prot · GP0941 · 2001-12-05 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 2001/02:41Onsdagen den 5 decemberKl. 09.00 - 17.4919.00 - 22.07Det justerade protokollet beräknas utkomma --------------------------------------------------------------------1 § Val av ställföreträdande ombudsman vidJO-ämbetetFöljande skrivelse hade inkommit:Till riksdagenKonstitutionsutskottet har berett frågan om val avställföreträdande ombudsman vid föreslår enhälligt att riks-dagen för av till ställföreträdande om-budsman omväljer f.d. justitieombudsmannen den 29 november 2001På vägnarGöran hade enhälligt föreslagit attf.d. justitieombudsmannen omväljas till ställföreträdande ombudsman vidJO-ämbetet för tiden december2004.Kammaren biföll förslagoch utsåg därmed för tiden 1 januari 2002-31 december 2004 tillställföreträdande ombudsman vid § Justering av protokollJusterades protokollet för den 29 november.3 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återSammansatta konstitutions- och utrikesutskottetsbetänkande /02:KUU1Konstitutionsutskottets betänkande 2001/02:KU11Socialutskottets betänkanden /02:SoU1 ochSoU44 § Beslut om utskottsbetänkande som slutde-batterats den 4 decemberFiU7 AP-fondernas verksamhet 2000Punkt 2 (Buffertfondernas kapital)1. utskottet2. 1 (v)Votering:263 för utskottet35 för res. 12 avstod49 frånvarandeKammaren biföll utskottets förslag.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 115 s, 68 m, 38 kd, 16 c, 14 fp, 11 mp,1 -För res. 1: 35 vAvstod: 2 mpFrånvarande: 16 s, 13 m, 8 v, 4 kd, 2 c, 2 fp, 3 mp,1 -Punkt 3 (Effekter av AP-fondernas nya placerings-regler)Utskottets förslag till beslut med godkännande av1. motiveringen i res. 2 (kd, m)Votering:182 för utskottet117 för res. 250 frånvarandeKammaren biföll utskottets förslag med godkännandeav utskottets motivering.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 113 s, 35 v, 17 c, 4 fp, 13 mpFör res. 2: 68 m, 38 kd, 10 fp, 1 -Frånvarande: 18 s, 13 m, 8 v, 4 kd, 1 c, 2 fp, 3 mp,1 -Punkt 6 (Etiska regler vid statligt ägande)1. utskottet2. 4 (v)Kammaren biföll utskottets förslag med acklamation.Övriga punkterKammaren biföll utskottets förslag.5 § Anslag inom socialförsäkringsområdetsamt vissa socialförsäkringsfrågorFöredrogssocialförsäkringsutskottets betänkande 2001/02:SfU1Anslag inom socialförsäkringsområdet (utgiftsområde10) (prop. 2001/02:1 delvis)ochsocialförsäkringsutskottets betänkande 2001/02:SfU5Vissa socialförsäkringsfrågor (prop. 2001/02:9 del-vis).Anf. 1 ():Fru talman! Socialförsäkring är ett vitt begrepp.Hit hör sjukpenningförsäkring, men också aktivitet-sersättningar, förtidspensioner, arbetsskadeförsäkring,föräldraförsäkring och ålderspensioner. När jag i daganvänder begreppet socialförsäkring använder jag deti inskränkt betydelse, som en synonym till sjukförsäk-ringen och andra socialförsäkringssystem som rymsinom utgiftsområde 10 Ersättning vid sjukdom ochhandikapp.De socialförsäkringssystem som behandlas underdenna huvudtitel har en lång historia. De har sitt ur-sprung inom folkrörelserna.Min uppfattning är att det har funnits en gemen-sam värdegrund på vilken socialförsäkringarna harvuxit fram. Det har varit arbetslinjen, eller som desom har en mer borgerlig läggning har uppfattat detsom - eller kallat för - hjälp till självhjälp, som harvarit drivkraften bakom socialfösäkringarna.Vad innebär detta? Jo, att människor som pågrund av sjukdom, inte minst svårare sjukdomar ochindividualitet, inte kan arbeta ska få stöd, allrahelst ettstöd så att de kan komma tillbaka till ett fullt ochproduktivt liv, men om inte det går ska de ges skyddså att de inte far illa.Men dessa preciseringar räcker inte. När vi ärfriska och kan fullfölja våra livsprojekt uppnår mångaav oss endast trygghet om vi själva kan bygga upp etteget skyddsnät inför sjukdom och olyckor. Vi villinte, och är inte tillfredsställda med, att denna plane-ring helt eller till mycket stor del överlåts på stat,överhet och myndigheter. Här finns stora individuellavärderingsskillnader. Tolerans innebär att vi accepte-rar att vi är olika och att vi ser till att människor kanfå planera sina liv på olika sätt.En sådan tolerans ska också gälla i ett bra social-försäkringssystem. Helheten bör bygga på att både demer individualistiska och de mer kollektiva kravetkan tillgodoses.