prot · GO0998 · 2001-04-24 00:00:00 — Lika viktigt är detatt skapa förutsättningar för en mångfald också närdet gäller innehåll och perspektiv i medierna.En mycket viktig mediepolitisk åtgärd för attfrämja mångfald och kvalitet på mediemarknaden äratt slå vakt om en stark radio och TV i allmänhetenstjänst. Grunden för public service-företagens sänd-ningsverksamhet är att den ska bedrivas självständigti förhållande till såväl staten som olika ekonomiska,politiska och andra intressen och maktsfärer i sam-hället. I den proposition om den svenska public ser-vice-verksamheten för somregeringen överlämnat till under-stryks särskilt att programföretagens nyhets- ochsamhällsbevakning ska bedrivas så att en mångfald inyhetsurval, analyser och kommentarer blir verklig-het.Presstödet är en annan mycket viktig åtgärd för attfrämja mångfald på medieområdet. Mot bakgrund avden besvärliga situationen för andratidningar föreslårregeringen i vårpropositionen att presstödet höjs föratt förhindra ytterligare nedläggningar och ytterligareminskad mångfald.Mediebranschen har upprättat egna etiska reglersom exempelvis rör kraven på korrekthet, allsidighetoch källkritik i nyhetsförmedlingen. Reglerna över-vakas av de av branschen inrättade organen Allmän-hetens pressombudsman och Pressens opinions-nämnd.När det gäller innehållet i radio- och televisions-sändningar gäller något annorlunda regler än på pres-sområdet. I 6 kap. 1 § radio- och TV-lagen(1996:844) föreskrivs att programverksamheten somhelhet ska präglas av det demokratiska samhälletsgrundidéer samt principen om alla människors likavärde och den enskilda människans frihet och värdig-het. För public service-företagen ,och Utbildningsradiosamt för gäller dessutom att sändningsrätten skautövas opartiskt och sakligt samt att en vidsträcktyttrandefrihet och informationsfrihet ska råda i radionoch televisionen. Även dessa programföretag tilläm-par de etiska regler som beskrivs ovan. Granskning iefterhand av innehållet i radio- och televisionspro-gram sker dock av en särskild myndighet, och jag redogjort för i ett tidigare svar på en frå-ga från har jag inte för avsikt att tainitiativ till förändrad lagstiftning på detta område.Men jag välkomnar en fortlöpande diskussion ochdebatt såväl inom den journalistiska yrkeskåren som idet offentliga samtalet i övrigt om mediernas roll idemokratin, inte minst i denna kammare. En sådandebatt är av största vikt vid sidan av en mediepolitiksom syftar till att hindra monopol, öka mångfaldenoch öppenheten i samhället.Anf. 21 ():Fru talman! Jag vill tacka kulturministern såhjärtligt för svaret. Jag blev väldigt glad över det. Detär underbart att höra att ministern tycker att det ärviktigt att man diskuterar mediernas roll, speciellt närdet gäller kriser och krig och dessutom när det gällermediernas hantering av människor, som ju alla harsamma värde och rätt till frihet. Det gläder mig väl-digt mycket.Men det finns en hel del ytterligare att önska sig iden här vägen, särskilt naturligtvis mer av debatt iämnet, inte minst i denna kammare. Hur mediernaagerar för att hjälpa makthavare att få viktiga befolk-ningsgrupper att ställa upp för deras planerade krig ärväldokumenterat men inte så diskuterat.I augusti 1999 skrev den bortgångne de-battören i tidningen om faranav att nyhetsrapporteringen i på-verkat världssamfundets reaktion och om att ävenHaagtribunalen hade tagit det här till sig. I sin bokMedia som krigshetsare behandlar han mediernasbetydelse för utvecklingen av första och andravärldskriget, , och inteminst det kalla kriget.Tillvägagångssättet för att skapa förutsättningarför krig i har under det senaste århundradetvarit ganska likartat. Boken visar att mediernas upp-gift har varit och är att i samklang med de presumtivasegrarmakternas önskan få folket i de länder som harplaner på att börja krig att inse att de tilltänkta krigenär nödvändiga och bra.Grundläggande taktik har varit att demonisera denutsedde motståndaren. Kriget framställdes då