prot · GP0914 · 2001-10-18 00:00:00 — Jag hade faktiskt tänkt ta tillfället iakt att för en gångs skull ta upp kriminalpolitiken urett lite annat perspektiv, ur ett större helhetsperspek-tiv än i den budgetdebatt som vi har i vanliga fall, därvi diskuterar polisen och antalet poliser för sig, kri-minalvården för sig och domstolarna för sig.Jag tänker lyfta upp helhetsperspektivet, för enframgångsrik kriminalpolitik på lång sikt handlar juom något helt annat än det antal poliser vi ska ha eller . Ska vi kunna förändra brottslig-heten, ska vi kunna förändra kriminaliteten, handlardet ju mer om vilka insatser vi gör på andra områden.Det handlar framför allt om det brottsförebyggan-de arbetet som kan förlöjligas. Mansäger att det är flummigt. Men det är framför allt detsom är det viktiga om vi ska kunna förändra utveck-lingen.Det handlar om de tidiga insatserna för ungdomar.Det handlar om insatser ute i kommunerna för attkunna möta barn i missbruksfamiljer, i alkoholistfa-miljer, och att kunna möta deras behov av insatser.Det handlar om att kunna möta barn i skolan där mantydligt ser att det finns problem och att kunna mötaderas behov för att på så sätt kunna förhindra att defår en negativ utveckling.Det handlar i storstadsområdena framför allt omatt lyckas med en integrationspolitik, att kunna brytaden isolering som många unga människor med in-vandrarbakgrund känner i storstadsområdenas föror-ter.Vi har inte lyckats, och vi ser resultatet imångt och mycket. Vi ser hur våra anstalter nu i väl-digt stor utsträckning börjar få ungdomsgäng medinvandrarbakgrund. Dessa ungdomar har en ganskasvår problematik och en ganska svår kriminalitetbakom sig.Om man ska lyckas måste man ha kraften att intebara diskutera straffsatser när brott har begåtts, attinte bara diskutera hur många fler anstaltsplatser vibehöver för att kunna möta detta och att inte baradiskutera hur vi ska kunna öka säkerheten ute påanstalterna med det ökade våldet.Den viktigaste kriminalpolitiska diskussionen,som tyvärr förekommer i alldeles för liten utsträck-ning, gäller hur vi ska kunna förhindra den fortsattarekryteringen och den fortsatta utvecklingen på dettaområde. Jag måste säga att jag i detta sammanhangibland upplever politikens begränsningar. En politiksom i kommuner, i landsting och även här i riksdagenmånga gånger bygger på årets budget och de olikaramarna inom de olika områdena innebär svårigheteratt kunna ha en helhetssyn - att se de små kommu-nerna där man vet att insatser skulle behöva göras,men där det inte finns pengar och utrymme i just dettaårs budget. Man skjuter i stället dessa frågorna påframtiden. De sparbeting som man lägger på områdensom rör ungdomars och utsatta barns behov är mor-gondagens stora kostnader.Att kunna föra en debatt om helheten när vi dis-kuterar kriminalpolitik är viktigare änatt ständigt diskutera hur många poliser vi ska, hurmånga poliser det ska finnas och . Detsom vi i grunden nog måste vara helt överens om ärju att minska brottsligheten och att se till att vi mins-kar antalet brottsoffer ute i samhället. Det är då vimåste titta på det brottsförebyggande arbetet.När det gäller det brottsförebyggande arbetet, somhar kommit i gång ganska bra på många håll ute ilandet, saknas det politiska krafter somvill driva dessa frågor. är det enskildapolitiker som har ett ganska stort engagemang. Mentyvärr finns det för lite engagemang i fullmäktigeför-samlingar och ute i nämnderna.När man fattar beslut måste man nämligen hela ti-den väga in vilken effekt de har på det brottsförebyg-gande arbetet och vilken effekt de kommer att ha påmorgondagens kostnader. Där måste jag säga att jagtycker att det är tragiskt. Jag kunde nämligen inte låtabli att reagera på det som den förre talaren sade. Han talade om att vi från majoritetenabsolut inte bryr oss om att rättsväsendet faller ihop,att fler och fler människor blir upprörda och att fleroch fler människor kräver att man ska ta tag i det.Samma moderater säger att det är fullständigt ab-surt