prot · GO0978 · 2001-03-13 00:00:00 — Det har t.o.m.hänt att brottet, då brottsplatsen är en bil, har video-filmats genom bilrutan. Detta är naturligtvis tvivelak-tigt även med tanke på att det ju med dagens lag baraär den ena parten, köparen, som begår ett brott. Menäven säljaren filmas. Att man tar till sådana metoderför ett brott med denna straffskala är något unikt ochganska anmärkningsvärt.Justitieministern nämner köp av sexuella tjänster i sitt svar. På s. 9 i dennakan man läsa följande: I de spaningsärenden där åtalväckts eller där fällande dom avkunnats har polisenväntat med ingripandet till dess att den sexuella för-bindelsen påbörjats eller avslutats.Det är alltså inte bara jag som påstår detta, ellerpolisen nere i , utan det gör även BRÅ.Lite längre fram i BRÅ:S rapport, på s. 48, stårdet: Konsekvenserna blir att poliserna tvingas gålångt i sina spaningsmetoder och vänta med ingripan-det tills den sexuella tjänsten ägt rum, vilket kanstrida mot polisens uppgifter att förhindra brott.Enligt justitieministern strider det i alla fall närdet gäller misshandel mot polisens uppgifter. Jagutgår från att polisen har samma uppgifter här när deser att en av våra medborgare är på väg att begå ettbrott. Då bör man ingripa och tala om att så här bördu inte göra för det är brottsligt. Konsekvenserna blirju att polisen tvinga gå långt i sina spaningsmetoder,det är helt riktigt. Och det är väl ganska tvivelaktigt.Ministern skriver att flertalet remissinstansertycker "att det inte är rimligt att kriminalisera densom, åtminstone i flertalet fall, är den svagare partsom utnyttjas av andra. "BRÅ har inte kommit fram till det. Det står så häri BRÅ:s utredning: Två instanser, Stiftelsen kvinno-forum och i ställde sighelt bakom utredningens förslag. 24 instanser av-styrkte en kriminalisering av könshandeln och 14instanser förordade en kriminalisering enbart av kö-paren.Med mina matematikkunskaper är 24 betydligtfler än 14.Bland remissinstanserna som avstyrkte kriminali-seringen av könshandeln kan nämnas ,, , Riksåklagaren,, , , , vidStockholms universitet, Sociala institutionen vidGöteborgs universitet, ,, , kristna råd och Brottsföre-byggande rådet. Det är ganska tunga remissinstanser,vill jag påstå. Och 24 är fortfarande fler än 14 ochbetydligt fler än 2 i alla fall.Enligt den rapport som beställtav polismyndigheten i har prostitutionen inteminskat.Fru talman! Känner justitieministern sig nöjd medatt enbart slippa prostitutionen på gatan?Anf. 106 ():Fru talman! En lagstiftnings verkningsgrad berorju oftast på vilka insatser som man har möjlighet attsätta in och hur hårt samhället värderar att insatsersätts in. Polisen har fått öronmärkta pengar för attförsöka genomföra lagstiftningen så bra som möjligtutifrån beslut. Det är viktigt att man fåröronmärkta pengar även i fortsättningen. Och jaghoppas att polisen kommer att få det. Jag hoppas påett positivt svar. Kommer polisen att få det?Jag är väldigt glad över att justitieministern harträffat sin arbetskollega i . Vad som är såsjukt med hela samarbetet i EU när det gäller dennafråga är ju att man gärna kan samtala om traffickingmen att man inte kan tala om prostitution, det somkvinnorna förväntas göra när de på olika sätt hartagits över gränsen. Man vägrar att tala om självaprostitutionen. Man talar bara om själva handeln meninte om det som de ska göra, nämligen sälja sinkropp. Denna dubbelmoral, eller schizofreni, somhela tiden pågår inom EU-samarbetet och som jagsom grön också drabbas av när jag talar med mingröna grupp eller gröna federation är ju oacceptabel.Jag tycker att vår inställning, med vårt goda rykte närdet gäller jämställdhetsfrågor, skulle vara att vi i allasammanhang kräver att vi också talar om prostitutionnär vi talar om trafficking. Det kommer vi att drivafrån de grönas sida i alla fall.Till slut vill jag säga något om attityder. Prostitu-tionen handlar nämligen om attityder, att man kanköpa en kropp bara man betalar. Då kommer jagtillbaka till synen på kvinnan, de