prot · GP0913 · 2001-10-17 00:00:00 — Det kan i brist härpå uppstå ett demo-kratiskt underskott.Det kan också vara tvärtom: att ett beslut saknardemokratisk förankring men ändå uppfattas positivtav allmänheten. I diktaturstater är det ofta så, omdiktatorn är populär. Tyvärr var det ibland så medHitler. Han avskydde demokratin, men ändå var endel av de beslut som han fattade populära.Bäst är det förstås om demokrati och legitimitetkan gå hand i hand. Jag vill ge ett exempel där detinte har gått på det sättet. Jag tänker på de beslut somfattades om att bilda försöksregionen . Efter en utredning skrev regeringen en proposi-tion i frågan, och fattade beslut om attstarta regionförsöket. För oss som bor i den östradelen, , var den nya regionen ett försök somvi inte gillade. Stödet i mina hemtrakter var näst intillobefintligt och är det fortfarande.En forskare på statsvetenskapliga institutionen vidUppsala universitet har studerat beslutsprocessen ochgenomförandet av regionförsöket, och han har kon-staterat att givetvis hade fattat ett beslut idemokratisk ordning, men det var också det enda.Förslaget om en folkomröstning, som på någon veckasamlade nästan 12 000 namnunderskrifter, avslogs avlandstingsmajoriteten i det dåvarande . Allaopinionsundersökningar visade på ett massivt mot-stånd, och forskningsrapporten från den statsveten-skapliga institutionen i avslutades med ettkonstaterande: Beslutet om att ingå i försöksregionenVästra fattades utan någon demokratiskförankring i och kan därför sägas saknalegitimitet.Fru talman! När det finns förslag om att regioner-na i ska få mera makt är det självklart att invå-narna ska få säga sin mening, en mening som manframför i en folkomröstning. Så var det senast den 7oktober , då jag var med utskottet i . Vifick reda på att nära två tredjedelar av befolkningenmed rösträtt röstade för en ökad regionalisering. Mankan därför säga att beslutet kommer att ha legitimitet,trots att valdeltagandet av tradition är mycket lägre iItalien än i Sverige.Exempel på folkomröstningar som genomförsmen som inte följs har också redovisats tidigare här.Jag tänker då på kommuns eventuella länsbyte.Under hela 90-talet har det funnits en opinion i Hebysom går ut på att kommunen överförs från och till Upp-sala län och läns landsting. I folkomröst-ningen 1998 röstade för län och39,för . Valdeltagandet var hela75,, mer än dubbelt så höga siffror som vid detregionala valet i . Kammarkollegiet lät sedanen utredning se över konsekvenserna av ett länsbyteför , och man kom fram till att samtliga kriteriersom indelningslagen ställer upp som villkor för enindelningsändring är uppfyllda och att kom-muns uppfattning bör tillmätas stor vikt när man skafatta beslut . Ändå avslog regeringenHeby kommuns ansökan , och mankom in med en ny ansökan som avslogs bara för någ-ra dagar sedan.Man kan säga att både i och iHeby kommun har beslut fattats mot invånarnas vilja.I det ena fallet fick medborgarna aldrig säga sin me-ning; i det andra fallet har man sagt sin mening i enfolkomröstning, men regeringen har inte följt folko-pinionen, dvs. Till yt-termera visso har man kört över kommuninvånarnavid två tillfällen.Problemet med, som jag menar, en bristande de-mokrati är att folk lätt tappar förtroendet för politikenoch för politiker. Antingen frågar man inte vad folktycker, eller också frågar man vad folk tycker - folkfår säga sin mening i en folkomröstning - och sedanbryr man sig ändå inte om det. Det här är frågor somvi stöter på väldigt ofta när vi talar med människor,vilket ju vi politiker har till uppgift att göra.Särskilt allvarligt är det rent allmänt i politiska vali dag om man ser till hur många som röstar och hurstor andelen är i olika åldersgrupper. I min ålders-grupp röstar i politiska val, även 1998,medan det i de yngsta åldersgrupperna är somröstar, också 1998. Det är ungefär samma skillnadmellan äldre och yngre som berördemellan höginkomsttagare och låginkomsttagare. I denförsta konferensen val 2002, som Aftonbladetvar med