prot · GO0988 · 2001-03-29 00:00:00 — Vi ser ju det problem som finns i dag.Jag vet inte om har varit i Värm-land, i Årjängstrakterna, vid gränsen mot elleri områdena kring på gränsen till därdetta bedöms som ett väldigt stort problem förmånga. Det måste vi ta på allvar och acceptera. Vimåste försöka att hjälpa till på något sätt.Det här med nödvärnsrätten är oerhört viktigt. Omvi redan nu börjar med någon form av kontrolleradjakt skulle vargen få en mycket större acceptans blanddem som bor över landet. Även de som vill ha en storvargstam skulle kunna se detta som en möjlighet attfå kontroll på tillväxten.Såvitt jag förstår av anförandebedömde han att tillväxten går mycket fortare än vadvi tror. Kanske om redan ett eller är vi uppe idenna nivå, och då kommer den här frågan hit igen.Jag tror att det vore en riktig väg att gå att redan nufatta det här beslutet.Anf. 117 ():Fru talman! Den här debattenrör väldigt många, kanske inte så många i storstads-områdena men i övriga delar av vårt land. Det harsagts väldigt många kloka saker, och det har sagts endel annat också i den här debatten . Jag kan inteundgå att kommentera några påståenden.Jag välkomnar miljöministerns inriktning mot enmer nyanserad debatt, det tjänar vi alla på. Men att inästa andetag utgå ifrån att det rör sig om ett jaktbrottså fort som ett radioförsett djur försvinner eller så forten radiosändare tystnar är rätt onyanserat, anser jag.Michael , som svarar för majoriteten, sä-ger sig ha stor respekt och stor förståelse för alla demsom berörs, men han står ändå bakom alla förslag.Information från talarstolen ger ingen acceptans irovdjursområdena. Ni bedöms efter vad ni beslutar.Så är verkligheten faktiskt.Gudrun är tyvärr inte här. Hon gjorde ettpåstående som måste tillrättaläggas. Hon sade att detaldrig har varit så stora stammar av rådjur som vi hari dag. Detta är fel. All viltinventering pekar på attläget är det motsatta. Antalet är klart reducerat jäm-fört med tidigare.Fru talman! Det här betänkandet har som grund enmycket omfattande utredning. Den bedömdes av allaberörda parter som välbalanserad och man hade tagithänsyn till alla intresseområden. Betoningen på sam-arbete med grannländerna när det gäller bl.a. forsk-ning och inventering var en del. I utredningen varman också överens om att det behövs förvaltningsåt-gärder där jakt ska ingå som en naturlig del. Möjlig-heterna till skyddsjakt skulle också förbättras. Slutli-gen innehöll utredningen avvägda nivåer för antal ochutbredning av våra rovdjur.Vad blev då resultatet? Detta har kommenteratshär tidigare av föregångare till mig. Jag vill påstå attbetänkandet är en frikopplad del från utredningen.Det är faktiskt ett ganska okänsligt förslag med hän-syn tagen till de människor som berörs, trots allt talom förståelse och ödmjukhet som vi har hört här.När det gäller varg är förslaget faktiskt en för-dubbling mot dagens situation. Uppgifter från andraländer tyder på att reproduktionen i ett tidigt stadiumär för att sedan öka kraftigt i taktmed fler vuxna hondjur i stammen. kom-mer vi att ha minst 500 vargar i det här landet, varavsäkert minst 100 inom renbetesområdet. Det tyckerjag är olyckligt. Rennäringen tål inte mera störningar.Det sägs mycket lite i betänkandet om en utvär-dering när vi nått etappmålen, särskilt för varg, ochom tidsutdräkten för den. Det har också nämnts avCarl G att om utvärderingen skulle ta likalång tid som det har tagit att få till stånd ett beslut idessa frågor, kanske vi har 1 000 vargar innan vi fårtill en verklig förvaltning.De frågor, fru talman, som jag tycker har fått denminsta uppmärksamheten men som är oerhört ange-lägna är förvaltningsfrågorna. Jag vill ha ett konkretbesked av majoritetens företrädare om vem som skata ansvar för förvaltningen av rovdjursstammarna ochhur det praktiskt ska gå till. Ska det vara en statliguppgift som i att svara för viltförvaltningen?Där håller jag med , som ju kritise-rade detta ur jaktetisk synpunkt. Ska inte jakten ingåsom en naturlig