prot · GP0948 · 2001-12-14 00:00:00 — senast fick vi hörafrån , som lämnar salen, att dethandlade om en gröt som hon då inte alls skulle havelat servera befolkningen, om vi hade fått bestäm-ma.Och det är klart: Någon statlig enhetlig gröt kan-ske inte är vår cup of tea, som det heter.Låt mig påminna om att ju mer det växer underden socialdemokratiska hatten finns det en oenighetoch en spretighet som närmast liknar någon typ avpunkfrisyr. Det är oenighet om EU, , ,, näringspolitik och dagens ämne omkommunpolitik.Tidigare har jag tagit upp att det verkar som attdet finns minst två partier inom socialdemokratin vadgäller kommunpolitiken. Det är ett styrande centra-listiskt som gör vad det kan för att i gammal god andasamla makten här uppe i och ett annat partiute i verkligheten bland kommuner och även i lands-tingen som gör vad det kan för att värna t.ex. denkommunala självstyrelsen.Det finns alternativ till regeringens politik förkommunsektorn. Jag är övertygad om att det alterna-tivet och de politiska alternativ som finns på opposi-tionssidan kommer att smälta samman och bli en brahelhet efter valet. I vårt parti har vi en enighet påriksdagsnivå, landstingsnivå och kommunnivå tillskillnad från parti.Den enigheten är fundamental. Man kan inte barastyra ovanifrån. Maktfördelning är centralt. Vi har enprincip inom EU som vi kallar för subsidiaritetsprin-cipen. Den handlar inte om att makt bara ska skiftasupp eller skiftas ned. Makten ska utgå från de naturli-ga gemenskaper som finns i vårt samhälle.Statens roll gentemot kommuner och landstingska vara stödjande. När staten bestämmer att en upp-gift ska ligga på statlig nivå och inte landstingsnivåeller nivå bör bevisbördan ligga på stateninnan man fattar besluten.Det är därför vi invänder mot sättet att satsa påökad tillgänglighet i hälso- och sjukvården. Statentillgriper specialdestinerade statsbidrag som om vifrån statens sida visste bäst hur man på landstingsnivåska använda pengarna och i vilka landsting de be-hövs.Den typen av åtgärder uppfattar inte bara vi utanäven det andra partiet inom socialdemokratin som ettdirekt brott mot den kommunala självstyrelsen.Fru talman! Även socialdemokraterna talar sigibland varma för kommunalt självstyre. Men dethandlar också om att ordna så att kommuner kan haett ekonomiskt om inte fullständigt oberoende så ändåen sådan stark skattebas att de i praktikenkan leva upp till självstyret.Med tanke på just den politiken och vikten avdetta vill jag yrka bifall till reservation 9. urhol-kas tyvärr kommunernas ekonomi genom att staten,regering och riksdag, föreslår reformer utan att anvisatillräcklig finansiering. Om den anvisar finansieringgör den det genom att höja bidragen. Eftersom det ärett statiskt system underminerar och försämrar det påsikt den kommunala ekonomin.Detta behöver stramas upp. Det har vi preciserat ivår reservation. Med det är det klart för min del.Anf. 75 ():Fru talman! Det är väldigt sällan man generelltsett hör tydligt beröm för verksamheten inom vård,skola och omsorg. Det är klart att det finns tillfällenoch ställen där det fungerar bra. Men de allra flestagångerna hör man kritik mot verksamheten.Nästa år kommer 13 landsting att gå med under-skott, och en stor grupp kommuner kommer att visaminusresultat. Enligt de senaste uppgifterna frånStatistiska centralbyrån har också inkomstspridningenmellan kommuner ökat rejält.Ökningen av inkomstspridningen innebär att bådestatens utgifter och inkomster inom ramen för utjäm-ningssystemet kommer att öka . De ökadeutgifterna tär på budgeteringsmarginalen och bidrarmed 2 ½ miljarder till att utgiftstaket spräcks nästa årenligt kalkyler. Detta ärytterst allvarligt för tilltron till den svenska ekono-min.Tillväxten är en av de viktigaste faktorerna somfinns för en lösning. Den är också viktig för denkommunala ekonomin. Regeringens syn på småföre-tag liksom dåliga kontakter med industrin är starkthämmande faktorer.I stället för att skapa ett bättre småföretagarklimatoch öka kontakterna med