och arrangerade, sades det att väljaren i fort-sättningen måste motiveras. Ingen svensk medborgaregår i fortsättningen och röstar om han eller hon intetror att det betyder någonting. Rösthandlingen måstealltså fylla en viktig funktion. Det är få som vill göranågonting om handlingen är meningslös. Det gällerockså utnyttjandet av rösträtten, och det bör nog vibeslutsfattare tänka på lite framöver: Vad är det folkmenar med att man lägger sin röst? Vilket ansvar harvi som ska fatta beslut sedan när vi ska fullfölja deåsikter som framfördes i valrörelsen och i valet ochsom vi är satta att fullfölja som förtroendevalda?Fru talman! Det kan verka lite futtigt att tala omVästra och efter vad som hände den11 september i och och vadsom har hänt av terror och terroristbe-kämpning. Men om vi ska ha en riktig samling närdet verkligen krävs, t.ex. i vårt land, är det viktigt attskapa ett förtroende mellan medborgare och besluts-fattare när det fortfarande finns tid och möjlighet attgöra detta.För att i någon mån återge förtroendet i VästraGötaland för beslutsfattarna, i varje fall i ,där jag bor, är det nödvändigt att avbryta den pågåen-de försöksverksamheten och ge oss samma möjlighetsom i övriga regioner, nämligen att bygga samarbetetpå kommunalsamverkan. Kommunen är ändå mycketnärmare den enskilde än vad och regionenär. Jag har tillsammans med i daglämnat in en motion med just det förslaget.När det gäller så går det ju, statsrådet ,att tredje gången gillt ge rätt vid en ny ansökan.Ett annat alternativ är att lagen ändras så att riksdagenfattar beslut i liknande frågor i fortsättningen. Mode-raterna föreslår detta just i dag.Anf. 245 Statsrådet () re-plik:Fru talman! Nej, det är inte futtigt att prata omHeby eller , inte ens i tider som des-sa. För det är precis som påpekar oerhörtviktigt hur folkvalda bemöter initiativ från lokal opi-nion och om man över huvud taget bekymrar sig omatt tillfråga någon.Men jag vill påstå att regeringen inte i Hebyfalletenbart har haft anledning att ta hänsyn till Hebyborna.Jag har stor sympati för den önskan som finns hosmånga Hebybor. Vi har också att se till att indelning-en av riket är långsiktigt hållbar, och då finns det ettbekymmer i sammanhanget: Den frågan berör faktisktockså andra än Hebybor, och det finns en uppdelningav identiteter. Skulle vi göra det Hebyborna önskar såskulle vi ha en ny folkopinion sompratar om att den västra delen borde tillhöra Väst-manland. Dessutom är det så att vi gjorde bedöm-ningen att sjukvården, som är huvudupp-gift, skulle skadas.Anf. 246 () replik:Fru talman! Jag känner till motiven bakom rege-ringens beslut, även om jag inte delar den uppfatt-ningen. Vi hade ett parallellfall: GrannkommunernaHabo och hade en folkomröstning om huru-vida de ville tillhöra eller inte. Deröstade nej, och regeringen godkände att de övergicktill län.Jag tror att invånarna i en kommun själva bör fåbestämma, om det inte föreligger enormt annorlundaskäl än vad de åberopar. Det är svårt att mot männi-skors vilja tvinga dem in i ett län och ett landsting omdet finns en stark opinion för en annan uppfattning.Anf. 247 ():Fru talman! Det är inte alltid enkelt att flytta grän-ser, men för att vidga perspektivet kan jag väl varalite originell och säga att ett gott exempel på hur mangör det var när den dansk-tyska gränsen flyttades vidFlensburg 6 mil norrut. Det skedde med god folkligsupport. Där har många länder mycket att lära, t.ex.de som försöker flytta gränser med militära medel.Fru talman! När sedanbeslöt om en folkskolestadga var det resultatet avliberala strömningar som drev fram reformen. Tankensom man hade byggde på att alla barn skulle lära sigläsa, skriva, räkna och förstå. Det var en viktigbyggsten i den demokratisering som sedan skullekomma. Samtidig med denna reform var framväxtenav de tre klassiska folkrörelserna som kom att bildagrunden för den moderna demokratin. Det var väckel-serörelsen, och den fackliga rörel-sen. De hade alla det gemensamt att folklig bildningoch delaktighet