prot · GO09116 · 2001-05-29 00:00:00 — har frågat mig om jagär beredd att ge ekonomiskt stöd till för forskning om kirunasvenskarnaeller om jag på annat sätt är beredd att stödja insatserför att skapa ökad klarhet om kirunasvenskarna.Inledningsvis vill jag understryka att är ett mycket viktigt dokumenta-tions- och forskningscentrum. lämnarstaten ett årligt bidrag till institutet. Bidragets storlekbestäms av inom den totala medelsramsom regeringen anvisar för bidrag till enskilda arkiv.För år 2001 har fördelat ett bidrag på440 till Emigrantinstitutet.Jag vill också nämna att underår 2000 fick ett extra bidrag från regeringen på200 för insatser mot främlingsfientlighet ochrasism.Som mycket riktigt framhåller harjournalisten med sin bok tilltystnad lyft fram ett mycket viktigt område av vårmoderna historia. Att nu är intres-serat av uppgiften att forska om kirunasvenskarna serjag som positivt. Jag har också förstått att institutetredan har ett väl fungerande samarbete med bl.a.Växjö universitet då det gäller migrationsforskning.Det är viktigt att vi får ökade kunskaper om kiru-nasvenskarnas liv och öden. Sådan kunskap kan fåsgenom forskning vid universitet och högskolor ellervid institut, eller genom undersökningar utförda avorganisationer, föreningar och privatpersoner. Detankommer dock inte på regeringen att bedöma ellerstyra innehållet i forskningen vare sig vid universitetoch högskolor eller inom Svenska Emigrantinstitutet.Det är tvärtom viktigt att initiativ kan komma frånolika håll. På så sätt kan kirunasvenskarnas historiabelysas från flera olika utgångspunkter och ur olikasynvinklar.Anf. 26 ():Herr talman! Jag vill inledningsvis peka på att ki-runasvenskarnas öde är något som jag tidigare tagitupp i skriftliga frågor och i en interpellationsdebattmed statsrådet . Då diskuterade videt vi tidigare talat om, nämligen pengar som varavsatta och som skulle ha varit möjliga, när det gällderegeringens intentioner, att använda för den här typenav forskning. Men forskarna är också fria att säga nejtill ämnen, och så blev det i det här fallet. Därför harjag tyckt att det är viktigt att försöka jobba vidare föratt skapa klarhet och bidra till det.Därför har jag haft kontakter med företrädare förEmigrantinstitutet, som har uttryckt att man är intres-serad av de här frågorna men känner att man inte harekonomiska resurser. Då har vi haft en skriftlig dialogmed där flera ledamöter från riks-dagen har undertecknat brev. Vi har naturligtvis ock-så haft muntliga samtal med såväl tjänstemän somordföranden i stiftelsen, har också haft möten med anhöriga till kiru-nasvenskar, och det har naturligtvis varit viktigt att hadet med på dagordningen. De öden som man därmöter gör att man inte kan lämna frågan. När vi lyss-nar på dessa tragiska berättelser kan vi lära oss nå-gonting för framtiden. Det är inte minst viktigt att dralärdomar av vad som har skett och hur det kunde ske.Det har också varit skrämmande att kunna kon-statera att rädslan för kommunisterna sitter så djuptatt man än skräms av enskilda vänsterpartistersagerande. Den interpellationsdebatt som jag hademed , som var en mycket bradebatt oss emellan, ledde till att en del som agerade idebatten skrämde människor. Vi ska då veta att dethär också kan vara ett hinder för att jobba seriöst medde här frågorna. Vi ska vara medvetna om att detfinns en rädsla, som kanske är svår att förstå för osssom kommer söderifrån.Kulturminister säger i sitt svar:"Det är viktigt att vi får ökade kunskaper om kirunas-venskarnas liv och öden." Vidare framförs: "Sådankunskap kan fås genom forskning vid universitet ochhögskolor eller vid institut . "Men man ska inte "styra innehållet".Så långt har vi inte delade meningar. Vi ska intestyra innehållet, men vi ska se till att vi kan hittametoder för att göra detta möjligt.Kaa Eneberg är just den privatperson som i egen-skap av erfaren journalist har gjort en gärning värd attuppmärksamma. Tvingade till tystnad är titeln på enbok som har öppnat ett