prot · GO09108 · 2001-05-10 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2000/01:108Torsdagen den 10 majKl. 12.00 - 17.38Det justerade protokollet beräknas utkomma --------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 4 maj.2 § Anmälan om inkomna faktapromemoriorom förslag från Europeiska kommissionen,m.m.Talmannen anmälde att följande faktapromemori-or om förslag från Europeiska kommissionen inkom-mit och överlämnats till utskott:2000/01:134 Förslag till rådets förordning om stadgarför och finansiering av europeiska politiska partierKOM (2000) 898 till konstitutionsutskottet2000/01:135 Ändrat förslag till Europaparlamentetsoch Rådets beslut om upprättande av en lista överprioriterade ämnen på vattenpolitikens områdeKOM (2001) 17 till miljö- och jordbruksutskottet2000/01:136 Förslag till ochrådets direktiv om rapportering av händelser inomcivil luftfart KOM (2000) 847 till trafikutskottet3 § betänkande 2000/01:JuU20Brottsoffer (prop. 2000/01:79).Anf. 1 ():Fru talman! I detta betänkande behandlas en avrättsväsendets allra viktigaste frågor, nämligenbrottsoffrens situation. Att minimera antalet brottsof-fer är den viktigaste insatsen som kan göras. För varjebrott som inte begås får vi minst ett brottsoffer mind-re.Den viktigaste brottsförebyggande faktorn är, somjag tror att alla kan stryka under, fungerande familjer.Föräldrarna måste alltid ha huvudansvaret för att barnoch ungdomar lär sig att respektera andra människortill liv och lem, andra människors känslor och andramänniskors egendom. Familjen måste kunna fungerasom en frontlinje mot missbruk och kriminalitet.Även skolan är viktig. Skolan har två viktiga upp-gifter. En uppgift är naturligtvis att ge goda kunska-per. Från brottsförebyggande synpunkt är det för-ödande att så många elever lämnar skolan medbristfälliga kunskaper och dåliga betyg. Men det ärockså mycket viktigt, och faktiskt en förutsättning föratt kunna lära sig något, att eleverna tidigt får lära sigdet vi förr kallade för ordning och uppförande. Sko-lans personal måste direkt ta tag i uppdykande pro-blem, redan innan de vuxit sig alltför stora.Utskottsmajoriteten konstaterar på s. 9 i betän-kandet att "det inte behövs några åtgärder från riks-dagens sida med anledning av motioner som tar upprättsväsendets betydelse för brottsoffren, behovet avett gott bemötande, myndighetssamverkan och inter-nationella åtaganden".Fru talman! En fungerande rättsstat är det allraviktigaste för brottsoffren. Det innebär naturligtvis attbrott förebyggs och förhindras men också att begång-na brott upp, att tiden mellan brott och påföljdär kort. Vi måste ha ett påföljdssystem som fungeraroch som accepteras av medborgarna. Verkställighetenav straff måste ske på ett sätt som inte äventyrarbrottsoffrens tilltro till rättsväsendet. Så är inte alltidfallet i dag.Sedan regeringsskiftet har rättsväsendetdrabbats av kraftiga neddragningar. Allra hårdastdrabbad är polisen. Att utreda ett brott, gripa ochlagföra gärningsmannen och möjliggöra en skade-ståndstalan för målsäganden är fortfarande rättsvä-sendets första och viktigaste skyldighet gentemotbrottsoffren. Trygghet för brottsoffren förutsätter attpolisen snabbt kan rycka ut och vara på plats straxefter det att ett brott har begåtts samt att anmälningarbehandlas så att både offret och anhöriga känner attnågon faktiskt bryr sig.För ett par veckor sedan fanns följande uppgifter ien av våra Blekingetidningar. Av de ca 500 anmäldabrotten i hitintills hamnade mer än vartredje, eller exakt , i polisens arkiv-korg. Enligt polisen beror det på att konkreta spår ochspaningsuppslag saknas men även på bristande resur-ser. Det handlar framför allt om stölder och inbrott.Jag inser att det kan vara mest effektivt att direktskriva av en del av brotten, men för allmänheten ochnaturligtvis för brottsoffren är det viktigt att i alla fallförsöka hitta den skyldige gärningsmannen.Ronneby är naturligtvis inget undantag. Så här ärsituationen hos flertalet