liksom nu 1999som det godas krig mot det onda. Tyskarna skulleförödmjukas, dessutom desto mer med en skoningslösfred efter det att de hade förlorat. Det ledde till att dekände sig orättvist behandlade. Andra världskrigetblev därigenom i princip en fortsättning på det förstavärldskriget.Förlorarnas krigsförbrytelser blev under lång tidefter krigsslutet underhållning i medierna. Vinnarnas,de allierades, krigsförbrytelser nämndes inte. Medier-na gick makthavarnas, segrarmakternas, ärenden. upprepas samma procedur efter krigen på Balkan.Under Natos krig mot hade mediernas förutsättningar för att för-medla sitt budskap utvecklats till fulländning. Införförsta världskrigets utbrott använde man rubrik-sättningar och löpsedlar som opinionsbildande in-strument. när medierna kan föra in levandebilder i alla vardagsrum är naturligtvis möjligheternaatt påverka i önskad riktning oerhört mycket större.Det borde då ställas mycket höga krav på en sann ochobjektiv hantering av nyhetsmaterialet.Kritik mot mediernas beredvillighet att stödjakrigshandlingar och acceptera angriparnas upprepadelögner har visat sig under Natos och i Kosovo. Det ändrade sig inte heller efter attkriget slutade. Det man tidigare hade visat av ko-sovoalbanska flyktingar vändes till att inte alls obser-vera de som flydde ur Kosovo senare, dvs. de andragrupperna - serber, goraner, zigenare osv. Det varingen som observerade dem, och inte heller det storaantalet mord. Det var lika många som i Kapstaden.Anf. 22 ():Fru talman! Jag delar givetvis kulturministernsgrundläggande syn att vårt förhållningssätt till medi-erna måste präglas av djup respekt för det fria ordetoch den fria åsiktsbildningen. "Frihet är det bästa ting, som sökas kan all jordenkring, för den frihet rätt kan bära" skaldade biskopThomas i sin berömda frihetssång - "för den friheträtt kan bära". Denna djupa respekt för det fria ordetoch den fria åsiktsbildningen motsvaras uppenbarli-gen långt ifrån alltid av massmediernas respekt förmänniskors rätt att få veta sanningen, hela sanningenoch ingenting annat än sanningen. Medierna bär allt-för ofta sin frihet lätt, för att inte säga lättsinnigt,snarare än rätt och ansvarsfullt. "Den som kontrollerar det förflutna kontrollerarframtiden. Den som kontrollerar nutiden kontrollerardet förflutna." Med detta citat ur 1984 inleds den brittiske journalistenJohn Pilgers bok dagordningen, en sam-ling lysande och avslöjande reportage från vad hankallar bedrägeriernas tidsålder.Krigen, i förfluten tid såväl som i nutid, kan illust-rera dessa massmediala bedrägerier. Kriget i beskrevs som ett tekniskt underverk, ettexempel på en oblodig vetenskap där - som en jub-lande ledarskribent skrev - det förekom ofattbart fåförluster. Det var ett av de bäst bevakade krigen ihistorien, men det var få journalister som rapportera-de sanningen om det, nämligen att en kvarts miljonirakier godtyckligt slaktades eller dog alldeles i onö-dan. Detta förhållande är fortfarande i vida kretsarhos en stor allmänhet okänt.Efter det blodsdramat har de irakiska barnen mereller mindre torkat bort från nyheterna. Barnen i Irakär i västmediala skildringar oftast icke-människor.Det är också den halva miljon barn som enligt Unicefdör under trycket av den obetalbara skuldbörda somderas regeringar har till västerlandet. Enligt uppgiftdör ett filippinskt barn , i ett land där överhälften av nationens budget används enbart till attbetala räntan på lånen från och Inter-nationella valutafonden.De mångåriga konflikterna på är andra ex-empel på hur massmedierna svikit sin uppgift att påett ansvarsfullt sätt hävda den fria åsiktsbildningen.Medan den tidigare jugoslaviska regeringens över-grepp och kränkningar av mänskliga rättigheter harblivit övertydligt skildrade i medierna, har uppenbar-ligen lika stor möda lagts ned på att skyla över Natosflagranta brott mot folkrätten genom bombningarnaav , brott som IngvarCarlsson tidigt kritiserade i bl.a. International HeraldTribune, en företeelse som praktiskt