kulturella olikheter-na och kvinnornas olika ställning inom EU. I Tysk-land har kvinnorna t.ex. fortfarande inte ens egenpension.Anf. 107 Justitieminister ():Fru talman! Jag sade attdet är för tidigt att dra några slutsatser av lagen såsomBRÅ har gjort. Detta gäller fortfarande.När det gäller frågan om varför polisen inte ingri-per vill jag bara förklara att det är vid många tillfällensom polisen inte ingriper direkt när man tror att ettbrott ska begås. Det handlar om allt från när man troratt ett snatteri ska begås till att man får tips om attnarkotika kommer att föras över gränsen. Detta ärbevisprovokation och, till skillnad mot brottsprovo-kation, tillåtet.På fråga vill jag svara att de pengarsom nu satsas inte är öronmärkta. Däremot kommerdet förhoppningsvis att komma alla olika delar inompolisen till godo. Men detta är inte regeringens sak,utan det är sak, vilket väl känner till.Jag vill förtydliga något när det gäller det somdiskuteras under ordförandeskapet. Det som är kom-missionens förslag och som är underlag för diskus-sionerna som förs i vår gäller alltså människohandel.När det gäller den frågan så diskuteras i och för sigprostitution. Men den omfattas inte av ett lagförslag.Och detta är ju en följd av det initiativ som har tagitsföre ordförandeskap, och det är ingentingsom hindrar - jag tror inte heller att det kommer attvara på det sättet - att frågan om prostitution kommeratt kunna drivas av i framtiden.Anf. 108 ():Fru talman! Jag noterar att justitieministern tyckeratt det är okej att man så att säga inte avbryter ettpågående brott när det gäller denna typ av brottslighetmen inte när det gäller annan. Jag noterar också attjustitieministern tydligen inte har något emot att manstår och filmar in i andras bilar och också filmar demsom enligt lagen betecknas som oskyldiga.Men när det gäller remissinstanser kan jag påmin-na justitieministern om att även den socialdemokra-tiska partistyrelsen i sitt yttrande över motioner medkrav på denna kriminalisering till kongressen 1997avfärdade detta. Man anförde bl.a. som skäl att pro-stitutionen troligtvis skulle bli ännu mer osynlig änvad den var och därigenom svår att kontrollera. Såblev inte beslutet, utan det var väl andra krafter ipartiet som skulle ha sitt tillgodosett.Ni socialdemokrater brukar ju hävda att brottslig-heten ska bekämpas med sociala insatser. Jag hördetta ofta i kammaren när det är fråga om någon an-nan typ av brottslighet. Enligt vår bedömning är köpav sexuella tjänster ett rent socialpolitiskt problem,dvs. att kvinnorna, och för den sakens skull ävenmännen, bjuder ut sina kroppar för sexuella tjänster.Och att det finns människor som betalar för dessatjänster är ett socialpolitiskt problem. Vad är det då,avslutningsvis, som gör att ni socialdemokrater i dettafall gör bedömningen att kriminalisering är bästasättet att komma till rätta med ett socialt problem?Anf. 109 Justitieminister ():Fru talman! Lagen om kriminalisering är endasten del i kampen och ett komplement. Det är definitivten social fråga, och det är på det sättet som den hardrivits från socialdemokraterna, och det är på detsättet som den kommer att drivas.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på interpellation 2000/01:280 omsekretessen i brottmålAnf. 110 Justitieminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag tänker vidta för att komma till rättamed vissa svårigheter och risker som har att göra medatt den misstänkte under och efter en förundersökninghar större rätt till insyn i materialet än målsäganden.Det är omöjligt för mig att i ett interpellationssvarnärmare gå in på alla frågeställningar och situationersom kan beröras av interpellationen.Generellt kan man säga att de möjligheter till in-syn i förundersökningen som den misstänkte har äravsedda att tillgodose bl.a. intresset av att den miss-tänkte får fullgoda möjligheter att försvara sig ochintresset av att förundersökningen blir så fullständigsom möjligt. Att de här intressena i viss utsträckningmåste