polismyndigheter i Sverige.Den 26 januari presenterade enundersökning som genomförts bland 243 slumpvisutvalda närpoliser runtom i . Över hälften avde tillfrågade poliserna uppgav att de arbetade 25 %eller mindre av sin arbetstid som närpoliser. avpoliserna uppgav att de inte kunde fullfölja sitt när-polisuppdrag på grund av arbetssituationen.Rapporten är en dyster läsning, och den är värd attta på största allvar. Det är inte bara det minskadeantalet poliser som är problematiskt. Den allt högremedelåldern gör sig nu påmind genom fler sjukskriv-ningar och att alltfler inte kan jobba natt. Kostnadernaför socialdemokraternas besparingar på polisen får bäras av ett ökat antal brottsoffer. I landet medvärldens högsta skatter håller skyddet för liv ochegendom på att bli en klassfråga. Den som har rådkan anlita vaktbolag.Fru talman! Innan jag kort kommenterar några avvåra övriga reservationer vill jag yrka bifall till reser-vation nr 1 som jag vill tala om att vi givet-vis står bakom samtliga moderata reservationer ochdet särskilda yttrandet.Samstämmiga uppgifter från aktörer inom rättsvä-sendet vittnar om att förekomsten av hot och våld motvittnen har ökat markant. Mycket tyder också på attvåldet och hoten fått en allvarligare karaktär och attdet i flera fall har lett till att den hotade inte har vågatställa upp som vittne. Detta är ett mycket allvarligthot mot rättsstaten.Verksamheten med vittnesstöd är därför välkom-men och bör intensifieras. Men ett program att gestöd till vittnen vid tingsrätter och övriga domstolarlöser inte problemet med de vittnen som skräms tilltystnad redan innan ärendet har gått så långt att detska tas upp vid en huvudförhandling. Samhället måstemed kraft bemöta de personer som genom våld ellerhot om våld hindrar att rättegångar kommer till stånd.Fru talman! har snart gått sedan riksdagenbeslutade att straffvärdet för övergrepp i rättssak börvara lika högt som straffvärdet för mened. Men rege-ringen har ännu inte återkommit med förslag i enlig-het med beslut. Det är faktiskt lite förvå-nande att regeringen under ett inte hinnerfärdigställa en lagändring av en så förhållandevisenkel natur som det här handlar om. Ett förslag tilllagändring i enlighet med beslut bordekunna läggas fram inom den närmaste tiden.Fru talman! Vi anser att förslagen i propositionenunderskattar kostnaderna för bl.a. Brottsoffermyndig-heten och vittnesstöd.Brottsofferfonden utgör en viktig resurs förbrottsoffren och de ideella föreningar som arbetarmed brottsofferfrågor. Vi har föreslagitatt fångarna genom ett 20-procentigt avdrag på arbet-sersättningen ska ytterligare bidra till finansieringenav Brottsofferfonden. Det här förslaget drevs igenomunder den borgerliga regeringstiden men har sedanavskaffats. Avdraget ska, som tidigare, framgå avfångarnas lönebesked. Enligt vår uppfattning finnsdet en betydelsefull pedagogisk poäng med dennaordning eftersom den dömde faktiskt regelbundetpåminns om att han betalar till Brottsofferfonden.Samtidigt skulle denna åtgärd bidra till en ytterligareförstärkning av kvinnojourer och andra verksamhetersom erhåller stöd från Brottsofferfonden.Brottsoffren får härigenom en indirekt upprättelsesamtidigt som ytterligare resurser görs tillgängliga förbrottsofferinsatser. Vi har ingen reservation på dennapunkt, men jag tar tillfället i akt att framföra vår upp-fattning. Den är viktig.Fru talman! Den som bryter mot ett besöksförbudska enligt vår uppfattning kunna övervakas medelektronisk fotboja. Härigenom tydliggörs att det ärmannens rörelsefrihet som ska begränsas, inte kvin-nans. Åtgärden skulle vara ett tydligt stöd förbrottsoffret - den förföljda kvinnan. Det finns välfungerande teknik att använda, vilket innebär att detinte finns några praktiska hinder mot att inleda enförsöksverksamhet.Regeringen säger sig utreda de rättsliga förutsätt-ningarna. Arbetet med detta sägs pågå inom Justitie-departementet. Jag kan bara konstatera att trots attbåde den nuvarande och den förra