prot · GP0935 · 2001-11-27 00:00:00 — Alla som vill se ser varje dagresultatet av det jag kallar för haveriet.Fru talman! Det är i klartext inget annat än ett ha-veri. har statsrådet - och det ska jag erkän-na - erkänt att det varit ett misslyck-ande åtminstone i delar. Jag menar att detta misslyck-ande beror på att vi tyvärr har tagit på oss en uppgiftsom vi både saknar kompetens och resurser att ge-nomföra.Jag tycker fortfarande att det var ett mycket dåligtsvar. Var finns referenserna till påståendet att jag villatt man ska stänga dörrarna för flyktingar och andraskyddsbehövande? Man har förvrängt verkligheten.Jag tvekar inte att säga att det är lögn man använder.Varför måste man tillgripa lögner som argument?Är det därför att man ser att man håller på att förloradebatten? Man kanske vinner den i , menman förlorar den utanför . Än en gång,statsrådet : Ge mig lite bättre argument tillvarför man kan skriva detta påstående i ett svar i enoffentlig interpellationsdebatt.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 2001/02:70 om in-vandrarnas svårigheter på arbetsmarknadenAnf. 13 Statsrådet ():Fru talman! har med hänvisning tillinvandrarnas svårigheter på arbetsmarknaden och dendåliga representationen av invandrare på chefsbefatt-ningar frågat mig vilka initiativ jag ämnar vidta föratt bryta segregationen på arbetsmarknaden. Vidarehar frågat mig mer specifikt, vilkakonkreta initiativ jag ämnar vidta för att öka antaletchefer och tjänstemän med utländsk bakgrund inomdepartement och statliga myndigheter.Att bryta den etniska och sociala segregationen ären av regeringens mest prioriterade uppgifter. Rege-ringen har också tagit flera initiativ med detta syfte,det gäller både åtgärder för att bekämpa diskrimine-ringen och åtgärder inom arbetsmarknads- och stor-stadspolitiken.I februari i år överlämnade regeringen skrivelsenEn nationell handlingsplan mot rasism, främlingsfi-entlighet, homofobi och diskriminering till riksdagen.Till följd av handlingsplanen har också ett antal upp-drag getts till olika statliga myndigheter. Bland annathar och DO fått i uppdrag att ge-nomföra informations- och utbildningsinsatser för attöka kunskapen om diskriminering och de regler somfinns.Inom arbetsmarknadspolitiken vidtas en rad åt-gärder av stor betydelse för invandrares möjlighet tillsysselsättning. Bland annat har regeringen beslutat attde särskilda medel för tillfälliga personalförstärk-ningar på arbetsförmedlingar och arbetsmarknadsin-stitut som har funnits nu ska perma-nentas. Av totalt ska 165 miljo-ner användas för att stärka ställningenpå arbetsmarknaden för personer med utländsk bak-grund.De särskilda satsningar för att öka sysselsättning-en bland invandrare som regeringen aviserade i vår-propositionen har påbörjats. Blandannat har medel tillförts AMV för köp av komplette-rande utbildning inom vård och andra bristyrken förpersoner med utländsk högskoleexamen.Under programperioden 2000-2006 har det vidareinom ramen för den europeiska socialfonden avsattsmedel till åtgärder för integration och mångfald.Regeringen har också vidtagit åtgärder direkt rik-tade mot statsförvaltningen. Bland annat har samtligastatliga myndigheter direkt under regeringen i oktober1999 fått i uppdrag att upprätta handlingsplaner föratt främja etnisk mångfald bland sina anställda.Av myndigheternas redovisningar att döma harockså antalet anställda med invandrarbakgrund inomstatsförvaltningen ökat under de senaste åren.Statens kvalitets- och kompetensråd har också fåtti uppdrag att stödja myndigheternas arbete med attfrämja etnisk och kulturell mångfald bland sina an-ställda.Jag kan också informera om att detpågår arbete för att främja etnisk och kulturell mång-fald inom . Som första steg har enhandlingsplan med aktiva åtgärder tagits fram i feb-ruari . De kvaliteter som etnisk och kulturellmångfald kan tillföra verksamheten ska uppmärk-sammas vid all rekrytering. Inom mitt departement,, finns också en särskild gruppmed representanter för