respekteras är närmast självklart i en rättsstat.Mot den bakgrunden kan man konstatera att detinte finns några enkla lösningar att ta till för att lösade problem som tar upp. Det ärfråga om en avvägning mellan motstående intressen,och det är alldeles klart att det ska till starka skäl föratt det ska vara befogat att inskränka den misstänktesrätt till insyn i förundersökningen.Jag vill ändå peka på att det finns bestämmelsersom syftar till att minska riskerna för att den miss-tänktes rätt att få del av materialet ska komma i kon-flikt med andra intressen. Bl.a. finns det en bestäm-melse i förundersökningskungörelsen som innebär attuppgifter om målsägandens personnummer, yrke,adress osv. ska antecknas i förundersökningsproto-kollet bara om uppgiften har betydelse för brottsut-redningen. I finns liknande bestäm-melser som innebär att uppgifter om målsägandenseller vittnens ålder, yrke och bostadsadress normaltinte ska framgå av sådana handlingar som delges dentilltalade. Genom bl.a. de här bestämmelserna harman sökt balansera intresset av att den misstänkte fårtillgång till allt behövligt material mot andra viktigaintressen. Jag vill inte utesluta att det kan finnas yt-terligare åtgärder som kan vidtas för att förbättraskyddet för målsägande och andra inblandade.Christel ställer i interpellationen denmisstänktes rätt till insyn mot målsägandens möjlig-heter till insyn. Även om en sådan jämförelse ärmissvisande på många sätt vill jag i det här samman-hanget nämna att regeringen beslutatom en lagrådsremiss med förslag till ändringar i sek-retesslagen. Syftet med förslaget är att se till att reg-lerna om sekretess i regel inte ska hindra att en ska-delidande får ta del av uppgifter som behövs för attkunna göra gällande en rätt till t.ex. skadestånd.Anf. 111 ():Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet för sva-ret. Jag gläder mig åtminstone åt slutet av detsamma,nämligen att regeringen nu förbereder ett lagförslagsom syftar till att en skadelidande utan hinder avsekretessen ska kunna få ta del av de uppgifter sombehövs för att kunna göra gällande sin rätt till skade-stånd. Det är alltid ett steg i rätt riktning.Men det finns en del i övrigt att göra när det gällermålsägandens ställning.Jag har inte byggt min interpellation på de riskersom har att göra med att den misstänkte under ochefter en förundersökning har en större rätt till insyn imaterialet än målsäganden. Jag har bara framhållit detmärkliga förhållandet att målsäganden inte har bättreinsyn än envar. Det är som bekant inte mycket.Anta t.ex. att en åklagare lägger ned förundersök-ningen avseende oredlighet mot borgenärer därför atthan redan har tillräckligt med brott för sitt åtal. Antavidare att i utredningen finns för målsäganden viktiginformation om den misstänkte och dennes brottsligaagerande. Med hjälp av dessa uppgifter skulle målsä-ganden kunna ta till vara sin rätt i ett civilmål ochdessutom kunna sätta kronofogden på spåret för attfinna egendom att mäta ut. Om målsäganden vore attanses som part skulle han få ut handlingarna i detavskrivna målet, med undantag för uppgifter av sär-skilt känslig natur. Som det nu är får han däremotsannolikt inte ut andra uppgifter än dem som hanredan känner till. Tycker justitieministern verkligenatt det är en acceptabel ordning?Vi moderater hyllar, liksom justitieministern,rättssäkerheten som en omistlig grundval för brott-målsprocessen i ett rättssamhälle, men vi tycker attdet inte bara är den misstänktes rättssäkerhet sommåste värnas utan även målsägandens och andrainblandades. Det är fråga om en grannlaga avvägningmellan motstående intressen. Som regelsystemet serut har denna avvägning nu fått en slagsida till denmisstänktes fördel.Den misstänktes rätt till insyn i pågående brottmålstyrs bara av . Om åtal väcks har hanrätt att ta del av allt som har förevarit under förunder-sökningen. Den oinskränkta rätten till insyn innebäratt den misstänkte kommer att få del av t.ex. skydda-de adresser, registeruppgifter från