prot · GP0942 · 2001-12-06 00:00:00 — Är Folkpar-tiets inställning till primärvård en läpparnas bekän-nelse eller är man beredd att följa upp det man harsagt i ord med handling i de landsting där man fak-tiskt själv har möjlighet att påverka?Sedan får jag säga att det som tar uppär stora frågor som det är svårt att svara på i ett två-minutersinlägg. Helt klart är ju att antalet prestationeri svensk sjukvård ökar år för år. Titta på vilken dia-gnos, vilken behandling som helst. Titta på de storasom var föremål för vårdgarantin i början av 90-talet.Bo Könberg vet ju liksom jag, även om det inte ingåri den borgerliga retoriken, att den här vårdgarantinmed de tio punkterna faktiskt beslutades innan valet1991. I retoriken i talarstolen sade att detvar något som infördes under den borgerliga rege-ringstiden.Anf. 238 BO () replik:Fru talman! För att ta den sista frågan först är detalldeles sant att det fattades ett beslut ,när vi fortfarande hade en socialdemokratiska rege-ring. Men det är också sant att några månader innanlades det fram en motion från sida somledde fram till det ställningstagandet. Men vi behöverkanske inte bråka så mycket om vem som tog initiati-vet till vårdgarantin. Den hade diskuterats redan på80-talet i andra sammanhang och från andra partierssida. Det här gällde mer vad som hände för medbor-garna.Då handlade min fråga bara om detta: Är det läng-re köer eller inte? Det är för komplicerat, sägerConny . Jag vet inte om det är så komplicerat.Jag tror nästan inte att det finns någon i somsysslar med frågan som inte instämmer med minbedömning, dvs. att vårdköerna är längre än devar sedan.I fråga om äldreomsorgen sade jag i mitt inlägg attdet är svårare att bedöma. Jag var orolig för att detvar sämre. Det har inte kommenterats. Vad gällerproduktiviteten redovisar jag alla mina källor, och jagundrade om det fanns någonting som talade emotbedömningen att det egentligen inte har hänt någon-ting om man ser på hurmycket vi får ut per vårdkrona.Till sist, för frågor bör ju besvaras, har vi fråganom och besöken. Jag harockså hunnit se den där artikeln. Mitt intryck var attden inte handlade om bemanningen. Jag kan ha lästfel, men mitt intryck var att den handlade om hurmånga besök som gjordes på sjukhus respektive inomprimärvården. Det är ju ett erkänt faktum att det istorstäderna, med deras stora tillgång till akutsjukhus,är så att en hel del av medborgarna av gammal vana,om jag får säga så, går till akutsjukhusen med sakersom de i ett bra system, med ett väl utbyggt husläkar-system, borde gå till husläkarvården med.Anf. 239 () replik:Fru talman! Jo, men , det är väl ändåså att det ska finnas en viss relation mellan beman-ningen och antalet besök man gör inom primärvården.Rimligtvis borde det vara så att om man har en lågbemanning inom primärvården presteras det färrebesök. Har man en hyggligt bra bemanning inomprimärvården presteras det mer besök. Speciellt gällerdetta om man hanterar det på det sättet att man ser tillatt man har vissa kommunicerande kärl mellan pri-märvården och sjukhusens öppna vårdmottagningar.Då borde det vara på det sättet att man faktiskt även iett borgerligt styrt landsting skulle kunna ha en ambi-tion att föra över en del onödiga besök på sjukhus tillvårdcentralerna, till primärvården. Uppenbarligenfinns inte det styrsystemet i lands-ting.När det gäller äldrevården är det ju så att den härkammaren har fattat beslut om en handlingsplan. Detfinns en summa pengar till det. Den planen sjösättsjust nu ute i . En av de punkter som är ettbekymmer när det gäller äldrevården är ju de factohelt klart att tillgängligheten i fråga om läkare är förlåg inom äldrevården. Det var en av de saker somockså togs upp i den nationella handlingsplanen; atten hel del av de pengar som avsätts där ska användasjust till att förbättra läkarinsatserna i äldreboendet iSverige.Det var ju nödvändigt att göra det, för en av desaker som faktiskt slog sönder det system vi hade närdet gäller läkarkontinuiteten inom äldreboendet