var en förutsättning för att forma ettsamhälle där alla i praktiken hade delaktighet ochinflytande.Den fackliga rörelsens barndom präglades i långastycken av ett socialliberalt tänkande, nykterhetsrö-relsen lade stor vikt vid föreningsteknik och mötes-frihetens utveckling i kombination med sociala pro-gram och väckelserörelsen kombinerade sin trosviss-het med ett engagemang för medmänniskor i närom-rådet, vilket snart nog skulle ta sig uttryck i interna-tionellt engagemang. De första svenska missionärernabegav sig ut , sådär förebåde svenska NIB och statliga Sida. Jag har sett pånära håll, i bl.a. ett par afrikanska stater, att när detstatliga internationella biståndsarbetet är som bäst ärdet möjligt att förena det med svenska missionssäll-skaps insatser med sin nära 125-åriga erfarenhet.Vi är i den situationen, fru talman, att partiernalever i ett slags kristillstånd i den meningen att derasbaser blir allt smalare, och allt färre engagerar sig itraditionellt politiskt arbete. Partierna har svårt attrekrytera och har dessutom inte orkat förnya sinaarbetsformer. Det har blivit ett ökat avstånd mellanväljare och valda. Men det innebär inte att intressetför politik skulle vara borta. Ungdomar är ofta enga-gerade i både miljö- och solidaritetsfrågor, men detpolitiska systemet får trots allt inte fler människor attengagera sig. I stället har fullmäktigeförsamlingarreducerats, kommunala nämnder avskaffats och sty-relser tunnats ut. Det var därför jag sade här tidigare ien replik, fru talman, att jag tycker att vi ska bli flerpolitiker och fler som har förtroendemannauppdrag ivårt samhälle.I konstateras att den re-presentativa demokratin inte är tillräcklig. Det ärsärskilt viktigt då vi nämnt att de politiska förtroen-deposterna blivit allt färre. Då är det viktigt att sevärdet av ett vitalt och fritt föreningsliv, att uppmunt-ra och stödja det och att erkänna, bejaka och stimule-ra medborgarnas egna sammanslutningar. Utifrånliberala utgångspunkter ser vi detta inslag i vårt sam-hälle som en vitaliserande faktor. Det behöver dockdet offentliga samhällets stöd, men inte dess styrning.Människor som har levt under odemokratiskaformer har längtat efter politisk frihet ochsjälvbestämmande. Så var det under senare delen av1800-talet och , som vi har talat om häri dag. Då blev rösträtten allmän och tillgänglig föralla som uppnått rösträttsålder. Det var en väldigt storseger för den folkliga demokratin.Vi har också kunnat iaktta en frihetsvilja sombokstavligen slet sönder förtryckets bojor - det 50-åriga sovjetiska väldet i våra kommunistiska grann-länder. I fick man till stånden intensiv men kort demokratiprocess som ledde tillsjälvständighet. Man var så angelägen att man riske-rade övergrepp från den kommunistiska stormaktenmen väjde inte för faror, och många av deras med-borgare led bokstavligt talat martyrdöden för sindemokratiska frihetslidelse.Detta står i bjärt kontrast till den likgiltighet somvi ser i många västländer och inte minst i vårt egetland. Det nedrustade politiska förtroendemannaskapetborde i stället engagera fler. Fler medborgare bordevara med, och alla demokratiska länder borde funderapå hur man hanterar och stärker det folkliga engage-mang som behövs i alla demokratier.När 1983 valdes till folkparti-ledare poängterade han i sitt första tal som ny partile-dare att det största bidraget till en fredlig utveckling ivärlden skulle vara en demokratisering av Sovjet-unionen. Det uttalandet slog ned som en bomb, ochen känd UD-tjänsteman rusade ut och utropade att "såhär får man inte säga - det är att lägga sig i andraländers inre angelägenheter".Men den nyvalde folkpartiledaren var nog merprofetisk än vad han själv anade. föllmuren, och järnridån "drogs upp". Den demokratise-ringsprocessen i östra är fortfarande i sinuppbyggnad. Också där måste man på nytt vinnademokrati och ett breddat folkstyre.Också nu gäller att det största bidraget till fred,ekonomisk utveckling och social rättvisa skulle varaen bred demokrativåg över