prot · GO09122 · 2001-06-11 00:00:00 — Vi vill attalla de gravida kvinnor som behöver förloss-ningstjänster och platser på förlossningskliniker skafå det, men modell är att säga: Låtmig bestämma, och då lägger vi ned förlossningskli-nikerna i och på Löwenströmska.Tala om för mig, : Varför var nivänsterpartister, som säger er vara så mycket för attstötta kvinnor, för att hjälpa att läg-ga ned förlossningskliniker och skapa problemen?(Applåder)Anf. 58 () replik:Fru talman! Jag tycker att det i alla lägen är bra säger som det är. Såvitt jag förstår fanns det ilandstinget helt entydiga rapporter om att det skullefödas färre barn. Det här kan bättreän jag, men såvitt jag förstår bedömde man att dettavar det kloka att göra. tycker jag att det är kloktatt erkänna att det var felaktiga prognoser. Vad somframför allt inte gick att förutse då var att det skullebli en så enorm befolkningsökning i pågrund av inflyttningen.Så ser det ut. Jag har inte hört en enda vänsterpar-tist slå sig för bröstet och säga: Hurra, vad vi var brasom gjorde det där! Snarare beklagar man det faktumatt det planunderlag som man hade var så kortsiktigt.Det är sanningen bakom detta.Varför nu inte partikamrater somstyr och ställer inte gör något åt det här begriper jaginte, men ni har fortfarande en möj-lighet till det. Det är bara att sätta fart, så att de somnu står i kö för att föda och är oroliga kan få någon-stans att gå.Vi är överens om att vi ska ha skattefinansieradskola och sjukvård. Då är det väl också rimligt att visom är med om att betala skattepengarna har möjlig-het att genom demokratisk insyn och kontroll varamed och bestämma. Det är inte bara jag som skabestämma, . Också fårvara med på ett hörn om han är snäll. Det får natur-ligtvis inte bli några överdrifter, men vi ska väl kunnafördela det här mellan oss på ett klokt sätt. Framförallt tror jag att människor i som nästa gånggår och röstar kommer att se till att det blir en klokfördelning.Det är så här det ska gå till. Besluten ska inte fat-tas i slutna styrelserum och inte bara utifrån kortsikti-ga vinstintressen och avkastningskrav. Därom ärGöran och jag helt överens. Jag tror att denhär frågan kommer att bli avgörande i det val somkommer. Är det genom avregleringar, skattesänk-ningar och avpolitisering som vi ska bygga samhället,eller är det genom att vidga demokratin?(Applåder)Anf. 59 BO () replik:Fru talman! Jag tycker att det är väldigt bra att viså här tidigt före valet får klart för oss var skillnader-na ligger. Vi har klarat ut att vi alla är överens omden gemensamma finansieringen av vården. Då kanvi slippa den diskussion som handlar om att plånbo-ken ska styra. Ingen vill att plånboken ska styra.Sedan säger att vi inte ska släp-pa in privata alternativ i vården. Det ska vi inte göra,för då tas besluten i slutna styrelserum. Jag kan varaöverens med om att beslut om fruKarlssons eller vård inte alls ska tas inågra styrelserum, inte heller i förvaltningsutskottensstyrelserum i landstingen. Jag tycker att de beslutenska tas av läkare och patienter i samråd.Där är den stora skillnaden. Vi har kommit framtill var skillnaden egentligen ligger mellan å ena sidanSocialdemokraterna och och å andrasidan och sannolikt alla andra borgerligapartier när det gäller vem som ska välja och bestäm-ma. Det som ett privat företag som erbjuder vård görär att tjäna pengar enbart om människor tycker attdess kvalitet på vården är bra. Annars går de någonannanstans.Men i modell kan man inte gånågon annanstans, utan där får man stå kvar i vård-kön. Då är man hänvisad till de beslut som GudrunSchyman själv erkänner var felaktiga. Jag tycker attdet är bra att säger: Ja, det systemsom innebar att vi beslutade att lägga ned förloss-ningskliniker var felaktigt. Men ta då bort det systemsom ger er rätten att lägga ned förlossningsklinikerna!Låt dem som vill driva förlossningskliniker kunnagöra detta för den ersättning som de behöver för attpatienterna efterfrågar de tjänster som de ger. Låtpatienten bestämma.Det som man gör nu i inom ramen fördetta felaktiga system är ju att skapa förutsättningargenom att bygga ut förlossningsplats efter förloss-ningsplats, men vi ska aldrig mer ha ett system i Sve-rige, om väljarna får chansen att bestämma ,som ger och rättatt lägga ned förlossningskliniker.