arbetsgivare och fack samttjänstemän, som arbetar för att genomföra dennamyndighetsgemensamma plan.Med andra ord är i alla fall en god grund lagd förett vidare och mer intensifierat och även struktureratarbete - för det behövs - för etnisk och kulturellmångfald inom . Vi ser redan ettökande antal tjänstemän med invandrarbakgrund,men det kan dröja lite till innan vi också ser chefermed utländsk bakgrund.Som framgår av vad jag sagt har rege-ringen vidtagit en rad åtgärder för att förbättra situa-tionen för invandrare på arbetsmarknaden och ävenjust inom statsförvaltningen när det gäller att främjaetnisk och kulturell mångfald. Jag kommer dock attmycket noga fortsätta att följa utvecklingen på områ-det och självklart vid behov vidta ytterligare åtgärder.Anf. 14 ():Fru talman! Tack för svaret. Låt mig först noteraatt jag är partikamrat med är jag faktiskt stolt över.Att bryta den etniska och sociala segregationen ären av de prioriterade uppgifterna, sade statsrådetSahlin, och levererade en imponerande mängd åtgär-der mot diskriminering. Men jag saknar ändå de nyajobben för alla de invandrare som står utanförden svenska arbetsmarknaden. Det var fokus för minfråga, hur man ska kunna ta sig in på den reguljäraarbetsmarknaden. Eftersom det är alldeles för mångasom inte kan det är det den delen som jag vill följaupp.Jag skulle inte bli förvånad om är bäst ivärlden på att ta skattepengar och ge till sysselsätt-ningsåtgärder. Bara i den ordinarie arbetsmarknads-budgeten går nästan per person och år åt.Om den politiken funkade skulle ju vår arbetsmark-nad vara bäst, kanske bland de allra bästa i världen,på att integrera nykomlingar på arbetsmarknaden.Men det är vi inte, utan sämre än många andra jäm-förbara länder.I slutet av 90-talet hade färre människor jobb iSverige än . I de flesta jämförbaraländer är det faktiskt tvärtom. Under de flesta avdessa år är det socialdemokratiska regeringar som harhaft ansvaret för sysselsättningen.Varför är dubbelt så många rosengårdsbor ar-betslösa nu som i slutet av förra högkonjunkturen?Varför är det av högutbildade invandraresom har jobb som motsvarar deras utbildning? Varförär så många invandrare som inföddasvenskar öppet arbetslösa och fyra gånger så mångaarbetsföra invandrare som infödda långvarigt beroen-de av bidrag? De siffrorna kommer från statliga myn-digheter och statliga tjänstemän.Varför är det invandrarna, som ut-tryckte det själv , som står längst ned påstegen? Det är det jag vill ha svar på. Att lösa detproblemet är mycket riktigt en viktig uppgift. Menden har regeringen misslyckats med, tycker jag.Invandrares möjligheter att ta sig in på den regul-jära svenska arbetsmarknaden är sämre än i mångajämförbara länder, trots att antal och anslag till åtgär-der verkar öka mer och mer och redan är rekordstora.Problemet är inte bara att politiken inte skaparjobb. Den hindrar jobb också. I min interpellationnämnde jag ett exempel, civilingenjören , somnär han mötte svenska myndigheter fick höra att hansjobb inte fanns i . I en rapport från SNS ominvandrare och myndigheter berättar 18 personer ommöten med arbetsförmedlingen. Ingen är nöjd. Deflesta är jättekritiska och anser sig i vissa fall direktoseriöst behandlade. De menar att arbetsförmedlarenskrattade åt dem när de ville skicka in sina ansök-ningar.Vi har brist på personal inom vårdsektorn. Menutrikes födda med läkar- och sjuksköterskeutbildninghar mycket svårare att få jobb än svenskar, om de ensfår det alls. Kvalificerade människor, vars kunskaperoch erfarenheter verkligen hade behövts här, hamnarpå flyktingförläggningar i stället för på arbetsplatser,blir bidragsberoende i stället för att bidra själva tillsamhället. Tyvärr är det svenska myndigheter somförmedlar den attityden. Varför betraktas invandrareautomatiskt som svaga och okvalificerade för anställ-ning?Skälet, fru talman, till att jag frågade om invand-rare inom den statliga sektorn är förstås att det är densom regeringen har rådrum över. Att utbyta godaexempel