prot · GO0952 · 2001-01-18 00:00:00 — Självfallet lär ju föräldrarna bar-net de viktigaste trafikreglerna och trafikmärkena ochvisar själva hur man gör. De är självklart också månaom att andra människor ska följa trafikreglerna. Detär ju på det viset som trafiken över huvud taget kanfungera.På liknande sätt, menar jag, är förhållandet män-niskor emellan i ett samhälle. Utan en gemensametisk grund blir samhället ett slags vilda västern, däruppfattningarna om orätt och rätt i stor utsträckningskiljer sig från person till person. Det är de etiskaprinciperna som talar om för oss hur vi ska handlamot varandra i olika situationer. Och en gemensametisk grund är avgörande t.ex. för om kampen motkriminaliteten ska lyckas.Etiska principer som grund för mellanmänskligarelationer måste vara gemensamma för alla.1970-talets skola hade många brister när det gällervägledningen i etiska frågeställningar. Den tog inte itillräcklig utsträckning hänsyn till att man bara kangöra meningsfulla val om man har en uppfatt-ning och en uppsättning kriterier för att bedöma vadom är bra och dåligt, rätt och orätt. Man kan ocksåhävda att skolan när det gäller de etiska frågeställ-ningarna var historielös. Kanske är denna brist påvägledning en viktig faktor bakom dagens sam-hällsutveckling. Många människor förefaller i dagsakna respekt för människovärdet. Jag tror att detleder till mer våld och människoförakt.Det finns nämligen inte någon neutral uppfostranoch det finns ingen neutral kultur. Vi överför värdenoch värderingar till barn och ungdomar vare sig vi ärmedvetna eller omedvetna om det. Frågan är alltsåvilken grund och vilken etik vi väljer för vårt sam-hälle och vår skola för att kunna forma ett människo-värdigt samhälle.Det som de flesta av oss ser som goda normer,goda värden och som grunden för en god etik såsommänniskolivets okränkbarhet, alla människors likavärde och varje människas unika värde har en djupförankring i den judisk-kristna etiken. I ett samhällesom levt i en kulturtradition harallmängiltiga kristna värden och värderingar blivit endel av vårt tänkande. Det är naturligt att ta till varaden gemensamma grunden som en del av vårt kultur-arv. I är den kristna etiken en del av vårtkulturarv.Denna klassiska syn på vad som är rätt och fel harfått en renässans och kommit till uttrycki t.ex. FN:s förklaring om de mänskliga rättigheternafrån 1948 och i . I inledningentill förklaringen om de mänskliga rättigheterna stårdet:"Erkännandet av det inneboende värdet hos allamedlemmar av människosläktet och av deras lika ochoförytterliga rättigheter är grundvalen för frihet, rätt-visa och fred i världen. "I själva portalparagrafen kommer också tanken påen naturlig rätt och alla människors rättighet fram. "Alla människor är födda fria och lika i värde ochrättigheter. De är utrustade med förnuft och samveteoch bör handla gentemot varandra i en anda av bro-derskap. "Detta, fru talman, är en av grundbultarna - kanskeden viktigaste - i den kristna etiken. Alla människorhar ett och samma värde oberoende av ras, kön, ålder,intellekt, religion osv. Det är detta som i vårt land harförvaltats av den kristna etiken.I en period då fascismen och kommunismen stif-tade sin egen s.k. rättvisa relativiserade filosofer ochlagstiftare i vårt eget land etiken. Rättspositivismenhar länge haft en stark ställning i vårt land. Den me-nar att lagen inte ska återspegla vad som är etiskt rätt,utan bara att en sak är rätt därför att lagen säger det.Det betyder att vad majoriteten bestämmer skullevara rätt eller orätt. Det är lätt att inse vilka konsek-venser en sådan etisk syn får för minoriteter och föroliktänkande. I stället, fru talman, är det oerhört vik-tigt att vi förankrar vår etiska medvetenhet inte inyttoetik - det som kallas för utilitarism - utan i stäl-let i den kristna etiken och den västerländska huma-nismen som ser att det finns absoluta värden som intekan förändras. Detta måste våra barn få i arv. Dettamåste räckas till våra barn aktivt och fostra dem pre-cis