prot · GP0931 · 2001-11-21 00:00:00 — Men be-hövs det då inte mer pengar till den skattefinansieradevården och omsorgen, oavsett om den drivs offentligteller privat?Bara några ord om barnomsorgskontot som ettalternativ till maxtaxan. Maxtaxan är för oss ett stegpå vägen till avgiftsfri barnomsorg. I borgerlighetensmotioner, mest i , görs flera försökatt komplicera något som egentligen är väldigt enkelt.De fyra partierna, med i spetsen,vill att det ska löna sig för kvinnor att stanna hemmamed barnen. Det är tydligen så viktigt att bevarakönsrollerna att inte ens ekonomiska argument biter.Vad händer med skatteintäkterna om förvärvsarbe-tandet bland kvinnor minskar? Vad händer med till-växten? Svaren finns inte i motionerna. I stället framställa det som att en satsning på hemmafruarskulle vara ekonomiskt likvärdigt med en satsning pådagis och kvinnors möjligheter att förvärvsarbeta.Subventionerar staten hemmafruar slår det direktmot skatteintäkterna. Det finns inga beräkningar påvad dessa minskade skatteintäkter kostar. Det finnsalltså rena ekonomiska skäl för att anse att jämställd-het är produktivt.I detta sammanhang kan jag inte låta bli att undrahur det kan komma sig att tycker att det ärbättre att höja dagisavgifterna i stället för att bejakamaxtaxan, som innebär lägre dagisavgifter och i ochmed det en ekonomisk uppmuntran för kvinnor attinte stanna hemma vid spisen.Om barnomsorgskontot, som sägs handla om val-frihet, skulle gå igenom innebär det att förvärvsarbe-tandet bland kvinnor sjunker. Det leder till att gapetmellan kvinnors och mäns löner ofrånkomligt ökar.På vilket sätt vill ni möta en sådan utveckling? Gällerjämställdhet bara de rika när de vill ha skattesubven-tionerade pigor?Anf. 3 () replik:Fru talman! Efter att ha lyssnat till villjag extra gärna yrka bifall till reservationerna 1, 2 och12, men också ställa två frågor till ena är: Är det en tillfällighet att lönebild-ningen i borgerliga kommuner, regioner och landstingdär man har många privata alternativ och mångaarbetsgivare ger människor inom vården bättre lönerän inom socialdemokratiskt och vänsterpartistisktstyrda kommuner och landsting?Den andra frågan handlar om en rätt näraliggandesak. har här föreslagit att vi ska mötalågkonjunkturen, behovet av en bättre tillväxt och dendemografiska utmaningen med att öka offentligautgifter och stärka det offentligas roll. I de kommunerruntom i där ni och socialdemokrater har styrtsom allra mest och allra längst har ni på något sättbyggt samhällen och kommuner såsom ni vill ha dem.Hur kan det komma sig att skatterna där är som högst,nyföretagandet som minst, köerna som längst och attdet är en sådan brist på valfrihet, mångfald och jobbatt människor flyttar därifrån? Hur kan det komma sigatt köerna är kortare, jobben ökar och sysselsättning-en växer i de kommuner och regioner där vi har öpp-nat upp för mångfald? Jag tycker att det vore intres-sant att få svar på frågan om det bara ären tillfällighet eller om det kan bero på att den politiksom ni vill föra leder till mindre valfrihet, sämrevälfärd, längre köer, högre skatter, högre offentligautgifter och att medborgarna ändå får ut mindre avdetta.Anf. 4 () replik:Fru talman! frågar om det är entillfällig lönebildningsfråga att människor har bättrelöner i just de landsting och kommuner som har olikaaktörer. Jag skulle vilja svara på frågan på det sättetatt de fall som ni beskriver i reservationen är typiskaexempel på bristyrken.När det gäller vanliga jobb inom vård och omsorgskulle inte lönerna öka om det skedde en privatise-ring, därför att det finns låga kvinnolöner även inomden privata sektorn. Titta bara på Handels område!Där är det ju privata aktörer, och lönestrukturen medlåga kvinnolöner finns även där. Ska man göra nå-gonting i de här sammanhangen måste man alltså haen bättre politisk styrning.När det gäller den andra frågan som ställdes omdet offentligas roll i kommunerna är svaret att detberor på strukturer, t.ex. befolkningsminskning, somär