prot · GO0998 · 2001-04-24 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:98Tisdagen den 24 aprilKl. 14.00 - 16.2618.00 - 20.51Det justerade protokollet beräknas utkomma ----------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 17 och 18 april.2 § Anmälan om fördröjda svar på interpella-tionerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 2000/01:372Till riksdagenInterpellation 2000/01:372 av ()om nordiskt samarbete.Interpellationen kommer att besvaras onsdagenden 2 maj 2001.Skälet till dröjsmålet är arbetsanhopning.Stockholm den 18 april 2001KulturdepartementetMarita UlvskogInterpellation 2000/01:355Till riksdagenInterpellation 2000/01:355 av () om och bosättningarna.Interpellationen kommer att besvaras onsdagenden 2 maj 2001.Skälet till dröjsmålet är utlandsresor.Stockholm den 4 april 2001UtrikesdepartementetAnna LindhInterpellation 2000/01:360Till riksdagenInterpellation 2000/01:360 av () om federalismen irakiska Kurdistan.Interpellationen kommer att besvaras onsdagenden 2 maj 2001.Skälet till dröjsmålet är utlandsresor.Stockholm den 9 april 2001UtrikesdepartementetAnna LindhEnligt uppdragMalin KärreTf expeditionschefInterpellation 2000/01:381Till riksdagenInterpellation 2000/01:381 av () om palestinaflyktingar.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den8 maj 2001.Skälet till dröjsmålet är ordförandeskapsrelateradeengagemang.Stockholm den 20 april 2001UtrikesdepartementetMaj-Inger KlingvallInterpellation 2000/01:386Till riksdagenInterpellation 2000/01:386 av ()om föreningsfriheten.Interpellationen kommer att besvaras den 8 maj2001.Skälet till dröjsmålet är att det har varit svårt atthitta en debattdag som passat både interpellanten ochstatsråd.Stockholm den 20 april 2001NäringsdepartementetMona SahlinEnligt uppdragDag EkmanExpeditionschefInterpellation 2000/01:366Till riksdagenInterpellation 2000/01:366 av () om låsta arvspengar och socialbidrag.Interpellationen kommer att besvaras onsdagenden 2 maj 2001.Skälet till dröjsmålet är hög arbetsbelastning.Stockholm den 23 april 2001SocialdepartementetLars EngqvistEnligt uppdragErna Zelmin-ÅbergExpeditions- och rättschefInterpellation 2000/01:364Till riksdagenInterpellation 2000/01:364 av () omutvärdering av konkurrensutsättningen inom äldreom-sorgen.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den8 maj 2001.Skälet till dröjsmålet är hög arbetsbelastning.Stockholm den 17 april 2001SocialdepartementetLars EngqvistEnligt uppdragErna Zelmin-ÅbergExpeditions- och rättschefInterpellation 2000/01:383Till riksdagenInterpellation 2000/01:383 av () om Xenical och Viagra i läkemedelssubventions-systemet.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den8 maj 2001.Skälet till dröjsmålet är hög arbetsbelastning.Stockholm den 19 april 2001SocialdepartementetLars EngqvistEnligt uppdragErna Zelmin-ÅbergExpeditions- och rättschefInterpellation 2000/01:384Till riksdagenInterpellation 2000/01:384 av ()om stamcellsforskningen.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den8 maj 2001.Skälet till dröjsmålet är hög arbetsbelastning.Stockholm den 18 april 2001SocialdepartementetLars EngqvistEnligt uppdragErna Zelmin-ÅbergExpeditions- och rättschefInterpellation 2000/01:377Till riksdagenInterpellation 2000/01:377 av om öl- och vinskatten.Interpellationen kommer att besvaras den 8 maj2001.Skälet till dröjsmålet är att det på grund av ut-landsresor inte har funnits någon annan tid som passatmig.Stockholm den 18 april 2001FinansdepartementetBosse RingholmInterpellation 2000/01:380Till riksdagenInterpellation 2000/01:380 av () om avdragsrätt för kultursponsring.Interpellationen kommer att besvaras den 8 maj2001.Skälet till dröjsmålet är att det på grund av ut-landsresor inte har funnits någon annan tid som passatmig.Stockholm den 18 april 2001FinansdepartementetBosse RingholmInterpellation 2000/01:339Till riksdagenInterpellation 2000/01:339 av tingsrättsnedläggningar i och Örebrolän.Interpellationen kommer att besvaras onsdagenden 2 maj 2001.Skälet till dröjsmålet är att jag inte kunnat finnaen debattdag som passar både interpellanten och mig.Stockholm den 19 april 2001Thomas Bodström3 § Svar på interpellation 2000/01:330 om Sve-riges oskyddade kulturarvAnf. 