industrin har Näringsde-partementet satsat sin kraft och sin energi på tillväx-tavtalen. En alldeles ny utvärdering av de länsvisatillväxtavtalen har rubriken väsen för lite ull.Det är en väldigt bra beskrivning av hur det egentli-gen ser ut.Det engagemang som fanns i början har saktasnärjts in av statlig reglering och länsstyrelsernasstarka styrning. Samarbetsklimatet i länen har i ochför sig förbättrats i och med att olika aktörer möttsoch förenats i diskussionen och besvärligheterna.Men tillväxten går inte att spåra. De resurser somanslagits motsvarar heller inte ambitionerna, ochnäringslivet är på många håll på väg att dra sig ur.Skillnader i tillväxt mellan olika kommuner ochregioner ökar stadigt. Med ett nationellt index på 100finns det en grupp kommuner som ligger på lite drygt70 och en annan grupp kommuner som ligger på över140. Det är alltså dubbelt så hög tillväxt. Detta skaparmycket bekymmersamma regionala spänningar ochockså mycket bekymmersamma problem för justvård, skola och omsorg.I kombination med att 208 av 289 kommuner tap-par i befolkning är detta ett komplett misslyckandeför den regionalpolitik som regeringen och samar-betspartierna fört . Detta återverkarstarkt på den kommunala ekonomin. Det innebärockså att om människor ska ha tillgång till en likvär-dig service över hela landet behövs det kommunalautjämningssystemet ännu mer i framtiden.Centerpartiet är en garant både för att de kommu-ner som halkat efter inte ska glömmas bort och förutjämningssystemet och också för en modern regio-nalpolitik.Men det räcker inte med att kommunerna inomutjämningssystemet själva tar ett viss ansvar för var-andra och för medborgarna. Staten måste också ta sittansvar. De största bristerna i infrastrukturen i vidmening ligger på statens bord och den statliga sidanoch är därmed majoritetens ansvar. Socialdemokrater,vänsterpartister och miljöpartister har ansvar både förtillväxtsituationen och för befolkningssituationen ilandets olika kommuner.Kommunerna måste ha tillgång till verktyg för ut-veckling. Det gäller vägar, fungerande telefoni ochutbyggt bredband. Det ska inte bara vara bredband till9,och med lägre teknisk standard utan till de98 % som en gång har utlovats av näringsministern idenna kammare. Det skulle ha varit färdigt just nu , men ännu är klart. Det behövsfungerande post, apotek, försäkringskassor och till-gång till utbildning och kultur.Vidare måste landets kommuner kunna lita på attde har tillgång till den tillväxt som ändå finns. Da-gens skattesystem urholkar den kommunala skatteba-sen, vilket förstärks av det ena beslutet efter det andrai denna kammare där finansieringsprincipen intetillämpas korrekt. och samladepartier skriver till ministrarna, och det duggar rap-porter och brev om vartannat. Men politiken fortsät-ter, och inriktningen fortsätter.Det ligger mycket i den diskussion som har förtsom att det finns en väldig spänning mellan den kom-munala nivån och den nationella nivån inom majori-teten.Staten lägger fram det ena förslaget efter det and-ra som kommunerna sedan får utgifter för. Statenlägger dessutom fram förslag som binder kommuner-na vid vissa handlingsmönster och urholkar detkommunala självstyret.Centerpartiet har protesterat mot reformer sominte har varit finansierade. Vi vill dessutom förändrareglerna för inkomstskatt så att människor med lågaoch normala inkomster först får ett skatteavdrag på10 och sedan ett förvärvsavdrag på 10 800 kr.Förutom det faktum att människor då kan leva på sinlön och slipper gå till socialen för att klara det dagligaär förslaget listigt på ett sätt till. Själva tekniken medskatteavdrag i stället för grundavdrag ger kommuner-na fördelen att få större inkomster liksom att få tahand om tillväxtpotentialen, vilket stadgar och tryg-gar den kommunala ekonomins balans på ett heltannat sätt än dagen system. Vårt förslag ökar ocksåden lokala demokratin eftersom beslutsutrymmetockså ökar.Det demokratiska utrymmet i kommunerna mins-kar i stället med regeringens politik. Ungdomaroch