så som vi gemensamt har beslutat om i Sverigesriksdag.Man skulle kunna sammanfatta de här reglernamed kärleksbudet - du ska älska din nästa som digsjälv, eller med den gyllene regeln - allt vad ni vill attmänniskorna ska göra för er, det ska ni göra för dem,eller med de tio budorden. Vare sig man tror att detfinns en gud eller inte så måste man ju erkänna att detio budorden finns. Och detta behöver våra barn.Anf. 301 () re-plik:Fru talman! Det är mycket intressant att lyssna påTuve Skånberg. Men både han och jag och alla andrasom är här vet att detta med att skolans värdegrundbaseras på en kristen-judisk etik inte är alldeles lättatt acceptera för många . Det finns människorsom lever med en helt annan inställning och med enhelt annan etik. De kanske inte alls känner delaktigheti detta. Jag tänker bl.a. på alla de stora invandrar-grupper som kommer med en helt annan religiösbakgrund och kunskap.Det som jag tycker är angeläget att slå fast är attetiken ska genomsyra vår lagstiftning. Vi måste göraklart för alla som bor i - svenskar och utlän-ningar, gamla och unga - att i gäller svensklag. Det är vi här i riksdag som fattar beslutom lagstiftningen, och våra värderingar ska genomsy-ra den. Det är mycket bekymmersamt att ungdomar inte får tillräcklig kunskap om svensk lagstift-ning.Anf. 302 SKÅNBERG (kd) replik:Fru talman! Jag delar naturligtvis syn att svensk lag ska gälla och att alla föddaoch inflyttade i ska bibringas detta.Men jag skulle vilja berätta för för kammaren att när vi diskuterade detta i sam-band med förarbetet till läroplanen så kom dennasynpunkt upp. Vad ska invandrarna med sina olikareligiösa traditioner säga om vi faktiskt slår fast,vilket vi också gjorde, att det är den kristna etikensom är själva värdegrunden? Då visade det sig från muslimerna, judarna och från övriga religi-oner mycket nogsamt sade: Vi får det bättre i Sverigeom ni står upp för er bakgrund, er kristna tro och erkristna etik. Den sammanfaller i långa stycken medvår. Särskilt intressant var det att muslimerna varangelägna om att skrivningen skulle komma in.Anf. 303 () re-plik:Fru talman! Jag vet att det finns mycket gemen-samt i religionerna. Det är väldigt skönt, för det un-derlättar ju för den gemensamma lagstiftning som viska ha.För att avsluta det som jag inte hann säga förragången vill jag påpeka att jag är bekymrad över attsvenska ungdomar har så dålig kunskap omsvensk lagstiftning och om den svenska grundlagen.Jag ser en viktig uppgift för oss alla i att stärka kun-skaperna om svensk lagstiftning i skolan. Mångaungdomar vet mer om t.ex. amerikansk lagstiftningän om svensk lagstiftning. Här har vi ett gemensamtansvar.Anf. 304 ():Fru talman! Först vill jag tacka Skånberg förhans mycket fina tal om värdegrunden.Vid regeringsförklaringen förklaradestatsministern att barnen skulle sättas i centrum förregeringens politik. Sådant låter givetvis hoppingi-vande i ett par kristdemokratiska öron och för landetssmåbarnsföräldrar. Jag vill också tillägga att detta ären fråga som engagerar mig särskilt eftersom jag självär småbarnsförälder. Jag och min fru har två härligasmå pojkar som är ett och - ochAlexander.Vis av erfarenhet av s-märkt familjepolitik är mandock ganska skeptisk. Den socialdemokratiska refor-men om maxtaxa på dagis är på intet sätt motiveradutifrån barnens bästa. Tvärtom är det rena arbets-marknadspolitiska skäl som ligger bakom, vilketockså framkommer när man läser regeringens propo-sition.Barn har rätt till och behov av att föräldrarna gersin tid. Men maxtaxan går i motsatt riktning. Maxtax-an för dagis innebär givetvis en lockelse att satsa mertid på förvärvsarbete och mindre tid på barnen.Att sätta barnen i centrum i familjepolitiken bety-der i socialdemokraternas värld att selektivt välja uten grupp av föräldrar och ge den extra mycket barn-omsorgspengar medan de som inte tillhör dennagrupp blir helt utan barnomsorgspengar. De familjersom väljer det alternativ som regeringen anser att debör välja subventioneras med . Enheltidsplats på dagis subventioneras med i genomsnitt91 och barn. Väljer man något annatbarnomsorgsalternativ blir det inga pengar. Tar manhand om barnen själv blir det alltså noll kronor.Detta kan knappast påstås vara en barnvänlig po-litik. Det är gammalmodig centralistisk styrning avenskilda familjers angelägenheter. Staten ska själv-fallet inte favorisera en typ av barnomsorg framförandra. I den socialdemokratiska världen finns det baraett barnomsorgsalternativ som är bra för barnen. Attfamiljer som hellre löser sin barnomsorg på annat sättmissgynnas är inte bara en oönskad bieffekt utan ettmedvetet inslag i den s-märkta barnvänliga politiken.Föräldrar som tar hand om sina egna barn tillför ingettill samhället, enligt regeringens sätt att se det. Det ären oerhört absurd tanke, men en ståndpunkt somdessvärre upprepats av företrädare för regeringen.Detta är en fråga där regeringen är i osedvanligtmärkbar otakt med folkopinionen. Det finns under-sökningar som visar att av småbarns-mammorna och av småbarnspapporna helstskulle vilja vara hemma med sitt barn helt och hålletunder de tre första åren.Det är mer tid med barnen som efterfrågas, intemaxtaxa. Regeringen och dess stödpartier ser ned pådet arbete som görs av föräldrarna när de tar hand omsina egna barn. Vi borde i stället uppvärdera den härtypen av arbete.Fru talman! Det talas ofta om tröskeleffekter. Viska naturligtvis sträva efter att komma bort från ensituation där det inte lönar sig att arbeta. Men enligtvår uppfattning är det fel att ensidigt stirra på hurtröskeleffekter ska elimineras och hur bidragssystemoch skattesystem ska ordnas så att det lönar sig attarbeta. Trots att bidragssystem och skattesystem ärviktiga måste utgångspunkten vara vilka de trösklarär som gör att vi som föräldrar ägnar så lite tid åt vårabarn.Vi måste auktorisera föräldrarna. Vi måste tillståatt barns rätt till trygghet är viktigare än allt vad utök-ad materialism heter. Föräldrar, hem och familjer ärsamhällets största brottsförebyggande resurs. Detmåste satsas mer på polis och rättsväsende. Men detkommer aldrig ensamt att skapa den trygghet ochtrivsel vi eftersträvar.Nu är det hög tid att bryta upp från det förmynde-riets domäner som den socialdemokratiska regeringentraskat fram och tillbaka på i dessaavseenden. Morgondagens medborgare som fått sinhorisont vidgad av ny teknik och nya kommunikatio-ner, morgondagens unga medborgare som vant att kunna välja och bestämma på ett helt annat sättän vad tidigare generationer haft möjlighet till kom-mer inte att acceptera något annat än större frihet,större respekt och större valfrihet för sig själva ochsina familjer.Anf. 305 ():Fru talman! Dagens debatt handlar om barns ochungdomars möjligheter, och många har redan betonathur olika barns och ungdomars möjligheter i verklig-heten är. Jag tänker i mitt anförande beröra ett parbostadsfrågor som angår barn och ungdomar i höggrad.Först har vi bristen på bostad. Jag har försökt fåfram uppgifter om hur många ungdomar som står ibostadskö i våra tre största städer. har hjälpt mig men delvis gått bet på upp-giften eftersom det, hör och häpna, inte finns någonfullständig statistik över antalet personer som står ibostadskö. I och förmedlas till-gängliga bostäder i samarbete mellan ett antal hy-resvärdar, men något kösystem finns inte.En färsk siffra från visar att 72 981personer står i bostadskö. Av dessa är 10 065 trång-bodda och bostadslösa barnfamiljer och 24 586 bo-stadslösa utan barn. Den senare gruppen består avmänniskor som saknar egen bostad. De har t.ex. and-rahandskontrakt, rivningskontrakt, student- ellertjänstebostad. Några bor inneboende, och andra fårhelt enkelt lov att bo kvar hos sina föräldrar. I regelhar de tak över huvudet, men de har inga möjligheteratt få egen bostad. Har du ingen fast inkomst får duinget kontrakt, inte ens om mamma går i borgen, lästejag just i tidningen.Många ungdomar har tillfälliga anställningar, vi-kariat och projektanställningar, och situationen blirrätt