prot · GO0956 · 2001-01-25 00:00:00 — Vi ska försöka mins-ka uttaget från arbetsmarknaden och ge redskapen åtdem som behöver dem bäst.Moderaterna har i sin motion talat om detta ochbett socialministern att tillsätta en beredning för atttitta på finansieringsformerna för äldreomsorgen iframtiden. Det bör vara en parlamentarisk beredning,som gör att vi kan garantera god äldreomsorg somhåller och över val. Jag hoppas att socialmi-nistern vill titta närmare på detta och gå oss till mötesdär.Anf. 132 Socialminister ():Fru talman! Den här diskussionen skulle egentli-gen handla om den låga nivån på barnafödandet. Detvar det som var utgångspunkten för interpellationen.Nu har det handlat väldigt mycket om frågan omfinansieringssystem, skattesystem kontra försäkrings-system.Jag tyckte att det, med tanke på just den debattsom har flammat upp och som är ett resultat av AnnaHedborgs artikel, var viktigt att klargöra att jag inteser någon framtid där man endera inför en sorts be-skattning som är åldersrelaterad eller väljer försäk-ringsfinansieringar av äldreomsorgen. Det är möjligtför oss att garantera en fungerande äldreomsorg, mendet kräver ökade resurser. Det kräver större målmed-vetenhet. Vi behöver mer personal i äldreomsorgen.Vi behöver högre kvalitet för att vi ska få förtroendeför den äldreomsorg som samhället svarar för.Men när det gäller barnafödandet tror jag att sva-ret på den fråga som ställs, nämligen hur vi ska ökabarnafödandet, handlar om vilken familjepolitik viför. Jag tror att det är först när man känner att mankan vara trygg som förälder som man är öppen föroch intresserad av att skaffa barn. Jag tror att det ärdär som lösningen ligger. Vi måste ha en familjepoli-tik som ger den trygghet som krävs för ett föräldra-skap. Jag tycker att väldigt mycket har skett på detområdet , och jag tror att förslag somt.ex. det om en maxtaxa i barnomsorgen faktiskt spe-lar en roll i det här avseendet. Jag har en viss erfaren-het. Jag väntar faktiskt på att alldeles strax bli morfar.Och jag vet att dottern bestämde sig för detta inte somen följd av barnomsorgstaxan men när hon kände atttillvaron fungerade. Hon säger: har jag det jobbjag vill ha, och har jag en bostad.Vi måste se till att det fungerar.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 2000/01:175 omöstrogenbehandlingAnf. 133 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag tänker vidta för att öka våra kunskaperom för- och nackdelar med östrogenbehandling.Jag behandlade detta ämne förraåret i ett skriftligt svar på en fråga från ,och mitt svar då gäller fortfarande.Östrogenbehandling ges för att avhjälpa symtomeller bristtillstånd som kan uppträda hos kvinnor vidtidpunkten för menstruationens upphörande ellerunder klimakteriet. Användningen av hormonpreparathos kvinnor i klimakteriet har ökat markant sedanmitten av 1990-talet.Det är väl dokumenterat genom vetenskapligastudier att hormonbehandling har en lindrande ellerbotande effekt på s.k. övergångsbesvär. Flera veten-skapliga undersökningar visar också att långvarighormonbehandling förebygger en eventuell benskör-het och minskar därmed risken för benbrott hos vissakvinnor. Det finns dock också vetenskapliga resultatsom visar att långtidsbehandling med östrogen ellerkombinationen av östrogen och gulkroppshormon kanöka risken för olika former av cancer. Det är därförav stor vikt att förskrivande läkare före långtidsbe-handling noggrant väger nyttoeffekter mot riskeffek-ter, vilket även ska framkomma i rådgivningen tillden enskilda kvinnan.Läkemedelsverket är den myndighet som har tilluppgift att tillse att läkemedel är säkra, effektiva ochav god kvalitet samt verka för att läkemedel användspå ett ändamålsenligt och kostnadseffektivt sätt. En-ligt är det befintliga kunskapsun-derlaget för behandling av östrogen ofullständigtvarför det behövs ytterligare kartläggning av samban-den mellan hormonbehandling och olika nytto- ochriskeffekter.Jag förutsätter att och även So-cialstyrelsen, inom