prot · GO09119 · 2001-06-01 00:00:00 — Jag skulle vilja vända på det härlite grann och säga att jag försöker ge uttryck förrespekt för det lilla barnet, respekt för pojkens rätt attsjälv få bestämma om sitt könsorgan.Jag vill också påminna om att den här omskärel-sen inte alltid bara har handlat om religion, utan dethar också handlat om att man ska förhindra pojkarfrån att onanera. Omskärelsen har varit bra mot reu-matism och mot många andra saker. Så jag menar attgrunderna är helt olika.Jag vill ha respekt för och förde barn som inte har någon möjlighet att själva sägaifrån. På grund av ett kulturellt tryck tvingas de attställas upp på någonting sådant här.Jag vill också ta upp ett exempel som jag tog upptidigare, nämligen könsstympning. Det har tidigarehar setts som en religiös företeelse. Sedan har detblivit en kulturell företeelse, en traditionell sedvänjaosv. Där har faktiskt aktivt tagit ställning. Jagtycker att vi i kan stifta lagar som ska gällahär i . Vi har också rätt att framföra dem, menjag tycker inte om att bli pådyvlad att jag inte skulleha respekt för människor.Anf. 44 () re-plik:Fru talman! Det är så med många gamla traditio-ner att man inte alltid riktigt kan veta varifrån dekommer, och när det gäller omskärelse har det funnitsen debatt, inte minst när det gäller den judiska tradi-tionen, om att ett hygieniskt perspektiv kanske snara-re var motivet än det som sedan kom att bli den reli-giösa symbolen, men om det vet man väldigt lite, ochdet är inte det som frågan gäller.När jag kritiserade bl.a. för bris-tande respekt gjorde jag det genom att anföra tvåuttalanden från inlägg. Det ena varatt omskärelse sker under religionsfrihetens täck-mantel. Det var det ena uttalandet, som inte repre-senterar respekt för en tradition som har funnits underen så . Det innebär inte att saken inte kandiskuteras.Det andra var att i den här talar-stolen tvärsäkert kunde stå och säga att detta intehandlar om religion. Precis det, , me-nar jag är ett uttryck för en bristande respekt för män-niskors värderingar. Själva sakfrågan har UllaHoffmann och alla andra all rätt att diskutera, men dåutifrån en respekt för att människor med historiska,kulturella eller religiösa skäl motiverar en sak som detycker är viktig. Detta ska inte förstås, det vill jaggärna understryka, som att allting som kan hänvisastill någon religiös eller annan kulturell auktoritet skaaccepteras i svensk lagstiftning. Men debatten måsteföras utifrån respekten också för människors religiösavärderingar.Anf. 45 () replik:Fru talman! I mitt anförande, ,sade jag:"Religionsfriheten är viktig, och den ska försva-ras. Var och en av oss ska ha rätt att tillhöra ett reli-giöst samfund och praktisera vår tro. Men omskärelseav pojkar handlar inte om religion, lika lite som bort-giftande av 12-åriga flickor gör det. "Detta är ett uttryck för vad jag anser. Jag anserinte att omskärelse av pojkar eller könsstympning ären fråga om religion.Återigen: Jag avvisar det som mig för. Jag anser inte att omskärelse avpojkar handlar om religion. Jag kan inte påstå det likatvärsäkert som kan säga att det ärreligion, för det är så jag uppfattar vill bara citera , överläkare frånKalmar. Han säger: Förbundet med är andligtoch sitter inte i förhuden. Religionsfrihet innebär ejheller rätt till övergrepp mot barn.Anf. 46 () re-plik:Fru talman! har också från sinplats sagt just detta: att hon från sin upplysta positionår 2001 bestämmer att detta inte är religion. Jag ärmycket imponerad av teologiskakunskaper, när hon nu går in i en debatt som förtsunder kanske 4 och avgör hur den ska hante-ras.Jag tycker att det finns anledning att ifrågasättaallt som människor gör, om det så är i religionens, ipartiets eller i något annats namn. Men det grundläg-gande måste vara att man utgår från att respektera devärderingar och de skäl som människor anger somviktiga. Det är det som kvalificerar respekten. Då kanvi inte stå här i kammaren och säga: Detta är intereligion. Det är just i religiös miljö