är bra, men att faktiskt rekrytera utrikesfödda människor är viktigare. Där tyder statistik frånAMS på att den statliga sektorn tyvärr är ännu sämreän den privata på att ta in invandrare i arbete.Regeringen slår kanske nytt världsrekord i åtgär-der och prat om mångfald. Men det är inte det somjag tycker att det borde vara mer av, utan av antaletinvandrare som faktiskt får jobb på den svenska ar-betsmarknaden. Hur tänker få det antaletatt öka?Anf. 15 Statsrådet ():Fru talman! Först vill jag verkligen understrykaatt inte behöver upplysa om att honinte är partikamrat till längre. Dethörs på argumentationen och frågeställningarna. Detvill jag bara göra fullständigt klart.Men jag skulle ändå vilja kommentera några sa-ker. låter som om det finns en massaåtgärder som man kan räkna upp i all evighet, men attde inte alls har gett något resultat. Det är lite det somändå är en utgångspunkt för frågeställningen.Det tycker inte jag har med sanningen att göra el-ler med vad som har hänt i verkligheten bara de se-naste två åren att göra. Jag vill bara nämna någrasiffror, utan att det ska uppfattas som att jag är nöjdoch inte tänker agera mer.Sedan 1999 har sysselsättningen bland invandrareökat med 5 ½ %, alltså på bara . Sysselsättning-en för bosnier har ökat under samma peri-od, från till . Blandafrikaner har sysselsättningen ökat , från44 % till . Så kan man fortsätta. Arbetslöshetenbland dem som vi nu kallar invandrare, människormed invandrarbakgrund, har fallit snabbare än blandövriga grupper.Trots att det är ett oerhört resursslöseriatt sysselsättningsgraden inte är ännu högre, blir detväldigt felaktigt att säga att ingenting har hänt. Snara-re gäller nu att se vad det är som har orsakat dennasnabba utveckling och vad det är som skulle göra kan förstärka de delarna. Vilka av alla åtgärdersom har prövats, inom , påarbetsförmedlingarna och i storstadssatsningen, är detsom har gett resultat? Vad har vi lärt av projekten?Det är ett av skälen till att projekt ibland är väldigtbra, därför att man lär sig vad som inte funkar ochvad man ska göra till ordinarie verksamhet. Dettasäger jag trots att jag håller med om attdet , när utvecklingen kanske vänder på arbets-marknaden, verkligen gäller att förstärka de insatsersom gör att inte invandrarna tappar de framgångar deändå har nått i så många delar av arbetsmarknaden.Varför ser det då inte bättre ut? Men det är väl lite väl enkelt att bara säga attdet beror på att vi har haft en s-regering. Det är liteväl tjatigt. Man får nog kvalificera resonemanget lite.Tittar jag på kan jag se oerhört duktigt ochbra arbete av borgerliga regeringar i och oer-hört duktigt och bra arbete av socialdemokratiskaregeringar i , och också tvärtom. Man måstenog kvalificera: Vad är det i inställningen till männi-skor som kommer från en annan del av världen somavgör om arbetsmarknaden tar emot dem eller inte?Det går inte att säga att den socialdemokratiskapolitiken inte har skapat jobb, som det. Vi har ändå sett en fullständigt otroligtstark utveckling på arbetsmarknaden i underde som gjort att arbetslösheten nu harfallit , vilket få trodde var möjligt för baranågra korta år sedan.Dessutom tycker jag verkligen att en viktig förklaring till varför invandrargrup-perna, som vi kallar dem, har så stora svårigheter påarbetsmarknaden, och det är diskrimineringen. Det ärinställningen hos arbetsgivarna överlag, både privataoch offentliga - den rena och raka diskrimineringsom inte går att bortse från när man ska titta på varisvårigheterna på arbetsmarknaden egentligen består.Jag tar inte lätt på utvecklingen. Däremot ser jagatt många av de åtgärder som det nu skälls på så frisktuppenbarligen har varit nödvändiga och gett resultat.Det är dem det gäller att bygga vidare på, samtidigtsom insikten om diskrimineringen som orsak tillutvecklingen måste vara starkare - även hos AnnaKinberg.Anf. 16 ():Fru talman! Som känner till är dethär ett tillfälle till viss polemik. Det är mest av detskälet jag inte tar upp