Är detta då möjligt? Är inte målkonflikternaomöjliga att överbrygga? Nej, jag är övertygad om attdet inte är så. Och vad bygger jag denna övertygelsepå?Arbetet i Pensions- och genomförandegruppensyftade just till att klara av att överbrygga den nubeskrivna typen av målkonflikter. Vi är olika. Viföreträdde människor med mycket olika värderingar,men trots detta gick det att finna en balans mellanolika synpunkter och krav på skilda lösningar. I bot-ten låg skilda värderingar.Det är detta arbete vi nu måste fortsätta när detgäller sjukpenningsförsäkring, men också när detgäller andra system inom utgiftsområde 10. Vi måstedock komma ihåg att problemen i pensionssystemetär annorlunda, och då krävs också andra lösningarhär.I vår motion om principerna för utformning av so-cialförsäkringarna, och i vår reservation till socialför-säkringsutskottet, anger vi hur man kan göra godaavvägningar mellan de två nu nämnda grundläggandevärderingarna genom en rimlig kombination av fri-villiga överenskommelser, privata system och offent-liga system.Ett grundläggande mål måste vara att den enskildeska kunna överblicka och förutse konsekvenserna ochsambanden mellan kostnader och ersättningar ochmellan bruttolön, nettolön, skatter och arbetskostna-der för arbetsgivaren. Tyvärr har utvecklingtill en högskattestat gjort att de styrande på grund avkortsiktig politisk taktik skapat så invecklade föränd-ringar och regler på skatteområdet inom socialförsäk-ringarna att det grundläggande sambandet mellankostnader och intäkter och mellan olika drivkrafterhar dolts. Regeländringarna har gjort att de ursprungliga sambanden mellansocialförsäkringens olika offentliga och frivilligalösningar försvagats och t.o.m. försvunnit.När vi nu vill restaurera socialförsäkringssystemetmåste vi därför arbeta med ändringar både i beskatt-ningen och i försäkringen. Det är en av de grundläg-gande teserna i vår motion. bör försäkring-arna stå på tre ben: ett grundläggande offentligt, ettavtalsgrundat och ett frivilligt. Hur de exakta grän-serna mellan dessa kommer att se ut vet viinte, och vi behöver egentligen inte veta det.Det finns metoder för att systemen successivt skakunna anpassas till tekniska framsteg, som bl.a. kanleda till att transaktionskostnaderna för egna frivilligaförsäkringar blir lika låga som för avtalsförsäkringar,som arbetslivet ändras mot betydligt merflexibla arbetsformer. Då kan gränserna mellan av-talsförsäkringar och frivilliga privata försäkringarförskjutas.Men vår grundmodell är sannolikt giltig underlång tid framöver. I botten finns ett grundläggandeoffentligt system som ger inkomsttrygghet. I vissaförsäkringssystem måste dock grundtrygghet gälla,som vid mycket svår, tidigt förvärvad invaliditet.Det offentliga systemet kompletteras därefter medavtalsförsäkringar och privata försäkringar. Fördelar-na med detta är att både avtalsförsäkringarna och deprivata försäkringarna kan göras mer aktuariska ochmer försäkringsmässiga. Detta skapar en bättre för-ståelse för hur försäkringarna fungerar. Denna insiktsmittar av sig också på den grundläggande socialför-säkringen, som måste innebära betydande avsteg frånförsäkringsmässigheten.Ett sänkt skattetryck ska alltså göra det möjligt förde allra flesta att skaffa sig ett eget skyddsnät efteregna behov. Vad vår politik syftar till är att göra detlättare för enskilda och