prot · GO0987 · 2001-03-28 00:00:00 — Kvinnor är likamycket värda som män och kan aldrig vara någonsegendom. Enligt FN:s deklaration är vi alla födda friaoch med samma mänskliga rättigheter. Det är hög tidatt sätta de s.k. hedersmorden högt upp på FN:s dag-ordning.Den har under sin ordförande-period en speciell möjlighet att med kraft driva fråganom hedersmord vidare genom EU och FN. Vi ärmånga som har de förväntningarna.Fru talman! Från början var de ungefär 80 miljo-ner, men finns det ca 3 miljoner assyri-er/syrianer kvar. Mer än 1 ½ miljon lever i , omde inte har flytt därifrån, men de finns också i ,, och och i , ochAustralien. I finns det ungefär 70 000 assyri-er/syrianer.Assyrierna var bland de första som accepteradekristendomen. De berättade om sin tro för hela Mel-lanöstern och blev på grund av det mördade och mas-sakrerade. En förföljelse startade som i princip harpågått . Visserligen har de förlorat sinmakt, men de har bevarat sitt språk, sin etniska tillhö-righet och sammanhållning samt sin religiösa identi-tet. Många assyrier/syrianer lever under FN:sbeskydd i norra , men många försöker ocksålämna , oavsett om de kommer från den norradelen eller någon annan del av landet.Under de år som jag varit med i presidiet förSKA, , har jag möttassyriska flyktingar som under vedervärdiga förhål-landen har levt under jorden i exempelvis ,. Barnen i en familj på 16 medlemmar fickt.ex. försörja hela familjen. De äldre vågade sig inteut och fick väl inte heller något arbete. De hade flyttfrån , där de fått all sin egendom konfiskerad ochblivit hotade till livet.På krokiga vägar och under stor hemlighet be-sökte jag den här familjen. Jag kan aldrig glömmafamiljens vädjan om att jag åtminstone skulle ta medmig ett av deras barn. Det dröjde faktiskt några se-kunder innan jag förstod att man ville ge mig ett barnför att åtminstone någon i familjen skulle bli räddad.Jag har mött unga pojkar i som av polisentillfångatagits, torterats och utsatts för olika grymhe-ter bara för att de varit assyrier. Jag har i möttmodiga assyriska journalister som varit beredda attvilken minut som helst gå under jorden, då de harutsatts för hot och kränkningar.I finns ett stort antal assyriskaflyktingar från , ca 300 000. De lever i en fruk-tansvärd misär. För att över huvud taget klara sinöverlevnad tvingas familjerna t.o.m. att sälja sinabarn och att skicka ut sina unga döttrar på gatan tillprostitution.Situationen för assyrierna/syrianerna i Jordanienär relativt okänd - eller kan det vara så att man skämsöver att tala om den?Fru talman! har en het önskan om att bliantaget som EU-medlem. Inom EU står de mänskligarättigheterna högt på dagordningen, och de blivandeansökarländerna måste i praktisk handling visa att detillämpar mänskliga rättigheter. Därför är det angelä-get att erkänner sina minoriteter och deraskulturhistoriska arv för att visa att landet är ett värdigtansökarland.Det assyriska/syrianska folket är ett folk, men lik-som många andra folk tillhör det många kristna kyr-kor och församlingar. Som exempel kan nämnas denkaldeiska, den syrianska, den ortodoxa, den romersk-katolska och den protestantiska kyrkan. Det är enmänsklig rättighet för ett folk att bli erkänt som detfolk det är och att få utöva sin tro och sin religion.Utrikesutskottets majoritet ser folkmordet på assy-rierna som en tragedi. I betänkandet föreslås att före-trädare för assyrier/syrianer tillsammans med turkar-na ska komma överens om en gemensam syn på frå-gan om assyriernas situation.Men, fru talman, hur ska det gå till? För att överhuvud taget ha framgång kan man inte bara säga attdet krävs total öppenhet och förutsättningslös forsk-ning gällande assyrierna/syrianernas historia, eller attden turkiska regeringen liksom alla regeringar har ettansvar för att uppmuntra och underlätta historiskforskning och ge fri tillgång till sina historiska arkiv.Orden måste vara förenade med handling om de skaha framgång. På vad sätt har socialdemokraternatänkt att de här överläggningarna