stängt, för att inte säga igen-bommat, fönster till den här delen av vår historia.Boken är unik. Utan den hade jag inte haft så mycketkunskap att jag kunnat jobba vidare med de här frå-gorna. hade jag bara hört enskilda berättel-ser, och jag hade inte insett vidden av frågan. För denhär insatsen har fått ochäven Advokatsamfunds journalistpris för iår. Jag kan bara gratulera till det välför-tjänta priset.Vi kan ha olika utgångspunkter för att få den härfrågan belyst. Några kan vara anhöriga, och några kanvara kommuner som vill få den här delen av sin histo-ria klarlagd. Andra vill av allmänna skäl lära sig nå-gonting för framtiden och se hur sådana här företeel-ser kan uppstå. Det är bra att initiativ kan tas frånflera håll, så att kirunasvenskarnas öde kan belysasfrån mer än ett håll.En pensionärscirkel som har sattihop internt är fullständigt otillräckligt - det begripervar och en. De löften som getts om forskning harännu inte uppfyllts från sida. Vänster-partiledaren borde offentligt redo-visa hur hon uppfyller löftena att gå vidare med detta.Det borde naturligtvis kompletteras med en ursäkt tillde drabbade. Det vi kan läsa i är tillintet förpliktigande, och där finns ingenting somsäger vad tycker om sitt agerandetillbaka i historien och kring det som har hänt ganskalångt fram i tiden.Det är bra att kulturministern tycker att den härfrågan är viktig. Men vi måste hjälpas åt, för vi kaninte överlämna till en pensionärscirkel att reda ut denhär frågan.Jag skulle vilja veta hur man från kulturministernsoch regeringens sida är beredd att underlätta ochmöjliggöra att det skapas ökad kunskap när det gällerkirunasvenskarnas tragiska öde.Anf. 27 ():Herr talman! Jag har också läst boken tystnad av , och jag måste säga attden berörde mig väldigt djupt. Jag tyckte att den varså pass otäck att jag lade ifrån mig den en liten stundinnan jag kände att jag måste fortsätta att läsa den.Även om jag har haft vissa kunskaper om de ill-gärningar som genomfördes under tid har jagkanske inte förstått vidden av de handlingar somutfördes. Jag tycker att boken har hjälpt till att skingradimmorna.En sådan här fråga kommer plötsligt närmare närden berör många människor som kommer från av landet, från . En del namn somfigurerar i boken känner jag igen. Men det var intebara människor från , utan det var ocksåmänniskor från övriga delar av landet, från Finlandoch från andra länder som av ideologiska skäl åkte tillSovjetunionen för att vara med och förverkliga envision som de trodde på.Den här visionen blev en mardröm, och det kosta-de många människor livet - de flesta helt oskyldiga,vilket också styrks av att de har blivit rehabiliterade iefterhand, alltså frikända, som jag tolkar det.Det har sagts att det inte var så många svenskarsom utvandrade, men med utgångspunkt från bokenkan man konstatera att det var betydligt fler än de 20-30 som har nämnts . Det måste rörasig om ett hundratal.Det är självfallet angeläget att vi får veta vad somhände med de här människorna och hur värvningarnagick till. På vems uppdrag var det som man värvademänniskor till ? Vart tog pengarnavägen? Vad använde man dem till?Det är naturligtvis angeläget att forskningenkommer i gång så fort som möjligt. Det kanske finnsmänniskor som har information attlämna eller som har nära anhöriga.Att var involverat i värvningar-na står helt klart. Man tycker att arvtagaren, i det härfallet , borde hjälpa till med att från dekommunistiska arkiven ta fram vad som finns därsom kan sprida ljus över detta.Kommunismens utrensningar är en svart del avhistorien, på samma sätt som nazismens under 30-och 40-talen. Det har inte skrivits så mycket om deutrensningar och arkebuseringar som gjordes i Sovjet.Men i , , fanns det enartikel på ledarsidan. Det gladde mig. Jag har ävenvarit med och undertecknat den här skrivelsen tillEmigrantinstitutet.Jag hoppas att kulturministerns positiva inställ-ning till frågan kan bidra till att öka intresset förforskningen. Jag såg i svaret att man fick 200 000 krextra