låst. I och för sig är det inget fel att man flyttarrunt och prövar sig fram på olika jobb innan manslutligen slår sig ned och bildar familj. Det kan välräknas som en naturlig utveckling. Men att bo kvarhemma och vara mambo tills man fyller trettio kaninte vara kul.När nu dessutom utbudet av hyresbostäder mins-kar, försvåras den här utvecklingen. Vår svenskabostadsmarknad med en hög andel hyresrätter passarvåra flyttbara ungdomar bra. Man betalar sin hyra,beaktar uppsägningstider och flyttar till nästa jobb inästa stad utan att behöva tänka på att köpa och säljasin bostad. De flesta har heller inte råd att köpa sinbostad. Ojämlikheten blir här uppenbar. Vissa barn-familjer kan spara hela barnbidraget till barnets fram-tid, till bostadsköp, studier eller en egen bil, medanandra måste låta hela eller delar av barnbidraget dry-ga ut den skrala hushållskassan. Skillnaderna i lev-nadsvillkor ökar genom generationerna.Utan att på något sätt föregripa den familjestöds-utredning som presenteras - jag har baraläst vad som sagts till TT - blir jag lite bekymradöver att man funderar på att ta bort bostadsbidraget.Ska pengarna delas ut till alla barnfamiljer är riskenstor att de som har låga eller inga inkomster får detännu sämre. Det beror naturligtvis på hur man utfor-mar det nya stödet, men man måste värna om allabarnfamiljers möjlighet att efterfråga en god bostad.Redan de förändringar som skett i bostadsbi-dragssystemet har försämrat bostadssituationen förbarnfamiljer.Som skolkurator har jag fått många inblickar i hurbarnfamiljer sett sig nödsakade att byta ned sig ilägenhetsstorlek. Barnen får dela rum. Tonåringen harmist sin egen vrå i hemmet och därmed fått sämrestudiero.Jag tycker inte att vi i tillräcklig grad uppmärk-sammar betydelsen av en god bostad i välfärdspoliti-ken. I artikel 27 i erkänns rätten förvarje barn till den levnadsstandard som krävs förbarnets fysiska, psykiska, andliga, moraliska ochsociala utveckling. Konventionsstaterna ska i enlighetmed nationella förhållanden och inom ramen för sinaresurser vidta lämpliga åtgärder för att bistå föräldraroch andra som är ansvariga för barnet att genomföradenna rätt och ska vid behov tillhandahålla materielltbistånd och utarbeta stödprogram, särskilt i fråga ommat, kläder och bostäder.I kan vi i alla fall inte säga att det är bristpå resurser, men vi har ändå problem som vi måste taitu med. Här kommer jag till den andra frågan somjag tycker är viktig och som berör barn i väldigt höggrad. Hit hör problemen med s.k. sjuka hus och denrisk vi utsätter barnen för i dessa miljöer. Enligt enexpertgrupp inom kan av nya och ombyggda hus drabbas av sjuka hus-problem. Svenska uppskattningar med olika resultatanger av bostadshusen och av övrigabyggnader som tänkbara sjuka hus.Småhusskadenämnden tar emot ansökningar fråndrabbade husägare. Antalet ökade från 1999till 2000. senast är det ett helt villaområde iÅmål som drabbats av fukt- och mögelskador. Husenär byggda 1976.I dag räknar man med att av mellan-stadiebarnen är allergiska. Vad det beror på vet maninte riktigt, men forskning pågår. Både arv och miljöhar betydelse. I själva verket har förekomsten avastma och allergisk snuva mer än fördubblats de se-naste 30 åren. Framför allt har ökningen skett blandbarn och ungdomar. Flera studier tyder dessvärre påen fortsatt uppgång.I pågår en brett upplagd undersökning,det s.k. , som omfattar 4 000 barnfödda . Efter de två första årenbedömdes av barnen ha astma. Moderns rök-ning under graviditeten gav en riskökning för astmahos barnet med , medan amning skyddademot utveckling av astma för varje ammadmånad. En riskökning för astma på sågs hosbarn som sovit i nymålat rum, i bostad med tecken påhög luftfuktighet eller där luften bedömdes somofräsch vid besiktning. Dessutom såg man en sam-verkanseffekt mellan moderns rökning och nymåladbostad då det gäller risken att drabbas av astma itidiga barnaår.Det är alltså viktigt att vi gör vad vi kan för att fö-rebygga utvecklingen av astma och