diskrimineringsfrågan. Där ärvi nämligen mer överens. Självklart är det inte okejatt svenska arbetsgivare vägrar att kalla människor tillintervju därför att de låter konstigt eller har ett kons-tigt efternamn. Därom är vi helt överens.Det jag däremot kan polemisera lite om är vadman gör för att skapa fler jobb och för att göra detlättare för fler att få dessa jobb. Det är där jag inte ärnöjd med politiken.Jag menar inte att det inte finns några resultat alls,men jag menar att de är för dåliga. Jag menar att detär synd, när vi nu går ur en högkonjunktur och förbe-reder oss för ett värre läge på arbetsmarknaden, att förfå invandrare har kommit in på arbetsmarknaden. Jagmenar att det är synd att vi hade färre sysselsatta islutet av 90-talet än 1980, när vi hade behövt ha dettvärtom för att bättre överleva sämre tider.Det är också de som är minst etablerade, och dithör tyvärr både ungdomar och invandrare som ännuinte har kommit in på arbetsmarknaden, som får detallra värst när konjunkturen viker. Det är därför dethär problemet blir alltmer aktuellt . Jag har noteratvissa framgångar med ytterstadssatsningar och annat,men jag bedömer dem som tillfälliga. Vad jag skullevilja se mer av är jobb - invandrare som faktiskt fårjobb, läkare som fast de är från eller Bosnienfaktiskt får jobb som läkare. Jag tycker att det ärbättre än en aldrig så välmenad åtgärd för att hållanågon sysselsatt och kanske ge någon en chans attkomma in på arbetsmarknaden.Dessa chanser bedöms dessutom som små avAMS egna utredare. Likaså skriver Arbetslivsinstitu-tet på att kommuner missköter invandrareoch kritiserar AMS och kommunerna för att de hänvi-sar invandrare till socialbidrag i stället för att hjälpadem att få riktiga jobb som de faktiskt är utbildadeför. Det tycker jag är dåligt.Om vi ska diskutera orsaker tror jag att en orsak -jag är ganska bestämd på den punkten - är att arbets-marknaden är riggad för att skydda dem som har tagitsig in. Det är den väldigt bra på, liksom på att skyddadem som trillar ut när de väl har tagit sig in. Men denär mycket sämre på att släppa in människor som ännuinte har lyckats ta sig in. Dem reducerar den till kli-enter och säger: Oj då, hoppsan, du får visst inte varamed här, men då hittar vi en åtgärd åt dig, eller så kandu få den här typen av bidrag.Jag är inte nöjd med detta. Jag tycker att alla skaha en chans att ta sig in på arbetsmarknaden. Det ärrättvisa, som jag ser det, och det skulle jag vilja semer av. Det är den politik som inte har lett till dettasom faktiskt fler socialdemokratiska regeringar änborgerliga är ansvariga för.Anf. 17 Statsrådet ():Fru talman! Vi behöver inte tveka om att varkenAnna eller jag är nöjd. Jag tror inte att någonnågorlunda mänskligt tänkande individ i kan vara det. Vi har problem med strukturellrasism och diskriminering. Vi har problem med integ-rationen på arbetsmarknaden. Vi har problem med attattityderna och fördomarna är starka, både hos myn-digheter och hos privata arbetsgivare, gentemot män-niskor med utbildning och kunskap från annat håll. Vikommer framför allt att ha problem närbristen på arbetskraft blir omöjlig att kombinera medatt så många människor står utanför arbetsmarknaden.Det vi däremot inte är överens om är det som An-na kallar åtgärder - åtgärder som bara är tillför att fördriva tiden eller någon meningslös syssel-sättning. Det är inte det som det handlar om, utan vadvarje individ - för vi ska prata om individer i det härsammanhanget - behöver. En del behöver språkträ-ning, andra behöver arbetsträning, andra behöver fåhjälp med validering för att kunna dra nytta av denkunskap och utbildning de har från andra länder. Detär ju detta det som så föraktfullt kallas åtgärderhandlar om: att rikta de generella stöden så att depassar för var och en. Då behövs det särskild kunskapnär det t.ex. handlar om flyktinggrupperna.Det är en myt att det går omkring så mångaläkare och gör någonting annat. Just genom dessasärskilda projekt och åtgärder, som många landstingpå