skulle ske? Vilkenkraft har man satt bakom sina ord? Hur har mantänkt?Förföljelserna av assyrierna/syrianerna är inte ba-ra en tragedi utan en nu och pågåendeetnisk rensning och ett folkmord.Att FN inte har deklarerat sin uppfattning omfolkmordet på assyrier/syrianer betyder inte att detinte har ägt rum. Det enda som behövs för att kon-statera att ett folkmord har skett är att syna den tur-kiska statens handlingar i ljuset av , som tillkom 1948 med anledning avNazitysklands etniska rensning av judarna.Syftet med var ju inte att enbartbrännmärka Nazitysklands illgärningar. Konventio-nen finns till för att användas även då det politisktkan tyckas vara obekvämt eller omöjligt att nå resul-tat. De röster i som har tagit upp frågan omfolkmordet på armenier, assyrier/syrianer och kaldéerhar trakasserats och anklagats i turkiska massmedieroch inför domstol för att vara landsförrädare. Ettaktuellt fall är den pågående rättegången mot faderYusuf Akbulut i i sydöstra , somhar nämnts här tidigare.Det är dags att erkänna folkmordet på assyri-er/syrianer och kaldéer. Det är en angelägen fråga förregeringen att ta upp i EU och FN. Vad jag vet finnsinga lagar, förordningar eller deklarationer som talarom erkännanden av tragedier, utan det handlar om attsätta namn på tragedier för att de ska ha giltighet somunderlag för konkret handlande.Jag kommer att lägga min röst på reservation 4.Fru talman! Mitt sista ämne i debatten är hiv/aids.Mycket har gjorts och görs för att komma till rättamed problemet. har t.ex. satsat hundratalsmiljoner kronor för att bekämpa hiv och aids i tredjevärlden. Trots det är insatserna långt ifrån tillräckliga.Enligt det internationella samordningsorganetUNAIDS sprids hiv och aids så snabbt somde medel som tilldelas för att få kontroll över epide-min. Eftersom finns med i dehiv/aidsbekämpande internationella sammanhangenoch dessutom har en stor erfarenhet av lyckade insat-ser i vårt eget land, måste de svenska rösterna blistarkare och bli ännu mer aktivt inomUNAIDS. Vi har all anledning att vara pådrivande ide frågorna.Den möjlighet som västvärlden har till vård ochmedicin för hiv/aids, som reducerat sjukdom ochförlängt livet för de drabbade i våra länder, måsteockså öppnas för utvecklingsländerna som saknarekonomiska möjligheter att använda den medicinen.Det är inte acceptabelt att ha hjälpmedel till mänsk-lighetens tjänst och sedan inte använda dem, dvs. attinte låta alla få ta del av dem. Här måste västvärldenta sitt ansvar inte bara i ord utan också i handling.Detta är en fråga som måste behandlas med förtur iinternationella sammanhang. Många av ledarna iframför allt måste också fås att ändra sininställning till både sexualitet och hiv/aids.Jag har sagt det förut i kammaren och jag vill sägadet igen: Även om man inte utgår från mänskligarättigheter i synen på hiv/aids och menar att allamänniskor, oavsett ålder, kön och status på samhälls-stegen osv., ska få hjälp om det finns att få, bordeman ändå av ren självbevarelsedrift bromsa ellerstoppa den hiv/aidsepidemi som vi har bl.a. i vårtnärområde. Jag tänker på och de baltiskastaterna. Det är områden som enligt prognoser, efterAsien, inte kommer att ligga långt efter , ominget görs för att bromsa den negativa utvecklingen.Jag vet att gör en hel del även i de samman-hangen. Men det måste till en samordning av allanationella och internationella insatser om de ska fåoptimal effekt.I de säkerhetspolitiska bedömningar som görsnär det gäller den s.k. anpassningen av vårt landsförsvar borde det också finnas utrustning för förebyg-gande av katastrofer på det medicinska och biologis-ka området. Jag anser att det är dags att vidga säker-hetsbegreppet till att också gälla farsoter av olikaslag, när man av framfarten för aids i kan sevilken utslagningsmekanism epidemin har. Miljontalsmänniskor har redan dött. För epidemier finns ingagränser.Fru talman! Insatser mot hiv/aids är en fråga ommänskliga rättigheter. Det handlar om utrikes- ochbiståndspolitik. Men det handlar