för att sprida information om främlingsfi-entlighet. Det är naturligtvis ett oerhört angelägetområde. Jag vet inte om det är möjligt att användapengarna till att sprida information om just den härfrågan, kulturministern.Anf. 28 ():Herr talman! Att läsa om kirunasvenskarnas liv äratt läsa om människoöden som är djupt tragiska ochskakande. Det handlar om människor som i tron påsäkra jobb med höga löner, semesterrätt, , fria hemresor osv. lockas att emigrera tillvästra i i var en bra jordmånför att frestas av detta, enligt beskrivningarna, Schla-raffenland. Ett stort antal män, kvinnor och barn resteunder 30-talet i väg. Och det är rätt att det inte bara är20-30 stycken. I den bok som vi talar om tror jag attdet finns 55 sidor med namngivna personer.De kommer till ett kommunistiskt land där Stalinjust har befäst sin makt. Kirunasvenskarna och andraemigranter möter den nya säkerhetsorganisationensom arresterar, fängslar, "dömer" och arkebuserarmänniskor på, vad man kan bedöma, ogrundade skäl.Kommunisterna behöver syndabockar när produk-tionsplaner inte håller. Utlänningar som lockats atthjälpa till att bygga upp det nya industrisamhället blirutpekade som sabotörer. De får skulden när de plane-konomiska planerna inte håller och "försvinner",hämtas och hörs sedan inte vidare av.Denna terror möter de nya invandrarna, förutommycket hårt arbete, dålig lön och svält. Pass försvin-ner och ersätts med sovjetiska pass. Svenskar för-vandlas till sovjetmedborgare. Många försökte såsmåningom att få tillbaka sitt svenska medborgarskapmed hjälp av UD för att kunna återvända hem, ochhär verkar också UD:s roll något oklar.Men än oklarare är och enskil-da kommunisters roll. Partifolk agerade och agiteradeför resorna. kan också jag undra. Och påvems uppdrag gjorde man detta? Många ville åkatillbaka då de drömmar de haft vändes till det hår-daste av arbete, svält och terror. Hur agerade dåkommunisterna i ? Många hade ju då tätakontakter med i . Svenskakommunister försvann eller mördades av kommunis-ter i . Hur agerade då kommunisterna i Sveri-ge? De hade, som sagt, täta kontakter med Sovjetsta-ten.Svenska män, kvinnor och barn offrade sina livför och . Detta liggerrelativt nära . Men att det ändå är bråttom attundersöka vad som verkligen hände ligger i sakensnatur, om vetskap ska kunna vinnas om detta blad ivår historia.Min fråga till kulturministern är: Hur vill kultur-ministern gå vidare i den här frågan, som är en viktigfråga i vår historia?Anf. 29 Kulturminister ():Herr talman! Jag har också läst . Jag tror att man som norrbottning berörsalldeles särskilt starkt av de människoöden som skild-ras. Jag tillåter mig att säga det så personligt. Detfinns naturligtvis också många familjer och mångaenskilda från andra delar av landet som åkte till , men det var väldigt många som kom frånNorrbotten och . Jag tror att vi som har lästden här boken berörs väldigt starkt. Det är naturligt-vis också grunden för mitt bestämda uttalande om attvi i regeringen anser att detta icke får vara en del avvår historia som lämnas åt sitt öde. Den är en viktigdel att fortsätta att utforska.Jag tror att den viktiga signalen är grundläggandeför fortsatta initiativ på området, och dessa bör tas avandra.Ett annat viktigt initiativ från statens sida handlarom att göra arkiv tillgängliga. Vi har ju ägnat en stordel av de senaste årens arkivpolitik åt att just göraarkiven tillgängliga. Det är genom att använda detenormt digra arkivmaterial som vi har som man kangöra den här typen av forskning, dvs. privatforskningeller vetenskaplig forskning. Det här är också enoerhört viktig grund för den utredning som just hartillsatts som ska se över hela arkivväsendet. Den härtypen av svarta hål i vår historia måste kunna befors-kas också.Vi har fått initiativen redovisade här. De harkommit från - och univer-sitetet - och det har kommit från anhöriggrupper ochliknande. Det är utmärkt.Jag kan inte se någon omedelbar möjlighet förstaten att gå in med direkt anvisade medel till