att t.ex. säga till bilföretagen att de måste ta sindel av ansvaret i ett brottsförebyggande arbete och setill att de har lås på bilarna som fungerar. Sammamoderater driver en alkoholpolitik som innebär att viska släppa alkoholen fri i mycket större utsträckningoch ha ett längre öppethållande och att låta det varaupp till varje enskild människa att sköta detta medalkohol när vi får statistik där det sägs att80 % av våldsbrotten är alkoholrelaterade. Beträffan-de kvinnomisshandeln, som är ett mycket stort pro-blem och som vi alla är överens om att man måstegöra många insatser mot, vet vi också att oerhörtmycket av den är alkoholrelaterad.Jag förstår att med den politik som moderaternahar på dessa områden så lär man säkert behövamycket fler poliser för att kunna klara av de problemsom växer upp i samhället.Detta är frågor som jag önskar att jag kunde höramoderaterna ta upp mer i den kriminalpolitiska de-batten. Vi kommer att få tillfälle att diskutera de kon-kreta budgetförslagen på detta området. Men jagskulle mycket gärna vilja höra förslagtill andra insatser som skulle kunna ha betydelse föratt hejda utvecklingen med ökad brottslighet sommoderaterna så ofta säger finns. Men det är ocksåomdebatterat hur det egentligen är med detta.Fru talman! Jag vill avslutningsvis säga att detfinns många människor som engagerar sig i dessafrågor. Det finns många organisationer som tar ettstort ansvar. Vi ska givetvis göra allt som vi kan föratt stödja och stötta dem. Men vi måste också varamycket försiktiga med att se till att vi inte överlåteransvaret till frivilligorganisationer, till människormed ett stort personligt engagemang. Vi måste ocksåse till att staten tar sitt ansvar, att kommunerna fårresurser och att de sätts in hos dem som verkligenbehöver dem.Anf. 164 (m) re-plik:Fru talman! Jag brukar ha ambitionen att sitta ochlyssna och försöka väga och värdera argumenten ochinte ha några förutfattade meningar. Uppenbarligenhar en och annan tidigare talare den vanan.Jag brukar lyssna med stort intresse på AliceÅström. Och jag kan dela uppfattningen att det ärklart att det är en knippe faktorer som samverkar tillhur en människas liv kommer att gestalta sig och hurhon kommer att bete sig.Men när man talar om just kriminalvården och seranslagsutvecklingen för de kommande tre åren enligtbudgetförslaget måste det väl ändå inge en viss oro,? Det är ändå ett förslag som AliceÅström och hennes parti står bakom. Det handlarändå om att man kan göra olika saker med pengar.Man kan förbättra personalens utbildning, ha merpersonal, fördjupa och genomföra olika rehabilite-ringsprogram, osv. Vi menar att med de belägg-ningstal som finns skulle man med mer resurser kun-na göra väsentligt mycket mer för att höja kvalitetenför de redan intagna.Anf. 165 () replik:Fru talman! Jag kan vara överens med om att det är oroande att se att antalet be-handlingar inne på anstalterna har minskat. Det äroroande att det inte har funnits tillräckligt mycketutbildning för de anställda. Men det handlar också omatt man måste se till att kvaliteten på det som finnsinom kriminalvården också är hög. Som vänsterpar-tist måste jag säga att jag tror, vilket jag kommer attfortsätta att driva, att kriminalvården kommer attbehöva mer resurser. Men jag tror också att det kva-litetsarbete som pågår när det gäller behand-lingsinsatserna osv. kommer att ha en ganska godeffekt. Det hjälper inte om man har haft 100 behand-lingstimmar med väldigt låg kvalitet och som inte harinneburit att människor har blivit förändrade. Då ärdet bättre att ha men se till att det händernågonting på dessa 10 timmar.Anf. 166 (m) re-plik:Fru talman! Jag tror att vi kan vara ganska över-ens om att det krävs mer ekonomiska resurser. Mendet är inte alltid bara de ekonomiska resurserna somär avgörande. Det behövs en blandning. Jag och Mo-derata samlingspartiet ser med stor oro på utveckling-en av anslagen. Det är därför som vi har föreslagit300-500 miljoner kronor mer . Även utan yt-terligare en enda person