taget helt tegsihjäl av den svenska mediekåren. Endast ett fåtaljournalister har erkänt och till en bredare allmänhetvidarebefordrat det faktum att mål fak-tiskt inte var att utplåna Kosovos 1,5 miljoner albanerutan att en gång för alla besegra , vilkenironiskt nog, i betraktande av den senare händelseut-vecklingen, på ett mycket tidigt stadium stämpladessom en terroristorganisation även på officiellt USA-håll.Under lång tid drev västmakterna, främst det for-na , liksom västmedierna, på Jugoslavi-ens uppsplittring, vilken fått förödande konsekvenserför situationen på . tycks alltfler börja insevad denna draksådd inneburit för att förpesta klimatetoch fördjupa konflikten i området.Anf. 23 Kulturminister ():Fru talman! Om man ska vara vardagsfilosofisk ärdet ett bekymmer, när det gäller den här typen avdebatter och mediedebatter som har förts tidigare idenna kammare, att vi alla bär ett ansvar för att vi hargjort det till en expertfråga. Den här typen av debatterförs ofta mellan medieforskare och journalistisktverksamma personer. Visst görs det ibland på kultur-sidor. Men det är inte längre en allmänpolitisk fråga,som det faktiskt var . Jagminns själv när en tidigare socialdemokratisk parti-ordförande, , valde att i sina sommartal påGotland ta upp ämnen som handlade om mediemak-ten, ofta utifrån den nationella aspekten men ocksåutifrån den internationella aspekten.Vi måste vara självkritiska och säga att vi, på ettunderligt sätt, har tillåtit det att bli en expertfråga ochicke en demokratifråga eller en fråga som vi ägnartillräcklig uppmärksamhet - vi i vårt parti, vi i dennakammare och vi som också sitter i regeringen. Arbe-tarrörelsen och det parti vi alla tre tillhör har ett visstansvar för det.Demokratiutredningen, där den förre kulturmi-nistern har suttit ordförande, harockså tagit upp hur viktigt det är att demokrati, maktoch mediedebatt blir ett. De frågorna måste föras upppå den allra högsta nivån som debatten blirbetydligt bredare än . Det är en medborgardis-kussion, en demokratidiskussion.Det är svart och vitt i den mediala dramaturgin.Det ska vara bovar och hjältar. Det ska vara svart. Detska vara vitt. Sedan svänger pendeln. När den mestintensiva nyhetsperioden är över finns det utrymmeför reflexion, även i de stora medierna. Då brukar denmer nyanserade bilden komma fram. Har man bara tålamod, upptäcker man får en betydligt mer nyanserad bild. Det börjarnu många mediemedvetna läsare och mediekonsu-menter ha. Men visst finns det mycket övrigt att öns-ka. Där måste vi självkritiskt se hur vi själva harförvaltat vårt demokratidebattuppdrag, det somhandlar om mediernas makt.Anf. 24 ():Fru talman! Det var det bästa jag har hört pålänge. Tack så hemskt mycket. Det är precis sant. Jagär tillräckligt gammal för att kunna önska mig tillbakatill den tid då debatten var hela det socialdemokratis-ka partiets, från ungdomsrörelsen till hela gruppen.Jag håller med om att det är viktigt att vi har friamedier. Det är viktigt att man kan ställa krav på attalla människor ska behandlas lika osv. Men så är detinte. Jag skulle vilja föra in en annan bit, inte baramediernas rätt utan deras sätt att behandla dem somförsöker komma in i debatten men kanske inte räknastill de främsta experterna.I förra veckan stod det på att och har stött den serbiska regimen. går devidare med att stödja krigsförbrytarna, genom att dehar en annan mening om Haagtribunalen än . Man kan alltså inte ha en annan meningän mediernas huvudfåra. Då blir man utsatt för såda-na angrepp.Kulturministern har talat om hur det fungerar. Detfinns organisationer i mediebranschen som ska regle-ra mediernas sätt att arbeta. Man kan vända sig tillPressombudsmannen och Pressens opinionsnämnd.Jag har erfarenhet av hur det fungerar. Jag talademed pressombudsmannen - och det var inte den nyapressombudsmannen, utan det var den tidigare - efterdet att , som är den störstatidningen i min region, snedvridit mina uttalanden.Tidningen skrev: behöver inte hanågon respekt för , för hon är interiktigt klok.När jag vände mig till pressombudsmannen sva-rade han att jag är en offentlig person. Jag får finnamig i att bli kritiserad. Han tyckte att mina åsikter ärextrema. De åsikter som han åsyftade är de som påstod att jag hade. Sedan sadehan att han inte var något smakråd.Han sade att jag fick förstå att detta med att jaginte var riktigt klok inte var som om de försökte be-döma min mentala kapacitet, utan det var ett mycketstarkt avståndstagande från mina åsikter. Jag kundeha överklagat till , men jag förlorade faktiskt hela förtroendet förorganisationen.Efterhand som kriget pågick i ökadekritiken mot medierna genom avslöjanden av angri-parnas upprepade lögner, som man inte brydde sigom att dementera. Det skedde också i , mendet kom först utomlands genom intressanta böcker.Även den svenske journalisten hargjort ett väldigt bra inlägg i tidskriften där hanbeskriver konsten att sälja ett krig. Det inlägget ärmycket kritiskt. Tidskriften kom ut , jag tror detvar nr 4, så den finns att få tag i och läsa.Anf. 25 ():Fru talman! Det är en viktig aspekt som kulturmi-nistern för in när hon konstaterar att detta måste varamer en demokratifråga än en expertfråga. När vi nuhar den bedrövligt ensidiga situationen i svenskamedier är det bra att svenska politiker och inte minstsvenska ministrar utnyttjar möjligheten att komma uti debatten.Jag vill i det här sammanhanget peka på ett aktu-ellt debattinlägg som utrikesminister i . Hon skriver därinsiktsfullt om bl.a. de just avhållna parlamentsvalen iMontenegro : "Det montenegrinska samhället är delati frågan," - om självständighet - "och de regionalakonsekvenserna av en splittring av Förbundsrepubli-ken kan bli svåra. Vad blir då signalentill Kosovo? Vad kommer att hända i ...och Bosnien?" Frågorna är i högsta grad berättigade.Anna fortsätter :"är det endaav som klarade sig undan det gångnadecenniets krig och splittring. hotas landetsbräckliga etniska sammanhållning av etnisk albanskextremism, huvudsakligen med rötter i Kosovo, menmed grogrund hos den egna delvis eftersatta albanskaminoriteten. - - - Men den etnisk albanska extre-mismen har dessvärre inte begränsat sig till Makedo-nien. I Kosovo utsätts den serbiska minoriteten fördjupt oroväckande terrordåd. "Härmed har lämnat ett väsentligt bi-drag i folkbildningens och folkupplysningens tjänst.Därmed har hon också bidragit till att något skingrade massmediala dimmor som länge legat som etttjockt sjok över . Det förekom nämligen isjälva verket terrordåd från såväl serbisk som ko-sovoalbansk sida under det som Serbienav en massiv massmediekör utpekades som ensamtansvarig för.Anf. 26 Kulturminister ():Fru talman! tar upp hur mediernaibland behandlar debattörer som kanske inte har au-tomatisk legitimitet. De debattörerna är för övrigtganska få, och särskilt vi som har politiska uppdragtvingas nog kämpa ganska hårt för våra ståndpunkter.Men det är som med klockan. Står man bara kvar påsamma ståndpunkt visar man rätt tid ibland också imedierna.Svenska Dagbladets ledarsida har ett uppdrag somjag tror att vi får inse innebär att vi som inte hållermed den får ta det som en komplimang varje gång viförekommer på den negativt omnämnda. Det gör vi iRegeringskansliet.Jag ska ge ett litet exempel på hur det kan svängai den nyanserade debatten. Jag läste Per i Dagens Ny-heter i går eller i förrgår. Det var en mycket kritiskkrönika om CNN:s Bagdadrapportering.Kommer man bara igenom de första mycket ny-hetsintensiva dagarna, där medierna är väldigt bero-ende av vissa ganska få hårt styrda källor, brukarändå den nyanserade rapporteringen nå fram och tillslut också leda till en kritisk debatt som man kan läramycket av.Medieutvecklingen är det vi brukar kalla förglobalisering. Globalisering är om man sönderdelardet egentligen tre saker. Det är en sammansmältningav en väldig kommersialisering och teknikutvecklingsom påverkar t.ex. finansmarknadernas sätt att arbetaoch också mediernas sätt att arbeta. I denna röra