som detta harfortlevt under dessa tusentals år. Jag tycker att tusen-åriga traditioner får ifrågasättas, men med respekt fördet som är människors värderingar i sammanhanget.Anf. 47 ():Fru talman! Jag måste inleda med att förtydligamitt yrkande så att det blir formellt riktigt. Det skalyda så här: Med hänvisning till vad som anförts imotion So44 yrkar jag att som sin meningger regeringen till känna att det införs en ren 18-årsgräns för omskärelse av pojkar samt en 16-årsgräns med den berörde pojkens och föräldrarnastillstånd.Då var det formella avklarat.Leif tog tidigare upp frågan om kulturim-perialism, fru talman. Då kan jag inte låta bli att fun-dera på en annan diskussion som fördes i televisioneni morse. Det var integrationsminister en ung kvinna som diskuterade barnäktenskap.Statsrådet hävdade att vår lagstiftning är mesig och att vi som lagstiftare inte har vågatta tillräckligt avstånd och visa tillräcklig tydlighetgenom att ändra lagen och förhindra barnäktenskapför barn . tillåts barn som är 15 årom de har utländska rötter att ingå äktenskap, dvs. attderas äktenskap blir godkänt.Varför är det okej, ? Är inte det kul-turimperialism? sade att vi har miss-lyckats genom att inte försöka förändra de attitydersom har funnits kring barnäktenskap. Det ska vi nu gåtill botten med. Varför innehåller inte betänkandetfrån socialutskottet något om attitydförändringar, ochvarför är det skillnad på frågor och frågor?Anf. 48 ():Fru talman! Mycket kort: Självklart har frågorolika tyngd. Vissa kulturella värderingar har betydel-se men mindre betydelse än andra. Det som är reli-giöst betingat - vilket detta faktiskt är t.ex. för en stordel av dem som omfattar den mosaiska tron, där manverkligen upplever detta djupt - har en helt annantyngd, en tyngd som har mångtusenåriga rötter ochsom vi måste respektera. Det är i diskussion vi måsteförsöka övertyga om detta.Det är också riktigt att vi i första hand ska överty-ga i diskussion t.ex. i frågan om barnäktenskap. Mendet är en tradition som inte har den religiösa anknyt-ningen och den tyngden. Det är så: Allting är inte likatungt här i världen. Vissa saker är värda större hänsynnär man ska försöka ändra något; i andra kan man gåfram på ett annat sätt. Det är alltså en fråga om attvisa omdöme i olika frågor - försöka lyssna sig tillvad som är tungt och viktigt för en grupp och vadsom kanske är lättare att diskutera igenom och kom-ma med andra beslut om.Anf. 49 ():Fru talman! Jag har all respekt för det som LeifCarlson tar upp. Jag instämmer också i det UllaHoffmann sade tidigare om att socialutskottet trotsallt har tagit den här frågan på största allvar. Men jagtycker ändå att man kunde tyda hans tidigare anfö-rande som att frågan inte är så enkel som den föreföllbli när han tog replik på förut ochanklagade oss för kulturimperialism.Men jag kan ändå inte låta bli att återigen frågamig: Varför finns det inget skrivet i betänkandet omatt man i alla fall ska ta upp frågan om attityd-förändringar? Med all respekt för dessa flertusenårigatraditioner måste vi väl ändå i den här talarstolenäven ta ansvar för de barn som utsätts för detta motsin vilja.Anf. 50 ():Fru talman! Jag tyckte nog att jag gjorde klart imitt anförande att jag tyckte att detta var långt ifrånenkelt. Det är mycket problematiskt och berör migsjälv mycket djupt, då det handlar om motstridigaprinciper av vilka jag faktiskt omfattar båda. Allt ärinte enkelt rätt eller fel, utan man får ibland ägna sigåt mycket djup självprövning och djupa ställningsta-ganden för att hitta en framkomlig väg. Det tror jagatt jag gjorde väldigt klart.Sedan säger inte utskottet att vi ska gå ut och in-formera på ett visst sätt och göra vissa saker. Vi sä-ger: ska det lämnas tidsrum, för här finns detdebattmöjligheter. Här kan de religiösa föreningarnasjälva gå in och föra debatt. Andra debattörer i sam-hället kan göra det. Det är inte vi som politiker somska tala om hur debatten ska föras och hur informa-tionen ska ges. Jag har tilltro till