(Applåder)Anf. 60 () replik:Fru talman, ärade ledamöter och åhörare! Svenskalåginkomsttagare beskattas mycket hårt. Än värre ärdet när skattesystem kombineras med bidragssystem.Det ger hemska marginaleffekter och gör att männi-skor med låga inkomster fastnar i fattigdomsfällorsom de inte har någon chans att på eget initiativ ochav egen kraft ta sig ur. Det gläder mig att moderater-na har uppmärksammat det här och inte bara pratarom skattesänkningar för höginkomsttagare.Vi i har presenterat ett förslag omhur inkomstbeskattningen kan reformeras; detta föratt människor ska kunna ta sig ur fattigdomsfällornagenom eget arbete och eget initiativ. Vi tycker att dentypen av positiva incitament är bättre än den typ avnegativa påtryckningar med generellt sänkta ersätt-ningsnivåer som finns i budgetalterna-tiv.Fullt genomfört innebär detta en skatterabatt på10 och sedan en förvärvsrabatt på maximalt10 . Vi i prioriterar sänkt skatt förmänniskor med låga och normala inkomster framföralla andra skattesänkningar. Hur ser den moderataskattepolitiken och den moderata prioriteringen ut?William Hague förlorade valet i Storbritannienbl.a. på grund av att han drev en gammaldags thatche-ristisk skattepolitik. Jag vet hur den såg ut, för jagpluggade i när genomförde deflesta av sina förslag.Är du, , beredd att släppa fram för-slaget om att slopa statsskatten och på det viset prio-ritera låginkomsttagarna om det visar sig viktigt fören borgerlig valseger?Anf. 61 BO () replik:Fru talman! Det är trevligt att vi nu har kommit sålångt att vi diskuterar en borgerlig regeringsbildning.Men de verkliga regeringsförhandlingarna får noganstå till den 16 eller efteren valseger.I sakfrågan som sådan är det självklart att jagtycker att det är väldigt bra att , numera, ochde andra borgerliga partierna i likhet med oss mode-rater tycker att låginkomsttagare och medelinkomst-tagare måste få en väsentligt mindre skattebörda. Detgäller då att ha en finansiering för det och att vi harutgiftsminskningar på områden där vi tycker att ut-gifterna kan minska därför att bidragsbehovet blirmindre. Vi växlar lägre skatt mot mindre bidrag. Detkan också gälla vissa saker som vi inte tycker att manöver huvud taget ska behöva betala över skattsedeln.Allt detta måste vi diskutera sammantaget.Det är ju en hög prioritering att låta människor haen chans att bestämma mer över sitt eget liv och hakontroll över sin vardag - att låta den ensamståendemamma i vid första maj som upplevdeatt pengarna inte räcker känna att de räcker och atthon har tid för sig själv och för sina barn - och atthjälpa dem till en tryggare familj. Det finns väldigtmånga fördelar med att välja lägre skatter och inte enkoncentrerad offentlig sektor som prioriterar skola,vård och omsorg - på ett sådant sätt att det fungerar,till skillnad från hur det är . Den inriktningenoch den prioriteringen finns självfallet hososs.Anf. 62 () replik:Fru talman! Det var inte riktigt svar på min fråga.De sociala klyftorna i är, trots medhögkonjunktur, väldigt bekymmersamma. Ensammamammor, deltidsarbetslösa, sjuka, studenter och pen-sionärer - ja, alla de som har låga inkomster - harbekymmer med de höga skattenivåerna.I vintras hade vi en debatt som var förskräcklig.100 kr mer i barnbidrag, som äts upp av sänkta soci-albidrag, för just de barnfamiljer som behöver dettaallra bäst illustrerar i ett nötskal effekterna - inte avmarginalskatterna, som man brukar diskutera, utan avmarginaleffekter som klämmer människor med vanli-ga låga och normala inkomster hårt i vardagslivet.Det som är viktigt för oss är att få ett besked: Ärdet viktigast att sänka skatten för människor med lågaoch normala inkomster, eller