1 Kulturminister ():Fru talman! har frågat mig vil-ka åtgärder jag avser vidta för att försäkra mig om attskyddet för kulturarvet skyndsammast förstärks, hurjag framöver kommer att prioritera kostnaderna av enkraftig minskning av riskerna för de oskyddade kul-turskatterna när det gäller bud-get samt om jag är beredd att föreslå ökadeanslag för brandskydd.Carl ställde en skriftlig fråga tillmig för om på vilket sätt rege-ringen förvissar sig om att statens kulturbyggnaderoch museer har en hög brandsäkerhet. I svaret han dåfick uppgavs att fortlöpandeföljer denna fråga vad gäller våra myndigheter. har fått iuppdrag att tillsammans med de centrala museernautarbeta en strategi för att förbättra säkerheten vidmuseerna. Detta uppdrag innefattar även brandsäker-het. ska redovisa sitt uppdrag senast den15 oktober . Uppdragets redovisning, med enkartläggning av situationen på de statliga museerna,kommer att ligga till grund för regeringens fortsattaöverväganden på området.Bestämmelser om ansvar och skyldigheter vadgäller brandskydd finns. Enligt 41 § räddningstjänst-lagen ska ägare eller innehavare av byggnader ellerandra anläggningar i skälig omfattning hålla utrust-ning för släckning av brand m.m. och i övrigt vidta deåtgärder som behövs för att förebygga brand och föratt hindra eller begränsa skador till följd av brand.Inom kommun och län finns lokala tillsynsmyndig-heter som har att se till att lagen efterlevs. Den cent-rala tillsynsmyndigheten är Statens räddningsverk.Varje myndighet under regeringen - inklusive decentrala museerna - är enligt förordningen(1995:1300) om statliga myndigheters riskhanteringskyldiga att sammanställa en riskanalys. Vidare skavarje myndighet enligt förordningen vidta lämpligaåtgärder för att begränsa risker och förebygga skadoreller förluster. Det kommer alltså an på varje enskildmyndighet att självständigt besluta hur den ska be-gränsa skador och förebygga risker på sin egendom.Kammarkollegiet är central förvaltningsmyndig-het bl.a. för frågor om statlig egendom. Kammarkol-legiet har bl.a. till uppgift att svara för ett interntstatligt riskfinansieringssystem, att utveckla metoderför riskhantering hos myndigheter under regeringenoch att, efter överenskommelse, i övrigt biträda myn-digheterna i deras riskhantering.Det statliga ansvaret för skyddet av kulturarvetkommer även till uttryck genom andra författningar,såsom lagen om kulturminnen m.m., förordning omstatliga byggnadsminnen m.m. och plan- och byggla-gen. De olika tillsynsmyndigheterna - , räddningstjänsten inom kommun och län,, länsstyrelser, byggnadsnämn-der m.fl. - bör kunna utveckla samverkan för att fåtill stånd ett mer fullgott skydd, enligt de föreskriftersom finns. och Räddningsver-ket har tidigare samarbetat i produktionen av enhandbok om brandsyn och brandskyddsåtgärder ikulturhistoriskt värdefulla byggnader. Boken i kulturbyggnader utkom år 1997.Statens fastighetsverk förvaltar många av de stat-liga kulturbyggnaderna, t.ex. de statliga museerna. Enav Fastighetsverkets grundläggande uppgifter är attlångsiktigt ta till vara, vårda och utveckla värdena förde fastigheter man förvaltar. Verket bör som förvalta-re kunna komma överens med sina hyresgäster omvilka brandskyddsåtgärder som är mest lämpliga förrespektive byggnad. Som ett exempel på hur brandsä-kerhetsfrågorna aktualiseras kan nämnas att månad kommer att arrangera ettseminarium i ämnet, dit bl.a. företrädare för de cent-rala museerna inbjuds.Det reella ansvaret för den typ av frågor som sä-kerhet representerar ligger hos den enskilda myndig-heten. Myndigheterna, i det här fallet museerna, be-slutar själva i stor utsträckning vad de vill prioriterainom ramen för sin budget. Riksdag och regering hardock att tillse att museerna har rimliga förutsättningarför de