intagen inom kriminalvårdenskulle ett bra behandlingsresultat och en större andelsom kunde komma ut i ett vanligt liv och inte åter-vända till kåken vara en lysande investering mänsk-ligt, socialt och ekonomiskt.Man är ju förfärad över det stora procenttalet åter-fall. Varje procentenhets förbättrat behandlingsresul-tat skulle förmodligen vara ett ekonomiskt lysanderesultat. Det är alltså därför känner vi oro över ut-vecklingen av anslagen.Fru talman! Vi får kanske tillfälle att lite längrefram i ett replikskifte fortsätta diskussionen.Anf. 167 () replik:Fru talman! Jag måste säga att jag blir glad när jaghör hur och lyfterfram detta med behandlingsinsatser inom kriminal-vården och vikten av att det blir en förbättring. Där-emot måste jag säga, precis som det framförts tidiga-re, att skulle förslag om maximistrafftredje gången gå igenom här i kommer de300-500 miljoner kronor som lagt extratill kriminalvården inte att räcka. Det skulle nämligenbli ytterligare brist på anstaltsplatser, och vi skullevara tvungna att öppna fler anstalter - med de kost-nader som det medför. Dessutom skulle antalet lång-tidsdömda inne på anstalterna vida överstiga de be-lopp som vill lägga på kriminalvården.När det gäller den ekonomiska politiken och denekonomiska uppbackningen för att kunna åstadkom-ma en förbättring når alltså inte heller moderaternaspeciellt långt.Anf. 168 () replik:Fru talman! När det gäller just ungdomar skullejag vilja fråga om anser att barn ochungdomar som begått brott bemöts på ett effektivtsätt, att de ges en effektiv behandling och möts medvårdplaner på ett sådant sätt att de inte återfaller ibrott.Vi vet ju att det t.ex. inte finns platser för att tahand om dessa ungdomar. Dessutom vet vi hur be-handlingen ser ut. Detta med att ungdomar inte får enplats leder ju till att de är kvar ute i samhället ochbegår en mängd ytterligare brott. Jag kan väl tycka attdet är viktigt med det förebyggande men jag ser inteatt detta bedrivs på ett effektivt sätt.Anf. 169 () replik:Fru talman! Nej, det finns helt klart brister när detgäller sättet att bemöta ungdomar som begårbrott. var i stort sett det enda partietsom sade att just påföljden att bli dömd till slutenungdomsvård skulle innebära att man också slår utdem som blir omhändertagna och som man försökergöra något åt innan de begår brott. Resultatet blir dåen den här utträngningseffekten; man kommer attdöma alldeles för många ungdomar till just nämndapåföljd. Där är jag helt överens med dag ser vi brister på SIS-hemmen. Utifrån enplanering som från första början innebar att det skullevara ungefär 10 årsplatser är man nu uppe i ett behovav 80 - ja, egentligen 100 - platser. Detta har givetvisinneburit att man inte har varit så effektiv i behand-lingen som hade behövts. Det här är något som manbehöver jobba vidare med. Men vad jag tycker ärännu viktigare är att kommunerna tar tag i de härsakerna innan man kommit så långt.Anf. 170 () replik:Fru talman! Jag kan instämma vad gäller det sättetatt tala men det handlar just om vilka positioner vihar. har ju här möjlighet att påverkasituationen. Det krävs kraftåtgärder, inte bara gente-mot dem som sitter på slutna anstalter utan ävengentemot dem som är dömda till vård inom social-tjänsten. Det är viktigt att tidigt stävja brott blandungdomar. talar ju om brottsförebyg-gande åtgärder.Vad gäller brottsförebyggande åtgärder har densumman faktiskt minskats i årets budget. Det är dockviktigt att främja den förebyggande verksamheten -det håller jag helt med om - men det behövs ocksåresurser för att hålla i gång det hela. Vidare behövsdet närpoliser som sitter med och arbetar aktivt meddetta; det finns det inte på alla ställen.Anf. 171 () replik:Fru talman! Ja, men det viktiga i sammanhangetär att detta arbete också måste bedrivas ute i kommu-nerna. Jag ser en fara där och tycker att det äroerhört bra att regeringen har satsat pengar på detbrottsförebyggande arbetet. Det kommer nog att be-hövas. Men väldigt många av de här insatserna bordevara