människors förmågaatt själva ta tag i saker, att själva föra fram viktigaspörsmål och föra den här debatten så att vi om fyraår kan göra en utvärdering och då sannolikt finna ensådan attitydförändring i de grupper detta berör att desjälva är villiga att lägga fram förslag till förändringaroch medverka till sådana. Jag har respekt för männi-skors förmåga till det. Jag tror inte att vi politikerbehöver gå ut och tala om: ska det göras på detsättet, nu ska det debatteras si och ska det debatte-ras så!Anf. 51 ():Fru talman! Jag kan inget annat än instämma i alltdet som säger. Men varför står inte dettamed i betänkandet - just det som sägerom den framtida debatten, de framtida eventuellaattitydförändringarna osv.? Det är ett stort frågeteck-en för mig.Det är också av just den anledningen vi har valtatt yrka bifall till vår motion som kräver en ålders-gräns.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 8 §. )5 § Ny socialtjänstlag m.m.Föredrogssocialutskottets betänkande 2000/01:SoU18Ny socialtjänstlag m.m. (prop. 2000/01:80).Anf. 52 ():Fru talman! Det känns nästan som om man har ettlitet behov av att hämta andan när man kommer frånen så djup ideologisk debatt till en relativt saklig ochformaliserad debatt som frågan om en ny social-tjänstlag.Det här betänkandet behandlar regeringens förslagtill ny socialtjänstlag och ett antal motioner med an-ledning av den. Dessutom behandlar betänkandet ettstort antal motioner från den allmänna motionsperio-den. Det är därför ett ganska omfattande betänkande.Tyvärr innehåller förslaget till ny socialtjänstlag isak ganska små förändringar. Några av de nyhetersom finns avser en ny lag om behandling av perso-nuppgifter inom socialtjänstlagen, vissa ändringar avLVM, LVU och LSU. Regeringen föreslår också attdet ska bli obligatoriskt att upprätta vårdplaner närbarn och unga ska vårdas utanför hemmet, dvs. om-händertas för vård i familjehem eller i hem för vårdeller boende. Vissa förändringar av tillsynsbestäm-melserna föreslås också.Men i huvudsak är förslaget till ny socialtjänstlagenbart en omredigering och en ny kapitelindelning avlagen.Från moderat sida har vi försökt att göra en merövergripande bedömning av sociallagarna. Vår ambi-tion är och har varit att se socialtjänstlagen utifrånden enskildes utgångspunkt. Vi har utgått från treexempel som visar påtagliga brister i sociallagstift-ningen. Dem vill vi ändra. Det är bl.a.- inlåsningen i bidragsberoende av människor som igrunden inte har sociala problem, utan i huvudsakförsörjningsproblem,- den enskildes rättssäkerhet vid behandling undersocialtjänstlagen,- tendenser till passivisering och klientisering avmedborgarna,- tendenser till godtycke i tillämpningen av lagenoch- den bristande samordningen mellan välfärdssam-hällets olika delar som vi också upplever begrän-sar socialtjänstlagen.Det sägs ganska ofta att är välfärds-samhällets yttersta skyddsnät. Och det är naturligtvisbra. Men fokuseringen på de yttersta konsekvensernaav sociala problem och svårigheter leder inte sällanockså till att människor direkt eller indirekt förnekasrätten att ta ansvar för sina egna liv, att bygga sinaegna projekt eller att förverkliga sina egna idéer.Kombinationen av skatte- och bidragssystemen ärett påtagligt exempel på detta. Trots upprepade påstå-enden om de fördelningspolitiska motiven bakomskatte- och bidragspolitiken är ett av de län-der som, om man väger samman världens högstaskattetryck och de omfattande bidragssystemen, ändåhar de minsta fördelningspolitiska effekterna blandvästvärldens industriländer. Och det är naturligtvisframför allt skatteeffekterna som slår igenom.Skatten är låginkomsttagarnas största utgift. Sve-rige har det högsta skattetrycket för människor medsmå och medelstora inkomster. Hushåll med in-komster under socialbidragsnormen betalar, lågt räk-nat, av sin inkomst i skatter och socialaavgifter - i kronor och ören fyra-fem gånger såmycket som det genomsnittliga socialbidraget perperson och år, enligt redovisning.Men