vuxna protesterar mot maktlöshet och överhög-hetens sätt. I stället för att glädjas åt viljan att ta ettdemokratiskt ansvar har Socialdemokraterna i beslutefter beslut flyttat makt uppåt och centraliserat i enomfattning som inte skådats . Utveck-lingen borde i stället gå åt andra hållet - mer makt tillden lokala nivån, som finns nära människor och fö-retag.Det finns en hel grupp med reformer som ifråga-sätts ur både kommunalekonomisk och demokratisksynvinkel. Ett sådant beslut är maxtaxan. Om vi tarden kommunalekonomiska sidan först så står detklart, också i statligt material, att kostnaderna intekommer att täckas fullt ut. Dessutom har fördelningenav de ersättningar som delats ut i dagens läge chockatde kommunala företrädarna eftersom skillnaden iersättningsnivåerna är så stor. Summan efter justeringblir enligt t.ex. perinnevånare till kommun, per inne-vånare till i och perinnevånare till i län. Båda de sist-nämnda kommunerna är stödkommuner enligt EU:slandsbygdsutvecklingsprogram. Eller jämför skillna-derna i ! I blir det 895 kroch i . Det är inte rättvist, ochdet är inte bra. De familjeekonomiska rättviseaspek-terna på detta har vi berört i ett annat sammanhang, sådem ska jag inte ta upp . Men de är lika orättvisaoch lika snedfördelande.Kommunernas stora framtidsproblem ligger dels iutvecklingen av den kommunala skattebasen, dels iden stora striden för att behålla sitt nära demokratiskainflytande och behålla kvalitet i vård, skola och om-sorg och helst också öka den.När det gäller att försöka förenkla och effektivise-ra på ett kommunalt plan och öka kvaliteteni verksamheten finns det grupper av kommuner somvill gå före. Arbetslösheten är en lika viktig fråga förkommunerna som för staten. 62 000 varsel hittills i årpekar mot att det blir en tuff vinter både för de berör-da och för den kommunala ekonomin.Kännedom om företag och marknader liksom omlokala arbetsmarknader och människors förutsätt-ningar och engagemang finns lokalt hos kommunernaoch inte i de statliga korridorerna. De människor somsitter i lokala arbetsförmedlingsnämnder känner enenorm frustration över att se problemen men inte fåverktygen att också göra något åt dem. Staten verkarlivrädd för de kommunala politikerna, för fackrepre-sentanterna och för företagarna i arbetsförmedlings-nämnderna. Släpp den lokala nivån loss - då kanskedet blir vår !Likadant är det med de ökande sjukskrivningarna.Rehabiliteringspengarna brukar ta slut runt sommarenför de flesta försäkringskassor. Det är likadant förarbetsförmedlingarna. De försök med Socsam ochFinsam som har genomförts i några kommuner hargjort att samarbete har gett effektivisering och bättrekvalitet för den sjuka eller arbetsskadade och faktisktockså stora besparingar. Men Socialdemokraterna,och till min förvåningockså Moderata samlingspartiet vägrar att ge allasamma chans i hela landet. Man stoppar nämligenpermanentandet eller utökningen av dessa försök ochdrar ned anslaget till en så liten pott att det för mångainte ens verkar lönt att börja. Varför denna skräck förpraktisk och vettig samverkan? , i ,skriver företrädare för , , , , och tillregeringen och bönar och ber om en fortsättning. Deerbjuder sig att ge förslag till framtida regelverk påområdet och till utformningen av dem.Jag hoppas att regeringen och utskottsmajoritetenser den samlade kompetensen och frustra-tionen hos de här myndigheterna, som faktiskt villförbättra verksamheten till gagn för den enskildamänniskan. Släpp prestigen och fatta ett snabbt beslutom genomförandet! Kommunerna har en tillräckligttung börda ändå.Avslutningsvis, fru talman, så dras kommuner ochlandsting med stora ekonomiska problem. Det går attlösa dem genom ökade anslag, som vi har föreslagit ivår ekonomiskpolitiska motion, men också genom attde ges tillåtelse att utveckla sina förslag till förenk-lingar, förbättringar och samarbete. Stoppa dem inte,utan ge dem chansen till glädje och gagn för sjukaoch arbetslösa t.ex.!Kommunerna står också för en viktig demokratisknivå. Detta