allergier. Upplys-ning om riskerna med rökning ges självklart redan viamödravårdscentralerna. Men det är också viktigt att viinventerar och åtgärdar alla mögelskadade bostads-hus, dagis och skolor så att barnen slipper drabbas avkroniska sjukdomar.Anf. 306 ()replik:Fru talman! Dettalet skulle en kristdemokrat kunnat hålla.Ni är ju ett stödparti till regeringen. Ni har väldigtmycket att ta tag i, t.ex. hyreslagstiftningen, byggan-det, se till att man kan göra upphandlingar så att detinte blir så fruktansvärt dyrt att bygga, titta på bygg-momsen, se till att det inte blir en tvingande lagstift-ning för kommunerna utan att de har självständighetatt verka och att över huvud taget få fram bostäder.Vad gäller bostadsbidragen håller jag också med.Hjälp oss att återge bostadsbidraget den auktoritet dethar. Vi kristdemokrater har föreslagit 500 miljonermer än regeringen. Vi vill nämligen bygga på famil-jen. Vi vill se till att även barnfamiljer kan bo kvar ien villa. Vi vill inte vara så strikta med normer föryta, osv.Jag håller också med om de problem som finns.Jag var i . Där saknar 9 000 personer första-handskontrakt för boende. Vad gör ?Anf. 307 () replik:Fru talman! Jag kan börja med att hålla med om mycket. Vi är eniga om mycketsaker som bostadspolitiker i bostadsutskottet där vibåda två sitter.Det var intressant att höra det här om bostadsbi-dragen. Jag vet att ni har tryckt på mycket när detgäller det. Däremot är jag lite bekymrad över bo-stadsbidragens utformning. Det stödsystemet är intebra som det är. Jag förstår att man tittar på det. Närdet gäller alla de andra grejerna, att t.ex. få ned bygg-kostnaderna, har vi ju Byggkostnadsdelegationen ochandra. Jag hoppas verkligen att vi kan uppnå det.Ulla-Britt drar också in våra försök attförhindra utförsäljning av hyresrätten. Jag påpekadejust i mitt anförande att jag tycker att det är viktigt attvi behåller hyresrätten. Men jag tycker inte att jag harmed mig i den här frågan, tyvärr.Anf. 308 ()replik:Fru talman! har med sigkristdemokraterna när det gäller att behålla hyresrät-ten. Men vi vill ha andra villkor och andra metoder.Vi vill att man ska kunna arbeta och konkurrera pålika villkor. Men vi kommer verkligen att arbeta föratt allmännyttan ska vara kvar.Det var en fråga till som jag vill ge en eloge för. Det är när hon tar upp pro-blemen med innemiljön. Det är också frågor vi hararbetat gemensamt för. Där har kristdemokraternaförsökt öronmärka resurser för att vi ska kunna an-vända de lokala investeringsmedlen till allergisane-ring i förskolor och skolor.Jag vill också att nuhjälper till att snabba på detta. har viäntligen genom fått till stånd ennotifiering så att det är möjligt.Anf. 309 () replik:Fru talman! Ja, är det inte helt otroligt. Varförman frågade EU över huvud taget i den här fråganförvånar mig lite grann. Jag tycker att det är sådantsom vi kunde bestämma om själva i land.Vi har väl förmodligen lite olika synpunkter ocksåom EU. Men det är bra att tarupp den här frågan, så att vi i så stor utsträckning sommöjligt får sprida det. finns det alltså möjlig-het att söka medel för att åtgärda sjuka hus i sambandmed de lokala investeringsprogrammen.Anf. 310 ():Fru talman! När , , se-dan inför TV-tittarna skulle beskriva vad en familj ärsade han: Det är när mamma och pappa bor på sammaställe.Verkligheten för en majoritet av barnen i vårt landser inte ut på det sätt som beskriver. Mångabarn växer upp i familjer där föräldrarna inte hållerihop. Jag har blivit ombedd att definieravad som menas med en familj. Personligen tycker jagatt ord för mig borde vara utgångspunkten närvi diskuterar familjens roll i samhället.Låt oss lyssna på barnen och på deras värderingom vad en familj är.Fru talman! Jag är medveten om att verklighetenvisar en annan bild. Men i dessa värdefrågor kan intepolitiken utgå från en verklighet, utan den måstegrundas på en värdering.Jag står inte här och på något sätt försöker före-språka en Sörgårdsidyll. Jag vill bara betona att fa-miljen är viktig