inte ens bidragssystemet leder till utjämning.Endast 15 % av våra samlade transfereringar går tillde fattigaste i landet, dvs. inte ens bidragssys-temet medverkar till en utjämning av levnadsstandar-den och inkomsten i samhället utan tvärtom. Huvud-delen av de transfereringar och bidrag som vi fördelarkommunalt och via nationella system går i stället tillmänniskor med relativt goda bruttoinkomster.Socialbidraget och andra behovsprövade bidrag ärnaturligtvis de som skapar de största s.k. inlåsningsef-fekterna. Debatten om hur höjda barnbidrag på grundav bidragsnormens konstruktion leder till sänkta soci-albidrag är talande för hur socialdemokraterna ser påsystemets inlåsningseffekter och den attityd man hartill människors eget arbete. När ett höjt generelltbidrag medför sänkta behovsprövade bidrag blir manmycket upprörd. När samma barnfamiljer får sänktabidrag om de ökar sin arbetsinsats eller sänker sinabostadskostnader reagerar man inte alls.Socialbidragen är dessutom ett mycket godtyck-ligt fördelningspolitiskt instrument. Enligt var det 1996 - jag har undersökt omdet finns senare siffror, men uppenbarligen gör detinte det - enbart en tredjedel av de hushåll som enligtinkomststatistiken låg under den officiella normensom under det året fick socialbidrag. Hela70 % av de hushåll som hade inkomster under nor-men antingen avstod från att ansöka om socialbidrageller fick sina ansökningar avslagna.Samtidigt framgår av re-dovisning att mer än 130 000 hushåll med inkomsteröver bidragsnormen fick soci-albidrag.Enligt vår uppfattning ska bidrag och andra for-mer av ekonomiskt stöd vara utformade på ett sådantsätt att det stimulerar människor att aktivt söka för-bättra sin situation. Det måste vara värt att göra enextra ansträngning. En ökad arbetsinsats eller andraåtgärder, t.ex. byte av bostad eller arbete, utbildningetc. som kan förbättra den sociala eller den ekono-miska situationen får inte motverkas av"bidragströsklar" eller andra regressiva inslag i skat-te- och bidragssystemen, som finns i dag.En grundläggande princip är att den enskilde haransvar för sin försörjning. Det står också i social-tjänstlagen. Socialbidraget ska fungera som en sistaåtgärd när inga andra alternativ står till buds. Social-bidraget ska således inte lösa långvariga försörjnings-problem, utan vara det yttersta skyddsnätet vid kort-variga och akuta ekonomiska problem.För ungdomar mellan gäller att socialtjänstlagen ger socialnämnden möjlighetoch rätt att kräva att den som har socialbidrag deltar ipraktik eller annan kompetenshöjande verksamhet.Denna möjlighet bör enligt vår uppfattning omfattaalla personer som har ett mer långsiktigt behov avekonomiskt bistånd för sin försörjning.Varje kommun borde också enligt vår uppfattningåläggas att inom garantera alla arbetsförapersoner tillgång till sysselsättning. Kan inte arbeteerbjudas på den reguljära arbetsmarknaden ska sys-selsättningen vara en kombination av praktik ochkompetensutveckling för att underlätta övergångentill den reguljära arbetsmarknaden. Det kommer attstimulera till en mängd nya arbetsformer och ge möj-lighet för många aktörer att kunna erbjuda sina tjäns-ter. Det ger dessutom en stor valmöjlighet för denenskilde och skulle öka träffsäkerheten i systemet.Den modell vi föreslår bygger på erfarenheter frånden s.k. Farummodellen, som också tillämpas i vissutsträckning i vissa svenska kommuner. Modellen hardock inget stöd av den nuvarande socialtjänstlagen,som tvärtom begränsar möjligheten till ett sådantsynsätt. Det föreslår vi ska ändras.Personer med låga inkomster och små egna till-gångar saknar ofta marginaler för akuta händelser ochtillfälliga ekonomiska problem. Akuta, men tillfälliga,omständigheter som bostadslöshet på grund av skils-mässa, ekonomiska problem i samband med byte avarbets- och bostadsort osv., leder därför ofta till attmänniskor hamnar i tillfälliga ekonomiska kriser utanmöjlighet att lösa dem, som i sin förlängning kan ledatill varaktiga sociala problem. Vi