blir allt viktigare. Inskränk inte derasdemokratiska utrymme, utan ge regioner, län, lands-ting och kommuner ökat utrymme i stället till gagnför den demokratiska stabiliteten och utvecklingen.Hittills i höst har en stor mängd beslut gått i fel rikt-ning. Därför satsar vi i på en annanriksdagsmajoritet i valet . Vi har utvecklatvåra förslag och preciserat våra ökade anslag till denkommunala sektorn, som vi till skillnad från majori-teten har valt att inte specialdestinera just för att geutrymme för engagemang och entreprenörskap ocksåi den här sektorn - till gagn för alla.Vi har fått ett beslut där man har avslagit detta ioch med att rambesluten fattades. Därför finns ingetyrkande på detta i betänkandet. Jag hänvisar i ställettill protokollet och till det som vi har sagt förut ochstår självfallet bakom alla de förslag vi har lagt fram.I detta yrkande vill jag bara yrka bifall till reservationnr 1.Anf. 76 ():Fru talman! Detta gäller anslaget till kommuner-na, men också en del frågor kring den kommunalaverksamheten och reglerna för den.Det som bekostas och till stor del bedrivs i kom-munal regi är verksamheter som är av otroligtstor betydelse för människor i deras vardag för attvardagen ska fungera och för att man ska kunna kän-na sig trygg och säker. Det gäller sjukvård när manblir dålig, barnomsorg för pedagogisk utveckling ochför att föräldrarna ska kunna gå och jobba, skola somger barnen en bra framtid osv.Detta är verksamheter som är absolut grundläg-gande i en modern välfärdsnation. Därför är fråge-ställningarna om hur verksamheterna bedrivs och hurmycket pengar man avsätter till dem förstås extremtcentrala. Det handlar också om hur man fördelaransvarsområdena mellan individ och ochstatlig nivå.Det viktiga för att människor ska få valuta förskattepengar är inte bara hur stora resurser man av-sätter, utan det handlar också om att kommunenmåste välja att göra de rätta sakerna och att de saker-na ska göras på rätt sätt. Då får man valuta för skatte-pengarna.Vi i har inte gjort någon avgörandeannorlunda bedömning än regeringen och dess sam-arbetspartier av hur stora anslagen till kommunernaska vara. Men jag vill ändå passa på att påtala att detabsolut viktigaste för inkomstsidan för kommunernainte är statsbidragen utan kommunernas egna skat-teintäkter.De beräknas stiga med54 miljarder kronor enligt den budgetproposition somkom . får man väl tyvärr gissa att siffrornai den inte kommer att stå sig, men likafullt är ju dettaen betydligt mer avgörande faktor för kommunernasinkomster. , som vi nu antar budgeten för,beräknas volymökningen bli över en procentenhet.Samtidigt kan vi se, nu när statsbidragen har skri-vits upp och skatteinkomsterna ökar mycket kraftigt,att produktiviteten inte stiger på det sätt som dengjorde tidigare. ökadeprestationerna trots att resurserna minskade, menefter det har minskade resurser åtföljts av minskadproduktion, och ökade resurser har inte gett utslag ilika stor ökning av prestationer som tidigare.Detta om något visar ju vikten av förnyelse ochutveckling av verksamheten. Jag tror att man kan seett ganska klart samband mellan regelverken ochattityden till förnyelse. Om var och en ska kunna fåvaluta för sina skattepengar och kunna få ut den bästamöjliga verksamheten av insatta skattepengar, måsteman visa inte bara ett annat regelverk utan en heltannan attityd till olikhet, mångfald och till den kraftoch kompetens som finns hos de människor somjobbar ute i vården, skolan och de andra kommunaltstyrda verksamheterna.Det här handlar i grunden väldigt mycket om vil-ken attityd man visar till kunskap och kompetens ochtill makt för kvinnor, för i hög grad är detta en frågaom makt, var makten ska ligga.Per tog tidigare upp frågan om subsidia-ritet. Vi behöver inte ta någon egen debatt om vadsom är naturliga gemenskaper i förhållande till vadsom är gemenskaper som folk väljer. Jag tror att inteens Per och jag har helt samma åsikt omvad som är naturligt, för att inte tala om ifall manskulle börja blanda