en självklarhet ute i kommunerna och i varjemedborgares medvetande.Många undrar vad som har hänt med ungdomsge-nerationen, men den fråga som skulle behöva ställastycker jag ibland är vad som har hänt med vuxenvärl-den - alltså frågan om att vuxenvärlden har abdikerat.Jag tror att en av de viktigaste åtgärderna är att se tillatt det blir ett normalt vuxenansvar att kunna reageraoch att gå in , oavsett om det ärmitt eller om det är ditt barn. Det tror jag är det bästabrottsförebyggande arbetet - inte enskilda medel frånregeringen.Anf. 172 ():Fru talman! Inledningsvis skulle jag vilja säga attdet var intressant att höra här. Jagskulle vilja rekommendera henne att ta del av dekommittémotioner som vi i vårt parti har lagt framoch där vi har ett heltäckande program för hela rätts-väsendet, både när det gäller unga lagöverträdare ochnär det gäller det brottsförebyggande arbetet. Jagskulle önska att svarade på frågan omhon tror att familjen har någon som helst betydelse idet brottsförebyggande arbetet. Eller delar AliceÅström sin partiledares uppfattning - död åt famil-jen? I så fall tycker jag att det är väldigt tragiskt.Det finns många områden som man skulle viljastanna vid då det är dags för allmänpolitisk debatt,särskilt som justitieministern har lovat att delta. Väl-kommen, !En stund ska jag koncentrera mig på det områdesom jag tycker kanske är det område som blivit mestbortglömt i årets budgetproposition, nämligen krimi-nalvården.De nedskärningar som gjorts under de senasteåren inom kriminalvården har drastiskt försämratverksamheten, vilket också har lett till sämre rehabi-literingsmöjligheter. För att vara lite ironisk kundeman säga att våra svenska anstalter skulle kunnaliknas vid själlösa förvaringsboxar utan adekvat vård.Vi kristdemokrater menar att detta inte är godtagbart.Det är också därför som vi har avsatt 337 miljonerkronor utöver regeringens anslag till kriminalvården.När regeringen beskriver vilka mål man har medden svenska kriminalvården säger man t.ex. i rege-ringsförklaringen: "Kriminalvårdens insatser för attförebygga återfall i grov brottslighet och drogmiss-bruk ska öka." I budgetpropositionen nämns ocksåvilka mål som verkställigheten ska ha. Man redogörför hur programverksamheten fungerar. Man säger:"Totalt uppgick de intagnas deltagande i program-verksamheten till av tillgänglig tid. "Den icke uppmärksamme läsaren drar slutsatsenatt i ordet programverksamhet ligger just det som vipratar om: motivationsträning och brotts- och miss-bruksprogram. Men så är det inte, för sanningen är -enligt kriminalvårdens officiella statistik - att 49 %av den tillgängliga tiden används till arbete. Jag vetatt det visserligen kan ses som ett slags träning meninte om det inte är ett riktigt motiverande arbete.12 % av tiden används till klientutbildning, tillannan strukturerad verksamhet, till outnyttjadtid och till brotts- och missbruksrelaterad pro-gramverksamhet.Det känns lite olustigt om regeringen på något sättförsöker lägga dimridåer då man beskriver program-verksamheten på våra anstalter. Sanningen är faktisktatt insatsen vad gäller motivationsprogram inte harförbättrats . Trots alla beslutoch trots alla vackra formuleringar och målskrivning-ar i budgetpropositioner och regeringsförklaringar harde brotts- och missbruksrelaterade programmen underde i stället minskat från till6 % av den tillgängliga tiden.Därför blir min första fråga till justitieministern:Anser justitieministern att det här är godtagbart - ärdet tillräckligt verklig programverksamhet,som denna ser ut och som det ser ut påvåra anstalter - för att kunna ge den kriminelle moti-vation till ett hederligt liv? Det är ju vad vi vill, ochdet är också målskrivningarna.Justitieministern har tidigare i debatter hävdat attden sjunkande nivån i programverksamheten beror påatt man inom kriminalvården haftambitionen att höja nivån och den vetenskapligastandarden på programverksamheten.Men vad har då hänt? Jo, efter de senaste årensnedskärningar inom kriminalvårdens