är det någonting annatsom är viktigare?Anf. 63 BO () replik:Fru talman! I valrörelsen fick jag ibland frå-gan: Om du blir finansminister i en borgerlig rege-ring, vad är då det första beslutet som du vill att manska fatta? Det finns inte, som vet, någotförsta beslut. Det finns inte något som säger att en sakmåste prioriteras på bekostnad av någonting annat,utan man får se till helheten.Skattepolitiken ska användas på två sätt.Först och främst gäller det att se till att människorsom inte får pengarna att räcka till, som inte harkontroll över sin vardag, något som vi ju har diskute-rat, känner att de efter skatt har mer kvar av sin löneller sin pension - alltså lägre skatt genom grundav-drag, skattereduktion eller vilken teknisk lösning mannu har. En speciell inriktning på barnfamiljerna ärbra, och fastighetsskatten måste vi göra något åt ef-tersom den slår orättvist och orättfärdigt.Sedan är det också viktigt att använda skattepoli-tiken så att fler är i arbete. Det gäller att se till att viinte får en kunskapsflykt från . Det är ju inteså att man sänker marginalskatter för den som tjänarlite mer därför att pengarna saknas, utan man gör detdärför att de personer ska vara kvar i ochdärför att idéerna och kunskapen ska finnas här.Skattepolitiken används alltså för två saker.Om vi driver en skattepolitik som också innebärfler jobb blir det fler som kan betala skatt. Var och enkan då betala mindre skatt än annars. Vi får alltså enfinansiering som gör att vi kan sänka skatterna ännumer för dem som bäst behöver det, nämligen låg- ochmedelinkomsttagare. I detta ligger en prioriteringmen man kan inte glömma det ena bara därför att detandra också är mycket viktigt.(Applåder)Anf. 64 ():Fru talman! I stället för att inleda mitt anförandemed en utblick från i ochlandstingen i börjar jag med det som jagtycker har präglat väldigt mycket av det senaste halv-årets politik, nämligen ordförandeskapet. Det kom-mer att prägla också och nästa helgspolitiska rapportering, kanske med undantag för idag.Det är intressant att se hur det här projektet fort-skrider och att se vad som händer utanför den offent-liga dagordningen. Och det kommer att bli intressantatt se vad som händer i . Det är möjligt att vifår en erfarenhet från det mötet som sätter ett pro-gram eller ett förhållningssätt för kommande möten,nämligen en göteborgsmodell som bygger på diskus-sioner, samtal och dialog mellan de grupper somfinns innanför stängslen och de grupper som finnsutanför stängslen - diskussioner om hur folkligauppfattningar och opinioner på ett civiliserat ochfruktbart sätt ska kunna tränga in i den europeiskaunionens ganska stängda rådsrum.Jag hoppas att det i går att tränga ige-nom den ganska massiva EU-muren så att det kan blien dialog mellan dem som finns utanför byggnadernaoch dem som finns där innanför. Jag tror mig veta attregeringen har ambitionen att detta ska gå bra.Det som dock bekymrar mig och många med migär de reaktioner som har kommit efter folkomröst-ningsresultatet i . Därför vill jag fråga GöranPersson hur han ser på folkomröstningsresultatet närnu den irländska befolkningen sagt nej till Niceför-draget. Det har ju varit diskussioner om det överhuvud taget spelar någon roll. Jag tror att det är väl-digt olyckligt om man till människor som är engage-rade i den europeiska unionens utveckling sänder utsignaler som säger: Det här ska du inte bry dig om,och gör du det så spelar det ingen roll vad du tycker.