in alla andra människor. Vi iFolkpartiet talar ju om närhetsprincipen, att beslut skafattas så nära människor som möjligt och i de gemen-skaper som folk väljer att skapa.Det talas väldigt mycket om kommunalt självstyrekontra staten, men väldigt sällan tar man in individer-nas självstyre i den relationen. behöver maninskränka politikernas självstyre för att kunna ökaoch garantera individernas självstyre. Och ibland kandet vara precis tvärtom, märker vi här. När kommu-nalpolitikerna vill ge individerna självstyre, som destatliga politikerna inte gillar att individerna får, ja, dågår man in och begränsar makten, inte för individernautan för kommunalpolitikerna, för att därmed garan-tera att individerna inte ges den makt och den själv-styrelse som deras lokala politiker vill att de ska ha.Detta kan man alltså använda lite hur man vill för attuppnå sina egna syften.Jag tycker att det här är en väldigt intressant iakt-tagelse när det gäller just jämställdhetsfrågorna, försom jag har påtalat ganska tidigare fråndenna talarstol handlar jämställdhet om just makt.Och den kommunala verksamheten, makt och jäm-ställdhet är frågor som hänger väldigt nära ihop, där-för att kvinnor har mindre makt än män och kvinnorfinns på grund av de ojämställda strukturerna i sam-hället väldigt ofta i de kommunala sektorerna medusla arbetsvillkor och med usla löner. Det är just därsom man till varje pris vill behålla makten någonannanstans än hos individerna.Sedan till frågan om utjämningssystem. Dethandlar ju inte bara om att man i någon sorts allmäntgenomsnitt ska ha goda villkor, utan det handlar ock-så om att man på varje enskilt ställe ska kunna hagoda villkor och likvärdiga förutsättningar för attfinansiera grundläggande gemensam service. Dåbehövs ett utjämningssystem. Kvaliteten på ditt egetbarns skola ska inte vara beroende av hur rika grannardu har eller hur resurskrävande deras ungar är. Möj-ligheten att få äldreomsorg på gamla dar ska inte varaavhängigt av hur många av grannfamiljerna som harflyttat någon annanstans, utan detta ska du alltid kun-na vara garanterad. Därför behövs det ett väl funge-rande utjämningssystem som utjämnar förutsättning-arna med avseende på strukturellt opåverkbara fakto-rer. Vi ska inte utjämna för skillnader i önskemål, ochvi ska inte utjämna för skillnader i kompetens.Det här är grundläggande principer som ska gällaför det nuvarande systemet, som har slagits fast imycket bred enighet här i . Det är bara detatt så som det nuvarande systemet har kommit attutvecklas - och det innehöll vissa brister enligt vårtsynsätt redan från början - fyller inte systemet dekrav som vi själva har satt upp för det. Därför har vi ide borgerliga partierna när det gäller inriktningen påden ekonomiska politiken gemensamt sagt att sys-temet måste omarbetas så att dessa krav verkligenuppnås. Det är vår linje. Sedan kan vi ha olika syn-punkter på hur det rent tekniskt ska gå till, men vi äröverens om förslaget till inriktning på den ekono-miska politiken och om de grundläggande kraven påett sådant system.Till sist, fru talman, skulle jag vilja ta upp någrasaker till. Det handlar om synen på kommunala bolag,synen på kommunakuter och synen på olika special-bidrag som delas ut, inte av enligt givnaregelverk utan av regeringen efter handslag mellankommunalråd och statsråd och efter olika typer avansökningar.Ansökningarna är granskade framlänges och bak-länges av revisorer och i andra utvärderingar, ochman kommer alltid fram till samma sak. Vi har Riks-dagens revisorers syn på den s.k. kommunakuten ibetänkandet.Folkpartiet är motståndare till de här verksamhe-terna. Det är vi av det enkla skälet att vi tycker attbåde och statlig verksamhet ska styrasefter tre principer: spårbarhet, redlighet och renlighet.De här bidragen och de här systemen uppfyller intedessa krav. Därför har vi i vårt anslag till kommuner-na kvittat bort för dessa pengar.Fru talman! Jag står givetvis bakom alla våra re-servationer och synpunkter som är framförda, menjag