verksamhetfinns inte tillräckligt med pengar att genomföra demer avancerade programmen. I stället får mångamissbrukande interner inte ens den vanliga miss-bruksvård som de har haft tidigare, utan de hamnar iandra verksamheter som inte alls är direkt inriktadepå missbruk. Det är inte minst tragiskt för den enskil-de missbrukaren. Det är också enormt negativt ur ettsamhällsekonomiskt perspektiv.Regeringen lovade ett antal förbättringar inför år2001: bättre innehåll i programverksamheten, 100nya anstaltsplatser, 30 nya häktesplatser, utökad pro-gramverksamhet med ett hundratal platser, personal-utbildning, mindre och säkrare avdelningar etc. Fördet anslog man i extra ramtill-skott samt ett engångsbelopp. Men det räckte intelångt. Det vet alla vi som är insatta i detta. Kriminal-vården tog med sitt underskott på 190miljoner kronor. Där satt man med dryga 80 miljonersom skulle räcka till hela den fantastiska visionen ochverksamheten, något som även justitieministern gickut med väldigt hårt.Vad blev det med ambitionerna? Hur långt harverksamheten utvecklats? Hur blev det med den ut-ökade programverksamheten med de 100 nya platser-na? Har vi fått säkrare avdelningar och bättre innehålli programverksamheten, förbättrade personalinsatseroch mindre narkotika på anstalterna? Det skulle varaväldigt bra om kunde svara på det.De rapporter jag får från anställda och intagna påolika anstalter i pekar på en mycket bekym-mersam situation. Påverkansprogrammen har försäm-rats. Ansökningar om att få starta motivationsavdel-ningar har avslagits. Personalresurser har skurits ned,vilket har lett till väldigt många långtidssjukskriv-ningar.Trots det har regeringen gång på gång mage attskriva i sina budgetar att "de ytterligare rationalise-ringar som behöver göras ska genomföras utan attverksamheten drabbas". Jag kan inte tolka det pånågot annat sätt än att justitieministern och regering-en har en väldigt dålig insikt i hur det ser ut i verklig-heten ute i kriminalvården. Det bekymrar mig allvar-ligt.Under 1996-2000 minskade enligt KOS den to-tala arbetade tiden inom hela kriminalvården med 625årsarbetskrafter. skanya besparingar göras. Det är besparingar det handlarom i den budget som har lagts fram. Då frågar jagjustitieministern: ska de besparingarna göras?Hur ska vi kunna förändra kriminalvården utan peng-ar? Vilka målsättningar har justitieministern själv föratt utveckla kriminalvården så att vi ska kunna levaupp till målen att rehabilitera människor för att kunnaåterintegrera dem i samhället?I årets budgetproposition medger nu även rege-ringen och att det domineran-de problemet i fängelsevärlden är narkotikan. Krimi-nalvårdsstyrelsen säger t.o.m. att situationen är kris-artad. Enligt uppgift ska antalet grova missbrukare påfängelserna ha ökat med 1 000 personer . Man ser också sambandet mellan förekomstenav narkotika på anstalter och minskade behand-lingsinsatser.Tycker justitieministern att kriminalvården i dagär en kriminalvård som lever efter de intentioner ochlöften som regeringen har i sina målskrivningar?Anf. 173 () replik:Fru talman! Vi kommer in på diskussionen omfamiljen varje gång vi har debatt. Oavsett hur man nuvill definiera familjen - det har varit ständiga diskus-sioner om hur konstellationen ser ut - är självklartmedlemmarna i familjen, de som är närmast barnen,oftast de bästa brottsförebyggande resurserna somfinns.Men man får heller inte glömma - och det brukarjag också säga - att det finns familjer som är destörsta brottsalstrarna. För de barn som växer upp imiljöer där de inte får lära sig rätt och fel, i kriminellamiljöer och i missbruksmiljöer kan man definitivt intesäga att familjen är den bästa brottsförebyggandeinsatsen.Det ligger på två helt olika plan. Man måste hamed sig båda när man diskuterar den här frågan.Anf. 174 () re-plik:Fru talman! Bara därför att det finns familjer sominte lyckas och inte klarar av att överföra värderingarkan vi väl inte därmed säga: Död åt familjen. Vi sägerinte att alla ska in i fängelse