prot · GP0942 · 2001-12-06 00:00:00 — Om jagtolkar Per rätt blir beslutet inte klart förränden dag då alla medlemsländerna säger ja.Hur länge ska man nu vänta innan man kan sättadet här förslaget i sjön och arbeta vidare på det? Ärdet nu så att EU inte gör någonting konkret, i det härfallet när det gäller utvidgningen, förrän även Irlandär med? Det är en enkel fråga. Om nej harstoppat den här processen - sakskälen kan vi strunta i,men det är EU:s eget regelverk som kan refere-ra till - stoppas detta , kommer det ett nytt förslageller ska man bearbeta irländarna på något konstigtsätt?Kör vi alltså inte över irländarna? Det är min kon-kreta fråga.Anf. 171 PER () replik:Fru talman! För att möjligen undvika att upprepamig: De förändringar i EU:s sätt att fungera somNicefördraget innehåller sätts i sjön i det ögonblickdå de 15 medlemsländerna är ense om detta. Att detsedan förhåller sig så att de förändringar som stipulerar också upplevs som viktiga förut-sättningar för utvidgningsprocessen är en annan delav svaret.Jag hoppas vid att EU inte tar den irländskafolkomröstningen till intäkt för att nu sänka ambi-tionsnivån i fråga om utvidgningen. Då skulle kon-sekvenserna bli utomordentligt allvarliga. Förhopp-ningarna hos alla de länder som hoppas, och harskäl att göra det, att de ska få vara med som med-lemmar när väljs nästa gång, dvs.år 2004, får inte bara kastas över ända därför att vi nudiskuterar komplikationer i . Min för-hoppning och tro är att EU har förmåga att lösa ut dekomplikationer som har uppstått på , att övrigamedlemsländer är beredda att ratificera förslaget ochatt vi därmed har lagt den nödvändiga grunden 2004 ska kunna ta in sin första nya grupp avkandidatländer.Låt mig dessutom, fru talman, eftersom jag glöm-de det sist, be att få yrka avslag på von derEschs yrkande om återremiss av betänkandet tillutskottet.Anf. 172 ():Fru talman! Jag vill bara göra en liten kort röst-deklaration.Vi har reserverat oss till betänkandet. Reservatio-nen innebär, om den skulle bifallas, ett avslag påregeringens proposition och därmed ett nej till ensvensk ratifikation av . Vi valde i ut-skottet att inte yrka bifall till de motioner som tar uppIrland i ratifikationsprocessen. Däremot har vi i ettsärskilt yttrande markerat att vi är helt eniga med demotionerna. Då debatten har utvecklats så att detfinns anledning att tro att ett eventuellt, eller troligt,ja till kan komma att utnyttjas som enpress mot kommer jag att verka för att Väns-terpartiets riksdagsgrupp i så hög grad som möjligtstöder de motioner som det har yrkats bifall till i dethär sammanhanget. Vi har precis samma grundin-ställning som motionärerna i den frågan.När det gäller von der Eschs yrkande tyckervi också att det är värt ett bifall.Anf. 173 PER ():Fru talman! Jag vill också, precis som föregåendetalare, göra en röstförklaring. Jag instämmer medföregående talare i den del som gäller att verka för attMiljöpartiets riksdagsgrupp röstar för de här motio-nerna.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §. )11 § Justitieombudsmännens ämbetsberättel-seFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande 2001/02:KU11Justitieombudsmännens ämbetsberättelse (redog.2001/02:JO1).Andre vice talmannen konstaterade att ingen tala-re var anmäld. (Beslut fattades under 13 §. )12 § Hälsovård, sjukvård och social omsorgFöredrogssocialutskottets betänkande 2001/02:SoU1Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social om-sorg (prop. 2001/02:1 delvis).Anf. 174 ():Fru talman! betänkande behand-lar utgiftsområde 9, hälsovård, sjukvård och socialomsorg. Den budget som ligger till grund för detta ärett samarbete mellan Socialdemokraterna, . I betänkandet finns också enrad motioner från allmänna motionstiden. Jag skaåterkomma till några av dem.Fru talman! Rapport efter rapport har redovisat attklassklyftorna i har ökat . Rap-porterna redovisar ofta utvecklingen ,en period som kännetecknades av besparingar ochnedskärningar. Det är den nu sittande majoritetensuppgift