världen. Det gäller över-allt, inte minst områden som , , Mella-nöstern, många stater i och . Mendet gäller också västvärlden, där det finns en till synesstabil demokrati. Även i vårt land attackeras demo-kratin, med det som har präglat många tidnings-rubriker, som "våldsamt upplopp", eller TV-bilderdär attackerna haft både vapen och gatstenar i arse-nalen.Därför har demokratisk förnyelse och utvecklinghög aktualitet i vårt land. Den behöver på nytt bärasupp av folkliga rörelser. Många sådana har sett da-gens ljus i kölvattnet av de tre klassiska folkrörelserjag nämnt. Det må vara på fredens, miljöns, idrottenseller folkbildningens område. Staten har ett ansvar attstödja men inte styra. Den ideella sektorn måste få sinegen norm och bedömas och behandlas utifrån sinsärart. Olika samhällsstöd ska ha formen av generellabidrag, och modeller med prestationsersättningar ochdetaljerade projektbidrag ska endast undantagsviskunna komma i fråga.Skilda valdagar och kommundelningar kan varaytterligare ett bra sätt att nå målet för en uthålligdemokrati. Med ett sådant arbete och programskri-vande får "bläcket aldrig torka".Till sist tror jag att det är viktigt att varje individges maximalt utrymme och inflytande, men jag kon-staterar ändå i likhet med vad en tidigare folkpartile-dare, , uttalade i sin bok, att "vår frihethar vi i gemenskap". Ett modernt samhälle krävermycket av samverkan, och från liberala utgångs-punkter är det viktigt att söka en sådan balanspunktdär frihet och rättvisa kan förenas. Sker det, fru tal-man, finns det goda förutsättningar för ett harmonisktsamhälle.Anf. 248 ():Fru talman! Dådet kastar sinskugga över världen, över och också överdenna kammare. Det finns några saker som är viktigaatt framhålla i det sammanhanget.Ett är att det inte var ett isolerat dåd. från ter-rororganisationen var detta det sjunde dådetsom ur deras synpunkt var framgångsrikt. Det var förganska precis som det första kända dådet- det finns säkert misslyckade dåd, som inte finnsnoterade - var när FN:s fredsbevarande styrka i So-malia angreps av just och bin Ladins organi-sation. Det var 18 amerikanska fredsbevarare sommördades i . Sedan har det följt en rad dåd.Det var ett i i . Det har varitsprängningar i . Det var ambassaddådeni , och Jemen.Det har alltså varit ett systematiskt mördande . Även om motivet och det uttalade målet är attdöda amerikaner och deras allierade har betydligt flerän amerikaner och deras allierade blivit dödade. ISomalia inträffade det att den fredsbevarande styrkantogs bort, och det kostade säkert livet på tiotusentalssomalier, kanske hundratusentals - det kan ingen avoss veta. Det är en oerhörd tragisk utveckling i So-malia, ett land som slets sönder, och det kanske varett resultat av denna organisations verk.När ambassaden sprängdes i var över95 % av dem som dog kringboende och kringvand-rande, oskyldiga människor runtomkring, dvs. intemänniskor i ambassaden. Men även de som var iambassaden var oskyldiga. I var det per-soner från 88 länder som omkom, inklusive svenskar.Det bör vi hålla i minnet. Det är inte så att det härär en organisation som bedriver någon form av över-vägd terrorverksamhet, utan ett urskillningslöst dö-dande är kännemärket för al-Qaida.År 1996 tog talibanerna makten i ,och då flyttade också och hans organisationöver till . Mycket tyder på att det kanskeinte är så att skyddar terrorister, utansnarare att är en del av talibanregimen.Många menar att de är helt integrerade. Kanske är,som britterna säger, i själva verket taliba-nernas försvarsminister. I så fall handlar det omstatsterrorism och inte om någon privat eller vid sidanav staten organiserad terrorism.Oavsett hur det förhåller sig bryter de mot folk-rätten. Talibanerna och bryter mot folkrätteni båda fallen.I var det inledande glädje när taliba-nerna kom till makten - det blev fred i landet. Närman har haft inbördeskrig under mycket lång tidsträvar människor efter fred i första hand. Men myck-et snart visade sin sida. Kvinnornaskulle bort ur