alla slagningar t.ex.i vapenregistret, försvarsuppgifter, koder, chiffer ochallt som har sagts vid telefonavlyssning som inte rörmålet, namnet på säkerhetspoliser samt namnen påvittnen och målsäganden och vad dessa har sagt. Omuppgifterna ska användas som processmaterial är deten självklarhet att skyddsintresset får vika. Men detsom jag ifrågasätter är rätten att få del av uppgiftersom inte har någon betydelse för den kommanderättegången.Anf. 112 Justitieminister ():Fru talman! Om jag uppfattar saken rätt gäller detalltså tiden efter det att en förundersökning har lagtsned, och det är då fråga om huruvida målsägandenska ha rätt att ta del av förundersökningen. Det är detsom man nu ges en möjlighet, det är tanken, för lättare ska kunna driva skadestånd. Det finnsredan nu möjlighet att begära en sådan om det kanlämnas utan men för utredningen i praktiken. Det ärså det tillämpas. Det är det som man skulle kunnatänka sig vara fallet på det sätt som interpellantennämner.Vad gäller den tilltalades rätt att ta del av förun-dersökning är det uppgifter som kan skada annan,dvs. vittnens namn och adresser, som ska kunna be-gränsas för den misstänkte att få ta del av.Anf. 113 ():Fru talman! Men problemet inskränker sig inte,justitieministern, bara till att gälla personnummer,adresser, uppgifter om yrke utan det finns mycketannat som är av mycket känslig natur. Det är frågaom uppgifter som ansågs kunna hållashemliga även för den misstänkte men som inte kanskyddas mot hans insyn. Under förundersökning kanuppgifterna hemlighållas för den misstänkte bara omdet är till men för utredningen att uppgifterna lämnasut. Det kan alltså tänkas att hemliga uppgifter måstelämnas ut till den misstänkte trots att det är till menför t.ex. en enskild person eller för rikets försvar.I samband med slutdelgivning har den misstänktefull insyn i allt material. Om inte förr kan han i vartfall då ta del av alla känsliga uppgifter. Även omuppgifterna inte tas in i förundersökningsprotokolletmåste de utlämnas vid en förfrågan. Att tvingas läm-na ut hemliga uppgifter om t.ex. säkerhetsanordning-ar, skyddade adresser eller namnuppgifter på bevis-personer kan få allvarliga konsekvenser för enskildaoch för det allmänna. Det har redan inträffat fall ipraktiken att så också har blivit fallet.Rättssäkerheten ska värnas, men systemet får inteutformas så att det slår över i naivitet. Att den miss-tänkte ska kunna få ut uppgifter om en banks säker-hetssystem eller utdrag ut vapenregistret är faktisktatt tillhandahålla verktygen för hans fortsatta krimi-nella aktiviteter. Anser justitieministern att det är ettskyddsvärt intresse?Vad gäller målsägandens ställning sade jag inled-ningsvis i mitt första inlägg att jag välkomnar denlagändring som tydligen är på gång. Frågan är baraom den sträcker sig tillräckligt långt. I det exempelsom jag nämnde har det pågått en förundersökningom oredlighet mot borgenärer. Där kan behoven förden målsägande att få ut uppgifter i förundersökning-en sträcka sig längre än till att avse hans möjlighet attfå ut skadestånd. Men det är ändå en förändring tilldet bättre. Jag vill också se en förändring till det bätt-re när det gäller den misstänktes rätt till insyn i sådantmaterial som inte läggs till grund för något åtal. Kanvi se fram emot att departementet tar itu även medden frågan?Anf. 114 Justitieminister ():Fru talman! Jag tror att vi är överens om mycket.Vad gäller slutdelgivning är det så att den misstänktehar rätt att ta del av allt som kan vändas mot honomoch för att kunna bemöta dessa påståenden i en rätte-gång.Man kan alltså begränsa när man ger ut i sambandmed en förundersökning de saker som jag tidigarenämnt, men jag vill understryka allvaret med att vitt-nen och målsäganden kan leva under hot. Detta är ensak som diskuteras inom departementet. Det är ocksåen sak som nämnt förraåret. Jag delar interpellantens oro över detta och en-gagemang för att här måste göras bättre saker för attskydda vittnen utan att rättssäkerheten därigenomhotas.Anf. 