ett alldeles utmärkt sätt har tagit sig an, jobbar i stort sett alla de utbildade läkare som finns ivårt land inom sjukvården. Det är därför jag tycker attde här ofta utskällda projekten är så oerhört nödvän-diga.Men det jag vill gå vidare med - för jag är intenöjd - är att komma längre med individualiseringen.Vi ska inte göra som gjorde , dvs.prata om invandrare som en klump eller en gruppsom inte får jobb. Så är det nämligen inte. Vi måsteindividualisera, komma längre med valideringen, medspråket och med arbetsträningen samt, kanske detriktigt stora, skapa en ny form av flyktingintroduktionså att man betydligt snabbare går från invandrarska-pet när man kommer ny till till att få möjlig-het att utnyttja den kompetens man har. Det tror jagär nästa stora förändring som vi behöver diskutera isvensk politik: hur vi på ett värdigare sätt ska kunnata emot nyanlända så att problemen med långtidsar-betslöshet inte uppstår. Där kommer vi att fortsättaarbeta.Men ge oss någon credit för alla arbetsförmedlare,politiker av olika färger och arbetsgivare runtom ilandet där vi har brutit utvecklingen, ser bättre ut än vad många hade kunnatförutse . Men våra ambitioner är såhöga att vi säger: Vi är inte nöjda. Vi måste hitta ännueffektivare metoder.Anf. 18 ():Fru talman! Nej, vi är inte riktigt överens om attallt ser bättre ut. Visst görs det åtgärder, och jag harinte uttalat något speciellt förakt mot åtgärder. Jagkonstaterar att det görs för många ineffektiva åtgärderoch att det skapas för få jobb. Det är mitt problem.Jag tycker inte att allt är tillräckligt bra eller ser till-räckligt mycket bättre ut när över en halv miljonmänniskor står utanför den ordinarie arbetsmarkna-den. Det vete tusan om läkare med invandrarbak-grund är så himla nöjda och upplever att de har fåttjobb när bara fyra av tio hävdar att de har fått jobbsom de är kvalificerade för.Det är bra att inte är nöjd med dethär. Det är nämligen inte jag heller.Sedan ska vi absolut ha en politik på det här om-rådet som leder till mer individualisering. Det är välprecis det som är problemet nu: att man behandlarinvandrare som grupp. Det är för många läkare ochcivilingenjörer som får höra att deras jobb inte finns iSverige och att de inte har en chans att komma in påarbetsmarknaden. Där tror jag att svenska myndighe-ter gör misstag i behandlingen av dessa personer. Detär någonting som regeringen faktiskt skulle kunna tatag i.Om åtgärderna var så effektiva och förtjusandeoch ledde till så många jobb som påstårskulle vi vara bättre på att integrera invandrare påarbetsmarknaden. Då skulle vi inte vara sämre änmånga jämförbara länder på att göra det. Då skulleinte så många individer känna att de inte får kommain i det svenska samhället. Då skulle vi inte lägga såmycket pengar på åtgärder för så lite resultat. Därförbehövs det en annan politik på det här området somsätter individen i centrum.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Information från regeringen om i QatarAnf. 19 Statsrådet ():Fru talman! Det är en glädje för mig att här ikammaren kunna avrapportera ett historiskt beslutsom med brett stöd av riksdagennyligen varit med om att fatta.De 142 medlemsländerna i Världshandelsorgani-sationen, WTO, enades vid ministermötet som hölls iDoha i mellan den 9 och omen dagordning för nya handelsförhandlingar.Regeringens deltagande i detta möte och dess för-beredelser har föregåtts av omfattande konsultationeroch i kontinuerlig dialog med och , genom regeringens skrivelser, genom riks-dagsbeslut och dialog i olika forum. Kammarensledamöter har därför stor anledning att dela min till-fredsställelse över att vi kunde vara med och bidra tilldetta viktiga beslut.Sedan misslyckandet i harSverige arbetat hårt för att få till stånd en ny runda.Inte minst gjorde vi under ordförandeskapet storaansträngningar för detta. Denna ambition har delatsav många, såväl i- som . I omfattadesdenna politiska vilja av nästan alla medlemsländer.Händelserna och recessionen ivärldsekonomin