justitieministernhaft god tid på sig får vi fortsätta att vänta på ett för-slag. Frågan är, som jag ser det, tydligen inte specielltprioriterad på . kanjag dock konstatera att en riksdagsmajoritet här i gårgodkände att långtidsdömda fångar ska kunna avtjänasista delen av sitt fängelsestraff med elektronisk fot-boja.Fru talman! Avslutningsvis vill vi att det införs enrätt för målsägaren att uttala sig under huvudförhand-lingen. Detta är viktigt för balansen i rättegången.Erfarenheter både från Malexanderrättegången ochfrån brandrättegången i talar för dennaförändring. Vi föreslår därför att en sådan rättighetskrivs in i . Regeringen bör därför,enligt vår uppfattning, presentera ett förslag till riks-dagen om att göra brottsoffrets berättelse till en na-turlig del av den svenska brottmålsprocessen.Anf. 2 ():Fru talman! Jag kan skriva under på inledande ord om vikten av att det begås färrebrott, om familjens brottsförebyggande betydelse etc.Det här betänkandet bygger dels på regeringensproposition Stöd till brottsoffer och motioner somväckts med anledning av propositionen, dels på mo-tioner väckta under allmänna motionstiden förra året.Vi kristdemokrater är i grunden positiva till regering-ens förslag och till det betänkande som är uppe tilldebatt. Dock finns vi med på en del reservationer, ochom dessa vill jag här nämna något.I deklaration om brottsoffersrättigheter anges vissa grundläggande prin-ciper som ska gälla för brottsoffer. Det handlar bl.a.om rätt till skadestånd från gärningsmannen och frånstaten samt rätt till erforderlig medicinsk, psykologiskoch social hjälp. I deklarationen anges bl.a. attbrottsoffren ska behandlas med respekt och med-känsla samt skyddas av rättsordningen. Vidare fram-går att system ska skapas så att brottsoffren snabbtoch enkelt får gottgörelse.Utskottsmajoriteten menar att FN-deklarationen iallt väsentligt följs. Verkligheten ser dock annorlundaut. Om jag börjar med påståendet att brottsoffrensnabbt och enkelt ska få gottgörelse räcker det medatt erinra om att ständigtmisslyckas med att nå det av regeringen uppsattaverksamhetsmålet, dvs. att av brottsska-deärendena ska handläggas medbibehållen kvalitet. Vidare saknar vart tredje brottsof-fer, när polisutredningen är färdig och rättegångenavslutad, förtroende för rättsväsendet.Enligt brottsforskaren och doktoranden i psykiatriMagnus , som på uppdrag av Rikspolissty-relsen, Riksåklagaren och undersöktefrågan 1999, var bristande information det allvarli-gaste problemet. T.ex. fick av de tillfrågadeingen information om brottsofferjourernas verksam-het. Detta är helt oacceptabelt. fick aldrig in-formation av polisen om att de hade rätt att få vetavad som hänt i ärendet. På frågan om man skulleanmäla en liknande händelse svarade varfjärde person att man var osäker eller ej visste, medanså många som var sjunde person svarade nej.Fru talman! Mot denna bakgrund får man ge ut-trycket "i allt väsentligt" en generös tolkning om mansom utskottsmajoriteten vill hävda att i alltväsentligt följer FN-deklarationen om brottsoffersrättigheter.Lindgrens utredning visade också att av detillfrågade kom i kontakt med åklagare först på rätte-gångsdagen. Majoriteten av brottsoffren var missnöj-da med detta och hade önskat att få träffa åklagarentidigare. inför regeringen en skyldighet för åkla-garen att informera målsäganden om beslut att väckaåtal fattats. Vi kristdemokrater förutsätter att detta dåkommer att leda till en tidigare kontakt mellan åkla-gare och målsägande. Därmed tas ett litet steg i rikt-ning mot att bättre efterleva nämnda FN-deklaration,vilket vi naturligtvis tycker är positivt.Regeringen anför i propositionen att de rättsvår-dande myndigheternas skyldighet att ge informationtill dem som utsatts för brott har skärpts vid fleratillfällen . Trots det konstate-ras att olika undersökningar visar att det ändå finnsbrister i hur rättsväsendet fullgör denna skyldighet.Regeringen framstår som medveten om de uppenbarabrister