iSverige var ju just det husläkarsystem som Bo Kön-berg var med om att införa. Det var en åtgärd som påen del håll ganska radikalt slog sönder kontinuiteten iläkarbemanningen i äldreboendet i . Och detsom vi nu delvis har att göra är att reparera skadornaav det.Anf. 240 () re-plik:Fru talman! Inledningsvis handlade det om forsk-ningen om kvinnors och mäns förutsättningar ochhälsa. Där vill jag bara kommentera att hela 1,6-miljonersklubben väntar på handling. Vi har i dennakammare vant oss vid att få löften om propositionersom ska innehålla vissa saker, bl.a. löften om utred-ningar. Men det är handling som räknas. Och jag ärglad om det kommer med i propositionen.Jag ska noga följa det.Conny läste ur . Jagbrukar också försöka ta del av det. Men en sak undrarjag: Varför refererar inte till den psy-kiska hälsan för vår befolkning, eftersom det kommerlarmrapport efter larmrapport om hur den psykiskahälsan försämras? Det fanns rapporter i medier-na om hur många procent av kvinnorna och männen iSverige som äter psykofarmaka. Det är ett jättestortproblem som jag måste säga är det som jag kanskeoroar mig mest för. Varför tog inte det? Och delar min oro inför denpsykiska ohälsan hos den svenska befolkningen?Anf. 241 () replik:Fru talman! Vi får båda läsa folkhälsopropositio-nen när den kommer. Uppdraget till Socialstyrelsenstår det om i underlaget från regeringen till dennabudget.Jag sade exakt följande när jag citerade ur Väl-färdsbokslutet: Den andel av befolkningen som kän-ner oro och ångest har ökat.Jag tog alltså upp den frågan, och den oroar mig.Anf. 242 () re-plik:Fru talman! handlar det inte bara om vanligoro och ångest för att man inte ska vård därför får stå i kö. Man har också andra inbyggda sakersom kan göra att man utvecklar antingen en psykisksjukdom, akut eller kronisk, eller att man lever underständig stress som gör att man blir oerhört tagen avdetta. Jag hoppas därför att kan utvid-ga psykiatrin till att gälla mer än ångest och oro.Anf. 243 () replik:Fru talman! Självfallet rör psykiatrin väldigtmycket. Vi behöver inte definiera vad psykiatri är.Men med det som jag sade åsyftade jag självfallet allapsykiatriska problem.Anf. 244 () replik:Fru talman! Jag skulle vilja ställa en fråga tillConny om det verkligen är riktigt att det äråldern och inte behovet som ska styra stödet till tand-vården? Är det ett effektivt sätt att använda statensmedel?Anf. 245 () replik:Fru talman! Jag tog inte upp tandvården alls i mittanförande. Jag vet att kommer attgöra det . Jag tycker därför att det är lämpligtatt ställer den frågan tillCatherine som kommer att ta upp tandvården.Anf. 246 () replik:Fru talman! Sitter man i ett utskott ska man kunnasvara på alla frågor. Eftersom vi nu diskuterar tand-vård och folkhälsofrågor så ställde jag den frågan.Då kan jag ta upp en annan fråga i stället. Rap-porten om genusforskning förelåg faktiskt 1996, sådet är verkligen att det kommer ut någontingav den. Den gällde bemötande av kvinnor, läkemedeloch att man inte bara utgår från en 25-årig man närman bedömer sjukvård. Detta säger jag för att ytterli-gare spä på det tidigare replikskiftet.Anf. 247 () replik:Fru talman! Jag satt själv med i den nationellafolkhälsokommittén som har sett över hela folkhäl-soproblematiken i . Den jobbade ochlämnade sitt förslag . I den åter-finns oerhört mycket när det gäller genusfrågor ochmånga olika problemområden inom hälso- och sjuk-vården och inom folkhälsoområdet. Just nu arbetarman med den proposition som ska läggas fram påbasis av arbete. Det är minförhoppning, och säkert också för-hoppning, att det i den kommer att återfinnas mycketsom handlar just om denna mycket viktiga fråga.För några år sedan gavs ju i uppdrag att göra väldigt mycketforskning på detta område för att skaffa underlag ochkunskap. har vi denna kunskap, och jag instäm-mer gärna i att det nu är dags för åtgärder i dennafråga.Anf. 248 ():Fru talman! Så här är det vissa ris-ker med att hänvisa till vissa personer och ange vissanamn med tanke