att återskapa välfärden och minska klyftorna isamhället. Årets budget, liksom de senaste årensbudgetar, är ett led i det arbetet.Hälso- och sjukvården förstärks. och treår framåt handlar det om de s.k. tillgänglighetsmiljar-derna. Landstingen får pengar för att korta köerna ivården, med ett mål, att alla ska kunna fåbehandling inom tre månader.Det är viktigt att betona att var pengarna ska sat-sas ska avgöras av respektive landsting utifrån denlokala situationen. Det handlar om att öka tillgänglig-heten som prioriteringsordningen ska gälla,dvs. den som har störst behov ska få vård först. Tydet vet vi, att insatser för att korta vårdköer inte au-tomatiskt leder till att vårdens resurser styrs till demsom har de största behoven. Därför är det viktigt attpengarna fördelas lokalt och att det lyfts fram attprioriteringsordningen fortfarande ska gälla.I betänkandet och i den budget som utgör under-lag för detta lämnar vi också ett uppdrag till Social-styrelsen att analysera ojämlikheter mellan kvinnoroch män i hälso- och sjukvården samt föreslå åtgär-der. Uppdraget omfattar också . Bak-grunden är att flera rapporter har redovisat att kvinnoroch män har olika villkor i vården. Det handlar omallt från att kvinnor får billigare medicin till hur dia-gnoserna ställs. Det är nu dags att göra en samladanalys och att vidta åtgärder.En av de stora utmaningarna för framtiden är per-sonalrekryteringen. Det handlar om att vi behöverrekrytera mycket personal för att klara framtidensvård och omsorg. I budgeten konstateras det att vi harbyggt ut läkarutbildningen med 200 platser och att detsker en successiv utökning av utbildningsplatserna försjuksköterskor så att dessa ska ha utökatsmed mer än 1 000 platser. Det pågår också ett arbetemed att godkänna och ge möjlighet att kompletterautländska utbildningar.Det pågår alltså ett arbete för att stärka vården ochomsorgen, för att klara framtidens utmaning att gealla den vård och den omsorg de behöver, skattefi-nansierad och i offentlig regi, eftersom det är ettmycket rättvisare och bättre sätt än att introduceraprivata sjukförsäkringslösningar eller genom att er-bjuda tilläggstjänster, där människor får betala extraför vissa sjukvårdskostnader.Vi förstärker också tandvårdsförsäkringen med300 miljoner och med ytterligare 300 miljo-ner 2003 för att börja återskapa en tandvårdsförsäk-ring som gör att alla ska ha råd med en god tandhälsa.Det är ambition att tandvårdsförsäk-ringen ska tillföras ytterligare medel under komman-de år, så att vi får ett högkostnadsskydd somligger i nivå med andra högkostnadsskydd inom häl-so- och sjukvården.Inom folkhälsoområdet satsar vi pengar på före-byggande alkoholpolitiska åtgärder, på att förebyggaatt narkotikamissbruket inte sprids i samhället medmålet att nå ett narkotikafritt samhälle. Här handlardet också om att utveckla missbrukarvården. Vi satsarpengar på tobaksprevention, och regeringen avser att isamarbete med återkomma till riksda-gen med propositioner. Det har man gjort meden tobaksproposition, men man kommer också meden narkotikaproposition.Vi fortsätter med riktade medel till det förebyg-gande arbetet i storstäderna när det gäller hiv ochaids. Vi avsätter medel för att stimulera kommuner-nas arbete med hemlösa. Vi lämnar stöd till organisa-tioner som arbetar med kvinnovåld, bl.a. Rikskvinno-centrum. Vi säkerställer finansieringen av Kilen, enklientorganisation som arbetar med läkemedelsbi-verkningar och läkemedelsberoende.Utskottet ger också regeringen till känna att rege-ringen bör vidta åtgärder för att förbättra ocheffektivisera tillämpningen av bilstödet för handikap-pade.Listan kan göras lång på stort och smått i dettabetänkande, på åtgärder som alla leder i en riktning,att laga revorna i välfärden och stärka den generellavälfärden.