som finns, som man i propositionensäger: "Information till dem som utsatts för brott ärav utomordentligt stor vikt. "Jag upprepar: av utomordentligt stor vikt.Fru talman! Det kan inte sägas så värst mycketstarkare.Mot denna tydligt tecknade bakgrund är regering-ens passiva hållning i frågan förvånande, en hållningsom även utskottsmajoriteten gjort till sin. Betänk atttidigare nämnda utredning visade att över hälften avalla brottsoffer ej fått någon information om brottsof-ferjourernas verksamhet, trots att förundersökningsk-ungörelsen säger att polisen ska informeradärom!För brottsoffren kan sådan information utgöraskillnaden mellan ingen hjälp alls och ett välbehövligtstöd som kan hjälpa den drabbade att snabbare blirehabiliterad efter den kränkande och traumatiskaupplevelse som det ofta innebär att bli utsatt för ettbrott. Därför har Brottsofferjourernas riksförbundvänt sig till regeringen med önskan om att polisensinformationsskyldighet ska förtydligas. Regeringenhar visserligen aviserat en förordningsändring, menav vad som framgår av propositionen finns det risk attdet ej blir några avsevärda förbättringar.Varför denna senfärdighet? Varför har det varitomöjligt att presentera denna ändring i samband medatt propositionen lämnades? De rådande bristerna harju regeringen känt till ett bra tag.Utskottsmajoriteten är följsam. Med drag av bes-serwissermentalitet slår man helt sonika fast att frå-gan om polisens informationsskyldighet ej lämpar sigför några generella uttalanden från . När nudessa graverande missförhållanden rått ,till men för brottsoffren, är det svårt att se det olämp-liga i att folkets valda ombud reagerar för att få enförbättring till stånd.Vi har med anledning av regeringens propositionvarit i kontakt med den person i min hemstad som kan sägas vara föreståndare förbrottsofferjouren för och . Han- för det är en man - är även regionsamordnare förbrottsofferjourerna i . Av honomfick jag veta att Brottsofferjourernas riksförbundgärna ser en skärpning av polisens informationsskyl-dighet som går ut på att polisen alltid, såvida det inteär omöjligt eller olämpligt, ska fråga brottsoffret omhan eller hon vill ha kontakt med en stödorganisation- en formulering som vi också hade med i ett av våramotionsyrkanden.Med samme person hade jag ett längreoch mycket intressant samtal om brottsofferjourernasproblem och bekymmer. När jag avslutade samtaletmed att fråga honom vad han med tanke på verksam-heten önskade mest av allt svarade han inte, som jagförväntade mig, mer pengar och resurser. Nej, hansvarade helt enkelt: att vi blir så kända att alla sombehöver vår hjälp vet att vi finns.Ett sätt att nå dit, fru talman, är att polisens infor-mationsskyldighet skärps. Därför menar vi kristde-mokrater, tillsammans med och ,att polisen när man kommer i kontakt med brottsofferbör åläggas en skyldighet att fråga den brottsdrabbadeom han eller hon vill komma i kontakt med enbrottsofferjour eller liknande organisation. På så sättslipper man ifrån det problem med sekretess somuppkommer ifall polisen skulle åläggas att i ställetinformera stödorganisationer om brottsoffret.Moderaterna har i det här fallet valt att lägga framett särskilt yttrande där man säger att man inte ärberedd att nu förorda en mer detaljerad författnings-reglering av polisens agerande gentemot målsägande-na. En liten stilla undran av närmast retorisk karaktärfrån min sida kan då vara: När är bered-da att författningsreglera? Måste missförhållandenaförst bli än värre?Regeringen har antagit en strategi för hur man skaförverkliga . Trots det återstår enrad åtgärder för att förbättra barnens situation. Det ärhög tid att se över hur vi kan hjälpa barn som utsattsför brott. Står dessutom barnet i beroendeförhållandetill brottslingen krävs extra insatser. Barn kan intevärja sig som vuxna kan. Barn kan inte välja sinvärld. Att utsättas för brott är en skrämmande upple-velse, som ej sällan lämnar bestående men. Det ärdärför oerhört viktigt