skapade ett tryck från omvärlden.Men de inre förändringarna spelade en viktig roll. Detvar ett öppnare och ett mer konstruktivt WTO sommöttes i . Det talades om en Dohaanda - en viljatill samförstånd, förtroende och transparens. I prakti-ken innebar det att alla konsultationer var öppna föralla och att alla de beslut som fattades fattades i ple-num.En annan viktig anledning till det positiva resul-tatet var att utvecklingsländerna har organiserat sigbättre och därmed vuxit i styrka.Sist, men inte minst, var klyftan mellan EU ochUSA den här gången långt mindre än vad den var iSeattle.De gynnsamma förutsättningarna visade sig ocksåskapa utrymme för en positiv dagordning, inte minstför utvecklingsländerna men också för EU.För det första är balansen mellan industriländer-nas och utvecklingsländernas intressen bättre än tidi-gare, och dagordningen har en tydlig utvecklingspro-fil. Konkret handlar det främst om att den viktigafrågan om avskaffandet av exportsubventioner inomjordbruket blir föremål för förhandlingar.Beslut fattades också om ett implementeringspa-ket, som det kallas, som omfattar frågor där utveck-lingsländerna pekat på problem med genomförandetav tidigare ingångna avtal. Vissa åtgärder träder ikraft direkt medan andra blir föremål för skyndsambehandling inom ramen för rundan.Utvecklingsländerna drev sina positioner fram-gångsrikt, och gäller det att se till att deras intres-sen får genomslag i förhandlingsresultatet. Derasexportintresse måste ges prioritet. Många u-länderbetonar behovet av ökat tekniskt bistånd och kapaci-tetshöjande insatser för att kunna delta i förhand-lingsarbetet. bidrar ambitiöst till detta. ärSverige den tredje största bidragsgivaren till dennadel av WTO:s verksamhet.För det andra - förutom balansen mellan indust-riländernas och utvecklingsländernas intresse - villjag peka på att förhandlingsdagordningen är bred ochambitiös. Det är en bra förutsättning för att nå såmånga och så konkreta framsteg som möjligt. Tids-gränsen sätter press på snabba resultat. För-handlingsarbetet ska inledas och avslutassenast den 1 januari 2005.För det tredje innebär den beslutade dagordningenen modernisering av WTO. Genom att miljön nu bliren del av förhandlingarna har ett första steg tagits motbättre samklang mellan vad vi gör på miljöområdet iolika internationella sammanhang, vilket vi frånsvensk sida välkomnar särskilt starkt.Sett i ett svenskt perspektiv blev resultatet frånDoha över förväntan utom när det gäller den viktigafrågan om respekten för mänskliga rättigheter i ar-betslivet. I denna fråga är vi besvikna. Tillsammansmed bl.a. verkade kraftfullt för attWTO ska engageras i arbetet med att främja demänskliga rättigheterna i arbetslivet. Utsikterna attlyckas var dock små eftersom motståndet och miss-tänksamheten från utvecklingsländerna var starkt.Från svensk sida tänker vi driva frågan om arbetsvill-kor vidare. Inte minst är det nu viktigt att stödja denprocess som ILO-chefen har initierat. Enbättre tillämpning av konventioner om grund-läggande arbetsvillkor är lika viktigt att kämpa förefter som före.I övrigt innehåller dagordningen fler beslut somjag varmt välkomnar. Låt mig nämna några av de isvenskt perspektiv viktigaste resultaten. Jordbruket ären nyckelfråga, särskilt för . ska derasmarknadstillträde förbättras, tullarna sänkas och han-delsstörande stöd reduceras. Tyngdpunkten, och denfråga som stod i centrum i , var exportsubven-tionerna och målet att de ska fasas ut. Men ocksåutvecklingsländernas livsmedelsförsörjning ochlandsbygdsutveckling uppmärksammas, liksom hän-synen till jordbrukets s.k. multifunktionalitet. Sverigehar länge varit kritiskt till att EU har varit så motsträ-vigt på detta område. Därför gläder vi oss att driver EU i samma riktning som vi försökergöra.Ett annat område där länge har ställt kravutan att få gehör är frågan om nolltullar på miljötek-nik. Vi är mycket konkurrenskraftiga på detta områ-de, som vi vill driva på miljöinvesteringar-na i världen.