Även om vi har ordnat en folkomröstning och du fårsäga vad du vill, kommer vi inte att ta hänsyn till vaddu säger såvida det inte passar vad vi hade tänkt oss.Det är ju sådana reaktioner som har kommit frånmånga företrädare för EU:s medlemsländer, ocksåfrån som ordförande, alltså: Vi harNicefördraget. Det ligger där och är färdigförhandlat,och det kan vi inte ändra på. De får gärna ha en nyfolkomröstning i men vi ändrar inte på för-draget.Detta är, tycker jag, att visa nonchalans och attytterligare späda på den uppfattning som väldigtmånga har, nämligen att det är ett politiskt elitprojektsom får en allt mindre politisk legitimitet. Det försvå-rar naturligtvis också en bra och konstruktiv diskus-sion om hur detta projekt ska fortsätta. Ju mer detfjärmar sig från det som är människors vardag, destosämre blir naturligtvis resultatet.Det var lite av samma diskussion när det var enfolkomröstning i om EMU. Folket sade nej.Nu har det varit folkomröstning i . Vi ska väl ha, , en folkomröstningom EMU i också? Om folket här säger nej,vad blir reaktionen? Hur går det med motivationenför människor att engagera sig i en framtidsdebatt omEuropas utveckling när man ser att folkomröstningarviftas bort, man ser att det egentligen inte finns någotutrymme för en folklig åsikt och en folklig opinions-bildning?Det här är mycket allvarligt. Oavsett vad mantycker om vårt medlemskap är det allvarligt när de-mokratin sätts ur spel eller nonchaleras på det härprovocerande sättet. Jag vet att mycket av diskussio-nen i inte alls handlade om utvidgningen, sominte heller ifrågasätts genom folkomröstningsresulta-tet. De länder som förhandlar kan förhandla påsamma sätt som och andra länder förhandla-de. Man skriver in i förhandlingsprotokollen hurmånga röster man ska ha i olika forum osv.De frågorna som stod på dagordningen i Irlandvar också de som stod på dagordningen här, nämligenvår möjlighet till självbestämmande över den ekono-miska politiken men också över utrikes- och säker-hetspolitiken. Går det att kombinera den irländskamilitära alliansfriheten med den nu i mycket snabbtakt pågående militariseringen av den europeiskaunionen? Det är ett stort frågetecken. Många sägernej, det går inte. Det var en av huvudfrågorna i dis-kussionen i inför folkomröstningen. Det kom-mer också att vara en stor fråga här i natur-ligtvis, eftersom vi är i precis samma situation när detgäller våra krav på militär alliansfrihet.Jag skulle gärna vilja få kommentarer från GöranPersson på detta.En annan fråga som jag vill ta upp här och sominte handlar om det som jag tror att det flesta är över-ens om att vi är överens om, nämligen välfärdsfrå-gorna. Jag tror att det är väldigt tydligt för de flesta iden svenska befolkningen att det finns två sätt att sepå välfärden. Det ena är att den är generell, den om-fattar alla, den utgår från behov och den kopplas inteihop med hur mycket pengar man har i plånbokeneller portmonnän vid det tillfälle man behöver hjälpeller service. Den ska vara skattefinansierad. Vi ska taett gemensamt ansvar. Den enskilda människansfrihet ska vara stor, men den begränsas om jag i minfrihetssträvan, genom mitt handlande begränsar nå-gon annan människas frihet. Därför ska friheten kom-bineras med solidaritet och gemensamt ansvarstagan-de.Den grunden i politiken är jag övertygad om attVänstern är överens om. Då menar jag Vänstern i vidmening: , Socialdemokraterna ocharbetarrörelsens organisationer. Den värderingsgrun-den tror jag att vi får tillfälle att stå upp för i detkommande årets valrörelse. Den värderingsgrundentror jag att människor också kommer att se som viktignär man går till val.Men jag vill ta upp en annan fråga som är giltigockså för den europeiska unionen och där jag och vi iVänsterpartiet är missnöjda med att den inte komlängre upp på den politiska dagordningen, varken iden europeiska unionen eller här i . Det gällerkvinnorna, kvinnornas situation, vår situation.Jag vill gärna läsa ur anföranden som Maj BrittTheorin som ordförande för kvinnoutskottet i EU ochMarianne från som vice ord-förande i samma utskott höll under ett mi-nisterråd som hette Jämställt . De sade så här:Hur ser kvinnornas ut? Tänk er att morgonda-gens tidningar avslöjar omfattande kränkningar av demänskliga rättigheterna riktade mot en särskilt utvaldsamhällsgrupp. Denna grupp skulle inte bara varautsatt för ekonomisk diskriminering, vara sämre av-lönad, ha begränsade möjligheter till befordring, varaden grupp som först fick gå då arbetsmarknadenhårdnar utan också