ramen för sitt tillsynsansvar, nogaföljer utvecklingen när det gäller östrogenbehandling.Så här är det svar som jag har överlämnat formu-lerat. Jag vill till detta lägga ytterligare information.Det bedrivs mycket omfattande internatio-nell forskning på området. Det är SBU som har iuppgift att sammanställa det internationella forsk-ningsläget, och jag kommer att uppdra åt SBU attsnabbt framställa en rapport om det internationellaforskningsläget och uppdatera den rapport som manlämnade . Vi vill veta hur forsknings-läget är nu och vilket kunskapsläge vi har, så att vikan ha det som grund för eventuella åtgärder.Anf. 134 ():Fru talman! Jag vill först tacka ministern för sva-ret. Jag kan också konstatera att jag och ministern ärhelt överens om att vi saknar kunskap om vaddet i praktiken innebär och kommer att innebära föross kvinnor som är i klimakteriet och som behandlasmed östrogen.Det vi vet - och det är väldigt viktigt - är att visom har övergångsbesvär och får östrogen oftast mårväldigt bra. Det höjer vår livskvalitet på ett mycketpåtagligt sätt. Vi vet också att vi är väldigt många.40 % av alla kvinnor i klimakteriet får östrogen. Dethandlar om 100 000-tals kvinnor i vårt land, och dethandlar om miljontals kvinnor i världen. Men samti-digt lever vi med en stor oro. Vi vet inte vad vi i för-längningen utsätter oss för.Riskerar vi i högre utsträckning att få cancer änden som inte tar östrogen? Ska vi därför bara ha enbehandling eller ? Eller är detenbart bra för vår hälsa med minskad benskörhet ochminskad risk för hjärtinfarkt, och bör vi därför be-handlas med östrogen resten av livet?Ministern! Vi är väldigt många som vill veta. Mi-nistern säger att det är av stor vikt att förskrivandeläkare före långtidsbehandling noggrant väger nytto-effekter mot riskeffekter, vilket även ska framkommai rådgivningen till den enskilda kvinnan. Det är all-deles utmärkt. Jag håller fullständigt med. Men påvilken kunskap ska läkaren bygga sin information?Hur ska det gå till? Hur ska läkaren kunna veta näringen annan vet? Ministern säger att inteens den myndighet som har till uppgift att tillse attläkemedel är säkra, effektiva och av god kvalitet hartillräckliga kunskaper. Den anser, enligt ministernsjälv, att kunskapsunderlaget för behandling av östro-gen är ofullständigt varför det behövs ytterligarekartläggning av sambanden mellan hormonbehand-ling och olika nytto- och riskeffekter. Det är ju därförvi kvinnor får så olika råd och rekommendationer,just därför att ingen vet. Vad tänker ministern göra?Ministern har svarat att man ska se till att Social-styrelsen och följer utvecklingennoggrant. Sedan har ministern dessutom lagt till liteextra i svaret, som jag är mycket glad över. Men hurska man följa utvecklingen? Det är min fråga. Skaman följa statistiken över hur många av oss som dör icancer och därefter gissa sig till om det beror på att vihar behandlats med östrogen? Eller ska man funderaöver hur många benbrott som har undvikits på grundav östrogenbehandling?Nej, ministern, vi kvinnor är trötta på att vara för-sökskaniner. Vi vill veta , inte . Vivill själva, med adekvat kunskap som bas, kunnaavväga nytta mot risk. Vi kvinnor i vår generation harvarit den stora försöksgenerationen när det gällermedicinsk behandling. Det var vi som testade deförsta p-pillren. Det var vi som fick ta konsekvenser-na av för stora doser. är det vi som testar östro-genbehandling. är det vi som också vill ha kun-skap.Anf. 135 ():Fru talman! Och är det vi som oroar oss, kanväl jag då tillägga.Som tidigare nämnts har östrogenbehandlingentvå syften, dels att lindra klimakteriebesvären, dels attminska risken för benskörhet.Det är självklart positivt att kvinnor får tillgångtill östrogenbehandling, eftersom det betyder mycketför att upprätthålla livskvaliteten. Men vi, liksomsocialministern, konstaterar att det behövs mer forsk-ning och kunskap om östrogens verkningar, inteminst för att man ska kunna ge varje kvinna rätt in-formation