samhällslivet. Man inledde ett blodbadpå shiamuslimer i nordvästra . Talibaner-na är sunnimuslimer, och då passar det inte att varashiamuslim. De har också varit med och förstört Af-ghanistans kulturarv - vi minns alla den debatt somrasade . I sammanhanget kan man tycka attdet är en liten sak, men det visar hur regimen funge-rar. Den är inte erkänd av , av FN eller av detinternationella samfundet.Det handlar här om en kombination av en regimoch terroristorganisation, som mördar hinduer iKashmir och på andra ställen, kristna, judar och andramuslimer. De är i den meningen onda krafter, i paritetmed de onda vi har sett under historiens gång.Det är viktigt att konstatera att och tali-banregimen bryter mot folkrätten. Det handlar inteom att föra brottslingar inför domstol, vilket oftaframhålls i debatten. har konstate-rat att detta är ett brott under kap. 7, ett brott motinternationell fred och säkerhet. Det är juridiskt bin-dande, därför att det är FN-resolutioner. Det är enskyldighet för och andra medlemsländer,även för icke-medlemsländer, att följa FN:s resolu-tioner.USA och har i uppgift att åter-ställa internationell fred och säkerhet. De har givitsdet mandatet - to combat with all means, som det ståri FN-resolutionen. Med alla medel ska man nu be-kämpa terrorismen. Det är det mandat som man harfrån FN.Jag tror att det är viktigt att det inte råder någontveksamhet om att vi alla sju partier i riks-dag står bakom kap. 7 i FN-resolutionen. Det haralltid varit tradition att ta på allvar FN:sbeslut enligt kap. 7 och på alla sätt understödja detta.Det har förts en diskussion ibland som har varitmycket förvirrad. kan man höra att terrordådenpå något sätt skulle ha sitt ursprung i att det finnsfattiga och förtryckta folk och människor. Men det ärsvårt att förstå att det skulle ha något samband meddet vi nu ser, för är det någonting som talibanregimenhar gjort så är det väl att skapa fattigdom. Att ta un-dan halva befolkningen från samhällslivet är ett ef-fektivt sätt att öka fattigdomen i ett land. Man tar bortkvinnliga lärare och läkare, osv. Man utövar ett för-tryck. Det är det som har gjort.Det är också så att inte på något sättsträvar efter demokrati eller skulle vara ett slags del ien västerländsk syn på hur utvecklingen ska vara.Som sagt: Man mördar systematiskt folk av alla slagoch alla religioner.En annan mycket konstig sak är föreställningen attdetta på något sätt skulle ske på grund av fredspro-cessen i . Om vi erinrar oss fredsproces-sen i minns vi att den inleddes , närIsrael och slöt fred. och fickömsesidigt säkra och erkända gränser mellan varand-ra. Sedan kom nästa steg när och Israelgjorde det samma. , , trodde vikanske att det tredje och viktigaste steget skulle tas.Israel och skulle komma överens om säkraoch erkända gränser. De var ju närmare varandra ännågonsin tidigare.Vi ska komma ihåg att det som står förär att utplåna . Det är inte att försöka hjälpafredsprocessen utan just att skapa en situation därIsrael kan existera.Det finns en säkerhetsordning i somUSA i allt väsentligt upprätthåller. Det är nio länderplus kurderna i norra som är beroende av USAför sin säkerhet. Vi kan fundera övervad som skulle hända om den säkerhetsordningenbröts.Anf. 249 ()replik:Fru talman! säger att det intefinns något samband mellan fattigdomen och de ter-rordåd vi ser. Menar att denna typav terrordåd ändå skulle förekomma och att det inteskulle göra någon skillnad om vi hade lyckats be-kämpa fattigdomen och få en ökad demokratisering?Anf. 250 () re-plik:Fru talman! Jag skulle misstänka att vi, om vi fårvälstånd och demokrati, minskar spänningarna i värl-den. Det är därför vi strävar efter just detta. Tyvärr ärdet väl dock så att den typ av personer som bin Ladinoch andra i hans krets representerar - mycket för-mögna personer, extremt privilegierade i världen -inte har sitt hat närt ur fattigdom och förtryck utan uren religiös eller annan fanatism. Det är den tragiskasanningen.Vi har sett exempel på att även för sin tid mycketvälmående