på att vi börjar bli lite utmattadeallihop, och då kan det bli fel. Jag ska därför försökaavstå från att göra det.Men jag ska göra ett undantag, och jag ska nämnaSusanne som i sin inledning beskrev åretsbudget som en reformbudget, och det föranleddefaktiskt mig att ändra en del i mitt förberedda anfö-rande. Hon räknade upp ett antal områden där rege-ringen och samarbetspartierna satsar mer pengar föratt lösa de problem där det enligt Socialdemokrater-nas och stödpartiernas uppfattning har uppstått pro-blem under besparingarnas 90-tal.Om man har varit med på det sociala området ochinom sjukvården så kan man konstatera att många avde problem som hon faktiskt hänvisade till är problemsom vi har upplevt från och till under betydligt längretid än . Snarastkan man väl säga att var ettundantag från dessa bekymmer, t.ex. när det gällerväntetider och köer inom sjukvården, mot vad somgällde under en stor del av 80-talet och också under70-talet. Och vi har återgått till en situation, efter denborgerliga regeringstiden , somsnarast var den som rådde generellt sett under 80-taletoch , inte minst på sjukvårdens område.När det gäller det område som jag i första handska tala om, handikappolitik eller politik för att stödjapersoner som har olika former av funktionshinder, sånoterade jag inte att angav en endareform. Jag medger att det finns en del nya pengaranslagna, men någon reformbudget för de funktions-hindrade skulle jag inte vilja kalla den här budgetensom vi nu diskuterar.Jag tycker också att det är talande att SusanneEberstein i sin inledning nöjde sig med att beskrivavilka nya pengar som tillförs välfärdsområdet ochinte minst det sociala området och sjukvårdsområdet.Men hon berättade inte på en enda punkt vilka bristerinom välfärdssystemet som möjligen kan bero påfelaktigheter eller ineffektiva system. Jag delar inteSocialdemokraternas uppfattning vare sig i det enaeller i det andra avseendet. Det är inte bara, eller ens iförsta hand, av ekonomiska skäl som vi kan se revor ivälfärdssystemet. På område efter område kan vitvärtom konstatera att sättet att organisera välfärden isig leder till brister och att mer pengar knappast kanavhjälpa dessa brister.Jag återgår då till hur jag som landstingspolitikerupplevde en stor del av 80-talet, inte lika mycket på70-talet. Då konstaterade vi att vi för att lösaköproblemen inom sjukvården måste höja skatten.Och hade vi i flera landsting diskus-sioner om mer pengar för att lösa problemen i vården.Och uttrycket köpengar har inte uppfunnits i de upp-görelser som har gjorts mellan regeringen och lands-tinget här, utan köpengar till sjukvården har jag varitmed om att anslå under en stor del av 80-talet. Detvar lika meningslöst som att kasta pengar till svinen.Varje år ökade köerna, trots att resurserna ökade isamma utsträckning.Då var det intressant att notera att den produkti-vitetsmätning som hänvisade till. Dengjordes under de år då resurserna till sjukvårdendrogs ned . Man konstaterar attproduktionen faktiskt ökade trots att resurserna mins-kade. Jag kan ställa mig frågan, för att inte rikta dentill : Kan det möjligen ha berott påatt man genomförde någon förändring i struktur ochsystem som gjorde sjukvården effektivare, eller vardet tillfälligheter som ledde till att produktivitetenökade ?På område efter område kan man konstatera närman ser den här budgeten att det visserligen är resur-stillskott, men man kan inte se någon tendens tillomprövning av systemtänkande, stordriftstänkandeoch monopoltänkande hos majoriteten över huvudtaget. Det gäller inte bara sjukvården. Det gäller han-dikappomsorgen, läkemedelsområdet, hjälpmedels-området och gäller, det har jag noterat särskilt tydligtallra senast, hörselvården och tolkverksamheten ute ilandstingen som är organiserade efter samma princip-er och uppvisar precis samma bekymmer och pro-blem som alla andra monopol. Utan att jag ska jämfö-ra med produktionen av bilar, muttrar eller någontingannat i de östeuropeiska planekonomierna uppvisarmonopolsystemen