del i en förvaltning som sätts in ?Det är den första punkten som jag vill ha ett klarläg-gande på.En annan punkt är, som här också har berörts,oklarheterna kring betänkandets förslag omskyddsjakt och juridiken kring dessa frågor. Jurister-na är helt överens om att § 28 i jaktförordningen ärmycket svårtillämpad. Det är många moment som skauppfyllas. I realiteten ska man som djurägare förstkonstatera ett angrepp och, som , om man är modig kan man gärna själv ingripaoch brottas med en björn t.ex. Men de flesta vill noganvända ett skjutvapen mot rovdjuret i fråga. Man skaockså hinna göra en korrekt värdering av tamdjuret iförhållande till rovdjuret och sedan ha möjlighet attavliva detsamma.Betänkandet innehåller en mycket värdefull del ibeskrivningen av dessa svårigheter, då särskilt kopp-lat till § 24. Det ska sägas som erkän-nande att det är en viktig information. är ju da-gens verklighet att enligt juridiska ex-perter är urholkad genom just de rättsfall som anges ibetänkandet. Denna nödventil, , som alla- , m.fl. -trodde skulle finnas finns tyvärr inte.Min fråga är då till majoritetens företrädare: niberedda att se över detta ur rättssynpunkt orimligaläge? Lämna inte lokalbefolkningen och tamdjur-sägarna i sticket. Vi måste få ett klarläggande pådenna punkt.Beträffande en del i vår motion som handlar ompersonskador konstaterar jag nöjt att ett tillkännagi-vande finns i förslaget som är linje med vår motion.Sverige är faktiskt det enda EU-land som inte ersätterpersonskador orsakade av rovdjur. I den delen är detbra. De handläggare som har kontaktats i dessa frågorav drabbade personer - vi har ett par personer i mitthemlän - har gett beskedet att detta ärett nationellt ansvar. Min tredje fråga till MichaelHagberg är just denna: Varför kan inte vargen ingå idetta nationella ansvar när det gäller ersättning förpersonskador som orsakats av rovdjur? har ensådan ordning i dag.Inventeringarna berörs i ett avsnitt i betänkandet,och jag vill säga att det är ett mycket bra avsnitt.Jaktvårdskretsarna, som är över 300 stycken över helalandet, gör här ett jättejobb på ideell basis. Det är braatt man här har ändrat på propositionens innehåll.Beträffande samverkan med grannländerna - ja,men bara . Betänkandet innehåller en hel delavsnitt där denna samverkan är utgångspunkt förrovdjurspolitiken, medan man på de mest centralapunkterna, nämligen rovdjurens antal och utbredning,inte alls ska ha den skandinaviska dimensionen iarbetet. Det är förvånande. Också viltforskarna ärmycket förundrade över detta.Slutligen, fru talman, är anpassning till EU-regleroch -direktiv viktiga. Miljöministern har också sagtatt vi har att ta hänsyn till internationella konventio-ner, och det respekterar jag. är väl föregång-are på det området.Rovdjurspolitiken lyder under EU:s habitatdirek-tiv. Jag ska ta mig friheten att återge vad som står ihabitatdirektivet, där det övergripande målet är håll-bar utveckling: Huvudsyftet är att främja att den bio-logiska mångfalden bibehålls med beaktande av eko-nomiska, sociala, kulturella och regionala behov. Föratt bevara biologisk mångfald kan det vara nödvän-digt att upprätthålla eller främja mänsklig verksam-het.Jag tycker att det här passar väldigt bra in på vårdebatt här. Var och en kan fundera över om dettabetänkande är i enlighet med habitatdirektivet. Jag ärnågot tveksam till att vi uppfyller alla punkter. Vi fårställa oss frågan om betänkandet i tillräcklig gradbeaktar de sociala, ekonomiska, lokala och regionalabehoven.Som en del aktiva viltforskare säger kan en alltförstor rovdjursutbredning leda till att den biologiskamångfalden motverkas, om det leder till färre betes-djur exempelvis, både köttdjur och grupper av får.Vad vi från den norra delen av vet alldelesklart är att där vi får en kraftig ökning av lodjurenhandlar det om en utplåning av rovdjursstammarna -det har jag mycket säkra belägg för - och ett kraftigtminskat antal småvilt i övrigt.Jag är alltså personligen mycket tveksam till attdetta förslag