väldigt svåra för kommunerna att själva påverka.Vi har haft ett speciellt förhållande under 90-taletmed nedskärningarna, och det har varit svårt förkommunerna att klara detta. Om det skulle ha varit såatt hade bestämt den ekonomiska politi-ken hade det blivit ännu sämre för dessa kommuner.Anf. 5 () replik:Fru talman! Svaret är lite vacklande även om SivHolma inte vill medge det. Sakläget är att i de kom-muner och landsting där det finns en mångfald avarbetsgivare är löneutvecklingen bättre för vårdbiträ-den, för undersköterskor och för sjuksköterskor. SivHolma säger att det beror på någonting annat, somhon inte riktigt kommer fram till, och att det ändå ärbättre med politisk styrning.I de kommuner och landsting där man har precisden politiska styrning som förespråkar ärsituationen som allra sämst. angriper SivHolma den situation och de förutsättningar som harlett till att kvinnor får högre löner inom yrken där deinom socialistiska kommuner och landsting har sämrelöner. Jag tycker att det är rätt oförskämt och skamligtmot dem som jobbar och som faktiskt har fått enbättre livssituation genom ett öppnare samhällsklimat.Har de fel som i opinionsundersökning efter opi-nionsundersökning säger att det blir bättre med enmångfald av arbetsgivare? Har de fel när de säger attdet blir bättre med privata arbetsgivare? Har de felnär de säger att det blir bättre förutsättningar för envettig lönebildning? Har allafel?Om alla hade fel borde det vara bättre i de ideal-kommuner som förespråkar där ni har fåttstyra och ställa precis som ni vill, där ni har trycktned alla alternativ och där ni har förbjudit eller mot-verkat mångfald. Men det är fel.Svaret på den andra frågan var att det beror påstrukturproblem att människor flyttar ifrån vänster-kommunerna, att skatterna är högre, kostnadernastörre och köerna längre. Ja, det är väl sant att det ärjust strukturproblem.Ni bygger upp en offentlig struktur som hämmarnyföretagande, ekonomisk utveckling och människorsvalfrihet och välfärd. Då är det inte underligt att män-niskor flyttar från många av de kommuner som ärSveriges mest klassiska och framstående industri-kommuner. För man den politik som ni vill föra gårdet att avläsa på kartan i hur det går. De flyttar till kommuner ochregioner som ni ägnar riksdagsdebatter åt att skälla utav det enkla skälet att där kortas köerna, där växervalfriheten.Anf. 6 () replik:Fru talman! Problemet med re-sonemang är att de positiva saker han talar om växer ide tillväxtcentrum som finns i . Det behöverju inte alltid bero på beskäftiga kommunalpolitikeroch landstingspolitiker i de här områdena.Det finns något som heter solidaritet. Med mode-ratstyrd politik skulle solidariteten slås sönder. Detfinns vackra ord om mångfald. Men det finns områ-den i landet som inte har ett sådant underlag att mankan ha flera aktörer. Hur ska man göra då? Då hand-lar det faktiskt om att vara solidarisk och se till attt.ex. min kommun, , har en vårdcentral. Detfinns anbudsförfaranden som har visat att skulle manha något privat skulle det i bästa fall kosta flera mil-joner kronor mer.Problemet är att vi har ett avlångt land med olikaekonomiska förutsättningar. Gör man som modera-terna vill och ger mindre resurser till kommuner ochlandsting kommer det att bli ännu svårare för dekommuner och landsting som inte finns i tillväxtom-rådena. Med den politik som ni har beskrivitkommer det inte att bli mer tillväxt, för ni har glömtbort den här delen av landet.I den andra delen, när det gäller lönerna, finns detnågot som ni inte vill se. Det finns en könsmakts-struktur i samhället, där män är överordnade ochkvinnor underordnade, som hänger ihop med att vihar orättvisa kvinnolöner. Dessa finns även inom denprivata sektorn. Den privata sektorn är inte bättre. Harman då flera aktörer är grundproblematiken fortfa-rande densamma; kvinnor har lägre löner än män. Jagtycker att det vore bra om fundera-de ett varv till på det här med könsmaktsstrukturenoch återkom