beslut som ska fattas. Flera av de nationellamuseerna har för fått ökade anslag. Ökningendetta budgetår rör sig om ca 35 miljoner kronor.Anf. 2 ():Fru talman! Jag vill tacka kulturministern för sva-ret, och jag vill inledningsvis understryka att jag troratt kulturministern och jag är överens om att det är enangelägen fråga att vi bevarar det kulturarv som finnsi våra museer och på andra ställen.Kulturministern tar upp en rad av de förordningaroch lagar som finns och som reglerar detta. Då skulleman kunna tro att allting är bra. Men som jag ocksåhar beskrivit i min interpellation har jag och ElisabethFleetwood tillsammans med en brandingenjör gjort enbrandsyn på dessa ställen. Det var inte bra utan tvärt-om riktigt dåligt.Det finns också beskrivet i tidningSirenen, där också kulturministern är med i en litenintervju.Jag har då ställt några frågor och tar mig friheten,fru talman, att försöka tolka svaret. Först frågar jagvem som ytterst är ansvarig för att vårt kulturarv iform av byggnader och samlingar skyddas mot brand,stöld och annan förstörelse. Även om de enskildamuseicheferna och verkscheferna har det direktaansvaret är det bara som har denriktiga överblicken, och det är bara regeringen ochriksdagen som kan skapa de erforderliga ekonomiskamedlen, som också kulturministern anmärker i slutetav sitt svar. Svaret på den här frågan är då, tycker jag,att det är regeringen, och ytterst kulturministern, somär ansvarig för att kulturarvet skyddas. Min fråga ärdå: Är det här riktigt uppfattat?Den andra frågan, som jag ställde, var vilka åtgär-der som kulturministern avser att vidta för att försäkrasig om att skyddet av kulturarvet skyndsammast för-stärks. Svaret är att det åligger varje verkschef attansvara för skyddet och att har fått i upp-drag att utarbeta en strategi för att förbättra säkerhe-ten. I första hand har man då tänkt på stöldrisken,men brandrisken är ju faktiskt mångdubbelt större.Den finns också med i uppdraget. Stöldgods kommer,vilket vi har sett , ofta tillba-ka. Men vid en brand är skadan total; förlusten ärslutgiltig.Det är uppenbart att det inte har funnits nå-gon klar linje, oavsett vem som har innehaft rege-ringsmakten, när det gäller att verkligen arbeta medde här brandskyddsfrågorna. Det har inte funnitsnågon riktigt klar linje. Om en sådan hade funnitsskulle det inte se ut som det gör i dag.En orsak till att brandskyddet har blivit så eftersattär att det inte finns någon som utifrån ställer direktakrav på förbättringar. Staten försäkrar inte sin egen-dom, vilket ur finansiell synvinkel är rätt. I näringsli-vet och för oss privatpersoner är det ju försäkrings-bolag som ställer kraven på ett effektivt brandskydd iegenintresse. I staten finns inte riktigt den här mot-svarigheten. Därför måste någon få det odelade an-svaret att ställa samma krav som ett försäkringsbolagskulle ha gjort.Jag efterlyser också ett handlingsprogram medtillräckliga ekonomiska resurser för att snabbt förbätt-ra skyddet. Om jag var ansvarig skulle jag inte tordasvänta så länge som till . Det är etthasardspel med mycket stora insatser av ovärderligakulturminnen som står på spel. Jag tror att skyddetmed relativt små insatser kan höjas märkbart i detkorta perspektivet i avvaktan på mer heltäckandeåtgärder. Ämnar kulturministern göra någonting föreden ?Min uppmaning till kulturministern är därför attregeringen omgående bör uppdra åt länsstyrelserna attsamordna det lokala samarbetet mellan myndigheter-na, och målet skulle vara att förstärka brandskyddet.T.ex. kan brandfarlig verksamhet flyttas från sam-lingar. Det är en effektiv åtgärd. rapporttycker jag inte behöver avvaktas, utan det finnsmycket att göra redan i det här perspektivet. Är kul-turministern beredd att ge länsstyrelserna ett sådantuppdrag?Anf. 3 ():Fru talman! Får jag säga att jag uppfattade detsom en förmån att få medverka vid det här besöket påde tre museerna - , Naturhistoriskariksmuseet och . Men det var natur-ligtvis ingen positiv upplevelse sett ur den synpunktsom vi