också om säkerhets-politik.Mänskliga rättigheter handlar om enskilda indivi-der. I det här fallet har jag nämnt . Dethandlar om människosyn och jämställdhet, arbete motförföljelse och etnisk rensning av folk, solidariskhjälp och förebyggande insatser när det gäller livs-hotande epidemier.Anf. 90 () replik:Fru talman! efterlyste mer in-formation om bakgrunden till att det kunde bli ettsakfel i betänkandet angående det fall som MargaretaViklund är engagerad i. Det gäller IlieIlascu. Jag har inte så mycket mer information attkomma med. Jag kan dela uppfattningen att det na-turligtvis inte borde få ske. Det har ändå uppstått ettfel. Att eftersöka källor kan vara direkt olämpligteller rentav olagligt för en politiker. Jag vill varna föratt gå den vägen.Jag kan instämma i att det är angeläget att vi fort-sätter att bevaka fallet och arbetar för en positiv lös-ning så småningom.Margareta frågade vad vi gör praktisktför assyrier/syrianer och kaldéer. En konkret sak äratt jag, tillsammans med min kollega ,avser att åka ned för att övervaka den rättegång somkommer att påbörjas den femte i . Vi åkerned till för tredje gången för att övervakarättegången i säkerhetsdomstolen i . Det ärett bra exempel på praktisk politik, som naturligtvisska kombineras med en mycket kraftfull dialog medTurkiet. Resan är ett exempel på en kombination avdialog, kritisk granskning och praktiskt arbete.Anf. 91 () re-plik:Fru talman! Det är en fin insats som ni gör, närflera från olika partier åker ned och övervakar rätte-gången i mot . Som jagsade tidigare är jag med i Svenska Kommittén förAssyrier, och vi kommer också att sända en repre-sentant till rättegången.Jag har arbetat med den assyris-ka/syrianska frågan. Jag känner till situationen. Jaghar också kännedom om det svåra läget för assyri-er/syrianer i olika länder. Det är positivt att ni tarsteget. Det är en tvärpolitisk organisation jag är medi. Den är egentligen opolitisk, men där finns mångapolitiker från olika partier.Den information som jag har fått om ärinte svår att få. Den är hämtad från och är inte svårt att få information om hans situation.Anf. 92 () replik:Fru talman! Det är självklart att vi ska hjälpas åtoch använda oss av den information vi kan få frånOSSE. Det har gjorts i stor utsträckning. Ändå finnsen tydlig brist i betänkandet. Det kanske också vorebra om man hjälpte till med kommunikationernainternt. Den kritik vi nu hör från talarstolen har jaginte kunnat hitta från kd i betänkandet. Vi ska kanskevara försiktiga med de hårda orden. Här finns ettbredare ansvarstagande än vad göra gällande.Man har tydligen spridda uppfattningar i kd närdet gäller assyrier/syrianer. Jag har hört att MargaretaViklund uttrycker sig annorlunda än vad utskottetsrepresentant från kd har gjort. Det är ett konstateran-de.Anf. 93 () re-plik:Fru talman! Jag har varit oerhört engagerad i frå-gan om . Jag hade inte insikt om att denfrågan behandlades i det här sammanhanget.När det gäller engagemanget för assyrier/syrianeroch rättegången i kan jag bara beklaga attvi inte är med.Anf. 94 ():Fru talman! När jag började i den här kammaren1988 var tämligen ensam om attstå i den här talarstolen och tala om respekt förmänskliga rättigheter och att ställa det som ett kravför det svenska biståndet.Den gången handlade det i övrigt i debatterna omatt stå på talefot med regimerna i rader av vanstyrdaländer och att inte störa den dialogen med den härtypen av krav. Man kan konstatera att är vi allaöverens om att krav på MR är någonting som skadrivas konsekvent.När blev utrikesministerbörjade få rapporter om MR-läget i vårabiståndsländer. När tog över som bi-ståndsminister försvann rapporterna. Under tid har vi fått dem tillbaka, och det äralldeles utmärkt. Det är bra att kraven på mänskligarättigheter ställs alltmer högljutt allt eftersom vi ock-så inser betydelsen av att de respekteras.Det är också viktigt att vi i FN driver samma kravpå mänskliga rättigheter. Jag menar att mänskligarättigheter inte får vara någonting