med bättre synpunkter i den här frågan.Anf. 7 ():Fru talman! Jag blir beklämd när jag hör SivHolma vädra sitt förakt för svenska småbarnsföräld-rars rättmätiga krav på valfrihet och att man ska kun-na ha mer tid för sina barn. Inte ens ekonomiska ar-gument biter, säger hon, när föror-dar ökad valfrihet. Det slår på skatteintäkterna omstaten subventionerar hemmafruar - jag hoppas att deyrkeskvinnor som har röstat på Vänsterpartiethör vad säger och hör vilket förakt hon geruttryck för när man vill vara tillsammans med sinabarn. Fru talman, det är verkligen dags att myndig-förklara landets småbarnsföräldrar. Jag hoppas attdetta kan ske, om inte annat efter valet 2002.Så var den här högkonjunkturen över, och rege-ringen har försuttit ännu ett tillfälle att ta itu med dendåliga tillväxtkraft som har plågat svensk ekonomiunder . Och eftersläpningen fort-sätter. Regeringen beräknar själv att ekono-mi kommer att utvecklas sämre än genomsnittet ivärlden, sämre än i , sämre än i snittet av EU-länderna och sämre än i resten av . Regering-en räknar faktiskt också, lite i skymundan, med attlåna till sina reformer. Statsskulden beräknas öka med35 miljarder kronor mellan åren 2001 och 2004.Höstens varselstatistik är den värsta på många år.Avesta i , på flera orter,i , och iKatrineholm, i och ABB:s ned-skärningar på flera håll är bara några exempel. Omden här trenden håller i sig kan antalet varsel på hel-året uppgå till kanske 60 000. Det är visserligenganska långt från de ca 185 000 varslen i början av90-talet, när vi hade en världsekonomi i fritt fall. Menvi får annars gå tillbaka för att kommaupp i dagens nivåer.Den rödgröna förhandlingsgrupp som får antasligga bakom prioriteringarna i höstens budgetpropo-sition har knappast haft fokus på att förbättra de härdystra nyckeltalen och därmed de långsiktiga förut-sättningarna för att möta globaliseringens och dennya befolkningspyramidens utmaningar. Fokus hartvärtom varit ett kortsiktigt valrörelseperspektiv. Jagtycker att det borde vara ganska besvärande för rege-ringen att av de omskrutna sysselsättning-sökningarna beror på ökadsjukfrånvaro medan den faktiska ökningen av antaletsysselsatta var minimala . När nu konjunkturensnabbt viker står regeringen helt utan en strategiskplan för att långsiktigt lyfta tillväxtförutsättningarna.Kvar är bara en valrörelsebudget där pengar delas uttill i stort sett alla grupper i samhället.Det är en ganska expansiv finanspolitik som rege-ringen serverar. Det mesta handlar om att fördelaresurser som på något mystiskt sätt tas för givna avregeringen. Tillväxten nämns pliktskyldigast somviktig, men konkreta åtgärder som faktiskt skullekunna lyfta tillväxtförutsättningarna lyser med sinfrånvaro ungefär lika mycket här som på den social-demokratiska partikongressen i Västerås.Nu dyker konjunkturen snabbt, och det är klart attdet förvärrar läget på en redan dåligt fungerandearbetsmarknad. Regeringens strategi har varitatt om bara statsfinanserna är i balans och konjunktu-ren fortsätter att vara god leder det på något automa-tiskt sätt till ökad sysselsättning.Nu blev det alltså inte så. är det utgiftstakensom hotar att sprängas som inkomsternafaller. Ett antal oberoende internationella organisatio-ner har ju, som vi ofta brukar upprepa här, fru talman,påpekat behoven av konkreta strukturella reformeroch strategiska skattesänkningar för att förbättra densvenska ekonomins utvecklingskraft. Det är ,, och många andra.De senaste årens relativt starka tillväxttal har jufaktiskt i huvudsak byggt på att ekonomin har åter-hämtat sig från en väldigt låg nivå med ett lågt kapa-citetsutnyttjande i industrin. Men när kapacitetsut-nyttjandet växer dyker flaskhalsarna upp igen ochinflationen tar fart. står vi alltså här med den hög-sta arbetslöshet som någonsin har uppmätts vid ut-gången av en högkonjunktur.Men inte heller statens finanser är så lysande somde flesta tror. Statens finanser är i själva verket densvagaste länken i den offentliga