var där och tittade på dem.I svaret skriver kulturministern att Kulturdeparte-mentet fortlöpande följer denna fråga. Det är bra.Däremot har vi tyvärr inte sett någonting av den am-bitionen i resultat i åtgärder. Ansvaret åvilar ju ossallihop som verkar här, och det gäller flera regeringar.Jag vill, som , påpeka att det härinte på något sätt är något personligt angrepp mot dennuvarande kulturministern. Däremot är det definitivtett angrepp mot den situation som råder.Nu har frågan kommit i fokus. Då måste vi ocksåse till att det händer någonting. Vad skulle hända omen brand skulle bryta ut? Och vilket ansvar skulleåligga inte bara kulturministern utan oss allihop somhar observerat den här risken?I svaret står det också att det åligger de statligamyndigheterna att göra en riskanalys. Och det harman gjort på flera ställen. Låt mig t.ex. berätta ellerredogöra för att har rit-ningar till lokaler i bergrum klara. Kostnaden är jätte-stor - den är 120 miljoner - men där har man gjort enbeskrivning av läget. Man har tagit fram förslag påhur man skulle kunna rädda situationen från detdagsläge vi nu har.På har man för oss beskrivit för-slag om hur man också där skulle kunna skaffa loka-ler utanför det nuvarande museet som skulle kunnarädda situationen. Då skulle jag vilja fråga kulturmi-nistern: Har kulturministern varit längst upp på , t.ex., och sett hur man där tvingas för-vara sina textilier? Jag har den tidning som här redogjorde för. Kasta en blick på den!Jag har några fotografier som togs när vi var där. Jagkan lämna dem till talmannen medan jag talar här, såatt hon kan se hur det ser ut. Detta är vårt kulturarv,vårt textilarv, som ligger däruppe, högt uppe undertakåsarna. Om en brand bryter ut där kan vi inte göramycket.Jag frågar också kulturministern: kulturmi-nistern sett hur dessa människor arbetar? Det handlarinte bara om hur textilierna förvaras utan också omvilka arbetsbetingelser, vilken arbetsmiljö, dessamänniskor har.Slutligen ankommer det på varje myndighet attbegränsa skador och förebygga risker, står det i sva-ret. Javisst, men hur ska de kunna göra det om inte viställer resurser i motsvarande grad till deras disposi-tion? Museerna beslutar själva i stor utsträckning vadde vill prioritera inom ramen för sin budget, men närvi hör vad budgeten är och vilka krav som måsteuppfyllas på något sätt förstår vi ju att detta kan deinte i dagens läge åtgärda.Anf. 4 ():Fru talman! Jag tycker att det här är en väldigtviktig debatt om hur vi tar ansvar så att vi verkligenlångsiktigt kan bevara vårt kulturarv. Man kan t.o.m.säga att det anknyter till det här med långsiktig håll-barhet. Det är ju ett begrepp som vi använder i mångaolika sammanhang, bl.a. miljösammanhang.Ibland undrar man över hur stor medvetenheten ärhos svenska folket, i stort sett oss alla, när det gällervilken fara det skulle innebära om det blev en brand iden här typen av byggnader, som vi naturligtvis harflera av i . Den publicitet som har blivit isamband med den undersökning som ni har gjort trorjag är väldigt bra. Den uppmärksammar nämligen ossalla på betydelsen av att ta det här på allvar.Att jag ger mig in i den här debatten beror på attjag är ledamot i ett av de här museerna, som är berör-da, nämligen . Jag har varitdet att jag har en viss överblick - 15 år.I samband med att vi byggde ut Cosmonova blevdet också en diskussion om brandskyddet. Då visadedet sig att våra spritsamlingar - vi förvarar en del avde här föremålen i sprit för att de ska hålla sig -verkligen var en farlig källa till brand. Vi lyckades idet skedet utverka särskilda medel av regeringen, intebara till att bygga Cosmonova utan också till att byg-ga det här magasinet för spritsamlingar. Det var vårtförsta stora steg till en bättre ordning. Efter det blevdet en väldig uppmärksamhet på faran vid bränder,och vi har gjort en hel del genomgångar och förbätt-ringar successivt när det gäller verkstäder, brandlarmoch allt annat - en mängd mindre insatser. Men ärvi därhän att i stort sett vad