avkommersialisering, medialisering, ny informations-teknik, väldig snabbhet och en stark ekonomisk kraftuppstår också de maktkonglomerat som mediernanumera utgör.Vad kan vi göra på hemmaplan? Vi har talat omdebatten. Jag tror att det är viktigt att vi fortsätter attse till att ha en mycket stark och högkvalitativ publicservice och att vi med hjälp av presstödssystemetförsöker bibehålla den lilla mångfald vi fortfarandehar på dagspressområdet.Vi måste göra något som ändå ger något slags ba-salt regelverk när det gäller ägarkoncentrationen. Vimåste utveckla ännu mer av självständig forskningvid institut och högskolor. Styrelsen för psykologisktförsvar har en väldigt ambitiös forskningsverksamhetjust när det gäller krig. Den måste få resurser att fort-sätta att bedriva denna forskning.Detta är bara några få exempel. Sedan måste vivar och en ta ett stort ansvar för att gå på tvärs ochföra den lite besvärliga mediedebatten. Väldigtmånga medborgare är mycket intresserade av att följaden och kanske också delta i den närde inser att man inte måste vara journalist för att deltai debatten.Anf. 27 ():Fru talman! Jag kan ändå inte riktigt låta bli atttänka på den verklighet vi lever i. I har deliberala tidningarna nästan ett monopol. Det gör attdet är väldigt lätt att tysta oliktänkande. Det lägger envåt filt över samhällsdebatten.Massmedierna granskar inte längre den politiskamakten, de har den. De bär fram och avsätter aktörerinom näringsliv och politik. Det är klart att det natur-ligtvis är väldigt spännande och kanske roligare än attförsöka få människor att förstå komplicerade sam-manhang.Man måste ändå tänka på att civilbefolkningen ialltmer ökande grad är den grupp som drabbas allravärst i krig. Därför är det väldigt viktigt att mediernaagerar så att man inte utsätter de människorna föronödiga lidanden. Det tycker jag är en viktig del somman måste titta på.Medierna fungerar inte i ett vakuum. Ansvaretligger naturligtvis hos de inblandade ländernas rege-ringar för deras ställningstaganden och uttalanden. Deinternationella relationerna och maktförhållandenabör också beaktas.När det gäller beskrivningen av detta finns forskarvolym nr 3 som heter Politi-kens medialisering. Den är alldeles utomordentlig.Jag vill verkligen rekommendera den till er som lyss-nar och som finns här i kammaren. Därmed vill jagtacka för debatten.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 2000/01:340 om utlo-kalisering av statliga verkAnf. 28 Statsrådet ():Fru talman! har frågat nä-ringsminister dels vilken hans över-gripande strategi är för utlokalisering av statliga verk,dels på vilket sätt han avser att genomföra kon-sekvensanalyser inför ny- och omlokaliseringar avstatliga verk. Arbetet inom är såfördelat att det är jag som ska svara på frågorna.Riksdagen har vid en rad tillfällen uttalat sig omallmänna principer för såväl om- som nylokaliseringav statlig verksamhet. De innebär bl.a. att varje beslutom omlokalisering av befintlig verksamhet, ellerlokalisering av nya myndigheter, bör föregås av nog-granna överväganden om möjligheten att i första handplacera dem i länscentrum, i vissa andra orter eller ianslutning till nationella regionalpolitiska stödområ-den. Alternativ lokalisering kan vara orter eller regio-ner där statlig verksamhet läggs ned eller som i övrigtär mindre väl försörjda med sådan verksamhet. I varjefall bör en annan lokaliseringsort än över-vägas. En utgångspunkt ska dock vara att myndighe-terna även efter en sådan lokalisering ska kunna utfö-ra sina arbetsuppgifter effektivt. De möjligheter somstår till buds att åstadkomma en bättre regional balansmåste så långt möjligt tas till vara.Konsekvensanalyser inför ny- eller omlokalise-ring av statliga verksamheter sker oftast genom of-fentliga utredningar. Som riktlinjer för dessa utred-ningar har regeringen i kommittéförordningen före-skrivit att om förslagen i ett betänkande har betydelseför sysselsättning och offentlig service i landet så skakonsekvenserna av förslagen anges