till rovdjurspolitik i tillräcklig mån tarhänsyn till människors situation, deras livsmiljö,livskvalitet och självbestämmande.Fru talman! Jag står självfallet bakom alla reser-vationer där är med, men för tids vin-nande yrkar jag bifall enbart till reservation nr 19.Anf. 118 () re-plik:Fru talman! gör som hans företrä-dare och företrädare i den här debatten.Han hyllar nämligen utredningen för att ha hittat denperfekta balansen i de svåra avvägningar som manmåste göra.Men det som ingen av er har nämnt är att i utred-ningen var det inte enighet. Det är fem organisationersom har avgett särskilda yttranden. Det är , , , och Sametinget.Däremot har , ställt sig bakom be-tänkandet.Min fråga måste då bli: Gör be-dömningen att olika, avvikande meningar har olikavärde, så att det är väl avvägt om det är de här organi-sationerna som står bakom uppfattningarna, medanuppfattningarna från dem som har reserverat sig intetillmäts samma värde?Anf. 119 () replik:Fru talman! Jag respekterar självklart alla åsikter idebatten. Jag har ändå uppfattat att i huvuddragen ochi allt väsentligt var man rätt enig i Rovdjursutred-ningen. Men jag har klart uppfattat att det fanns avvi-kande meningar.Anf. 120 () re-plik:Fru talman! En av de frågor där det fanns avvi-kande meningar var just tolkningen av 28 § i jaktför-ordningen. Där finns det väldigt olika uppfattningar.Åke sade i sitt anförande att han tycker ska ha rätt att skjuta om ett djur blir angripet avett rovdjur.Jag känner väl, och jag vet att hanär en erfaren jägare. Jag vet att han vet att det intealltid är så lätt att ens skjuta på en älg som ställs av enälghund, trots att storleksskillnaden är markant i detfallet.Anser inte som jägare att det kanfinnas uppenbara risker att skjuta på ett rovdjur somanfaller antingen en hund eller ett tamdjur av mindrestorlek?Anf. 121 () replik:Fru talman! Vi ska väl inte gå in på svårigheter ijaktliga moment. Men det är alldeles klart att MaggiMikaelsson med sin erfarenhet också har rätt i detpåståendet.Vad jag efterlyste var att vi måste få besked i dettomrum och den oklarhet som råder mellan brotts-balkens 24 § och den nuvarande lydelsen i jaktför-ordningens 28 §.Det är inte enkelt. Det har också juristerna vittnatom i sina omdömen om förslaget.Anf. 122 () replik:Fru talman! har ställt ett par frå-gor till mig som jag nödgas svara på.Det är ett tomrum mellan nuvarande 28 § ochbrottsbalken. Det var därför som jag var väldigt nogamed att förtydliga de juridiska diskussionerna i be-tänkandet i förhållande till propositionen.Det är ett förtydligande där vi har gått in i de juri-diska texterna för att på så sätt lyfta debatten och fåden informerad. I övrig debatt låter det väldigt enkelt.Åke och övriga företrädare tycker attvi med ett enkelt klubblag av ska införaden nya 28 §. Det är inte enkelt med tanke på svarenfrån remissinstanser i den juridiska världen som talarom vilka problem som det skulle kunna bli.Det behövs en diskussion om detta. Jag uppleveratt vi nu får tid till det. Vi går fram därvi kan diskutera på vilket sätt vi ska förvalta varg-stammen.I övrigt tar upp en väldigt viktigfråga. Han resonerar kring hur vi förvaltar vårt vilt iSverige. Det är möjligt att kvalitetligger i den jaktliga situationen. Men när det gäller attförvalta vårt vilt och de viltstammar vi har i Sverigeär vi unika i vårt land.Jag sade i mitt anförande att vi har den starkasteälgstammen i hela världen i förhållande till vår yta.Det har att göra med att vi har förvaltat älgstammengenom urskiljningsjakt. Precis på samma sätt bedrivervi urskiljningsjakt på björn och lo.Vi måste naturligtvis använda de traditionerna närvi kommer längre fram och får grundliga, fasta ochfina underlag för hur vi ska behandla och förvaltavåra viltslag. Det är naturligtvis målsättningen attförvaltningen av alla viltslag ska ske på samma sätt,precis som vi har gjort i . Dethoppas att även tycker.Anf. 123 () replik:Fru talman! Jag uppfattar det som att MichaelHagberg är beredd att ta initiativ till en översyn avrättsläget beträffande oklarheterna mellan brottsbal-ken och jaktförordningen i detta stycke. Min komp-letterande fråga får då bli: Kan det ske skyndsamt? Ivilket tidsläge kan en sådan begäran komma?Jag tror att jag har en del insikter i att förvaltastammar. Beskedet från och majo-riteten är att även för rovdjuren ska förvaltningen skemed exempelvis traditionell avlysningsjakt när vi harnått etappmålen.Jag har också fått besked att det är jägarna och lo-kalbefolkningen som har inflytande över den frågan.