för såväl samhället som för de enskil-da barnen. Det är i familjen som grundtrygghetenläggs. Föräldrarnas villkorslösa kärlek till sina barnbidrar till att skapa den trygghet som barnen behöverför att utvecklas.Det är också i familjen som de grundläggandevärderingarna formas. Det är värderingar som intealltid går att klä i ord men som är så viktiga för att viska kunna leva och delta i samhällslivet.Det har tyvärr bedrivits en poli-tik i det här landet som har gjort det lönsamt förmånga att separera. är inte jag så naiv att jag troratt separationer beror på i första hand ekonomi. Menekonomi eller snarare brist på den kan knäcka ävendet bästa förhållandet.150 000 barn lever i familjer som är beroende avbidrag för att klara sig, trots att det gång på gång frånden här talarstolen har uttalats att det går bra för Sve-rige. Det går inte bra för de här barnen, för de härfamiljerna. De tvingas leva under en ständig ekono-misk press. För många känns det som ett hån när manhör meningen: Det går bra för Sverige.Som kristdemokrat vill jag ge familjerna förut-sättningar att kunna leva på sin lön. De ska slippa attvara beroende av bidrag. Men det skulle ta alldelesför att presentera hela detåtgärdspaket som jag tror behövs för att skapa bättreförutsättningar för dem.För att det här ska bli verklighet tror jag att detkrävs ett systemskifte. Det krävs ett helt nytt tänke-sätt. tror jag behöver en ny regering efternästa val.Familjen är viktig för att ge barn möjligheter attutvecklas efter sina egna förutsättningar. Det är ju iden lilla gemenskapen som man har möjlighet att blisedd och bli bekräftad på bästa sätt.Jag nämnde tidigare att det inte är alla barn somfår växa upp med båda sina föräldrar. Jag vill inte pånågot sätt skuldbelägga någon. Det finns säkertmånga goda skäl till varför människor väljer att inteleva tillsammans längre. Men det vi konkret kan göraför att stötta familjen är att se till att det finns rådgiv-ningsverksamhet i varje kommun och stöd för demänniskor som vill ha det. Vi kan också erbjudaföräldrautbildning inte enbart innan barnet är fött utanäven efteråt.Politiskt kan vi också göra som Storbritannien.Där har infört att varje politisk fråga skaprövas utifrån hur den påverkar familjen. Det voreönskvärt om detta infördes även i Sverige.Fru talman! En av de viktigaste sakerna för enfamilj är tiden, att ge varandra tid. Det är flera somhar varit inne på det tidigare. Det talas ju en del omdet låga barnafödandet i . Jag tror att en bi-dragande orsak till att många unga människor i minegen ålder väntar med barn är att man känner att tideninte räcker till. Det finns inte tid.Jag tror att de flesta föräldrar vill ge sina barn tid.Föder man barn vill man gärna uppfostra dem själv,inte lämna iväg dem till någon annan. Vi lever i dethär samhället där tempot har blivit mer och mer upp-skruvat. Undersökningar visar att föräldrar i genom-snitt talar med sina barn. Jagvill inte på något sätt stå här med någon pekpinne.Jag vill vara med och forma ett samhälle där vi har tidför varandra, där tempot inte alltid är så uppskruvat,där arbetsmarknaden är så pass flexibel att det går attvariera arbetstiden olika år. Många vill arbeta mindrenär barnen är små och arbeta mer när barnen harflyttat hemifrån. Låt oss då skapa den möjligheten.Brist på tid är en orsak till att fler barn ring-de till jämfört . del av de barn som ringde dit vittnade om spritoch missbruk i hemmen. Jag tror att i det alltmeraccelererande samhällstempot är det ganska vanligtatt man tar till alkohol som ett avslappningsmedel.Tyvärr bidrar det här avslappningsmedlet till att ökabråken i hemmen.Jag är övertygad om att det här skulle minska omvi gav föräldrarna möjlighet att ge mer tid till sinabarn. Vi har möjlighet i den här kammaren att skapaett system och skapa lagar som gör det möjligt förföräldrarna att få mer tid för barnen.Fru talman! Jag tänkte avsluta med ett afrikansktordspråk som lyder: Den vite mannen har mångaklockor men ingen tid.Anf. 311 ():Fru talman!