om hur preparatet ska användas.I skrivs östrogen ut till avalla kvinnor i klimakteriet. Och denna förskrivningökar snabbt och ofta slentrianmässigt. Under perioden1994 till uppgick östrogenförsäljningen tillomkring , enligt uppgifter somjag har fått från . Det gårinte att exakt ange hur stor andel som avser respekti-ve diagnos. Om en avgränsning görs till kvinnor över50 år är totalkostnaden ca 270 miljoner kronor.Om vi sedan begränsar oss till de recept som för-skrivs för klimakteriebesvär är siffran , meden totalkostnad på . Dessutomtillkommer kostnad för läkarbesök, eventuella prov-tagningar och patientens tids- och resekostnader.Enligt uppgift från Apoteksbolaget är antalet be-handlade kvinnor ca 180 000, eller av alla kvin-nor som är . Om vi antar att dessakvinnor i genomsnitt har 1-1 ½ läkarbesök per årligger den totala kostnaden för sjukvården, inklusiveläkemedel, i storleksordningen 300-400 miljonerkronor.Varannan kvinna drabbas under sinlivstid av en fraktur som kan relateras till benskörhet.Vi har 20 000 höftfrakturer hos kvinnor iSverige. I vetenskapliga undersökningar presenterassiffror som kan tyda på att pågående östrogenbe-handling halverar risken för höftfrakturer. Benskörhetorsakar både mänskligt lidande och får stora sam-hällsekonomiska konsekvenser. Men vi behöver merkunskap om hur östrogen påverkar benskörheten.Detta kan bl.a. bidra till att slentrianutskrivningarminskar: att en läkare skriver ut en för stor dos avöstrogen som inte används av patienten, eller detomvända, att läkaren skriver ut en för liten mängd.Min fråga till ministern är: Vilka åtgärder ämnarministern vidta för att säkerställa att förskrivningenav östrogen ligger på en sådan nivå att varje enskildkvinna kan känna sig rättmätigt trygg i behandlingen?Anf. 136 ():Fru talman! Vi är några styckensom deltar i den här debatten. Vi får ibland frågan omdet spelar någon roll att det är kvinnor i politiken iden utsträckning som det är . Det här tycker jagvisar att det spelar roll. Det här är en fråga som enga-gerar väldigt många av de kvinnor vi möter.Vi har också lagt märke till att det kvinnliga kli-makteriet har omgivits av många myter och fördomar.På 60-talet introducerades östrogenbehandling för attge möjlighet till en högre livskvalitet för kvinnor iklimakteriet. Miljoner kvinnor i världen behandlas för att minska klimakteriebesvär som blodsvall-ningar, svettningar, störd nattsömn och trötthet. Öst-rogenbehandlingen har blivit många kvinnors möjlig-het att återfå kontroll över sin tillvaro.I skrivs östrogen ut till av alla kvin-nor i klimakteriet. Behandlingen sägs ha flera positivahälsoeffekter. Den sägs förebygga bl.a. benskörhet,hjärtinfarkt, stroke och Alzheimers sjukdom. Varan-nan kvinna i drabbas under sinlivstid av en fraktur som kan relateras till benskörhet.Vi har ca 20 000 höftfrakturer hos kvinnor ivårt land. Ofta är det åldriga kvinnor som är patienter.I vetenskapliga undersökningar presenteras siffrorsom kan tyda på att en pågående östrogenbehandlinghalverar risken för höftfrakturer. Frågan är om dettabetyder att man för att uppnå denna önskade effektmåste fortsätta med östrogenbehandling livet ut.Kvinnor lever hälften av sitt vuxna liv efter kli-makteriet. Till en stor del av kvinnorna skrivs östro-gen ut i samband med klimakteriebesvär. Behand-lingen lindrar effektivt besvären - men vad händersedan? Löper de östrogenbehandlade kvinnorna störrerisk att insjukna i olika sjukdomar än ej behandladekvinnor? Frågorna är många, men svaren är tyvärrfortfarande alltför få. Valet för den enskilda kvinnanär väldigt svårt att göra.Jag tycker att det är viktigt att man verkar för er-forderlig forskning om östrogenbehandling och attdenna forskning verkligen kommer till stånd. Här villjag ställa en fråga till socialministern om detta medsäkerställande av kunskap: Hur ska kvinnorna kunnakänna tryggheten att de verkligen står på säker grund,att den läkare de har kontakt med också står på säkergrund när det gäller