vara systematiskt utsatt för över-grepp, våldtäkter, sexuell exploatering, könsstymp-ning och t.o.m. mord. Det skulle visa sig att den härgruppen också var systematiskt diskriminerad inomden sociala sektorn. Jämfört med andra grupper skulleden ha en lägre andel formell utbildning, sämre rätts-ligt skydd och sämre tillgång till sjukvård. Medstörsta säkerhet skulle sådana här avslöjanden leda tillmassiva protester med krav på att regeringar världenöver skulle sätta in ekonomiska sanktioner och an-vända allehanda diplomatiska medel mot denna grovaförföljelse. Man skulle kräva ett slut på ett sådantapartheidsystem. Om den utsatta gruppen levde påtröskeln till skulle EU kanske t.o.m. ingripamilitärt. Trots att den här gruppen innefattar halvajordens befolkning och har varit diskriminerad i årtu-senden har effektiva åtgärder aldrig vidtagits. Detfaktum att regeringar har vägrat och vägrar att erkän-na att flickor och kvinnor från vaggan till gravenutnyttjas och förföljs är världens genom tiderna mestflagranta och omfattande kränkning av de mänskligarättigheterna.Så beskrev de läget för kvinnorna i världen och iden europeiska unionens medlemsländer. I Sverigehar vi fått en utredning, en väldigt bra sådan somheter Slagen dam. Den beskriver tillvaron, verklig-heten och vardagen för kvinnor i . Den visaratt nästan hälften av kvinnor, , harutsatts för våld av en man efter sin 15-årsdag ochnästan var tredje kvinna innan hon fyllde . Hälftenav kvinnorna har utsatts för våld . Mer än var fjärde kvinna som upp-levt våld från en f.d. make och sambo har utsatts försystematiskt våld.Resultatet visar att det finns samband mellan olikaformer av våld, hot, fysiskt och sexuellt våld. Före-ställningen om att hot bara skulle vara ett "bara" ochinte någonting att bry sig om tillbakavisas. Bilden avatt våldet i huvudsak är s.k. partnervåld spricker ock-så. Nästan var tredje kvinna har utsatts för våld av enman som hon aldrig haft en parrelation med. Desvenska männen står för av det pågåen-de våldet i äktenskap och samboförhållanden.Det finns väldigt mycket fakta och kunskaper iden här som klart visar att det här inte är någon mar-ginell företeelse, ingen företeelse som är sprungen urmycket specifika sociala förhållanden, utan det finnsöverallt. Det är alldeles vanliga kvinnor som blirhotade och slagna och sexuellt utnyttjade. Det innebärockså att det är alldeles vanliga män som hotar, ut-nyttjar och slår.Om vi ska komma till rätta med det här, som jagmenar är ett genomgripande problem i hela vårt sam-hälle, tror jag vi också måste våga ta till oss den kun-skap som säger att vi själva är en del av detta. Jag trorinte att vi kan fortsätta att tala i termer av "dom somslår", "dom som misshandlar", "dom som underord-nas", utan jag tror att vi måste våga tala om detta itermer av "oss".(Applåder)Anf. 65 Statsminister ()replik:Fru talman! Jag är glad att tarupp frågan om den irländska folkomröstningen. Detär en ganska knepig situation som vi nu har, dessvärresom de som vann i , nej-linjen, också deklareratatt de verkligen inte är emot en utvidgning av unio-nen, vilket ju fördraget avsåg öppna för. Så vi har enmycket konstig situation. 30 procents valdeltagandedessutom gör att man kanske ska vara försiktig närman talar om elitistiska projekt.Vad som skulle vara intressant för mig att återigenfå bekräftat är att tycker att det härär en dyster situation. Den riskerar ju att, om intestoppa så i alla fall fördröja utvidgningen. Utvidg-ningen av EU är en jättestor möjlighet för oss att engång för alla sätta stopp för uppdelningen av iöst och väst. Det är många länder som har levt underkommunismens diktatur som har slagit sig fria, blivitfria och söker en gemenskap där vi finns.Jag skulle vilja ha en tydlig deklaration från Gud-run att detta är någonting som man frånVänsterpartiet verkligen vill stötta och vara med attdriva. Om man tycker det borde man väl i rimlighe-tens namn känna ett visst bekymmer också på denkanten för den