i betänkandet.I den av utgivna anges vidare att en kommitté, oavsettinom vilket område den är verksam, måste ställa sigfrågan om dess förslag kan få regionalpolitiska kon-sekvenser. Från sysselsättningssynpunkt är härvidbl.a. organisationen av den statliga verksamhetenviktig.När en kommitté föreslår att det ska bildas en nystatlig myndighet eller att en befintlig sådan ska or-ganiseras om är det således särskilt viktigt att regio-nalpolitiska aspekter beaktas. När en ny verksamhetska starta är det förhållandevis enkelt att ta regional-politiska hänsyn. Vid lokalisering av nya myndighe-ter och verksamheter ska det finnas bärande skäl föratt ska föreslås som lokaliseringsort.Huvudregeln är att varken eller andrastorstäder ska väljas för nya verksamheter.Den nuvarande ojämna utvecklingen i många av-seenden mellan olika delar av , t.ex. vad gällersysselsättningen, riskerar att skapa ökadeklyftor mellan människor och mellan regioner. Rege-ringen anser att hela landets resurser ska tas till varapå ett sätt som främjar den sammanlagda tillväxten.Under hösten 2001 kommer regeringen att lägga framen proposition som innehåller en förnyad regionalpo-litik för hela landet.Anf. 29 ():Fru talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret på interpellationen om lokaliseringenav de statliga verken. Jag är dock lite förvånad överatt svaret är så tunt. Det är inte riktigt likt . Jag har begärt att få veta dels vilken övergripan-de strategi som gäller för lokalisering av statliga verk,dels hur konsekvensanalyser inför ny- och omlokali-sering genomförs. Jag har också gått igenom lokalise-ringen och inte funnit någonkonsekvent strategi.Nu säger att det som gäller i förstahand är länscentrum, i vissa andra orter eller i anslut-ning till nationella stödområden. Det kan gälla orterdär statlig verksamhet läggs ned eller som i övrigt ärmindre väl försörjda med sådan verksamhet. Statsrå-det säger att konsekvensanalyser oftast sker genomstatliga utredningar. Vad som förvånar mig är attstatsrådet inte nämner ett ord om att specifik kompe-tens inom ett visst område på en ort är viktig för attsamhällsekonomiskt få synergieffekter. Man får alltsåut väldigt mycket mer om en lokalisering valts nog-grant.Jag väljer att ta ett konkret exempel som inom ensnar framtid är aktuellt, nämligen djurskyddsmyndig-heten som ett led i förbättrat djurskydd. Utredarenföreslår i SOU 2000:108 en ny djurskyddsmyndighetsom ett led i ett förbättrat djurskydd. Utredaren före-slår en lokalisering till . iVästra , som också visat intresse, liggamycket väl till kompetensmässigt. Den östra delen avVästra är dessutom mycket dåligt försörjdmed statliga verk. En fråga som också förvånar migär att inte tar upp tillgången till bo-städer.Om jag tar fortsätter med exemplet djurskydds-myndigheten så säger utredaren att har närhettill och därmed till myndighetens danskamotsvarighet, att har närhet till beslutscentrum iBryssel, att , med bl.a. medicinskoch naturvetenskaplig forskning, finns i och attLundaregionen ofta drabbas först av smittsammadjursjukdomar.Fru talman! I denna konsekvensutredning finnsinga av de argument som statsrådet anför i sitt svarför lokalisering av statliga verk. kommun före-slår t.ex. att djurskyddsmyndigheten läggs underlänsveterinären på . Den kompetens pådjurhållnings- och djurskyddsområdet som krävs föratt utföra myndighetens uppdrag återfinns i Skara.Närhet till djurhållning och livsmedelshantering medlandets mest varierande djurhållning finns här. Härskulle också statens regionalpolitiska ambition gälla.Ett gymnasieprogram om djurtransporter och etikhåller på att inrättas. Restiden till har försum-bara skillnader. Boendet är billigare.Jag vill därför ställa frågan till inte den samlade kompetensen på ett kunskap-sområde vara viktig för lokalisering av en myndighetsom ska ge service åt hela landet?Borde inte ministerns svar utvidgas med det kra-vet?Anf. 30 ():Fru talman! Jag tog tillfället i akt att tala, eftersomdetta är mycket intressant.