115 ():Fru talman! Tack för det, justitieministern. Menmin fråga är fortfarande mycket vidare än att baraavse vittnens identitet, exempelvis skyddet för upp-gifter som har med rikets säkerhet att göra. Denmisstänkte har vid slutdelgivningen rätt att få del avallt som har förevarit under förundersökningen, ävensådant som inte får någon betydelse för ett kommandeåtal.Justitieministern säger sig inte vilja utesluta att detkan finnas ytterligare åtgärder som kan vidtas för attförbättra skyddet för målsägande och andra inblanda-de. Men sätt i gång och gör någonting! Enligt vad jaghar erfarit har man på departementet i fem års tidvarit väl medveten om att de problem finns som jagnu har aktualiserat, men ingenting har hänt.Det är möjligen en lagtekniskt komplicerad fråga,men jag har flera åklagarkolleger som har ägnatmycken tid åt att sätta sig in i dessa problem. Deskulle med glädje ställa sin sakkunskap till departe-mentets förfogande för att få en förändring till stånd.Åklagaren ser nämligen i sitt arbete en påtaglig riskför att brottsbekämpningen inte kan fungera om män-niskor inte vågar vända sig till polisen av risk för attolika uppgifter, exempelvis innehav av vapen ochandra uppgifter av djupt personlig natur, ska röjas omderas anmälan leder till att åtal väcks.Anf. 116 Justitieminister ():Fru talman! Jag kan inte säga vad som har skettunder . som jag harvarit justitieminister har denna fråga diskuterats ochtagits upp i . Det pågår diskussio-ner nu på Justitiedepartementet.Vad gäller slutdelgivning av förundersökningen ärfrågan vem som ska avgöra vad som är relevant mate-rial. Enligt min uppfattning är det både åklagaren ochden misstänkte. Åklagaren som har lett förundersök-ningen kan välja från hela utredningsmaterialet vadsom är intressant att ha med i förundersökningen.Också den misstänkte kan i sitt försvar behöva ta delav eller åberopa saker som bevisning, som åklagarenkanske inte ens med hänvisning till den misstänktesbästa kunnat föreställa sig.Överläggningen var härmed avslutad.20 § Svar på interpellation 2000/01:293 omcentralisering av tingsrätterAnf. 117 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig vilkakonkreta åtgärder jag är beredd att vidta för att mot-verka en fortsatt avveckling och centralisering avtingsrätterna i landet.Inledningsvis vill jag erinra omskrivelsen Reformeringen av domstolsväsendet - enhandlingsplan (skr. 1999/2000:106) som regeringenöverlämnade till . I handlings-planen redovisade regeringen följande mål för refor-marbetet.· Reformarbetet ska bedrivas med utgångspunkt ide krav som medborgarna har rätt att ställa påsnabbhet, kvalitet och service och med beaktandeav domstolarnas särskilda roll.· Renodlingen av domstolarna och av domarnasarbete till dömande verksamhet ska fortsätta.· Tyngdpunkten i den dömande verksamheten skaligga i första instans.· Kvaliteten i den dömande verksamheten ska sä-kerställas.· Domstolarna ska vara moderna och attraktivaarbetsplatser.· ska utformas för att ga-rantera hög kompetens i allt dömande.· Dömande verksamhet ska finnas nära medborgar-na och bedrivas i alla delar av landet.För att skapa förutsättningar för att förverkligadessa mål inriktas reformarbetet enligt handlingspla-nen på att utveckla domstolsväsendets organisationoch arbetsformer bl.a. genom att· ge domstolar förutsättningar att ha en berednings-organisation med notarier, beredningsjurister ochdomstolssekreterare,· ökad kompetensutveckling för all personal,· ge förutsättningar för en mer långtgående specia-lisering av domarnas arbetsuppgifter,· bredda rekryteringen av domare,· förenkla förfarandet i såväl underrätterna somöverrätterna,· utveckla domstolarnas teknikstöd samt· skapa större förutsättningar för samverkan mellandomstolar.Enligt regeringens bedömning krävdes för att ge-nomföra dessa reformer en yttre domstolsorganisa-tion, där verksamheten vid varje domstol är av till-räcklig omfattning för att nå högt ställda mål förkvalitet, snabbhet och service. ska dom-stolsorganisationen