som bara diskuterasi . Det måste också diskuteras i generalför-samlingen i . Det är ändå där de viktigastepolitiska beslutsfattarna agerar. En MR-debatt i gene-ralförsamlingen kommer att leda till name and shame,och detta kommer att få stor betydelse för framtiden.Vad är då deklarationen om mänskliga rättighe-ter? Jo, det är ett framgångsrikt försök att skapa engemensam etisk kod som kan gälla världen över obe-roende av religion och livsåskådning, att få en univer-sell etik som alla kan rätta in sig efter. Rättigheternabygger på den grundläggande principen om alla män-niskors lika värde. De bygger också på de fyra viktigaetiska principerna godhetsprincipen, icke-skada-principen, självbestämmandeprincipen och rättvi-seprincipen.Det är det som också gör att man måste ta demänskliga rättigheterna helt och fullt, och intestyckevis och delt. Det går inte att som vissa regimersäga att man uppfyller vissa mänskliga rättigheter.Det finns nämligen en gemensam tanke bakom heladet mänskliga rättighetspaketet, och det får man integlömma bort.De mänskliga rättigheterna överträds på mångahåll. Inte minst sker detta i . Ett av de storaproblemen i är det presidentstyre vi har där.Det har inte bara gjort anfallskrig och den typen avgrava kränkningar möjliga utan har också lett tillrader av upprepade brott mot de mänskliga rättighe-terna.Situationen är inte lätt i söder om har i regel bara två val. Antingen måstede sitta kvar och tvinga sig kvar på posten, eller ocksåhamnar de i fängelse. Det tredje alternativ som fannsförr, att dra sig i väg till eller , stårinte öppet längre. Det här gör situationen påtagligtsvårhanterlig.Många av dem anser, precis som ledningen i Ma-laysia, att det väsentliga för en regim är att levereramat och att man inte ska behöva störas så mycket avkrav på demokrati och mänskliga rättigheter.De har också en annan besvärlig situation, nämli-gen att utveckling i deras länder leder till en rubbadmaktbalans. Får de en medelklass som växer upp ilandet börjar den ställa krav på medbestämmande. Dåär det inte bara eliten som man behöver ta hänsyn till.Då måste man också skapa utrymme för medinflytan-de, för ökad demokrati, för en stärkt ställning förparlamentet och för en ökad kontroll av president-makten.Just detta tycker jag gör det nödvändigt för oss atthålla MR-dialogen levande i den biståndsdialog vi förmed regimerna i de afrikanska länderna. Jag trorockså att det är viktigt att vi är beredda att reagera därdet gör mest ont, nämligen i plånboken hos regimfö-reträdarna.Det innebär enligt min uppfattning att i direktvanstyrda länder ska biståndet också redovisa vårtmissnöje med vad som förekommer. Då får man istället hjälpa länderna via enskilda organisationer, viaNGO:er. Men det ställer också krav på att man skavara beredd, när en korrupt regim faller och en nyutvecklingsorienterad regim träder till, att skuldsane-ra. Man ska låta dem slippa bära bördorna från dengamla korrupta regimen. Vi var först med att anslåsärskilda poster för skuldsanering i . Men dethandlar naturligtvis inte bara om villkorslösa checkar.Det kräver att den nya regimen visar klara tecken påen utveckling mot demokrati och - ännu viktigare -respekt för de mänskliga rättigheterna.I vårt parti, som sätter fattigdomsutrotningen somdet främsta målet för biståndet, är naturligtvis brist pårespekt för mänskliga rättigheter i ett land ett av deallra största fattigdomstecknen. Det är bra att den härdebatten visar på en bred enighet om betydelsen avrespekt för de mänskliga rättigheterna. Det är bra attvi driver frågan också i FN, så att respekten för enuniversell etik sprider sig. Jag tror att det är viktigt attvi låter det genomlysa all vår utrikespolitik.Jag vill sluta, fru talman, med att peka på att fre-den som vi nu avnjutit i mer än ett halvt sekel i Euro-pa först och främst byggdes på skapandet av och dess domstol och den bevakning av demänskliga rättigheterna som har stått för.Anf. 95 ():Fru talman! Jag skulle vilja göra ett litet inläggnär det