bara därför att det finnsett antal människor som är brottsliga i vårt land.Vi ser att det finns människor som vill försöka attöverföra värderingar och normer på ett gott sätt tillsina barn. Det jag vill komma åt är att tar fram ansvar och skolansansvar. Det är därför jag ställer frågan: Har föräldrar-na och de vuxna kring barnen ett stort ansvar i detbrottsförebyggande arbetet?Anf. 175 () replik:Fru talman! Föräldrarna har en viktig roll. Vuxen-världen har en oerhört viktig roll, precis som jagpåpekade innan. Men väldigt många av dessa ungdo-mar och barn har inte en fungerande familj. Därför ärdet extra viktigt att andra runtomkring barnen funge-rar på det sätt som de ska göra.Sedan vill jag säga något lite kort om kriminal-vården. Det finns en fara i att säga att narkotikasitua-tionen på anstalterna är så oerhört katastrofal. Mankan läsa siffrorna på många olika sätt. Visst har pro-blemet ökat. Men antalet människor som kommer inmed ett missbruk i anstalterna har också ökat. Därförökar också förekomsten av narkotika på anstalterna.Det är en ganska naturlig följd.Jag tror inte att det har så mycket med besparing-arna att göra. Det handlar mer om det klientel somman har att göra med.Anf. 176 () re-plik:Fru talman! I så fall får ta itu medKriminalvårdsstyrelsen och regeringen. Det är desjälva som skriver ordagrant i budgetpropositionen attnarkotikasituationen ute på våra anstalter är i detnärmaste krisartad. Det har jag tagit till mig. Det ärinte så att jag försöker att skriva om det som rege-ringen säger. I detta avseende har jag tagit det tillmig. Det är allvarligt, och vi måste sätta in åtgärder.Det handlar inte bara om narkotikasituationenutan om hela klimatet på våra anstalter. Det liggernågonting i det jag säger. Anstalterna har blivit själlö-sa förvaringsboxar utan adekvat vård. Det är därför vimisslyckas. Vi får tillbaka människor om och omigen. av dem som åker ut från våra fängelserär tillbaka på en gång.Det är detta som är tragiskt, . Jagtror att vi tillsammans kan hjälpas åt att förändrasituationen om vill stödja mig i demotioner och förslag som jag kommer att lägga fram ivårt utskott den närmaste tiden.Anf. 177 ():Fru talman! Respekt för demokratiskt beslutadelagar och förordningar måste bygga på ett ömsesidigtförtroende och respekt mellan människor och mellanmänniskor och myndigheter. Fungerar vårt samhälleså, har vi människor också möjlighet att känna trygg-het och få en god livskvalitet.Rättsväsendet och hur det fungerar utifrån den en-skilde medborgarens situation har varit i stöpslevenden . Det finns en stark koppling mellanden ökande kriminaliteten och samhället i övrigt, densociala situationen, arbetsliv, skola osv. Det är viktigtatt man har en helhetssyn och samarbete mellan olikagrupper i samhället som en viktig ledstjärna.Klyftorna ökar. Det blir alltfler som struntar i la-garna och skapar sina egna lagar. Det är en farlig vägsom vi i inte kan acceptera.Vi i föreslår ökade resurser tillfrämst polis och kriminalvård i vår budget. Men detär inte bara att ropa på fler poliser. Visst behöverrättsväsendet mer resurser. Men rättsväsendet behö-ver dessutom en effektivare användning av de resur-ser som finns. Låt inte resurserna gå till byråkrati ochadministration, utan använd resurserna i praktisktarbete!Det behövs ett kraftfullt, modernt ledarskap påalla nivåer. Ett ledarskap som lyssnar på medborgarnaoch medarbetarna och som ger möjligheter till lokalavariationer utifrån de lokala förutsättningarna. Cen-terpartiet anser att vi behöver ett decentraliserat rätts-väsende nära människorna.När det gäller de centraliseringar som är gjorda avregeringen inom rättsväsendet så ligger det ett förslagi luften om en central polisorganisation. Tingsrätternacentraliseras och läggs ned på löpande band. Det vartydligen någon som fick kalla fötter i sommarvärmen,så det hela stoppades upp och den utvärdering som vihar begärt blir av innan man går vidare.Det finns långt framskridna planer på storanstalterinom kriminalvården.