Är det här tillräckligt? Nej, mycket återstår att gö-ra för att återskapa en stark generell välfärd. Detkommer med stor sannlikhet att krävas mer pengar ivården och i omsorgen. Det är vår ambition att lång-siktigt kunna medverka till det, precis som vi underden här mandatperioden medverkat till att kommuneroch landsting fått mer pengar i varje budget som harpresenterats. Det är pengar som inte har tagits framgenom att vi minskat på arbetsmarknadspolitikeneller lagt in fler karensdagar i sjukförsäkringen, dvs.vi har inte låtit en utsatt grupp betala satsningar påandra utsatta grupper.När man tittar på de borgerliga partiernas förslagkan en del förslag verka sympatiska, men då ska manockså veta att de betalas med kraftiga neddragningarpå andra viktiga välfärdsområden. tar över10 miljarder från arbetsmarknadspolitiken. Modera-terna finansierar sina satsningar bl.a. genom att mins-ka anslagen till kommunerna, a-kassan, biståndetm.m. lägger in en karensdag till isjukförsäkringen, och minskar anslagentill arbetsmarknadspolitiken kraftigt.Det går alltså en skarp skiljelinje mellan oss iVänsterpartiet, som vill stärka den gemensamma ochsolidariska välfärden inom alla områden, och de par-tier som utöver stora skattesänkningar också skärdrastiskt i andra välfärdsområden för att kunna ge-nomföra satsningar inom andra.Jag menar att vi politiker måste ta ansvar för hel-heter, att människor måste kunna känna trygghet ochha en rimlig försörjning i livets alla skeden: när manär sjuk, när man är arbetslös, när man behöver vårdoch omsorg. Då kan man inte finansiera satsningar påett område med neddragningar på ett annat. Inte hel-ler kan man minska skatteintäkterna på det drastiskasätt som främst föreslår, med 40 miljar-der och 80 miljarder , utan att tro attdetta leder till att människor i stället tvingas betalahöga avgifter och försäkringspremier när den gene-rella välfärden urholkas.Fru talman! I en tidigare debatt citerade jag del-betänkandet Välfärd vid vägskäl (SOU 2000:3). Jagtänker återupprepa det citatet. Man skriver där:"och de nordiska länderna har etablerat enuniversell modell för den social tryggheten där bidragoch social service till alla medborgare kombinerasmed inkomstrelaterade socialförsäkringar med inslagav grundtrygghet för de som saknar inkomster. Dettahar kombinerats med en aktiv arbetsmarknadspolitikoch utbyggd social omsorg som medverkat till en högsysselsättningsnivå internationellt sett, inte minstbland kvinnorna. I ett jämförande perspektiv förefal-ler denna modell vara mer framgångsrik när det gälleratt öka chanserna för de sämst ställda medborgarnaatt hantera de påfrestningar som livets olika faserinnebär. "Min slutsats av detta blir att det gäller att förstärkade generella systemen och offentlig sektor om vi villutjämna klassklyftorna och minska ofärden. Dethandlar alltså inte om att privatisera, konkurrensut-sätta och individualisera.Fru talman! står bakom utgiftsom-råde 9, men betänkandet behandlar också en rad mo-tioner väckta under den allmänna motionstiden.Vänsterpartiet har i den delen hela tolv reservationer.De handlar bl.a. om biverkningsregister, om amal-gam, om klass- och könsmässiga hälsoskillnader, omhomo-, bi- och transfrågor, om spelberoende, om stödtill våldsutsatta kvinnor, om insatser för hemlösa ochom översyn av lagen om assistentersättning.Vi i står givetvis bakom alla vårareservationer, men för tids vinnande nöjer jag migmed att yrka bifall till reservation nr 26, som handlarom att de könsmässiga, ekonomiska och sociala för-hållandena ska vägas in i det offensiva arbetet medfolkhälsan.Anf. 175 ():Fru talman! utnämndesLars till socialminister av statsminister . har vi haft tre budgetdebatterhär i kammaren. Det här är den fjärde budgetdebatten.Inte har socialministern behagat att delta idebatten om ett så viktigt område som betyder såmycket för de svenska medborgarna. Jag tycker attdetta är anmärkningsvärt.Efter dryga av socialdemokratiskt styre gårdet att urskilja ett klart mönster i regeringens ageran-de.Vi ser det när regeringen ägnar sig åt att inskränkavalfriheten för elever och föräldrar, somrapport efter rapport vittnar om bristande kunskaper,mobbning och våld i våra skolor.Vi ser det när