avgrän-sade forskningsprojekt. Jag tror inte att det är lyckligt,inte ens när det gäller ett så här angeläget ämne. Menom det finns initiativ för att bedriva forskning omdetta, finns det ju mängder av källor där det finnsforskningsmedel att ansöka om. Jag hoppas att desom är intresserade - det kan handla om uni-versitet och eller andra intresserade- undersöker alla dessa möjligheter. De är många.Det handlar om offentliga medel och andra medel.På sikt kan jag se att Forum för levande historia,som ju ska börja byggas upp efter ett slutbetänkande,också kan komma att ägna sig åt den här typen avmörka stråk i vår historia. Det är väldigt tydligt ut-tryckt i direktiven för Forum för levande historia attverksamheten ska bedrivas i nära anslutning till pågå-ende forskning. Men detta är på något längre sikt.På kort sikt är det utmärkt att det finns ettintresse av att bedriva forskning på området. Jag troratt detta tillsammans med regeringens starka signalernär det gäller ämnet, värdet av forskningen och till-gängliga arkiv är tillräckligt.Anf. 30 ():Herr talman! Jag är väldigt tacksam för att stats-rådet är så tydlig när det gäller attunderstryka hur viktigt det är att det kommer tillstånd en forskning om kirunasvenskarnas öden, dentidsepoken och det sammanhang där detta skedde.Man kan ju titta tillbaka och undra varför det intehar skett mer. Varför har inte historieforskarna tagittill sig det här ämnet? Varför har inte dagstidning-sjournalisterna varit intresserade av att följa upp dehär frågorna? Vi kan bara konstatera att det inte harskett. Det är först genom den här viktiga boken somKaa Eneberg har skrivit som det har kommit fram såmycket underlag att man kan gå vidare. Det har letttill att det finns en ökad medvetenhet och beslutsam-het om att detta är ett område som måste beforskas.Det gäller bara att se till att de pengar som finns ochden vilja som finns så att säga hittar varandra. Iblandhar det blivit besvikelse över att de pengar som harfunnits inte har tillgängliggjorts av ansvariga till justdetta område. Men hoppas jag att man tar till sigdetta budskap och att det finns ett starkt intresse.Det har funnits önskemål om att det parti som ståri fokus för detta - - kanske skulle hafunnits med här för att tala om ifall man nu harsett, hört och märkt någonting och tycker nå-gonting och om man har gjort något klart ställnings-tagande i dessa frågor. Men så är inte fallet. Men åandra sidan är man inte här och urskuldar sig somman var vid det förra interpellationstillfället.Om man sätter in detta i den aktuella tidsperiodenhar jag en viss förståelse för detta. Så det handlar inteom att skuldbelägga någon utan att sätta in detta i sittsammanhang och förklara hur något sådant kan händaoch reda ut det och vem som var ansvarig för det somsedan skedde. Det finns ju fortfarande oidentifierademänniskor i massgravar. Jag vet att man från var intresserad av att åka dit med elever.Men det mötte genast motstånd, inte minst från riks-dagsledamoten som gick i taket när hanfick höra att man tänkte anordna skolresor till dessamassgravar i f.d. där offerligger begravda. Detta är alltså fortfarande känsligt.Och det ligger nog också som ett litet hinder för ska komma vidare i denna fråga.När jag har studerat denna fråga har jag känt attden blir mer angelägen ju mer jag fördjupar mig iden. Men den är inte bara angelägen. Den växer ock-så i omfattning, från att ha handlat, som LennartKlockare och säger, om ett mindre antalpersoner, även om varje människas öde är viktigt idetta sammanhang. Man kan också se att man i Fin-land har jobbat mer med att synliggöra denna historia.Men man ser också att detta handlar om skandinavis-ka människor som först utvandrade till norra och sedan vände om därför att de troddeatt förutsättningarna för ett bättre liv var större iSovjetunionen. Dessa människor finns därför inte istatistiken. På samma sätt kan man i fråga om famil-jer se att bara familjefadern är registrerad. Men deövriga i familjen finns inte med. Därför