Är det rätt uppfattat?Anf. 124 () replik:Fru talman! I mitt inledningsanförande sade jagatt jag tar starkt avstånd från det sätt på vilket manbedriver avskjutningsjakt i . Det står jag för,och det kommer jag alltid att stå för.Om läser riktigt noga ser han vadsom står i propositionen om de stammar som jagtycker att vi har någorlunda grepp om. Det är björn,och det är lo.Regeringen föreslår i propositionen att vi skaflytta ned besluten i förvaltningen av de två viltarter-na till regional nivå där den lokala kunskapen skakunna lyftas upp och belysas.Anf. 125 () replik:Fru talman! Det är vad som gäller för de två vil-tarterna. Kan jag då slutligen få ett besked om varg-stammen? Ska den förvaltas?Kan vi få jakt på vargstammen när vi har nåttetappmålet 200 djur, som jag läst det till? Kan vi fåjakt då eller inte?Anf. 126 () replik:Fru talman! När vi har utvärderat situationen skavi diskutera förvaltningsformer. Det sade jag också imitt inledningsanförande.Förvaltningsformer kan ske genom urskiljnin-gjakt, licensjakt eller genom traditionell jakt. Det fårtiden utvisa när vi ser hur situationen är.När vi kommer fram till vårt etappmål ska vi dis-kutera det grundligt med lokalbefolkning, myndighe-ter och aktiva medborgare i sammanhanget.Anf. 127 ():Fru talman! Jag läste i ett nyhetstelegram i går:"Den enda kvarvarande vargen i norska Hedmark harnu sökt politisk asyl i för att undkomma för-följelser från den norska regeringen. be-rättade den världskände norske rallycrossförarenMartin att han beslutat att adoptera vargen iett försök att få folk att reagera mot vargjakten i Nor-ge. har nio och de tio vargarna i Österdalenskjutits". Tyvärr finns den norska inställningen ocksåhär i riksdag.I ett brev läser jag följande:"Vi är två medelålders kvinnor som bor mitt i skogeni glesbygd. Vi är också djurägare med bl.a. hundaroch hästar. Alltså borde vi, enligt de mest högljuddarösterna, höra till dem som inte vill ha en livskraftigrovdjursstam. Detta stämmer inte. Livskvalitet för ossär bl.a. att leva med en natur i balans, och där ingårockså rovdjuren. "Fru talman! Rovdjurspolitiken handlar för miginte om ett exakt antal. Det kan ingen av oss ange.Den är en ideologisk fråga. Det handlar om att män-niskan är beroende av naturen och dess resurser. Inaturen finns och skapas förutsättningar för alltmänskligt liv. Miljöhänsyn, naturskydd och en ekolo-giskt hållbar samhällsutveckling är förutsättningar förmänniskans överlevnad och utveckling. En sociallibe-ral politik skyddar människans livsmiljö och förvaltarden för framtida generationer.Det råder en stor enighet mellan partierna när detgäller de fyra rovdjuren lo, järv, björn och kungsörn.Det råder också hygglig samsyn om att stammarnaska hållas livskraftiga. En av de stora tvistefrågornaär vad som menas med livskraftig.Vi har här från talarstolen hört . Han säger att det är viktigt att vi be-varar livskraftiga stammar. Sedan går han över till enargumentering som om vi följde den långt ifrån skulleinnebära att vi bevarar livskraftiga stammar.På den norra delen av jordklotet delar miljontalsmänniskor livsrum med de rovdjur som behandlas ipropositionen. Vi vet att det inträffar en mängd olikamöten mellan rovdjur och människor utan att detleder till några allvarliga incidenter. Den grundläg-gande inställningen hos många människor är att rov-djuren är en central och viktig del i vår svenska fau-na.Intresset för våra stora rovdjursarter har ocksåökat . Det märker vi inte minstpå