alla symtom som också de plane-konomiska produktionsmonopolen uppvisade i Östeu-ropa.Vår uppfattning från moderat sida, och det harockså varit inne på, är att vi sannoliktkommer att behöva att skjuta till kanske ganskamycket pengar till sjukvården för att täcka behovenav en åldrande befolkning . Men det vikti-gaste är, för att de här pengarna ska få en effekt, att vimåste skapa nya system för att fördela pengarna så attde ger incitament till dem som är produktiva ute ivården och incitament till människor att själva väljaformen för hur de här tjänsterna ska tillhandahållas såatt de är effektiva och tillgodoser människors egnabehov. Konkurrens och valfrihet är viktiga i sig.Människor, särskilt de som har svåra problem pågrund av sjukdom, funktionshinder eller annat, fårinte bara större möjligheter att välja mellan olikaalternativ, utan de får också därigenom möjligheteratt utforma sin egen livssituation efter de specifikabehov som varje enskild individ har. Därför kan maninte ensidigt diskutera de ekonomiska ramarna förvälfärdssamhället utan att också ta hänsyn till debehov som finns att förändra systemen och struktu-rerna.Fru talman! Jag ska nämna två områden som viändå har reservationer på och som rör funktionshind-rade. Det ena gäller frågan om att föräldraskap skamotivera möjlighet att få assistans för en svårt funk-tionshindrad förälder.När LSS, lagen om assistansersättning, infördes imitten av 90-talet angavs i propositionen att den frå-gan skulle utredas särskilt och att regeringen avsåg attåterkomma till frågan. Den har aktualiserats under ettantal år, men först nu har den kommit upp på bordetgenom ett antal motioner och yrkanden från vårtpartis sida. Vi har reserverat oss till förmån för attregeringen ska återkomma med ett förslag som inne-bär att också föräldraskap motiverar assistans inomramen för assistansreformen.Det andra gäller hjälpmedelsgarantin. Vi vet alla att hjälpmedelssituationen ute i landstingen ärbekymmersam. Det beror inte bara på pengar utan påatt man har en organisation som inte fungerar. Man ärhänvisad till landstingens och ibland kommunernashjälpmedelscentraler som det finns ett ut-bud på marknaden som de handikappade och funk-tionshindrade inte har möjlighet att utnyttja. Vi villmed förtur utreda formerna för en heltäckande hjälp-medelsreform som innebär att vi öppnar marknadenför hjälpmedel och skapar förutsättningar för en ökadeffektivitet inom hjälpmedelshanteringen och störremöjligheter att introducera nya hjälpmedel för defunktionshindrade på marknaden.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 1.Jag står naturligtvis bakom de övriga reservationersom har skrivit under.Anf. 249 ():Fru talman! Den här debatten skulle handla omden övergripande ekonomiska politiken, sjukvårds-politiken och handikappfrågor. Jag ska hålla mig tillhandikappfrågorna.Vänsterpartiet står bakom de mål för handikappo-litiken som har beslutat om och som inne-bär i korthet ett samhälle där kvinnor och män medfunktionshinder ska vara fullt delaktiga. Vi anser attprincipen om alla människors lika värde ska vara engrundläggande utgångspunkt för hur samhället skautformas där människor med funktionshinder inteutgör något undantag. Det är medborgare med sammarättigheter och skyldigheter som alla andra, utifrånvar och en efter förmåga, åt var och en efter behov.När vi tittar tillbaka i tiden har det hänt en hel delpå det handikappolitiska området, som Vänsterpartietaktivt har varit med och drivit. Det gäller assistansre-formen som har haft oerhört stor betydelse för defunktionshindrade. Resurserna har utökats år ,så även 2002. 