gäller de mänskliga rättigheterna med anled-ning av en motion som är inlämnad angående Kongo-Brazzaville. Det är representanter från de olika poli-tiska partierna som har skrivit den.I motion om mänskliga rättig-heter påpekar vi att den generella bilden av Afrikasom ofta presenteras i medierna är ensidig och pessi-mistisk. ses som ett enda landsom är drabbat av svält, sjukdomar, inbördeskrig ochnaturkatastrofer. De olika länderna som tillsammansutgör har dock fler sidor än de till syneshopplösa. Det lönar sig att engagera sig för en föränd-ring i de många fall där människors rättigheterkränks.Jag har själv erfarenhet av att bo i . Jag ärytterligt tacksam för att jag fick tillbringa i enkultur som verkade främmande men som jag i dagkänner ett hjärtligt förhållande till och respekt för.Respekt för varandras människor och för varand-ras kulturer är viktigt om vi aktivt ska kunna varamed i ett förändringsarbete i samverkan med länder-nas egna frivilliga och bärande institutioner och orga-nisationer.I utskottets övervägande när det gäller motionenom Kongo-Brazzaville skriver man att det finns posi-tiva tecken som tyder på att freden kan vara beståen-de och att grunden för en process mot demokrati ochutveckling har lagts. Man skriver att EU verkar för attfreden ska bestå och att utvecklingen mot demokratiska få fart.Här tycker jag faktiskt att utskottet, och socialde-mokraterna i synnerhet, gömmer sig bakom uttrycketEU. Menar man med det uttrycket att aktivtverkar, eller?Man talar också om att stödja ansträngningar attnå en fredlig lösning.Motionärerna efterlyser här ett fördjupat engage-mang från sida. Efter att Missionsförbundethar verkat i är det ett förtroende-kapital som har i Kongostaterna.Det nämns också att ett embargo mot vapenför-säljning diskuteras inom EU. Det jag vill fråga är:Hur aktivt är i dessa sammanhang?Jag fick förmånen att delta ien konferens i Brazzaville som Awepa ordnat. Jagfick också fira , den 8mars, där. Budskapet i det desjöng var: Vi vill inte ha containrar lastade med va-pen utan med mat.Det jag också upplevde - nu talar jag inte franska,utan fick ha översättare - var att alla somjag kom i kontakt med kände till . Det hadegjort stort intryck att ett stort flygplan kom lastat medpaket - som bl.a. hade packats i - sominnehöll mat och kläder i stället för vapen.I utskottets överväganden säger man också, ochdet tycker jag är glädjande: "På biståndssidan kom-mer , i syfte att minska lidandet för de mestutsatta i konflikten, att fortsätta stödja det humanitäraarbetet, främst genom FN-systemet och internatio-nella enskilda organisationer. "Det arbete som vi vet bedrivs av svenskasamfund och andra enskilda organisationer på bl.a.undervisnings- och hälsoområdet kommer också attfortsätta och erhålla stöd.När jag har sett hur mycket som betalas ut till deolika organisationerna har jag sett att t.ex. frånSveriges sida - är ju en stor biståndsgivaretill - fått 2 miljoner som betalas till Republi-ken Kongo.Jag var djupt imponerad av arbete nere iKongo-Brazzaville. Jag ska ge er en kort inblick i ettmöte. Vi vet att av de 800 000 människor som flyddeut i skogen var ca 100 000 kvinnor. Man räknar medatt av de kvinnorna blev systematiskt våldtag-na och att det var mycket traumatiska upplevelser.Unicef hade ett hem där man tog sig an de här kvin-norna medicinskt, psykologiskt och socialt.Jag som har sett mycket nöd och elände, som harkänt lukten av död, fick sitta i ett rum med fyra kvin-nor och en psykolog. Det var ett så starkt intryck. Jagfick se en 16-årig flicka sitta där med frukten av envåldtäkt, ett barn som var lite , i sitt knä.Jag kunde se hur denna unga flicka var djupt kränkt.Det tog mig fruktansvärt hårt.Där har en uppgift. Där finns en gryendedemokrati som jag tycker att ska ta vara på.Man ska inte låta sig övertalas med att det inte ärnågon idé, att det blir krig igen, utan man ska sepå det som ändå sker i kampen för mänskliga rättig-heter. Det är vår skyldighet att stödja detta.Marianne tog förut upp