växer detta ifråga om antalet personer, omfång och inblandade.Så sent som på 70-talet ska människor ha deporte-rats inne i efter att de har haft kontaktvia brev med . Jag vet att anhöriga till dessamänniskor försöker ta reda på vad som händemed dem efter denna interndeportering. Det är alltsåinte bara en historia som ligger en bra bit tillbaka ivår nutidshistoria utan den är så påtaglig och aktuelläven i dag.Jag ska försöka ta fasta på det som har talat om när det gäller pengar som söks fören viss inriktning och det som har sagts om framtidenoch Forum för levande historia. Jag skulle gärna viljaatt ytterligare utvecklar vilka möjlig-heter som finns. När jag skrev interpellationen hadejag fått en bild av att det pågick någonting inom UD.Men den bilden har jag inte kunnat få bekräftad. OmMarita känner till om det händer någontinginom UD-världen på detta område så vore jag tack-sam för ett besked om detta.Anf. 31 ():Herr talman! Jag är mycket glad över att kultur-ministern i den här tråkiga frågan ger en så engageradbild av den situation som har rått och det mörker somkännetecknar frågan. Jag hoppas att kulturministernsinställning också smittar av sig så att det verkligenkan komma till stånd forskning i frågan, eftersom det,vilket flera har sagt, är alldeles nödvändigt att frågankommer till ett slut.Jag måste ändå ge uttryck för att jag är besvikenöver att ingen från är här . Jagtycker att någon från hade kunnat deltaför att tala om vad man vill göra. Det hade nog varitbra om man hade kunnat göra ett bokslut utifrån sittpartis ursprung.De frågor som jag skulle kunna ställa har redanställts av flera tidigare talare. Men jag är tacksam fördet svar som jag har fått , och jag hoppas attforskningen ska bli framgångsrik, även om kulturmi-nistern inte kan skicka in pengarna.Anf. 32 ():Herr talman! Det är ju trevligt att höra att kultur-ministern tycker att denna fråga är viktig och att honmed läpparnas bekännelse uttrycker ett engagemang.Men jag skulle gärna vilja se att ett mer kraftfulltinitiativ tas så att något verkligen händer. När detgäller en så här stor och viktig fråga anser inte jag kan lita till pensionärsgrupper och anhöriggrup-per och att det eventuellt kommer att börja bedrivasforskning någonstans.Dessutom har regeringen när det gäller ett nära-liggande exempel en bra record i och med att man påett förtjänstfullt sätt har arbetat för att belysaoch sprida kännedom om de brott som skedde i natio-nalsocialismens namn. Jag tror att det arbetet hargjort att kunskaperna bland såväl unga som gamla harökat.När det gäller kirunasvenskarna - deras motsva-righeter finns i många andra länder, inte bara i Fin-land utan även i andra länder över praktiskt taget helavärlden - så är det en annan och inte mindre förfäran-de politisk rörelse som det handlar om. Dessa männi-skor är också värda en ansträngning för att man skavinna klarhet om de öden som de rönte i . Detär respekten för dessa människor och för människo-värdet värt.Att det pågår undersökningar också omkommunismens brott mot mänskligheten visar ju inteminst det besök som vi får i av enöverlevare från regim i som hållerpå att undersöka om förövarna där kan ställas införrätta för det som de har åstadkommit.Som jag ser det finns det inga skäl för att vi här iSverige inte ska anstränga oss så mycket som vi kanför att vinna klarhet i det som har hänt på detta områ-de i vårt eget land.Anf. 33 Kulturminister ():Herr talman! Läpparnas bekännelse, säger , vilket jag tycker är en väldig oförskämdhet i endebatt som handlar om seriösa ting. Det är verkligeninte så att regeringens mening är att det är pensio-närsgrupper som ska ta initiativ i dessa frågor. Viställer oss mycket engagerat positiva till att t.ex.Växjö universitet, andra universitet, andra institutio-ner, arkivinstitutioner som ellerandra tar initiativ. Det är dessa initiativ som dethandlar om. Men det är icke så att staten i ett demo-kratiskt västerländskt land som vårt annat än i extre-ma undantagsfall lägger ut