regeringen ägnar sig åt att justerastatistiken över de öppet arbetslösa, somfler står utanför arbetsmarknaden nu än efter någontidigare högkonjunktur.Vi ser det när regeringen bjuder på kafferep förfack och näringsliv, som sjukfrånvaronökar.Vi ser det när regeringen förbjuder fristående ak-törer att driva sjukhus, som vårdköernaväxer.Vi ser det när regeringen vill bevara subventio-nerna för enkla tandläkarbesök, som derasföreslagna högkostnadsskydd inte omfattar alla ochden verkliga kostnaden dessutom blir långt högre ände förespeglade 7 000 kronorna.Vi ser det när regeringen vill styra in alla barn isamma barnomsorg genom reglerade taxor, samtidigtsom barngrupperna blir större och föräldrakooperati-ven hotas av nedläggning ute i kommunerna.Vi ser en regering som styr och ställer, men somvänder ryggen till när vi verkligen behöver hjälp.Fru talman! Det borgerligt styrda länslandsting har infört vårdgaranti, uppmuntrat nytän-kande och tagit hjälp av privata vårdgivare. Köerna ärkortast i landet. Ändå varnar socialdemokratiskaföreträdare runtom i landet för vården i Stockholm.I , där köerna är som längst, tillåter desocialdemokratiskt styrda landstingen inte fritt vård-val utanför gränser.Den som behöver en gråstarrsoperation kan i Ös-tersund få vänta på behandling, fyraår av beroende för uppgifter som man skulle kunnaklara själv, dagar av väntan som blir till månader ochår, år som aldrig kommer tillbaka. För en människapå ålderns höst kan en lång vårdkö lika gärna vara enlivstidsdom. Efter att ha betalat skatt i hela sitt liv fårman avsluta sina sista år utan att kunna se.Förra månaden kunde vi på nyheterna höra omInger som tvingats flytta från Skellefteåtill för att få den vård som hon har rätt till.Hon hade stått i kö för att få träffaen ortoped, ett första besök. Sedan kunde det ta ytter-ligare innan hon fick en operation.Det blev för mycket för , somskadat sig i en trafikolycka. Hon har ständighuvudvärk. Vänster axel är obrukbar, och hon harsvårt att sova. flyttar hon till där honbara behöver vänta max på behandlingoch operation.Åtgärd efter åtgärd från regeringen handlar om attinskränka och förbjuda möjligheterna för en borgerligsjukvårdspolitik som ger människor vård . Mennär hör vi någonsin socialdemokraterna varna försjukvården i ?Därmed faller även den socialdemokratiska val-retoriken in i mönstret. Vi ser en regering som styroch ställer, men som vänder ryggen till när vi verkli-gen behöver hjälp.I ett välfärdssamhälle värt namnet får människorgod vård när de behöver det. Men i svikerlandstingen ofta sin uppgift. Trots att sjukvården får mer resurser än är köernalängre. Med buller och bång har annonserats Persson-pengar och nationella handlingsplaner för de storaoffentliga systemen. Men till själva sjukvården nårpengarna inte fram. I sjukhussalarna är bristen påresurser stor.Den här situationen sliter hårt på personalen. Omingenting görs kommer så många som 600sjuksköterskor av de 3 000 som examineras attarbeta med annat än sjukvård.I dag har vi fått larmrapporter från omatt har sjukskriv-ningarna bland läkare ökat med 26 %.Även patienterna far illa. har i enartikel berättat om en god väns erfarenheter av attvara cancersjuk i . Jag citerar :"Om en cykelverkstad sköttes med den brist påserviceanda och med de elementära organisatoriskabrister som X-sjukhuset uppvisar skulle den gå om-kull, av det enkla skälet att kunderna skulle gå till enannan verkstad. Ingen skulle tänka sig att vänta iåtskilliga timmar - särskilt inte under helt vidrigaomständigheter - och helt i onödan, eftersom dethandlar om enkla organisations- och planeringsfrå-gor. "drar slutsatsen att inget av dettalöses genom att man bara pumpar in mera pengar.Vården uppvisar snarare symtom på kronisk sjukdom.Sjukvården har organiserats som centralstyrdalandstingsmonopol utan möjlighet för vare sig pati-enter eller personal att söka sig någon annanstanseller pröva nya idéer. Därför lider sjukvården ofta avplanekonomins klassiska symtom: köer, bristsituatio-ner och vanmakt för den enskilde.