som göras kan när detgäller de här speciella insatserna är gjort. Det somåterstår nu är egentligen det som museet är till för,nämligen inte att se vackert ut utan att förvara enmassa samlingar av olika slag, före-mål. Då är det så att de här föremålen är väldigtbrandkänsliga. De är så brandkänsliga att de faktisktkan fatta eld av sig själva under olyckliga omständig-heter. Där finns det ingen enkel lösning att bara sättain utan att föremålen i så fall ändå förfars. Vi harkommit fram till att det enda vi kan göra är att flyttasamlingarna ut ur huset, som egentligen är enstenkåk. Innanför fasaden finns det dock en massaträkonstruktioner, så det kommer att brinna rejält omdet tar eld där. Det bästa vi kan göra är att flytta sa-kerna ut ur museet.Nu är vi i den unika situationen att vi råkar liggaintill ett berg, där det alltså finns möjlighet attspränga in ett magasin. Vi kan då fortsätta med dentanke som vi hade när det gällde de s.k. spritsamling-arna: utvidga magasineringen och magasinera i bergoch på det sättet lösa vår situation. Det är ett exempelpå hur man skulle kunna göra. Jag skulle tro att andramuseer inte har de förutsättningar som vi har, men detfinns alltså lösningar på åtminstone några av museer-nas problem.Jag noterar i kulturministerns svar att Statenskulturråd har fått i uppdrag att för alla museers räk-ning se över situationen när det gäller bl.a. brandsä-kerheten men också annan säkerhet. Det tycker jag ärväldigt bra.Min fråga, , till kulturministern blir: Finnsdet några möjligheter att i någon ordnad form, gärna iden planform som nämndes, komma fram till ettprogram för hur vi kan gå till väga och med det sombas sedan också kunna få fram de medel som behövsför att komma till rätta med problemet?Anf. 5 Kulturminister ():Fru talman! Jag tror verkligen att detta är en frågasom inte är partipolitiskt skiljande. Vi är tvärtom allasjälvfallet djupt engagerade i att vårt kulturarv skakunna bevaras.Det finns mängder av svårigheter. Det finns ingaenkla lösningar för att åstadkomma det resultat somjag tror att vi alla är helt överens om. Det har att göramed byggnadernas arkitektur. Det har att göra medantikvariska överväganden som måste göras. Detfinns också en konflikt med museernas önskan att samlingar nära till hands, kanske därför att manarbetar med dem och naturligtvis därför att det ger enflexibilitet och snabbhet som gör att många vill ha såmycket som möjligt av föremålssamlingarna i självamuseibyggnaderna eller i nära anslutning till dem.Det här är något av problembilden.När man sedan tittar på bara de statliga, centralamuseernas budget kan man se att den uppgår till irunda tal . Jag tycker ickeatt det är en föraktlig summa. I olika omgångar har vihöjt anslagen . Ett antal av de institu-tioner vi har pratat om här kommer att få sänktahyror . Vi jobbar hela tidenmed att det ska finnas ekonomiska ramar. Men prio-riteringarna inom dessa ramar har vi i betydande gradöverlåtit åt museerna själva. Visst finns det i regle-ringsbreven krav på att man ska uppfylla alla typer avsäkerhetskrav, men vi sitter ju inte och detaljstyrdessa självständiga myndigheter. Det tror vi skullefungera väldigt illa.Men linjen är klar. Det finns en förordning somhandlar om de statliga myndigheternas riskhantering,och den gäller naturligtvis också museerna. De skaupprätta riskanalyser. Det finns mänger av myndig-heter som ska stötta dem, som ska stå för överblicken,som ska stå för samordningen. Kammarkollegiet, somCarl som gammal försäkringsman varintresserad av, har i uppdrag att driva ett internt för-säkringssystem inom staten för att myndigheterna skakunna teckna försäkringar. Kammarkollegiet har sittuppdrag när det gäller säkerhetsfrågorna, och har det oerhört viktiga uppdraget att för-valta statens byggnader så att det nationella kulturar-vet och dess kulturvärden vårdas och bevaras.Visst har vi i ett stort ansvar,och vi vill ta det. Vi försöker inte smita ifrån det.Men vi kan inte ta över det som är Fastighetsverketsuttalade