folkomröstning som hölls i förnågra dagar sedan.Anf. 66 () replik:Fru talman! Jag kan försäkra omatt vi har absolut ingenting emot utvidgningen. Tvärt-om tycker vi att den är bra under förutsättning attdessa länder under sina demokratiska processer harkommit fram till att detta är det som de vill. Vi harkritiserat och kritiserar det faktum att det är så mångaav EU:s nuvarande medlemsländer som är negativaoch bjuder in med armbågen.Vi har sagt att de nya länderna inte ska diskrimi-neras. De ska ha tillgång till de fri- och rättighetersom nuvarande medlemsländer har så fort som möj-ligt. Vi är emot att det ska vara övergångsregler somska gälla i sju för de nya medlemsländernainnan det blir fri rörlighet för arbetskraften osv.Vi är alltså för utvidgningen, och det stoppas inteav folkomröstningens nej till . Det gårmycket väl att hantera de nya medlemsländernasansökningar och inlemmande i tågordningar ochviktningar av röster på samma sätt som man gjordenär förhandlade om medlemskap. Det gälldeockså flera andra länder som inte var med i den in-nersta kärnan från början.Det är en myt att utvidgningen skulle stoppas avett nej till . Det var inte heller detta somdiskuterades i den irländska folkomröstningskam-panjen, utan det var skenbestämmanderätten. Har ettlitet land möjlighet att själv bestämma över sin egenpolitik, sin egen ekonomiska politik och över allians-friheten i konflikt med EU:s militarisering?Folkomröstningen handlade om dessa stora frå-gor, som vi är lika oroliga över som irländarna. Ochvi är mycket oroade över om ett folkomröstningsre-sultat möts med en axelryckning eller med det förkle-nande, nedlåtande omdömet: Jaja, de får väl ha enfolkomröstning till, så kommer de att förstå att de hartänkt fel.Anf. 67 Statsminister ()replik:Fru talman! Till det sista som om en axelryckning: Det är ingen som har rycktpå några axlar. Det är ett stort bekymmer. Minst avallt har den irländska regeringen uttryckt något slagslättsinnig attityd till detta. Den vet ju vad det handlarom, uppenbarligen till skillnad från tror att det är bara att fortsätta med utvidgningenav unionen som om ingenting har hänt. Så är det juinte. Hela det fördrag som antogs i syftade tillatt möjliggöra en utvidgning av EU.Det handlar om hur vi ska fördela inflytande ochmakt i en växande union. Det var ju detta som förbe-reddes i , och det blev ett bra resultat, tycker visvenskar. riskerar detta att fördröjas eller förhind-ras. Det är klart att då inte kan säga vill att ansökarländerna ska ha samma rättighetersom andra och att de bjuds in med armbågen. Denvärsta motgången av alla beskriver man som en fram-gång, nejet i den irländska folkomröstningen.Det får finnas gränser för hur man beskriver ettskeende. Detta är en motgång som riskerar att för-dröja utvidgningen av EU. Utvidgningen av EU är detdefinitiva stoppet för det kommunistiska inflytandet iÖst- och Centraleuropa.Anf. 68 () replik:Fru talman! gör ett desperatförsök att vifta med kommunistspöket. Jag tycker attdet är bättre att vi håller oss till fakta.Nicefördraget handlade i första hand om att göraden europeiska unionen mer centralstyrd. Genomutformningen av fördragstexternas blev det domineratav de stora medlemsländerna. Det togs nya steg moten statsbildning. Vetorätten togs bort på 35 olikaområden. Mellanstatligheten, som ochjag brukar vara överens om är bra, förstärktes inte pånågon punkt i Nicefördraget.Miltitariseringen tog och tar stora kliv, inte alltidens kontrollerad av några demokratiska instanser.Mycket i utvecklingen går på kryckor, det stannasupp och det rådgörs här och där, men militariseringengår som på räls. Militärerna är effektiva, det vet Björnvon Sydow.Det var dessa frågor som det handlade om i folk-omröstningen, inte om utvidgningen. Vill vi ha enutvidgning ska vi naturligtvis genomföra en sådan.Varför skulle det inte gå att behandla de nya kandi-datländerna på samma sätt som vi behandlades när viförhandlade om medlemskapet? Det är klart att detgår att lösa.