kunskap om de val man gör ochvad det långsiktigt betyder? Jag upplever, liksommina meddebattörer och många andra kvinnor, attrisken är stor att detta är ett väldigt stort experimentsom pågår med vuxna kvinnor i dag.Anf. 137 Socialminister ():Fru talman! För egen del måste jag säga att jaginte riktigt hade förstått problemställningen förrän jagläste er gemensamma debattartikel i å ena sidan veta att östrogenbehandling har allde-les uppenbara fördelar - vetenskapligt bevisade ochomvittnade av många kvinnor - och å andra sidanleva med vetskapen om att här finns en risk som ing-en enkelt kan beskriva.Sedan detta interpellationssvar lämnats in tog jagkontakt med SBU, som är , och frågade hur kunskapsläget ärjust . Jag fick beskedet att det dessbättre har bedri-vits en lång rad vetenskapliga projekt . Det betyder dock att vi för den svenska debatteninte har någon uppgraderad kunskap om hur långtman har kommit, hur riskbedömningarna är och hurman väger fördelarna mot riskerna. Därför är detviktigt att vi snabbt får en uppdatering och en pröv-ning av den internationella kunskapen. På SBU ärman mycket skicklig på detta, och man ska se till attvi mycket snabbt får en bedömning - inte , naturligtvis, utan för hela den medicinskaprofessionen, för att alla läkare och alla berörda kvin-nor ska kunna få information om riskbedömningen.Det är fullt möjligt att en sådan sammanställningleder till att vi behöver genomföra kompletterandeforskning på egen hand, att vi behöver kompletteraden internationella kunskapsbilden. Men det är jaginte beredd att svara på förrän vi får den här samman-ställningen från SBU.Därför kompletterade jag interpellationssvaretmed detta muntliga besked om att jag kommer att geSBU detta uppdrag. Om man snabbt gör en sådansammanställning kan vi få ett bättre kunskapsunder-lag också för vår diskussion, men framför allt för deavvägningar som behöver ske inom berörda myndig-heter och inom sjukvården.Till detta ska läggas att det också på det här om-rådet - inte direkt när det gäller östrogen men när detgäller benskörhet - faktiskt sker en del inom EU. har lovat att redovisa ett program närdet gäller benskörhet, och det ska grundas på denkunskap vi har om benskörhet och behandling avbenskörhet. Här finns möjligtvis ett hopp om att kun-na få besked i frågan om huruvida det är nödvändigtatt fortsätta en lång östrogenbehandling för att för-hindra benskörhet när man kommit upp lite grann iålder. lovar att under detta årkomma med en handlingsplan, enligt det besked vihar fått. Det kan möjligtvis ytterligare bidra till attöka kunskapen.Jag förstår helt denna oro. Här står vi inför ett avde klassiska problemen i modern medicin: ett läke-medel som vi vet har uppenbara fördelar men där detväxer en oro för att riskerna kanske är större än manfrån början trodde. Det gäller för oss att gemensamtse till att vi ökar kunskapen. Vi måste få en situationdär var och en kan veta vilken risk man tar och självkan väga, tillsammans med sin läkare, fördelarna motde eventuella riskerna.Anf. 138 ():Fru talman! Det gläder mig mycket att vår debat-tartikel och denna interpellationsdebatt har gjort attministern har blivit medveten om situationen och hurden ser ut, och också medveten om att det handlar omväldigt många kvinnor. Det här är ingen liten sak; detär en jättestor sak. Det handlar om att må väl, varafrisk och ha en bra livskvalitet, men också om attkänna trygghet. Vi tycker att vi har den rätten. Mi-nistern pratade i förra debatten om tryggheten somförälder, att kunna skaffa barn. Det är samma trygg-het som vi också vill känna för att kunna leva med enhög livskvalitet - att kunna använda den medicin somerbjuds men också kunna bedöma riskerna.Jag måste säga att när jag började studera dettablev jag väldigt förvånad över att vi visste så lite, attvi hade så lite kunskap och att så många människorutsätter sig för vad som egentligen är en stor under-sökning. Vi är faktiskt utsatta för historiens störstafullskaleförsök - utan kontroll, uppföljning och ut-värdering. Det gläder mig alltså mycket att ministernhar insett problemet.Ministern talar om den sammanställning somSBU ska göra. Jag tycker också att SBU gör mångabra saker för att öka kunskapen inom medicinen ochmedicinsk forskning. Men de undersökningar som jagkänner till, en i och en i , är såvitt jaghar förstått inte tillräckligt stora, som vi bedömer det,för att kunna ge ett ordentligt svar på de frågor som vivill ställa.Efter vad jag har erfarit handlar de dessutom inteom flera olika typer av östrogenmediciner, utan en-bart om ett fåtal. Eftersom vi i har prövatöstrogen har vi goda kunskaper bakåt ihistorien. Vi skulle kunna göra en heltäckande forsk-ning om vad som har hänt med kvinnor som startademedicinering och som är betydligtäldre. Vad har hänt med dessa kvinnor? Hur mångahar fått cancer? Hur många mår väl?Jag tror att har en unik situation som gördet möjligt att genomföra en mycket mer heltäckandeundersökning och forskning än man har i både Eng-land och , mycket tack vare att vi har mycket brastatistik genom våra personnummer. De gör att man ialla läkarrapporter och annat kan följa sjukdomsför-lopp . Där är vi unika i . Där-för skulle vi verkligen kunna göra den stora komp-letterande undersökningen.Det ska bli väldigt intressant att få ta del av SBU-sammanställningen. Men jag tror också att vi kommeratt behöva mer forskning och att den forskningenskulle vara mycket lämplig att göra i Sverige.Anf. 139 ():Fru talman! Det är glädjande att höra socialmi-nisterns engagemang i frågan och att socialministernhar tagit till sig vår oro. Det tycker jag att man kanmärka.När jag fick läsa socialministerns svar reflektera-de jag över att det står att tyckeratt det finns en ofullständig kartläggning. När mansom kvinna börjar sätta sig in i den här diskussionentycker jag att man hör, också från många väninnor, attalla kvinnor tycks komma i övergångsåldern när de är40 år. Reflekterar man då över att det är 1 ½ miljardkvinnor som äter östrogen kommer man fram till attdet är en säker utkomst för marknaden.Det oroar mig. Hur kan vi säkerställa att den lillamänniskan inte kommer i kläm när det gäller forsk-ningen och vad man ska forska på? Det tycker jag ärviktigt att vi uppmärksammar. De initiativ som mi-nistern har tagit är bra, men man bör följa detta. Närdet gäller sådana här stora saker, som berör mångamänniskor och ger sådana säkra utkomster av andramänniskors intagande av medicin, verkar det som omde små människorna och de små människornas funde-ringar oftast kommer i kläm.Detta är inget nytt för kvinnorna. Många kännerigen symtomen. Men det är som sagt var inte veten-skapligt, och vetenskap måste vi ha för att kunna göranågonting åt det. Jag hoppas att ministern följer uppde här frågorna och jag känner mig faktiskt trygg föratt ministern gör det.Anf. 140 ():Fru talman! Vi är tre som deltar i den här inter-pellationsdebatten och det är förhållandevismånga för att vara en interpellationsdebatt. Jag villgärna tillägga att jag vet att flera andra socialdemo-kratiska kvinnliga riksdagsledamöter gärna hadedeltagit , men de har varit förhindrade av andrauppdrag.Det visar att det är väldigt många som möter denhär diskussionen hemma i sina valkretsar. Vi lever juinte på samma orter. Jag möter det här när jag i olikasammanhang träffar kvinnor och man har möjlighetatt sitta och diskutera på ett mer avspänt sätt. Då tarman ju upp de här frågorna. Man tar upp sin oro.När vi diskuterat tillsammans har vi kommit un-derfund med att det här är en mycket viktig politiskfråga, en fråga där det är mycket svårt att använda sigav konsumentmakt. Man är i starkt underläge när mankommer till sjukvården och har besvär. Man har inteden medicinska kunskap som behövs för att kunnaställa de rätta frågorna.Det finns en oro. Det finns ju uppgifter om attt.ex. förekomsten av bröstcancer ökar om man an-vänder östrogen. är det här kvinnans vanli-gaste cancersjukdom. I en sådan situation, när