nöjer mig med att yrka bifall till reservation 1.Anf. 77 ():Fru talman! Våra svenska kommuner står sig välom vi jämför med kommuner i de flesta andra länder.Våra kommuner har starkare självstyrelse, tar ettstörre ansvar och ger som regel också sina medborga-re en mycket bättre service. Visserligen får allakommuner brottas med att få en bra balans på in-komster och utgifter, men det blir ju så med de alltstörre krav som medborgarna ställer på det allmänna.Desto viktigare är det då att den svenska ekonominhar rejäla buffertar som kan möta konjunkturen.Tack vare att vi har stärkt den gemensamma eko-nomin, har vi nu reserver som vi kan använda när deninternationella konjunkturen går ned. Till skillnadfrån många andra länder i kan vi möta ned-gången med en expansiv politik. kan vi istatens budget använda till nyareformer och skattesänkningar med sikte på att ökavälfärden och rättvisan. Till och med ju att i den ekonomiska debatten den 21november erkänna att denna expansiva politik liggeralldeles rätt i tiden.För kommuner är det också en fördel attde stora underskotten i utlandsaffärer harvänts till rejäla överskott, och det är en fördel attSveriges offentliga nettoskuld gentemot utlandet nuhar omvandlats till att bli en nettoförmögenhet.Vi socialdemokrater tror att det är just genom attskapa trygghet och jämlika villkor som vi kan drivautvecklingen framåt. Det är trygga människor somvågar satsa på det nya, trygga människor som skaffarbarn, som vågar börja en utbildning och som vågarbyta arbete. Trygghet och rättvisa gör till ettbättre land att leva i.Vi socialdemokrater vill utveckla välfärden ochminska klyftorna i samhället, och då är det avgörandeatt alltfler får arbete. Vi har nått målet att halvera denöppna arbetslösheten. har Sveri-ge fått 300 000 nya jobb. Vi kommer att fortsätta attgå vidare för att uppnå målet om sysselsätt-ningsgrad . Målet är full sysselsättning, och vikommer noga att bevaka just arbetsmarknadsområdet.Att kampen mot arbetslösheten har gett goda re-sultat har också lett till att kommunernas kostnaderför socialbidrag fortsätter att minska. Under de treförsta kvartalen har minskningen varit hela 12 %jämfört med år 2000.En bidragande orsak till minskningen är just att vihar fått fram så många nya jobb. Inte minst kanutomnordiska medborgare glädja sig åt att arbetslös-heten för dem har minskat med jämförtmed slutet av tredje kvartalet 2000.Tack vare de senaste årens goda utveckling har juockså, som vi sagt, kommuner och landstingfått bättre förutsättningar genom både mer skatte-pengar och höjda statsbidrag. Mellan 2000 och 2004rör det sig om som kommeratt tillföras.Anslagen under budgetens utgiftsområde 25 om-fattar ju merparten av statens utgifter för kommuneroch landsting. har fastställt ramen till98 . Även framgent fortsätterhöjningen av statsbidragen, bl.a. genom den natio-nella handlingsplanen för vården.Det innebär att ytterligare till-förs hälso- och sjukvården under perioden 2001-2004för att förbättra primärvård, psykiatri och äldreom-sorg. För att få fler lärare och kuratorer och mer an-nan personal i skolan tillförs också 1,5 miljarderkronor . Satsningen på skolan ökas suc-cessivt 2006 uppgå till . Ibudgetpropositionen föreslår regeringen attett nytt anslag inrättas. tillförs1 250 000 miljoner under perioden 2002-2004för att öka tillgängligheten till sjukvården.Även om kommunsektorns ekonomi i stort ut-vecklas positivt vet vi att vissakommuner och landsting under en övergångsperiodkommer att ha en del ekonomiska bekymmer. Ut-skottet delar regeringens bedömning att det behövssärskilda medel för att klara en omställning och nå enekonomi i balans i kommuner och landsting medsärskilt svåra problem.Riksdagens revisorer har överlämnat en skrivelse,som nämnde i inledningen, där deföreslår att bidrag till särskilda insatser i vissa kom-muner och landsting successivt ska avskaffas till2004 och dessutom att utgiftsområde 25, Allmännabidrag till kommuner och landsting, ska renodlas ochendast bestå av tre anslag.