barnen somkunskapsbärare. Vi fick också besöka hem för pojkar,alltså gatubarn. Regeringen ville samla ihop dem tillnågon typ av arbetsläger. tog ansvar för dettaoch hade ett projekt just för de här pojkarna, för att gedem undervisning.Jag frågade en av de här killarna vadhan tänkte bli när han blev stor. Han skulle bli pilot.Kunskapsbärare och morgondagens makthavare.Det finns en bok som heter och fram-tidstro, som är skriven av . Jaguppmanar riksdagsledamöterna att läsa denna bok.Den är en beskrivning av hur läget är, av det negativasom har hänt, men också av det positiva som man skata vara på.Jag vill avsluta med ett citat ur denna bok. Det ären kvinna som heter som hargjort anteckningar från den 14 till den 25 december.Hon känner sorg och vrede inför det som hänt underkriget. "Till sorgen över allt detta fogar sig vreden överett världssamfund som inte bryr sig om att ett litetland krossas och förblöder på grund av makthungrigastaters oljetörst. Där finns också vreden över allamedier, alla journalister, som inte vill ta upp ett så-dant övervåld därför att det inte finns bilder på det,eller som inte törs granska det för att inte trampa ettmäktigt europeiskt land på tårna.Alla dessa tankar och känslor finns kvar. Men därfinns också medvetandet om en ny kallelse för engammal pensionär. När jag med både sorg och glädjei hjärtat, och fortfarande med en känsla av svek, ny-årsafton lämnade Pointe-Noire, sa en kongole-sisk vän: 'Åk hem! Var vårt ögonvittne! 'Det är det jag försöker vara."Anf. 96 ():Fru talman! Mänskliga rättigheter är, som den härdebatten har visat, ett mycket stort, brett och världs-omspännande ämne. Jag vill inleda med att hålla medom det som sades i de anföranden som har hållit tidigare och tillstyrkerreservationerna 4 och 6.Jag tänker i mitt anförande uppehålla mig vid ettland, ett land som ännu inte har några demokratiskarättigheter.Den 24 februari var över 200 personer, politi-ker, ambassadörer, solidaritetsarbetare, , maratonlöpare, kvinnoorganisationeroch ungdomar från hela världen samlade till en mani-festation i södra , i flyktinglägren utanförTindouf.Syftet med manifestationen var att inför hela värl-den uppmärksamma att det västsahariska folkettvingats bo och leva som flyktingar . En helbefolkning har tvingats bo i den södra algeriska ök-nen . De lever där med hjälp av bistånd frånövriga världen. Allting är provisoriskt. De har nästaningen produktion av mat, kläder eller andra varor. Dehar inga arbeten och äger nästan ingenting.Sedan 1988 har och Polisario under-tecknat en FN-plan för en folkomröstning. Dennafolkomröstning har flyttats fram fem gånger. I inget datum för en folkomröstning.Folkomröstningen ska besluta om västsahariernaska tillhöra ockupationsmakten eller om deska tillåtas leva i ett självständigt demokratiskt Väst-sahara.Jag var i flyktinglägren i under den härmanifestationen. Jag bodde där tillsammans med defamiljer som ofrivilligt bor där. Jag gjorde studiebe-sök på vårdkliniker och sjukhus, träffade barnmors-kor och läkare. Jag träffade barn och ungdomar somalla var födda och uppvuxna i dessa läger. Jag träffa-de gravida kvinnor som inte hade något hopp om attderas nya lilla familj inom en förutsägbar framtidskulle få återvända till ett demokratiskt och fritt Väst-sahara.Flera generationer lever i öknen, utan demokratis-ka rättigheter, utan rättigheter att skapa sin framtid.Vad har dessa barn och ungdomar för framtid? Hurlänge ska de och deras föräldrar orka vänta på att deska få ta ansvar för och utöva sin rätt till självförsör-jande, självbestämmande och andra grundläggandemänskliga rättigheter?Hotet från mot den västsahariska be-folkningen har inte minskat utan tvärtom ökat. Ma-rocko ökar sitt militära hot mot dessa människor, inteminst genom det vapenavtal landet genomförtmed Storbritannien.Befolkningen förvägras rätten att bygga upp sitteget land. Ungdomar kan inte välja olika yrken. Dehar inte tillgång till radio, TV, tidningar, telefoneroch utbildningar som andra ungdomar.