menar därför attsocialbidrag borde kunna lämnas som lån i betydligtstörre utsträckning än vad som sker i dagsläget.Lånemöjligheten bör i första hand kunna använ-das då en person tillfälligt hamnat i ekonomisk knipamen däremellan har normala inkomstmöjligheter. Ompersonen i fråga sedan passerar ett bestämt lånebe-lopp och fortfarande behöver stöd ska han eller hon istället kunna få socialbidrag på sedvanligt sätt.Fru talman! Den socialdemokratiska välfärdsmo-dellen präglas enligt vår uppfattning i hög grad av enambition att "ta hand om" människor i stället för atthjälpa till att bygga upp, dvs. hjälp till självhjälp.Omhändertagandefilosofin är måhända en välvilligreaktion på äldre tiders Fattigsverige, som vi ofta fårhänvisningar till i den politiska debatten. Det vardetta som saknade både resurser och iblandvilja att bistå människor i akuta och långvariga soci-ala problem. Alla har vi mött berättelser om hur ar-betslösa familjeförsörjare, ensamstående mödrar,funktionshindrade eller missbrukare lämnades där-hän, utan hjälp till försörjning, bostad, sociala insatsereller behandling. Det är ett samhälle som naturligtvisingen vill ha tillbaka.En del av historien är också berättelserna om hurmänniskor under mycket svåra omständigheter fåtthjälp att komma på fötter, för att sedan starta en resafrån social kris till ordnade förhållanden, eller t.o.m.mycket goda omständigheter och en ledande ställningi samhället. Inte sällan skedde detta genom en mobili-sering av "den lilla världens resurser" - det egnanätverket.Mycket tyder på att det svenska välfärdssystemetsstela strukturer i hög grad förhindrar en sådan rörelse.När människor med egen kraft och med omgivning-ens stöd förhindras att lyckas skapas nya klyftor.Oberoende rapporter från bl.a. Arbetsmarknadsver-ket, LO, TCO och har visat hur stöd-systemen ofta medför att personer på grund av fram-för allt långtidsarbetslöshet drabbas av ekonomiskaoch psykologiska inlåsningseffekter i bidragssystem-en. Det gäller särskilt personer med funktionshinder,invandrare och ungdomar utan yrkesutbildning. Mansitter fast i arbetslöshet och bidragsberoende och intesällan fast rent geografiskt på grund av en icke funge-rande bostadsmarknad. Dessa nya klyftor är resultatetav en politik som låser in människor, som tar ifråndem den värdighet som följer av att kunna försörjasig på sin egen inkomst och hindrar dem från att för-bättra sin situation av egen kraft.Min partikollega ska senare när-mare gå in på vår syn på skatte- och bidragssystem-ens inlåsningseffekter och dess konsekvenser av seg-regering, isolering och utanförskap för stora gruppersocialt utsatta människor.Fru talman! De nära relationerna är grunden förindividens trygghet och utveckling. Det är i "den lillavärlden" människors personlighet formas. Det ärockså där den första försvarslinjen mot utanförskap,segregation och social isolering går. Den gäller inteminst när barn råkar illa ut eller befinner sig i riskzo-nen.Genom den tidigare § 26 i barnavårdslagen kundesociala myndigheter i samverkan med familjen och påett tidigt stadium inrikta sitt arbete på att hjälpa ochstötta, ofta i förebyggande syfte. Åtgärder vidtogssedan stegvis i samråd med familjen, och först som ensista utväg kunde övervakning och ett omhänderta-gande bli aktuellt. kommer dessvärre social-nämndens åtgärder ofta överraskande och inte sällanför sent. Vi anser därför att denna paragraf ska införasi den nuvarande socialtjänstlagen.Moderat politik betonar "den lilla världens" bety-delse för den sociala tryggheten. Ett sådant förhåll-ningssätt är, enligt vår uppfattning, särskilt viktigt iett samhälle som bygger på valfrihet och mångfaldoch som i växande grad präglas av olika kulturellaoch etniska inslag.Vi välkomnar regeringens förslag att återinförarätten att överklaga alla biståndsbeslut genom för-valtningsbesvär. är det nödvändigt att denåterinförda besvärsrätten för alla former av bistånds-beslut måste följas av preciserade anvisningar så attdomstolsavgörandena