65-årsgränsen är borta, åtgärder motdomstolstrots, lag mot diskriminering i arbetslivet,personliga ombud till psykiskt funktionshindrade -för att nämna några åtgärder.Tillsammans med regeringspartiet har Vänster-partiet tagit fram den nationella planen för handikap-politiken Från patient till medborgare som handlarom tillgänglighet och diskriminering. Denna plan ärett steg till att utforma ett samhälle för alla. Det är ettstort ansvar som riksdag och regering nu har för attförverkliga dess intentioner de kommande åtta åren.Vänsterpartiet har också aktivt medverkat till etttillkännagivande om att biståndsbeslut som ej verk-ställts ska ses över och att regeringen ska återkommamed förslag till åtgärder. Vi har även medverkat tillett tillkännagivande när det gäller bilstödet. Nyligenhar man tillsatt en utredning som ska se över hjälp-medelsfrågan. Detta är frågor som funktionshindradehar en stor del i.Vi har också antagit betänkandet om maxtaxa föräldre och funktionshindrade i samarbete med rege-ringspartiet och . Där får vi ett högkost-naddskydd för avgifter inom äldre- och handi-kappomsorgen samt ett nationellt förbehållsbelopp.Detta ska träda i kraft . Dettakommer att få stor betydelse för många av de funk-tionshindrade. Så det kommer reformer även 2002,även om en del tycker att det inte händer så mycket.Vi i anser att en hel del har gjortsmen att det också återstår mycket att göra.I vår reservation 38 tar vi upp LSS och makarsansvar där det förväntas att äkta make eller samboalltid ska finnas till hands för att tillhandahålla assi-stans inom ramen för äkta makars ansvar för varand-ra. Visst ska man känna ansvar för varandra, men detmåste också finnas gränser. Försäkringskassor ochdomstolar hänvisar till och lämnaravslag på rätten till assistans enligt LSS. Vi i Väns-terpartiet anser att denna tolkning är felaktig. Äkten-skapsbalken tar upp det gemensamma ansvaret förbarn och ekonomi. Det är inte ovanligt att man intekan upprätthålla sitt arbete fullt ut. Det finns också desom måste sluta sitt arbete på grund av att man heltenkelt inte orkar med att ta ansvar för både sin funk-tionshindrade maka eller make och ett förvärvsarbete.När det gäller LSS tar vi upp i vår partimotionupp olika problem med reformen. Vi anser däremotatt LSS-reformen är mycket bra men att den ocksåinnehåller problem när det gäller tillämpningen, ochdär vi vill genomföra förbättringar. Därför anser vi atten översyn av LSS är nödvändig.Det finns mycket som är bra och som vi kanglädja oss över. Men vi har viktiga områden kvarframför oss. Det gäller de psykiskt funktionshindra-des situation, arbetsmarknaden för funktionshindrade,diskriminering och den ekonomiska situationen för defunktionshindrade. Där har vi också fått ett tillkänna-givande av till regeringen att den ska åter-komma med en utvärdering. Jag vet att rapporten ärförsenad. Den kommer inte ,har jag fått rapporter om. Vi får nöja oss med det sålänge.Vi återkommer senare till motioner från den all-männa motionstiden där vi bl.a. tar upp de funktions-hindrade kvinnornas situation m.m. Vi kan ocksåställa oss helhjärtat bakom de krav som den samladehandikapprörelsen gjort i sitt valprogram och somdebatterades nu på den internationella handikappda-gen. Jag och mitt parti med mig anser att om det skabli verklighet krävs det ett socialistiskt styre.Vänsterpartiet har medver-kat till mer resurser för kommuner och landsting. Detär vår bestämda uppfattning att det säkert kommer attbehövas ytterligare resurser för att klara en utvecklingav den offentliga sektorn och en förstärkning av dengenerella välfärden. Detta är viktigt inte minst för defunktionshindrade. För oss i Vänstern är det bara attkonstatera att marknadsstyrning och privatiseringkommer att vidga dessa klyftor ännu mer.Anf. 250 ():Fru talman! Myten om den perfekta människansom ideal och norm riskerar att bli ett hot mot grund-läggande värden som delaktighet och solidaritet.Graden av handikapp är inte statisk utan snarare enfunktion av samhällets sätt att vara. Funktionshindretblir i själva verket ett handikapp för den enskildeförst när samhället inte förmår att kompensera bris-terna.Människor med funktionshinder blir tyvärr i olikasammanhang negativt särbehandlade. Det är diskri-minering. Bristande tillgänglighet är i sig också endiskriminering. Som yttersta ram för arbetet för funk-tionshindrades rättigheter behövs det