sektorns finanser.Hela överskottet ligger i pensionssystemet. Men nuhar den rödgröna majoriteten upptäckt en ny mjölk-kossa, nämligen guld- och valutareser-ver. Guld- och valutareserverna är de enda egna, storareserver som kungariket har för allvarliga ochoförutsedda händelser. Dessa leds nu alltså för andragången fram till den rödgröna mjölkpallenför att tömmas på ytterligare 20 miljarder kronor.Med en vikande konjunktur är det hög tid att rättatill några av de strukturfel som den svenska ekonominlider av. Jag tänker på det höga skattetrycket, de storamarginaleffekterna som gör att det lönar sig dåligt attarbeta och som skapar ett osunt bidragsberoende förstora grupper och att det är svårt att locka och behållaföretag för vårt land - liksom kapital och kompetens.Också nuvarande, orimligt höga, beskattning gör juatt de lättrörliga skattebaserna flyr.Det handlar också om en dåligt fungerande löne-bildning och arbetsmarknad vad gäller rörlighet,flexibilitet och effektivitet inom de arbetsmarknads-politiska åtgärdsprogrammen. En bristande konkur-rens i stora delar av ekonomin, inte minst inom denoffentliga tjänsteproduktionen, inom bygg- och livs-medelssektorn, leder till ett högt prisläge och lågköpkraft jämfört med andra länder.Dessutom måste en övergripande målsättning förden ekonomiska politiken vara att uppnå en uthålligthögre tillväxt än de knappa som har haftde . Målet för kristdemokraternastillväxtpolitik, som vi delar med de övriga borgerligapartierna, fru talman, är en varaktigt hållbar BNP-tillväxt på . Det skulle nämligen lyfta in-täkterna för stat, landsting och kommuner och förbätt-ra resursläget inom bl.a. krisbranscherna vård, skolaoch omsorg.För att möjliggöra det krävs en politik som slårvakt om den statsfinansiella stabiliteten genom lägreutgifter. Det krävs ett lägre skattetryck, sänkt skuld-kvot och minskad statsskuld. Därigenom minskar densvenska ekonomins sårbarhet. Det krävs en politiksom skapar bättre villkor för arbete och företagandegenom konkurrenskraftiga skattenivåer. Utbildnings-systemet och lönebildningen måste också reformeras.Det skapar bättre förutsättningar för att alla ska kunnaväxa och förverkliga sina ambitioner och på så sättminska de regionala och sociala obalanserna. Menpolitiken måste också riktas in på att öka valfrihetenoch säkra både mäns och kvinnors kontroll över denegna tillvaron. Konkurrensen måste skärpas, bl.a. iden offentliga tjänsteproduktionen och i bygg- ochlivsmedelssektorn.Småföretagardelegationens förslag till regel-förenkling och minskad byråkrati har kört fast medNäringsdepartementets mycket svaga politiska led-ning. lägger ca 100 företagare per veckaav i vårt land. Vi har färre företagare än vi hade1993.Ett annat allvarligt tecken på systemfel är attkostnaderna för de långvariga sjukskrivningarnaberäknas öka , från 14 miljarder1997 till ca 37 miljarder i år.Samtidigt är den högkonjunktur som regeringenbyggde sin politik på borta överallt utom i tabellerna iregeringens budgetproposition. Regeringen fnyser åtglobaliseringens effekter. Men om ingenting görs åtvärldens högsta skatter på världens bredaste skattebaskommer att förlora ca 100 miljarder årligenpå enligt en studie som Riksskatteverkethar gjort.Fru talman! har ett alternativtill denna passiva politik. Det tar sikte på att ökasysselsättningen så kraftfullt att kan bli envinnare i globaliseringen, så att välfärden långsiktigtkan tryggas för alla. Politiken riktas in på att skapaförutsättningar för fler jobb och växande företag. Viföreslår åtgärder för att åstadkomma ett så bra före-tagsklimat att fler av företagarna i hela landet faktisktvill och vågar expandera och nyanställa, en skattepo-litik där alla får behålla mer av sin egen lön, även ca1,3 miljoner pensionärer. Dessutom höjs pensionstill-skottet med nästa år.Men det är också långt kvar, fru talman, till enrimlig situation inom vården och skolan. Därför satsarvi kristdemokrater 4,25miljarder kronor mer än regeringen för att ge