uppfattas som rimliga av såvälmedborgare som socialnämnder. Det måste därförvara lokala förhållanden som ska vara utgångspunk-ten för prövningen. Vi motsätter oss därför den s.k.riksnormen.Fru talman! Jag vill betona behovet av en förbätt-rad tillsyn. De försök som görs i det nuvarande för-slaget för att förbättra tillsynen är otillräckliga. Vianser att det bör skapas en fristående tillsynsmyndig-het som handhar tillsynen såväl inom sjukvården sominom . Länsstyrelsernas och Socialsty-relsens tillsynsverksamheter bör bilda en ny myndig-het som bedriver tillsyn inom vårdens och social-tjänstens hela område. En sådan myndighet skullekunna avhjälpa problemet med i dagdubbla roller samt gränsdragningen mellan Socialsty-relsen och länsstyrelserna. Med ett samlat till-synsansvar ges också bättre förutsättningar för ettkoncentrerat metodarbete och kompetenshöjandearbete som främjar tillsynsverksamhetens utveckling.Fru talman! Detta var en sammanfattning av vårareservationer till socialutskottets betänkande nr 18.För att vinna tid nöjer jag mig dock med att yrkabifall till reservation nr 1.Anf. 53 ():Fru talman och kära vänner! Kristdemokraternaanser att är en oerhört viktig del i helavälfärden. Den är en nödvändighet om vi vill ha envälfärd för alla. Däremot är det viktigt att se till attden verkligen utnyttjas och att alla åtgärder vidtas såatt man slipper att hamna i bidragsberoende. När manväl behöver samhällets stöd är det viktigt att manbehandlas med respekt.Kristdemokraterna är också glada för att det i denhär propositionen föreslås att den enskilde ska fåtillbaka sin överklaganderätt. Det handlar om denenskildes rättigheter.Fru talman! Det som gav mest massmedial upp-märksamhet när regeringens proposition lades framhandlade om de känsliga uppgifterna, t.ex. om poli-tiska åsikter, religiös övertygelse och sexuell lägg-ning. Man var rädd för att detta skulle kunna vara tillnackdel för personen.Vi kristdemokrater krävde i vår motion en ändringpå detta. Vi är oerhört glada för det tillkännagivandesom nu har skett i den riktningen. Vi tror att det ärviktigt. Det är svåra frågor. De kräver en ordentliggenomlysning. Regeringen får göra ett förtydligandeoch återkomma till så fort som möjligt.Därför yrkar jag bifall till den delen av förslaget ibetänkandet.Jag säger med en gång, så att jag inte missar det,att jag yrkar bifall till reservationerna 16 och 31 menstår givetvis bakom alla övriga reservationer somkristdemokraterna är med på.I reservation 7 har vi utvecklat vår syn när detgäller ideella skadestånd. Ett ideellt skadestånd beta-las ut när någon har blivit kränkts i samband medpersonskador eller kränkt i den personliga integrite-ten.Den omständigheten att ideella skadestånd ansessom inkomst vid beräkning av t.ex. försörjningsstödtycker vi är ett problem som måste utredas vidare.Därför anser vi att regeringen bör se över frågan omförsörjningsstöd, beskattning och ideellt skadeståndoch återkomma till med förslag. Vi kan jupåminna oss om hur det var när de människor somhade utsatts för tvångssterilisering fick de pengar somriksdagen hade fattat beslut om. Det blev en stordiskussion om vad som var rätt och fel därvidlag.Fru talman! I en annan reservation har vi utveck-lat tillsynen av organisationen. Det var ett bra yrkan-de som hade, som jag särskilt vill tackaför och som vi är med på. Det är viktigt när vi ändrarhuvudmannaskap och för över verksamhet - som i dethär fallet när äldreomsorgen har förts över till kom-munerna - att vi ser till att man ändå får samma kva-litativa tillsyn. Därför föreslår vi att tillsynsansvaretinom äldreomsorgen läggs på , precissom det är när har ansvar över det.Lars Elinderson utvecklade frågan om den gamlabarnavårdslagen. Det har vi sympati för och det finnsmed i reservationen. Det är oerhört viktigt att se attfamiljen har den centralaste rollen i en utredning ochatt man är mån om att göra enutredning. Det tror vi ibland är avgörande för resul-tatet.Frågan om anhöriga finns också med.