tagit bort den dubbla straffbar-heten därför att vi har ansett att detta övergrepp inteska få begås.Jag kan inte se varför man inte skulle kunna gesamma skydd här. vill jag inte jämföra köns-stympning med omskärelse av pojkar, eftersom detinte är samma typ av ingrepp och inte heller harsamma bakgrund. Men jag kan inte se varför vi inteska sätta framför detta att man ireligionsfrihetens namn försöker göra sådana saker.Det är rätt intressant. talar om grup-pen och familjen. Så har det också varit. Man pratarom familjens rätt. Man pratar om omskärelse som ettförbund med . Men i en familj finns det oftaflickor. När jag har frågat hur flickorna ska kunnaingå detta förbund med och hur de ska kunnavisa sin kulturella identitet har svaret ibland blivit attde har slöjor. Då skulle man kunna säga att det hadevarit enklare att använda detta yttre attribut än attomskära pojkar, dvs. göra detta ingrepp i pojkarnaspenis.Anf. 39 () replik:Herr talman! Det är just detta vi kan acceptera -det rationella. Man gör en annan symbolhandling. Jagtycker att vi sätter oss på ärligt religiösa människorför vilka detta är viktigt när vi säger att de gör dettasom en täckmantel. Jag tror inte att de gör det för attde vill skada barnen eller av någon annan anledning.Jag tror att de gör det av en djup religiös övertygelsesom jag visserligen inte delar men som jag har re-spekt för. Att då säga att man har religionsfrihetensom täckmantel tycker jag faktiskt är rätt oförskämtmot djupt religiösa människor.Jag tycker alltså att vi ska övertyga i diskussion.Vi ska inte utgå från inställningen att detta är någon-ting som vi kan sätta oss över därför att det inte harnågon djup innebörd utan är hyckleri. Det är intevärdigt.Jag menar att vi ska övertyga i diskussion underåren och få grupperna att själva inse att det går attgöra med symboliska handlingar och på ett annat sättän vad man gör . Då har vi vunnit slaget. Men vivinner inte någon framgång med att helt enkelt chika-nera djupt kända värderingar och djupt kända religiö-sa övertygelser.Anf. 40 () replik:Fru talman! Låt oss konstatera att jag inte har sagtnågonting om att det inte är viktigt att vi ska försökaatt i argumentation övertyga människor om att maninte ska omskära barn, om att man inte ska skära bortdelar av ett barns könsorgan. Det gäller oavsett omdet är en kvinna eller en man. Lämna könsorganen ifred! Det är det som måste vara budskapet till vilkenmänniska det än är.Tasso Stafilidis har också tagit upp att diskussio-nen om hur den här informationskampanjen ska gå tillsaknas i betänkandet. Hur ska vi fortsätta att arbeta?Det är bara att hoppas på att vi t.ex. har lyckatsprovocera på ett sådant sätt att den här diskussionenkommer att fortsätta.Sedan måste jag erkänna att jag blir lite brydd närLeif säger att jag är oförskämd mot troendemänniskor. Jag tycker inte att det har framgått av detsom jag har sagt att jag försöker vara oförskämd motnågon, allrahelst inte i denna kammare. Men jagskulle vilja vända på det och säga att det lagförslagsom nu läggs fram, som inte innebär ett totalförbud,är oförskämt mot de män som klart har gett uttryckför att de känner att man har tagit något ifrån dem närman har skurit bort en del av deras penis. Det handlarkanske inte, precis som sade, omingreppet i sak utan om det faktum att man skär borten del av en människas könsorgan utan att fråga per-sonen i fråga.Anf. 41 ():Fru talman! Jag kommer att ta upp en helt annanaspekt på den här frågan. Jag tycker inte att man skaha speciallagar av den här typen. Vi har en generelllagstiftning som beivrar felaktiga ingrepp av det härslaget. Vill man påverka religion osv. skadet ske genom samtal; det ska ske underifrån.Jag borde ha skrivit en motion om att vi inte skaha den här typen av lagstiftning. Och jag borde hasagt likadant i många andra ärenden. Det är klåfing-righet.Nu står jag inför ett dilemma. Hur ska jag rösta?Röstar jag med utskottet säger jag ja till lagstiftning,men jag tycker att det är en fel attityd till lagstiftning.Att rösta för reservationen är fullkomligt uteslutet.Man har visat på en väldigt stor intolerans, även omman har förklätt det med andra ord. Vad jag får göra ioch med min röstförklaring är att avstå, och jag avstårför att man använder lagstiftningen på ett sätt sominte är förknippat med den ursprungliga västerländskasynen på the rule of law.Anf. 42 ():Fru talman! Det moderna västerländska samhälletbygger på många viktiga principer. Individens rätt attfatta sina egna beslut är en sådan viktig princip, ochjag delar denna grundsyn, men det är självfallet envillfarelse att denna individens rätt uppstår i ett värde-ringsneutralt rum. Familjen och övriga vuxenvärldenär ju sådana kollektiva rum där de här värderingarnatar form, och mot bakgrund av de här värderingarnatar sedan den unge spjärn ibland, och oftast, för atttradera och bära dem vidare, ibland för att ta avståndfrån dem.Jag tycker att socialutskottet i det här ärendet harbalanserat den nu aktuella frågan, som gäller detmedicinska ingreppet, såväl som de värderingar somrör religionsfrihet och respekt för människor. Man hargjort ett mycket bra ställningstagande. Jag stöder dettill alla delar.Men det som motiverade mig att ta till orda i denhär debatten är inte betänkandet i sig utan debattenhär i den här kammaren och det som vi har hörtutanför den här kammaren under den här processenoch även tidigare. Det handlar om respekten för män-niskor. Jag saknar den här grundläggande respekten.Det innebär inte att man inte i olika frågor kan dis-kutera de olika uttryck för kulturella och religiösatraditioner som finns, men den grundläggande re-spekten måste finnas där.Ulla och andra har talat i termer av attden här traditionen sker under religionsfrihetenstäckmantel och påstår att det här inte handlar omreligion. Då har ju hon och andra brutit mot dengrundläggande princip som säger att vi ska ha respektför hur människors värderingar har växt fram. Detinnebär inte att vi bara ska ta allt för god fisk ochsäga att så här är det, och så här ska det få vara. De-batten kan få förekomma, men den måste grundläg-gas i respekt. Man måste kanske ändå påminna om attvi står här i riksdag och diskuteraren tradition som är åtminstone ,sannolikt ännu äldre. Den hänger i huvudsak sammanmed två världsvida religioner och har dessutom kultu-rell spridning i och andra delar av världen ochhar haft det . Skulle vi nu plötsligt år2001 vara så upplysta att vi kan basunera ut rätt bak ihistorien att man har haft fel? Det är ju inte respekt-fullt mot människors sätt att bära och behandla sintradition.Jag tycker att saken kan diskuteras. Jag tycker attsocialutskottet och regeringen i huvudsak har lagtfram ett förslag som skapar en bra reda i den härfrågan, men respekten för det som hos människor ärgrundläggande sedan generationer måste vi ta somutgångspunkt för ett sådant här samtal. Så ser ocksåsvensk lagstiftning ut, och jag tycker att det är viktigtatt det sägs i den här debatten.Anf. 43 () replik:Fru talman! Det var många ord som Pär-AxelSahlberg kunde ta fram. Bl.a. pratade han om att jaginte skulle ha respekt. Vad jag förstår anser Pär-AxelSahlberg inte att jag har respekt för de människorsom utför detta och de föräldrar som anser att deraspojkar ska omskäras.