att det barn som utsatts för brottbemöts av personal som är van att uppfatta barnsspråk, signaler och behov.Socialtjänsten, polisen och åklagaren måste fåadekvat utbildning och stöd i sitt arbete. Barn haribland svårt att uttrycka i ord vad de varit med om.Det händer att en fullständig bild av händelseförlop-pet kommer fram först efter åtskilliga samtal. Ettfåordigt och motvilligt svar får därför inte sätta barnstrovärdighet på spel. Alla som i sitt arbete eller upp-drag kommer i kontakt med barn som utsatts för brottbehöver ha förståelse för de särskilda förutsättningarsom gäller. Barn som brottsoffer har rätt till en hög-kvalitativ och säker rättslig behandling.I enlighet med det sagda i denna del har vi tidiga-re hävdat att reglerna om förhör med barn bör ändrasså att barn i högre utsträckning kan förhöras vid flerän ett tillfälle. Därför är det positivt att Kommitténmot barnmisshandel har föreslagit det.Dock kan vi inte godta de tempoförluster som nuuppkommer i och med att det är kommit-tén lade fram förslaget, som regeringen ejverkar ha några planer på att göra motsvarande änd-ring i förundersökningskungörelsen. Av den anled-ningen vill vi att regeringen av får i upp-drag att genomföra den ändring som kommittén före-slagit.Rättsväsendet är beroende av att människor vågarvittna om det de varit med om. är detsådana uppgifter som fäller avgörandet i brottmål.Under de senaste åren har diskussionen förts angåen-de bemötandet av målsägande och vittne vid dom-stolarna. Alltför många domstolar saknar anpas-sade lokaler för dessa kategorier. Vi kristdemokraterhar tidigare krävt att lokalerna i domstolarna bör varaså utformade att de brottsdrabbade under ett förhand-lingsuppehåll erbjuds möjlighet att vistas i rum somär avskilda från den misstänkte och dennes vännereller anhöriga.Vidare bör förhandlingarna anpassas och förasunder former som ej kan anses kränkande för målsä-ganden.Regeringen säger i propositionen att vittnesstödska finnas vid samtliga tingsrätter och hovrätter . Vi välkomnar regeringens arbete med att ut-veckla vittnesstödsverksamheten, men vi finner detangeläget att driva upp tempot så att målsättningen istället är att dylikt stöd ska finnas vid domstolarnainom ett år.Vittnesstödsverksamheten kan bidra till att minskaobehaget och rädslan för att berätta om det som hänt.Erfarenheter visar att vittnesstödet fungerat bra ochuppskattas av de rättsvårdande myndigheter somberörs.Det är också positivt att regeringen påpekar attuppbyggnaden av verksamheten ska ske i samrådmed och andraberörda ideella organisationer som besitter mycketkunskap väl värd att tillvarata.Till sist, fru talman, resursfrågan. Jag nämnde ti-digare i mitt inlägg min kontakt med regionsamord-naren för brottsofferjouren i . Hanberättade att man nu håller på med rekrytering avpersoner för vittnesstödsverksamhet vid tingsrätternai och . Ett trettiotal personerska utbildas. I börjar man ,medan utbildningen redan är i gång i Trollhättan.Båda domstolarna har uttryckligen förklarat inte har någon möjlighet att inom ramen för sinaanslag betala något av kostnaderna för den nya verk-samheten. En av lagmännen uttryckte t.o.m. sin oroöver att man kanske måste betala dubbelt porto omman måste lägga in ett informationsblad med kallel-sen till vittnet. Det säger inte så lite om domstolarnasekonomiska situation.Regeringen är villig att avsätta medel för att sti-mulera igångsättande av vittnesstödsverksamhetenvid de tingsrätter och hovrätter som saknardenna verksamhet. Däremot är man inte beredd attfortgående stödja vittnesstödsverksamheten ekono-miskt, och det är oroande. Vittnesstödsverksamhetenfår inte haverera på grund av bristande resurser. Lik-som gjort i sin remiss vill vi påpekaatt det är angeläget att verksamheten får en lämpligfinansiell lösning. Frågan om kontinuerligt ekono-miskt stöd till vittnesverksamheten måste ses över.Också kommunerna kommer att behöva ökade re-surser med anledning av den tydligare regleringen