mannås av den här informationen, vill man ha mer kun-skap. Man vill känna att man står på starkare grund.Jag tror, som har talat om, attSverige har en unik situation när det gäller att görabra undersökningar, därför att vi har denna strukturpå vår forskning. Jag tycker att det är viktigt att vislår vakt om och befäster vår ställning som en avvärldens ledande forskningsnationer på det här områ-det.Jag träffar ofta kvinnor som kommer från länderdär man har en svår ekonomisk situation. Jag känneratt det här är frågor som väcks även bland dem, kan-ske beroende på att man har en ekonomisk utvecklingsom gör det möjligt att efterfråga den här typen avhjälp. Jag tror att det är oerhört viktigt och är därförmycket tacksam för den öppna attityd som vi harkunnat möta hos socialministern.Anf. 141 Socialminister ():Fru talman! Den information som jag har pekarinte på att det bara skulle handla om ett fåtal interna-tionella undersökningar, utan det är ett större antal.Det är därför rätt viktigt att SBU gör den här sam-manställningen och att den kommer fram snabbt. Medden som grund kan vi bedöma i vilken mån detsvenska forskarsamhället skulle kunna bidra till yt-terligare kunskaper och svara på de frågor som kanbehöva redas ut.Det som emellertid skapar ett problem när detgäller svensk forskning är de principer vi har för våraregister. Det får vi möjlighet att diskutera när vi skata ställning till förslag. behandlar också frågan omreceptregistren. Problemet är ju att receptregistreninte får kopplas samman med vårdregistren. Recep-tregistren är så upplagda att den information somfinns handlar om varje uttag för sig. Man kan inte ireceptregistret se vilka läkemedel en enskild patienthar fått och under hur lång tid.Anledningen till detta är en annan viktig princip,nämligen att vi inte ska kunna använda registren föratt göra intrång i människors integritet, dvs. vi skaförhindra att någon kan forska kring uppgifter som ihög grad är individuella och som bara jag själv skaförfoga över.Där står vi inför ett annat etiskt problem. Om vivill göra en långsiktig utvärdering, försöka se vadsom har hänt med de kvinnor som harbehandlats med östrogen, måste vi kunna följa läke-medelsförskrivningen under denna långa tid. Det ärmöjligt att man när vi ska ta ställning till principernaför receptregistret ska pröva möjligheten att i särskil-da fall samköra register.Men ännu viktigare är att man, om man inte gördet, ska öppna för annan typ av undersökningar. Detkan vara intervjuundersökningar. Här finns säkerligenen lång rad kvinnor som är beredda att ställa upp i enundersökning. Det kan vara lite mer omständligt förforskarna, men den möjligheten bör ju finnas att mansvarar på frågorna genom att finnas med i en annanform av urval.Under alla omständigheter är det viktigt att vi motbakgrund av den utvärdering som görs av SBU tarställning till i vilken mån det svenska forskarsamhäl-let kan svara på fler av de frågor som vi har anledningatt ställa oss.Anf. 142 ():Fru talman! Vi har olika information när det gällerforskningen och hur många undersökningar som hargjorts. Det är bara att avvakta hur det kommer att seut. Jag är självklart mycket glad över om det finns braunderlag och bra forskning.Till detta med receptregister. Jag är mycket välmedveten om att det ser ut på det här sättet. Jag trorju att skulle vi hitta en form där vi på något sätt skullekunna öppna för samkörning i vissa sammanhang,som ministern sade, inte minst i forskningssamman-hang, skulle vi få oerhört stora kunskaper.Jag har faktiskt talat med människor och frågat endel. Många säger: Det har inte jag någonting emot,men jag vill ju veta när det görs, på vilka villkor ochvem som gör det. Det är just det en forskare skullekunna ta sig an.Vi gör väldigt mycket annat som måste prövasetiskt, självklart. Även kan man samköra vissaregister om det prövas i en forskningsetisk kommitté.Det är självklart att det måste göras. Det är därför detgår att göra en forskningsundersökning i .