det antal rovdjurscentrum som har etablerats iSverige på några platser där rovdjuren framför alltlever.Här måste också vargens och övriga rovdjurs bi-ologiska betydelse lyftas fram. Genom att rovdjurenskattar främst sjuka och svaga djur bibehålls bytes-djursstammarna vitala. Älgsjuka, rävskabb och har-pest skulle snabbare ha bemästrats om exempelvisvargstammen varit större och mer spridd. Likasåskulle överetableringen av vilda växtätare bättre hareglerats så att skogsföryngring inte skulle ha varitomöjlig, vilket nu är fallet i stora delar av ,och Halland.Men som också har sagts från talarstolen vid fleratillfällen förorsakar rovdjuren rädsla hos mångamänniskor. Det är rädsla för den egna säkerheten ochför barnens säkerhet. Rovdjurens farlighet för männi-skor har debatterats flitigt. Detgäller i första hand varg och björn. Oavsett vilkeninställning den enskilde individen har i den frågananser jag att det är självklart att rädslan måste bemö-tas med respekt och att den måste tas på största allvar,även om den skulle vara grundad på skrönor ochfabler.För att i möjligaste mån bredda och fördjupa all-mänhetens kunskaper om våra största rovdjur menarjag att det är viktigt att man bygger ut rovdjurscent-rum i landet. Som tidigare föreslogkan de förslagsvis finnas i , ochLappland, där varg förekommer.Med hänsyn till framför allt den biologiska mång-falden och förvaltarskapstanken anser jag att minst500 vargar bör vara etappmålet för rovdjurspolitiken.Det är en uppfattning som stöds av majoriteten avforskare på området.En av de svåraste frågorna när det gäller vargen ärvilken typ av jakt som ska få bedrivas i syfte att före-bygga skador av vilt. Det är det som vi kallar förskyddsjakt. Skyddsjakt måste, liksom all annan jakt,bedrivas på ett etiskt försvarbart sätt. Ett mycketviktigt krav är att honor inte skjuts ifrån sina ungar.Jag anser att skyddsjakt inte ska medges, och attsamma regler ska gälla i hela landet. När vargstam-men däremot har nått ett antal av 200 individer kanman enligt mitt sätt att se det tänka sig en något ut-vidgad jakträtt i renskötselområdet, t.ex. genom ettsystem där renägarna får betalt för att garantera attdet finns ett visst antal vargar i området. Jag anserockså att beslut om skyddsjakt ska fattas av Natur-vårdsverket.Fru talman! Avslutningsvis yrkar jag bifall tillMJ25, yrkande 3 under punkt 6 och MJ25, yrkandena4 och 5 under punkt 11.Anf. 128 () replik:Fru talman! Jag har två korta, klarläggande frågor.Vad har för slutligt mål för an-talet vargar? Etappmålet var 500, men vilket är detslutliga målet? Det är den först frågan.Den andra är: Vilken majoritet av forskare är detsom anser att det behövs 500 för att säkerställa dengenetiska basen? Var finns den majoriteten?Anf. 129 () re-plik:Fru talman! Jag kan inte ange vilka forskare detär. Jag har läst precis det som jag sade i underlag fördet ställningstagande som vi ska göra här. En majo-ritet av forskarna hävdar alltså att för att vi ska få enlivskraftig stam så måste vi uppnå talet 500.Det som vi nu tar ställning till, och det som jag fö-reslår, är att vi här i kammaren ska besluta om attmålet ska vara 500 därför att forskarna är överens omdet. Vi är politiskt överens om att vi ska ha livskrafti-ga stammar. Och vad innebär det? Jag menar att vimåste ta ställning för 500. Vad det sedan betyder iförlängningen kan varken eller jagsäga. Men det är viktigt att vi tar ställning till talet500.Anf. 130 () replik:Fru talman! Jag skulle vilja göra några konstate-randen. Jag konstaterar att med det resonemang somFolkpartiets främste företrädare i miljö- och jord-bruksutskottet för här bidrar han till att mycket på-tagligt förstärka den regionala obalans som vi just nuser i . Det resonemang som riskerar att leda till att verksamhet av skilda slagminskar i regioner som är starkt beroende av att få nyoch växande verksamhet för att de över huvud tagetska leva vidare.Detta leder i sin tur till att den biologiska mång-falden minskar. De öppna markerna kommer