Ändå slår regeringen vakt om de offentliga mono-polen: ingen valfrihet vare sig för patienter eller per-sonal, heller köer, personal som går på knäna ochnedlagda sjukhus än att tillåta mångfald och ta hjälpav fristående vårdgivare.Vi ser en regering som styr och ställer, men somvänder ryggen till när vi verkligen behöver hjälp.Fru talman! Många pensionärer tror inte att dekommer att behöva betala mer än för tand-vården - detta efter det att i sitt förs-tamajtal talade om att alla skulle omfattasav ett högkostnadsskydd på . Vad Socialde-mokraterna inte säger i klartext är att högkostnads-skyddet inte omfattar exempelvis material och förbe-redande behandling. Den verkliga kostnaden vidomfattande tandingrepp kan, även för pensionärer, blimer än dubbelt så hög som de utlovade 7 000 kronor-na.Det verkligt anmärkningsvärda är ändå att rege-ringen tänker lägga fram ett förslag som ger tandvårdefter ålder snarare än efter behov.Varför anser Socialdemokraterna och SusanneEberstein att behovet av högkostnadsskydd är störreför en välbärgad 65-åring än för en ensamstående 45-årig mamma med försörjningsansvar för tonårsbarn?Risken är ju uppenbar att människor av ekono-miska skäl skjuter upp nödvändiga behandlingar tillsde omfattas av högkostnadsskyddet. Under väntetidenförvärras det personliga obehaget, och kostnadernastiger både för den enskilde och för samhället.I dag går stora offentliga resurser till att subven-tionera små problem med tandhälsan, medan männi-skor med stora problem får bära höga kostnader själ-va.En försäkring värd namnet täcker inte regelbund-na småkostnader men skyddar i gengäld när det verk-ligen behövs. Regeringen gör tvärtom och bevararsubventionerna för dem som inte behöver, men trixarmed skyddet för dem som har stora problem med sinatänder.Även på tandvårdsområdet är det alltså uppenbart.Vi ser en regering som styr och ställer, men somvänder ryggen till när vi verkligen behöver hjälp.Fru talman! ser vi även konsekvenserna avden reglering av daghemstaxorna som regeringengick till val på senast.I , där Socialdemokraterna har styrt i84 år, har man infört maxtaxan t.o.m. i förväg. Därhar farhågorna redan besannats. Där blir resultatet,trots skattehöjning, mindre per barnoch år än före maxtaxan.På stadens hemsida skriver föräldrar om en smyg-förtätning med fler och fler barn per avdelning. Ettföräldrakooperativ hotas redan av nedläggning. Val-friheten minskar och kvaliteten urholkas, just sombefarat.När kvaliteten blir lidande går det inte bara utöver barnen, utan det får också konsekvenser förstressade och oroliga föräldrar. Det är klart att ar-betsinsatsen, och därmed inte minst kvinnors karri-ärmöjligheter, påverkas när man inte kan lita på attbarnen har det bra medan man själv är på jobbet.För regeringen var det viktigaste att reglera dekommunala taxorna. Att fullt kompensera kommu-nerna för inkomstbortfallet så att kvalitet och valfri-het kan bevaras har de däremot inte gjort. Trots attmaxtaxereformen marknadsförts som en satsning påbarnen, är det alltså just barnen och de dubbelarbe-tande föräldrarna som riskerar att ta den störstasmällen när kvaliteten riskerar att urholkas.Vi ser en regering som styr och ställer, men vän-der ryggen till när vi verkligen behöver hjälp.Fru talman! Det finns ett alternativ till den rege-ring som blundar för verklighetens problem.Vi moderater har lagt fram förslag om att bekämpavårdköerna genom vårdgaranti och genom att ta hjälpav alla goda krafter i kooperativ, kommuner, lands-ting och privata företag. Det viktigaste är att patien-terna får den vård som är bäst.Vi har lagt fram förslag om att ta krafttag mot denökande sjukfrånvaron. Förutom förslag om vårdga-ranti har vi lagt fram förslag om extra budgetmedeltill för att få en rehabilitering somfungerar.Vi arbetar i riksdag, landsting och kommuner föratt anställda inom vård, omsorg och utbildning skakunna få fler och bättre arbetsgivare att välja mellan.Det skulle innebära konkreta