förut-sättningar för en värdig vård utan köer ute i vårakommuner och landsting. Här handlar det både ommer resurser och nya och bättre verksamhetsformermed en större mångfald av vårdgivare för de sjukaoch gamla. Fler arbetsgivare utöver attvälja på tror vi också ger bättre förutsättningar förlönebildning och karriärvägar för de vårdanställda.Fru talman! Samma enögda perspektiv gäller fa-miljepolitiken, som vi hörde från denrödgröna koalitionen reflektera över. Bara de föräld-rar som beter sig som regeringen vill får del av sam-hällets stöd. Vi kristdemokrater vill att föräldrarnaska få en chans till mer tid för barnen. Därför satsar vinu tillsammans med övriga borgerliga partier mer påökad valfrihet för landets barnfamiljer med en brakommunal barnomsorg, med ett barnomsorgskontooch med avdragsrätt för barnomsorgskostnadernasom ett alternativ till maxtaxan.Vi kristdemokrater lägger alltså fram förslag somger höjda pensioner för de sämst ställda pensionärer-na, bättre förutsättningar för en värdig vård utan köer,fler lärare i , ett återupprättat rättsväsen-de, en ökad miljösatsning och bättre konkurrensvill-kor för jordbruket, fisket och åkerinäringen samt gerjordens fattigaste bättre utvecklingsmöjligheter ge-nom att biståndet höjs. Detta når vi genom att göraomprioriteringar och besparingar inom de utgiftsra-mar som vi föreslår.Sedan måste utskottets rödgröna majoritet genomberedningstvånget alltid hitta argument för att avslåde förslag som inte majoriteten står bakom. Det görman med samma finess som vanligt. Jag kan dock närjag går igenom de här synpunkterna konstatera, frutalman, att det egentligen inte är något fel på vårpolitik. Det handlar egentligen bara om tidpunkternaför när man inför förslagen och lite grann om beräk-ningarna av effekterna, den tekniska utformning somvi har valt. På sex områden kritiseras en redovis-ningsfråga, två införandedatum för våra reformer ochtre bedömningsfrågor, där utskottsmajoriteten inte harförstått den effekt som vi antar blir följden av vårareformer.Jämfört med att majoriteten utan beredning smy-ger in från guld- ochvalutareserv i sitt alternativ tycker jag att de tänkbaraavvikelser som oppositionen har i sina budgetalterna-tiv framstår som ganska milda. Men jag antar att detär någonting som vi får diskutera med med finansministern om han dykerupp här i kammaren.Fru talman! står inför stora utmaningar,framför allt tycker jag det gäller den demografiskautvecklingen. är vi ungefär 3,3 personer i för-värvsaktiv ålder per pensionär. kommer detatt finnas ca 1,8 personer i förvärvsaktiv ålder perpensionär, som äldrevårdskostnadernakommer att öka med , enligt beräkning-ar som har gjort. Att då ha kvaren straffskatt på högre utbildning, en straffskatt påkapital i och en dubbelbeskattning av svensktägande vittnar knappast om insikt om vad framtidenkräver.Nej, det som behövs för att få trygghet införframtidens utmaningar och ett varmare, mänskligaresamhälle är en ny regering, som oberoende av kon-junkturens växlingar koncentrerar sig på att förbättravillkoren för arbete, företagande och personligt an-svarstagande, men som också respekterar småbarns-föräldrarnas rätt att få valfrihet och att faktiskt ocksåfå mer tid tillsammans med sina barn. Just det faktumatt det föds för få barn är kanske det allvarligastehotet mot vår framtida välfärd och ekonomiska till-växt.Anf. 8 ():Fru talman! Ärade ledamöter och åhörare! Detfinns ingen som bor i som inte påverkas avkonjunkturen. Alla svenskar som arbetar funderaröver hur det går för företaget. Alla som är beroendeav vård och omsorg funderar över hur det ska gå medden delen. Alla familjer funderar över hur det ska gåmed familjeekonomin.Sveriges ekonomi är dessutom en liten ekonomi.Den är väldigt öppen för internationella influenseroch mer konjunkturberoende än de flesta andra län-ders.Samtidigt håller på att klyvas regionaltoch socialt. I propositionen talar regeringen om till-växt och rättvisa, men i praktiken hämmas