beställningar på forskning.Forskningen är fri. Initiativen till projekten måstealltså komma från andra håll. Och det tänker vi fort-sätta att hävda.Det finns mängder av möjligheter att söka medelför detta. Det är regeringens förhoppning att Växjöuniversitet och nu ska gå vidaremed detta. Det är en viktig del av vår historia.Min övertygelse är att vi kommer att upptäcka denhär typen av mörka stråk och svarta hål i vår historiaäven framöver. Och är det viktigt att den typen avprojekt också kan beforskas. Därför måste arkiv varaväldigt tillgängliga. Därför måste det finnas en of-fentligt finansierad forskning som är fri. Och därförär det oerhört viktigt att denna debatt har ägt rum ochnaturligtvis också att det parti som har ageratmärkligt i denna sak, , också rannsakarsitt samvete.Anf. 34 ():Fru talman! Än en gång måste jag säga att det ärväldigt bra att statsrådet är så tydlig isina ställningstaganden när det gäller önskan att få dethär området beforskat. Det är ett stort värde i att vihar haft denna interpellationsdebatt att vi får detta såklarlagt och att det finns en ambition att man ska fåpengarna och viljan att beforska detta område att hittafram till varandra så att man kan få ett konkret resul-tat inom en inte alltför avlägsen framtid.Jag tror nämligen, och är också alldeles övertygadom, att förväntningarna på regeringen annars ökar.Nu är det ju som att proppen liksom lite gått ur dethär hemliga kärlet vad gäller informationen och attdet sprider sig - att alltfler vill se att något händer.Problemet är inte på något sätt att arkiven skulle varahemliga, utan det finns nog mycket att tillgå som äröppet; det är alltså inte där som problemet finns. Mendet skulle kanske kunna vara till hjälp om man kundegöra sammanställningar eller vara mer aktiv frånUD:s sida med att på något sätt tillgängliggöra sittmaterial.Avslutningsvis skulle jag vilja läsa ett avsnitt inämnda bok:"vaknar lillasyster och av attmamma öppnar dörren ute i korridoren. Där ute gråterlekkamraten hejdlöst. har även hans mam-ma förts bort. är han helt ensam. MammaHilma tar in honom. har lämnats ensam i korri-doren i bara pyjamas. Dörren till hans hem har låsts.Min mamma säger bara, att klarar man två barn såklarar man tre. Hon syr snabbt kläder till honom.Men efter någon dag kommer en sträng kvinnamed två män från hemliga polisen. De säger att Juliusskall till barnhem. "Där slutar spåren efter lille - ett av de ödendär vi inte fått gåtan löst kring vad som hänt. Omandra vet vi att de, tyvärr, finns i gravar och att dedessutom orättfärdigt har blivit skjutna.Slutligen vill jag bara än en gång understryka detangelägna i att ge de här människorna en riktig plats ivår nutidshistoria.Anf. 35 Kulturminister ():Fru talman! Diskussionen om kirunasvenskarna ärett gott exempel på hur enskilda engagerade journa-lister med hjälp av tillgängliga arkiv, öppna källoroch ett eget engagemang kan komma väldigt långt.Det är och hennes arbete under flera årstid som har lett fram till att vi har läst denna bokoch att den i olika sammanhang har blivit flitigt de-batterad liksom till att den också diskuteras i . Detta är mycket bra. Det visar också att detenskilda initiativet är av stor betydelse för att vi skaupptäcka dolda delar av vår historia.Det är viktigt att andra delar av det svenska sam-hället nu tar initiativ; detta för att utnyttja det vittförgrenade system som vi har i när det gälleröppna källor och när det gäller forskningsmedel. Jagtror att Forum för Levande historia kommeratt vara en utmärkt plattform, naturligtvis för initiativav liknande slag - oftast med utgångspunkt i Förintel-sen - som ger oss nya bilder och ny dokumentationmen som givetvis också leder till rena vetenskapligaforskningsprojekt som Forum för Levande historiaenligt sina direktiv noga ska följa och stötta och ävenge en mötesplats för vidare diskussioner.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 2000/01:428 omrättssäkerhet för skuldsatta arbetslösaAnf. 36 Statsrådet ():Fru talman!