isocialtjänstlagen. Regeringen föreslår att socialnämn-den ska verka för att den som utsätts för brott ochdennes anhöriga får stöd och hjälp. Enligt ett förslagtill ändring av nämnda lag ska socialnämnden särskiltbeakta att kvinnor som är eller har varit utsatta förvåld eller andra övergrepp i hemmet kan vara i behovav stöd och hjälp för att förändra sin situation.Lagändringen innebär att det klart framgår att so-cialnämndens ansvar utökas till att omfatta allabrottsoffer. Vi kristdemokrater tillstyrker förslaget,men vill påpeka att det i praktiken med allsannolikhet kommer att medföra ökade kostnader förkommunerna, eftersom syftet med lagändringen rim-ligen måste vara att kommunerna ska göra något merän de redan gör.Regeringen ämnar låta disponerasammanlagt för att kunna bedrivaett utvecklingsarbete till stöd för i dessarbete med brottsofferfrågor men tar i övrigt inte uppett ökat resursbehov för kommunerna. Det är någotoroande.När det slutligen gäller ekonomisk ersättning tillenskild som fått fingerade personuppgifter delar viRikspolisstyrelsens oro över att den aktuella ersätt-ningen ska komma att belasta polisväsendets anslag.Vi utgår från att den ekonomiska frågan löses underden fortsatta beredningen av den nationella hand-lingsplanen för skydd av bevispersoner.Fru talman! Regeringen bör ges i uppdrag att i detfortsatta budgetarbetet beakta vad vi här anfört närdet gäller resursfrågan. Vi kristdemokrater står natur-ligtvis bakom de reservationer där vi finns med, menför att måna om tiden nöjer jag mig med att yrkabifall till reservation nr 7.Anf. 3 ():Fru talman! Många har väntat, och väntat ,på att denna proposition skulle komma. De personersom utsätts för brott har faktiskt fått en undanskymdplats, de har varit bortprioriterade. Det finns all an-ledning att fokusera på brottsoffret, som i den härdebatten. Här måste vi alla göra vårt bästa för att fåbrottsoffret i fokus.Ofta upplever brottsoffren att de inte får den hjälpav samhället som de behöver och har rätt till. Under-sökningar och dialoger som jag har haft med medbor-garna visar att många brottsoffer saknar förtroendeför rättsväsendet efter rättsprocessen, efter polisut-redningen, efter rättegången.Många offer säger också att de inte skulle bry sigom att göra en ny anmälan om en liknande händelseinträffade igen. De orkar inte. De tycker att det ärmeningslöst. De känner obehag och upplever hot. Detgäller både de anmälda brotten och det mörkertal somfinns när det gäller de oanmälda brotten. Hur stort detär vet vi inte.Det har vidtagits många bra åtgärder, och detfinns många bra förslag. Men det viktigaste är att denenskilde kan känna att det har vidtagits konkretaåtgärder i vardagen. Det får inte bara bli papperspro-dukter.Det pratas om samverkan mellan myndigheter, ut-byte av erfarenheter och kunskap. Det är väldigt vik-tigt. Det har vi tagit upp vid många olika tillfällen,liksom bemötandet, som är otroligt viktigt. Särskiltviktigt är det med tanke på de personer som har svårtatt föra sin egen talan.Jag vill lyfta fram ett praktiskt exempel, nämligenutvecklingsstörda kvinnor som har blivit utsatta förvåld, oftast av vårdare. Finns det kunskap hos derättsvårdande myndigheterna om hur man ska bemötajust denna grupp människor?Jag var på ett seminarium hos dengrupp som har hand om omsorgstagare. De säger atträttsväsendets kunskap om förståndshandikappetsinnebörd är bristande, likaså när det gäller rättsväsen-dets kunskap om LSS-lagen. Det tycker jag är viktigtatt vi tar till oss.Kan kvinnor som har utsatts för våld, dessabrottsoffer, känna sig trygga? Samhällets mål måstevara att införa en nollvision för våld mot kvinnor ochbarn. Det anser vi i . Man kan ställa sigfrågan: Fungerar besöksförbud? Finns det tillräckligtmed larmpaket och andra hjälpmedel? Fungerar om-händertagandet av och stödet till barnen? Det är otro-ligt viktigt att observera, behandla och stödja barnsom ser sin mamma bli slagen, med de psykiska kon-sekvenser som det får.