därför en gene-rell lagstiftning mot diskriminering.Riksdagen har gett regeringen i uppdrag att arbetafram ett sådant förslag. Vi kristdemokrater önskar attdet arbetet drivs med högsta möjliga fart. De funk-tionshindrade har väntat på att få sin självklararätt till full delaktighet i samhället. Trots en bredpolitisk enighet har det svenska samhället betydligabrister i det här avseendet. Det gäller framför allttillgänglighet, men det finns även okunskap och bris-tande förståelse.I dagarna har kommit med en rap-port om den svenska sjukvården. När det gäller sam-verkan kring psykiskt funktionshindrade och psykiat-rireformens målgrupp sammanfattar Socialstyrelsendet i några punkter som jag här läser upp.· Samverkan i rehabilitering för psykiskt funktions-hindrade personer tenderar att minska.· Daglig sysselsättning är fortfarande outvecklad.Rätten till daglig sysselsättning bör tillförsäkras.· Samverkan kring personer med omfattande psy-kiskt funktionshinder är svår att uppnå.· Ny institutionsvård riskeras att utvecklas för per-soner som inte får ett samordnat stöd i sitt boende.· Kommunernas personal, som står närmast desammansatta behoven, saknar ofta kunskap ochstöd för att lösa problemen.· Personliga ombuden kan spela en viktig roll.Uppbyggnad pågår, precis som utskottet poängte-rar i betänkandet.· Samverkan i den lokala verksamheten fungerarofta men har svårt att överleva utan övergripandestödstrukturer.· Policydokument, kvalitetssäkringsplaner osv. ärutan verkan om innehållet inte förverkligas.· Tillsynen bör uppmärksamma samverkansaspek-ten.Detta var sammanfattning ipunkter.De psykiskt funktionshindrade får alltså sina be-hov tillgodosedda på ett dåligt sätt. Sedan psykiatrire-formens genomförande har ca 2 250 psykiskt funk-tionshindrade fått stöd enligt LSS. Men Psykiatriut-redningen uppskattade att 20 000-40 000 psykisktfunktionshindrade hade sådant behov.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 42.En annan grupp som också har kommit på un-dantag är funktionshindrade barn. Här finns fleraunderligheter. Mycket av det är kommunalt betingat.Det grundar sig ofta på okunskap som bör åtgärdas.Där vet vi att har påbörjat ett arbete.Men det finns gott om exempel i vårt samhälle somjag tycker är hårresande.Flera kommuner nekar t.ex. funktionshindradebarn färdtjänst med hänvisning till föräldraansvaret.Man förutsätter att föräldrarna skjutsar sitt eller sinabarn. Om familjen saknar bil förväntas man åka all-männa kommunikationer. Saknas allmänna kommu-nikationer har barnet ändå inte fått rätt till färdtjänst.När barn beviljas färdtjänst har de oftast så om-fattande funktionshinder att de behöver hjälp ävenunder själva resorna. Men när föräldrarna ansökt omledsagare har de nekats det om barnet är . Det är oerhört allvarligt eftersom alla barn harskolplikt, även de funktionshindrade.Man inser ju själv att man inte kan ålägga föräld-rarna att köra sina barn till skolan om deockså ska ha ett arbete att sköta. Barnombudsmannenanser att det uppenbarligen förekommer en myckettydlig diskriminering av barn. De flesta kommunerhar rimliga regler om medresenärer. Men mångakommuner tillåter bara en förälder att följa med påresan. Den andra föräldern och eventuellt syskon fårta sig till det gemensamma resmålet på annat sätt.Detta framkommer i en rapport från Vägverket.Henry i expertgrupp i färdtjänstfrå-gor har uttalat sig i Gensvar, som är de blödarsjukastidning. Han oroas av att kommuner tillämpar färd-tjänstlagen annorlunda för barn än för vuxna. Hantycker att färdtjänstlagen är illa genomtänkt och attföräldrar till funktionshindrade barn får slåss för sinarättigheter på ett helt oacceptabelt sätt.Det visar sig också i den senaste undersökningenav RBU, ochUngdomar, som det gör en gång angåendelivsvillkoren för familjer med funktionshindrade. 900familjer har svarat på enkäten den här gången. Hälf-ten av familjerna uppgav att de hade svårt att resa ochmycket svårare än andra familjer.Bilstödet har inte heller barnperspektiv.