möta medborgarnas berättigadekrav på geografisk närhet till dömande verksamhet.Dessa mål förutsätter olika lösningar för olika delarav landet.Riksdagen har ställt sig bakom regeringens hand-lingsplan (bet. 1999/2000:JuU22, rskr.1999/2000:255). I handlingsplanen (skr.1999/2000:106 s. 4) och i budgetpropositionen för år2001 (prop. 2000/01:1 utgiftsområde 4 s. 95) avisera-de regeringen att den avsåg att återkommande lämnaen redovisning till om hur förändringsar-betet utvecklas. kommer regeringenatt i en skrivelse till redovisa hur reformar-betet utvecklas.Sven nämner några faktorer som hananser viktiga för att bevara den nuvarande tings-rättsorganisationen. Flera av dessa omständighetersom nämner är också sådana somregeringen tar upp och bedömer som viktiga i refor-marbetet. En sådan är att det är viktigt att medborgar-na har geografisk närhet till dömande verksamhet ochatt avståndet till närmaste tingsrätt därför måste vararimligt. Däremot är det en fara för rättssäkerheten omdomares och nämndemäns kunskap om personer ochlokala förhållanden har betydelse vid avgörandet avett mål eftersom domen endast får grundas på det somförevarit vid huvudförhandling i målet och ingentingannat. Den lokala kännedomen är därför inte ett skälatt bevara tingsrätter, däremot kan de geografiskaförhållandena vara det.Det är bl.a. därför som regeringen anser att det förvarje region måste väljas en lösning som, med beak-tande av de krav som måste ställas på domstolsverk-samhet, tillgodoser regionens behov.I handlingsplanen slår regeringen fast att den or-ganisatoriska lösningen bör vara att tillskapa störredomkretsar. Det kan ske genom att lägga sammantingsrätter eller att verksamheten bedrivs i en dom-krets, en myndighet, med permanent verksamhet påflera orter. I de fall arbetsunderlaget inte bär perma-nent verksamhet på mer än en ort kan tillgänglighetentillgodoses genom att domstolen har tingsställe vid eneller flera orter.Jag har informerats om att hartillsatt en särskild utredare som ska se över den dö-mande verksamheten i län.Regeringen har genom beslutet att lägga sammanHudiksvalls och tingsrätter gjort det medföresatsen att denna organisatoriska lösning ska varalångsiktigt hållbar. Därför kommer regeringen intevara beredd att göra några organisatoriska föränd-ringar avseende tingsrätten i . Detta hind-rar inte att det kan vara behövligt med en översyn avtingsrättsorganisationen i övrigt i regionen. I hand-lingsplanen aviserade regeringen bl.a. en översyn avtingsrätterna i och . Vad en sådanöversyn kommer att resultera i är naturligtvis alldelesför tidigt att uttala sig om.Svaret på fråga är att jag intekommer att motverka att domstolar läggs sammaneftersom det är en förutsättning för att vi i framtidenska ha ett domstolsväsende som lever upp till med-borgarnas behov och förväntningar på verksamheten.Självklart bör tingsrätterna finnas på sådana platser ilandet att de flesta medborgare har ett rimligt avståndtill domstolen.Anf. 118 ():Fru talman! Jag börjar med att tacka justitiemi-nistern för svaret. Det fanns både plus och minus,som jag läser hans svar. Låt mig börja med att erinraom bakgrunden till min interpellation.Den nuvarande domstolsorganisationen fastställ-des 1971. har organisationen ,omprövats och diskuterats. Det har skapat betydandeosäkerhet hos berörda människor i deolika bygderna men också hos personalen vid de olikatingsrätterna. Dessutom har centraliseringen i sam-hället fortgått. Den viktiga grundservicen inte minstinom rättsväsendets område - polis, åklagare ochannat - har centraliserats och urvattnats, inte minst ilandsorten. Varje ytterligare förändring, neddragning,betyder nu att det blir svårt att upprätthålla en fullgodverksamhet. Därför är det illavarslande och oroandeatt , efter det att manförändrade verksamheten i norra ochlade samman med Hudiksvallstingsrätt, igen skapar stor oro, förvirring och förund-ran bland berörd personal och människorna i bygden.Det är mindre än de båda tingsrätternalades samman.