tillväxten,klyftorna vidgas och jämställdheten går åt fel håll.Många människor får stå vid sidan av utveckling-en genom att de t.ex. inte får tillgång till arbetsmark-naden. Bidrags- och skattesystemen låser in dem i enfattigsdomsfälla, vilket särskilt gäller kvinnorna.Dessutom har de regionala skillnaderna ökat. Rege-ringen har alltså gjort politiskt dubbelfel under denhögkonjunktur som just har passerat - de mankunde ha gjort så mycket mera bra saker.Dels har regeringen inte förmått att driva igenomde strukturella förändringar som gör svensk ekonomimer robust och mindre känslig för internationellakonjunktursvängningar, dels har regeringen inte för-mått göra alla delaktiga i den goda utveckling somhar varit. I budgetpropositionen föreslås tyvärr inteheller några åtgärder som tar tag i dessa allvarligastrukturfel och minskar statsfinansernas konjunktur-känslighet.Jag uppskattar därför tydligheten hos den samladeoppositionen när vi tillsammans slår fast ett över-skottsmål om , ett tillväxtmål om och gemen-samt betonar vikten av att sänka utgiftskvoten, sänkaskattekvoten och amortera på statsskulden. Det ärviktigt för stabiliteten, och det är viktigt för tilltrontill svensk ekonomi.Med ett samhälle med livskraft, livskvalitet ochsjälvbestämmande som mål för människorna, måstevi hitta andra lösningar för att garantera tryggheten.Vi föreslår därför från sida reformer pånågra viktiga områden: skolan och den högre utbild-ningen, skattesystemet, företagande, arbetsmarkna-den, regionalpolitiken och kommunikationerna ochvården, skolan och omsorgen.Fru talman! Jag ska ta upp några av de områdensom bekymrar mig särskilt i den utveckling och densituation vi har . Det är arbetsmarknaden, företa-gandet, sjuktalen, de sociala klyftorna, skolfrågornaoch regionalpolitiken.Jobben är ofantligt viktiga. Att hålla arbetslöshe-ten nere är viktigt inte bara för den enskilda männi-skan utan också för hans eller hennes familj - och detär ofantligt viktigt för den svenska ekonomin.Trots en sjunkande arbetslöshet från en extremtoppnivå går vi ändå in i lågkonjunkturen med dub-belt så hög total arbetslöshet som vi hade när vi gickin i den förra lågkonjunkturen. Det är oerhört be-kymmersamt. ser vi redan de första tecknen. Ar-betslösheten har börjat öka och sysselsättningen sjun-ker enligt de allra senaste dagarnas rapporter.Så går det att fundera på arbetslöshetens konsek-venser för den som är arbetslös. Trots att arbetsmark-nadsutbildningar kostar mer än motsvaran-de gymnasieutbildningar fungerar de inte bra. Jag harnästan aldrig träffat en människa som har genomgåtten arbetsmarknadsutbildning och som har sagt har varit oerhört nöjd och att man har fått en nystart och nya chanser. Jag har träffatoerhört många människor som har sagt att de kännersig maktlösa, illa behandlade, inte får bestämma översin framtid, att de slösar bort sin tid - och de undrarvad detta ska vara bra för.Detta är ett stort misslyckande som kostar pengar,som kostar livskvalitet för människor, som är förned-rande och gör att människor tappar sugen totalt. Vadhar regeringen gjort åt detta? Ingenting.Vi i säger att det måste finnas trevägar in i arbete, nämligen gymnasieutbildning föralla som inte har det, högkvalitativa arbetsmarknads-utbildningar som leder till jobb och en möjlighet förde arbetslösa att komma i närkontakt med företagaresjälva genom övergångsarbetsmarknader av olikaslag. De ska få en möjlighet att komma runt på ar-betsplatser, och till slut fastnar de i jobb. Det blir enkardborreeffekt. Det finns projekt som har bevisat attdet faktiskt är så i verkligheten. Så skulle vi vilja hadet för att kunna ge livskraft, livskvalitet och självbe-stämmande åt dem som är arbetslösa.Hur skapas nya arbetstillfällen? De allra flestaskulle säga att det sker genom ett bra företagsklimat.När den analysen är gjord ska man sätta i gång medåtgärder och ta tag i frågorna. Men regeringen ochnäringsministern klarar inte detta. Regler och byrå-krati har inte minskats.