att för-svinna på bra många håll i landet med resonemang.Därtill måste jag konstatera att centralisera beslut i . Han vill inte att folkska ha en möjlighet att komma till beslutsfattare, utanatt beslut ska fattas på makronivån. Jag vill decentra-lisera besluten och föra ned dem till folket så att detblir möjligt att påverka saker och ting. Tydligen villinte detta.Låt mig bara slutligen konstatera att det HaraldNordlund förespråkar inte har acceptans hos dem somska bära det som förespråkar.Anf. 131 () re-plik:Fru talman! Det finns ställningstaganden som ärav riksintresse. Frågan om rovdjuren är ett riksintres-se. säger: Vi måste låta folk lokaltfatta de här besluten. Lägg dem på den regionalanivån!Det sättet att resonera innebär alltså att man läns-styrelsevis ska fatta de här besluten. Då skulle vi varanära folket. Jag tycker inte det. Det är inte nära folket.De frågor som vi ska föra nära folk ska vi föra så närasom möjligt.Detta är dock ett riksintresse, och måste behandlaspå det sättet.När det gäller den första frågan, om rädslan, såsade jag ju att den är ett problem. Men det är viktigtatt vi fortsätter diskussionerna och att vi fortsätter attsprida kunskap och information om rovdjuren. Jagtror inte som att vår strävan att be-vara den biologiska mångfalden är ett hot mot lands-bygden, utan jag tror att det är en räddning för lands-bygden.Anf. 132 ():Fru talman! Det kan möjligen kännas lite vansk-ligt att som vald representant för habestämda uppfattningar om viltvård. Förutom renakuriositetsfrågor som när någon har mött en räv påDjurgårdsbron eller när en älg har fastnat i en trafik-rondell, är de mest aktuella viltfrågorna i Stockholmsstad frågorna om rådjuren och deras aptit på egna-hemsägarnas tulpaner. Vid de diskussionerna får denjaktintresserade ofta uppmaningen att taned hagelbössan och gå ut och skjuta skarpt. Rådju-ren är inte något populärt vilt när de uppträder i stor-stadsinvånarnas omedelbara omgivningar.Det är en annan sak med de stora rovdjuren. Dehotar inte några tulpaner och finns vanligen långtborta från storstadens brus, vilket måhända är en avorsakerna till att diskussionen om rovdjuren kommitatt handla om vilket antal rovdjur av olika arter vi skaha i hela landet. Man behöver bara titta på en kartbildav stora, och faktiskt avlånga jurisdik-tionsområde, för att inse att antalssiffror som normför förekomsten av vissa djurarter inte är så välbe-tänkt.Nog är vilda djur skickliga, och det gäller inteminst rovdjuren, men de är inte medvetna om varSveriges nationsgränser går. Det är ännu mer tvek-samt om de skulle respektera dessa gränser om såvore. De vilda djuren låter sig i första hand styras avtillgången på mat, och för rovdjuren är det levandevarelser som är maten.En realistisk rovdjurspolitik måste ta hänsyn tillvissa fakta. Det gäller skydd för människor, tamdjuroch vissa andra viltsorter. Det gäller sättet att jagaoch begränsa rovdjursförekomsten. Det gäller förstå-else för hur man identifierar de naturliga spridnings-områdena för olika arter. Behovet av att skydda livoch egendom från rovdjursangrepp kräver att mantillåter användande av skjutvapen när det erfordras.Jag behöver inte gå in på den saken vidare. Den hartidigare berörts här i debatten.Jag tycker rentav att jakten på rovdjur kommit atthandla alltför mycket om skyddsjakt och för lite omtraditionell jakt. Jakt på rovdjur får inte bli särskiltomgärdat med murar av exklusiva regler och be-stämmelser. Det finns i stället anledning att inlemmajakten på rovdjur i den väl etablerade jaktkultur somutvecklats i vårt land.Den svenska älgstammens tillväxt det senastehalvseklet är ett gott betyg åt de svenska jägarnasförvaltning av viltet och naturen. Får de svenskajägarna bestämma blir det aldrig någon helikopterjaktpå varg, inte ens i en situation då man helt har tappatkontrollen över vargstammens tillväxt.Med en fortsättning av de inarbetade rutinernaskulle även en bättre anpassning av avskjutningen tilllokala förhållanden kunna åstadkommas.