förbättringar för demsom drabbats av sjukdomar och arbetsskador ochsamtidigt förbättra arbetsmiljön där det behövs sombäst.Vi har lagt fram förslag om en tandvårdsförsäk-ring värd namnet, som skyddar alla med stort behovav tandvård, gamla som unga.Vi har lagt fram förslag om en familjepolitik somomfattar alla barn och som inte urholkar kvalitet ochvalfrihet i barnomsorgen.Vi har lagt fram förslag om en politik som skaparnya riktiga jobb, om en skola där alla barn kan varatrygga och få kunskaper och om en handikappolitiksom inte klumpar ihop människor i kollektiv utan sertill var och ens individuella behov.Det är förslag som vi vill genomföra efter nästaval i en ny regering - en regering som struntar i attstyra och ställa med människor som skulle kunnaklara sig själva, men med en politik som hjälper närdet verkligen behövs.(Applåder)Anf. 176 () replik:Fru talman! Det är riktigt att köerna till sjukvår-den varierar över landet. Det är också därför somtillgänglighetspengarna nu tillförs.Det finns en viktig sak med dem, och det är regionalt bestämmer var man ska satsa dem, såatt man har en möjlighet att prioritera och också be-hålla prioriteringsordningen. Målet är att alla ska fåbehandling . Det kanske inte ärmöjligt direkt i alla landsting. har självnämnt Norrlandslandstingen, som bl.a. lider av svå-righeter att rekrytera läkare och annan personal.För att åtgärda detta handlar det om att se till attdet finns utbildad personal och att det finns pengarför att genomföra den behandling som krävs. Då gårdet inte, som gör, att för det första tabort det kommunala utjämningssystemet som skulleåderlåta de norrländska landstingen på medel attfaktiskt åtgärda situationen, för det andra att sänkaskatter och också anslag till kommuner som man göroch tro att det ska gå att driva den vård som faktisktbehövs även i Norrlandslandstingen eller för dettredje att göra det man gör i , attköra sjukvården mot ett rejält underskott som bl.a. harlett till att kreditvärderingsinstitutet sänkt kreditvärdigheten för länslandsting, vilket betyder att skattebetalarna kommeratt få betala högre skatter eftersom fårlåna till högre ränta.Om man anser att man har läget under kontroll påvissa områden, har man minsann inte ekonomin underkontroll i landsting.Anf. 177 () replik:Fru talman! Om hade läst de mo-derata motionerna, hade sett att viföreslagit ett statligt skatteutjämningssystem som skautjämna de skillnader som finns mellan kommuneroch mellan landsting. Det är inte så, som försöker säga, att vi vill avskaffa skatteutjäm-ningssystemet.Däremot tycker vi att det är orimligt att en kom-muns skattebetalare ska betala till en annan kommun.Vi tycker inte att det är ett rimligt system att göra pådet viset. Därför har vi föreslagit ett annat sätt attsäkerställa ett långsiktigt och stabilt skattesystem -ett statlig skatteutjämningssystem.Men det är otroligt intressant att lyssna till IngridBurman. Här ser vi att köerna växer. Här ser vi attmänniskor får vänta på att bli opererade. Härser vi att människor tvingas flytta från tillStockholm för att över huvud taget kunna överleva,därför att man inte står ut med att vänta i köerna. Dådiskuterar det kommunala skatteut-jämningssystemet.Det som skiljer och mig åt är att vivill införa en rättighet för den enskilde individen, förpatienten, att hon ska kunna veta att hon inte skabehöva vänta på operation ochbehandling. Det är viktigt för den enskilde individen,men det är lika viktigt för sjukvården. Vi är övertyga-de om och ser att när man får en vårdgaranti somfungerar, innebär det också att det underlättar denutveckling och förändring av sjukvårdens organisa-tion som behövs för att vi ska se till att vi kan använ-da varje krona som går till sjukvård på allra, allrabästa sätt.Det var precis detta som , den ti-digare socialdemokratiska finansministern, och hansvän hade funnit. Det inte räcker att bara pumpa inmer pengar. Det krävs också förändring av organisa-tionen. Men detta är ju emot.Anf. 178 () replik:Fru talman!