stater - t.ex. 30-talets , som varett av jordens rikaste länder - kunde gåen fruktansvärd väg. Helt säkra kan vi inte vara på attvälstånd och demokrati löser alla problem, även omdet är en god bit på väg.Anf. 251 ()replik:Fru talman! Borde då inte slutsatsen vara att det äroerhört angeläget att vi demokratier tillsammanskämpar för att se till att få bort fattigdomen och fådemokratin att öka i dessa delar? Jag är helt säker påatt de människor som drabbas av bomber i Afgha-nistan inte hade valt som sin ledare om dehade fått välja, utan då hade det sett helt annorlundaut.Anf. 252 () re-plik:Fru talman! Det tror jag också. En av de viktigastesaker vi kan sträva efter är att få fred, så att fredligutveckling kan påbörjas och fortsätta. Därefter ärdemokrati en oerhört central del i detta. Men tyvärr ärdet så att dessa grupper inte står vare sig för väl-ståndsbildning eller för demokrati, utan snarare förderas motsats.Vi kan fundera på vad som skullehända om den amerikanska säkerhetsordningen iMellanöstern skulle försvinna. Då skulle kurderna inorra naturligtvis gasas ihjäl på det sätt somSaddam delvis lyckades med. skullenaturligtvis bli ockuperat igen av . Jordanienskulle väl angripas. Det anses vara en förrädarstateftersom den har slutit fred med . Man skullenaturligtvis bygga upp strävan att utplåna , vil-ket är en central del i detta. Jag tror vi bör erinra ossatt det är denna typ av mål som står bakom terroris-terna.Anf. 253 ():Fru talman! Alla var vi djupt skakade av TV-bilderna från . Alla blev vi likaupprörda. Alla fördömer vi terrorismen. Alla vill vibekämpa terrorismen. Så långt är vi alla tveklösteniga.Nästa fråga handlar om hur man bekämpar terro-rismen. Det handlar om valet av metod. Återstår görockså frågan om vem som ska leda detta arbete. Dethandlar också om vilka metoder som folkrätten med-ger.Terrorismen är ett internationellt fenomen. Avdetta följer att kampen ska vara internationellt organi-serad och internationellt ledd och inte ledas av enenskild nation eller stat. Det betyder naturligtvis attinitiativet i vår globaliserade värld ska tas på interna-tionell nivå och av ett internationellt organ - av FN,förstås, och inte av en enskild stat som i efterhandställer FN inför fullbordat faktum.Modeordet framför alla andra harvarit globalisering. insåg sannoliktmånga med mig vad globaliseringen egentligen bety-der. För mig underströk terrorangreppen i New Yorkatt vi inte längre levde i tudelade världmed tredje världen vid sidan av, utan i en enda världdär vad som sker eller vad vi gör på ett håll påverkarvad som sker på ett annat.År 1996 vädjade FN om föratt kunna bedriva humanitärt hjälparbete i Afghani-stan, men man fick 65 miljoner. 1997 bad man om133 miljoner, och då fick man 56. 1998 bad man om157 miljoner, och då fick man 53. Behovet av stödökade medan FN:s bistånd till Afghanistan sjönk.Fattigdomen fördjupades. Kriget trappades upp.Under denna tid laborerade med si-na strukturanpassningsprogram för att förmå utveck-lingsländerna att göra nedskärningar i sina statsbud-getar, vilket gjorde fattiga människor ännu fattigare.Under samma tid struntade världens rikaste nationUSA i att betala sin medlemsavgift till FN. Man hadeinte råd, sade man. har det visat sig att harråd med att både föra krig och betala lite mer änhälften av vad man är skyldig FN.Betänk också vad kriget nu kostar. En enda laser-styrd bomb kostar . En missil kostar650 . Vad kunde man inte gjort för de pengarsom nu förslösas på att förstöra ? ,den nionde eller tionde dagen, har 2 000 bomber fallitöver Afghanistan.Alla har dock inte varit blinda . F.d. viceutrikesministern i sade 1997 bl.a. följande omAfghanistan:Om inrikesproblem och gränskonflikter får pyratills de blossar upp kan regionen bli en plantskola förterrorism, en drivbänk för religiös och politisk extre-mism och en skådeplats för öppet krig.En del visste alltså, men ingenting gjordes för attstoppa en sådan utveckling.Fru talman! De ekonomiska klyftorna mellanvärldens länder ökar.