uppdrag. Det betyder att det finns andramyndigheter under regeringen som har ett tota-lansvar. Det handlar framför allt om , som ligger under , ochom , som ligger under Försvarsde-partementet. Jag nämner detta för att det ska varaklart att det finns en fördelning av ansvaret. Kultur-departementet är oerhört engagerat i att ta sin del avansvaret, men det är inget vi kan utöva i vår ensam-het, isolerade som en ö från allt det andra.Det är också viktigt att vi löser magasinsfrågorna.De är lite grann en knut i detta. Vi vill helst göra dettasamlat. kommer Riksantikvarieämbetetatt till oss redovisa det uppdrag man haft sedan en tidtillbaka om att försöka en finna en lösning på maga-sinsfrågorna. Där tror vi ändå att en hel del av pro-blemen ligger i dag.Anf. 6 ():Fru talman! Nej, kulturministern, naturligtvis ärinte 750 miljoner någon föraktlig summa - definitivtinte. Men man kan ju inte på museerna bortse frånallting annat som man ska göra och är ålagd att göraför att lösa den här frågan. Det är ju det som proble-met gäller. Här behövs en pluseffekt på något sätt.Hur den nu ska komma till får vi diskutera tillsam-mans så småningom.Låt mig bara påminna om vad förre museichefen- han avgår precis - , styres-man på , säger i en intervju: Jag kaninte längre ta ansvar för skyddet. Han menar dåbrandskyddet. Han säger vidare att han, när han fickklart för sig hur illa det var, fick lov att deklarera: Dethär ansvaret klarar inte jag. Han bemöttes inte av denpositiva hållning som han ansåg sig kunna fordra.Det handlar således om fördelning av ansvaret,men pluspengar kan väl bara komma från regeringoch riksdag.Sedan vill jag helt kort påminna om den tredje eu-ropeiska konferensen för kulturministrar på ijanuari 1992, där det sades att man ska komma ihågden huvudroll som skyddet och bevarandet av vårtkulturarv spelar både kulturellt, ekonomiskt och soci-alt. Det har vi ju alla instämt i. Det kravet åligger ossallihop fortfarande.Anf. 7 ():Fru talman! Jag tror att vi innerst inne är ganskaöverens om att vi behöver göra mer. Problemet är välsnarast prioriteringarna, precis som kulturministernsäger. I fråga om de inre prioriteringarna, som kul-turministern nämnde, vill jag hävda att Naturhistoris-ka nog har gjort rimliga prioriteringar i dethär fallet. Vi har vidtagit en hel del olika åtgärder. Vihar också fått hjälp av regeringen med spritsamling-arna, och i övrigt har vi avsatt en hel del resurser. Detgår förstås alltid att göra mer; så är det i de flestasammanhang. Men det finns nog inga möjligheter föross att skydda alla samlingarna ur brandsäkerhetssyn-punkt med omprioriteringar. De består av miljontalsföremål, förvarade i så stora lokalutrymmen och påett sådant sätt att vi i så fall skulle få prioritera dettaframför att driva själva verksamheten. Det är heltenkelt inte rimligt. Man kan inte resonera på det sät-tet.I vårt fall är det ganska uppenbart, efter de ge-nomgångar vi har gjort, att vi har en alldeles unikmöjlighet, nämligen att spränga oss in i berget och fåett alldeles utomordentligt bra magasin - nära tillhands och med utomordentligt starkt skydd, både urbrandsynpunkt och ur andra synpunkter. Det förefal-ler vara den givna lösningen i vårt fall.När det sedan gäller ansvarsfördelningen är detjättebra att alla del olika delarna i regeringen har ettansvar här, inte bara utan ocksåFinansdepartementet och även de olika myndighetersom är inblandade. Här delar jag kulturministernssyn.Slutligen tycker jag att den här frågan har en såstor betydelse att man borde kunna försöka särbe-handla detta med hur vi ska lösa brandskyddet förvåra kulturskatter, så att vi slipper uppleva det somhände med här uppe på Söder igen.Jag tycker att regeringen samlat bör ta ett sådantansvar, och naturligtvis vi på myndighetssidan också.Jag ser fram emot ett sådant samarbete och hoppas attvi den vägen ska kunna få fram mer medel för att lösade här problemen.Anf. 8 ():Fru talman! Som har meddelatkulturministern bad han mig att följa upp några avsina frågor.