familjer att ta eget ansvar försin välfärd. Det ökar också förståelsen för kostnaderoch intäkter. Möjligheten att ta ansvar brukar födainsikt om att vår egen livsstil påverkar både vårtrygghet, vår välfärd och vår hälsa. Väl utformadevälfärdssystem, där individens ansvarstagande tas tillvara, skapar en rad positiva värden som visar sig ibättre balans, större omtanke om dem som blir sjuka,sparsamhet etc. Det är dessa positiva mervärden vivill uppnå med skattesänkningar och med förändring-ar i socialförsäkringarna. Detta gör också att system-en blir mer finansiellt stabila.Regeringen har inga nya lagförslag, men man sä-ger att målet är att utvidga den offentliga försäkringentill 10 prisbasbelopp. Taket ska således höjas från 7,5prisbasbelopp till 10. Detta är ett illa genomtänktförslag. Det motverkar just den balans mellan olikaförsäkringslösningar som jag berört tidigare. På allaavtalsområden, utom på det privata LO- och SAF-området, finns bra avtalsförsäkringar för dem medinkomster över 7,5 prisbasbelopp.Om man antar regeringens förslag ordnar man tillett riktigt besvärligt avstalsproblem mellan olikalönekollektiv. Att ändra avtalen på LO- och SAF-området är betydligt lättare och ger mycket färreproblem, eftersom det är så få inom LO- och SAF-området som har inkomster över 7,5 basbelopp. Av-talen blir därför ganska billiga.I pensionssystemet har vi dessutom ändrat takettill 7,5 inkomstbasbelopp. Att ha olika tak för pensio-ner och förtidspensioner, för att ta ett exempel, skaparbetydande framtida problem. Vi bör därför redan nuändra systemet, så att det gäller 7,5 prisbasbelopp istället för 7,5 inkomstbasbelopp. Förslaget återfinns ivår motion. Den grundläggande pensionen blir dåockså följsam i förhållande till standardförändringarpå ett harmoniskt sätt.Jag tillstyrker enbart vår reservation 1. Det gör jaginte för att de andra är mindre viktiga utan för attspara tid här i kammaren.Ett viktigt förslag i vår motion är att ge läkarnabättre utbildning i försäkringsmedicin. Det har jagtjatat om . De måste lära sig när skjukskriv-ning ska användas och när den gör mer skada ännytta. De måste i högre grad känna till arbetsplatser-nas olika krav och hur dessa krav förändras. De måstefå bättre möjligheter att prata med patienterna i ställetför att sjukskriva dem. De måste få patienter och allsjukpersonal att inse att sjukskrivningen är en ordina-tion som ska nyttjas med lika stor försiktighet ochomsorg som all annan medicinsk behandling.Med mycket begränsade satsningar - 50 miljonerpå riksnivå - kan vi, att döma att de erfarenheter somgjorts i och , få ned sjukskriv-ningarna dramatiskt. I fick man ned sjuk-skrivningarna från över riksnivå till underriksnivå.Detta får stora finansiella effekter direkt och indi-rekt. Vi behöver inte betala ut så mycket sjukpenning.Inte minst viktigt är att vi får färre flaskhalsar inomvården, inom och på en rad andraställen. Det allra viktigaste är kanske att fler männi-skor snabbt kommer i produktivt arbete.Jag förstår inte varför regeringen inte har satt igång en sådan verksamhet i större skala. Den kostarmycket lite. Det går relativt snabbt att genomföra, ochdet är dokumenterat att den ger mycket goda resultat.Risken är obetydlig, och avkastningen är 50-100gånger pengarna man satsat.Ett annat problem vi uppmärksammat är att ohäl-sotalen är mycket högre inom den offentliga sektorn -egentligen landsting och kommun - än inom denprivata. Vi har föreslagit att kommunerna själva ihögre grad ska bära sina egna kostnader.Det finns andra, möjligtvis mer positiva, förslag. Idagens fanns det ett sådant. Varförinte låta landsting och kommuner ha "egeninträde" isjukförsäkringen, precis som man ofta har i andraförsäkringar. Då skulle de själva svara för sjukkost-naderna. Det skulle, tror jag, sporra dem till att skapabättre arbetsmiljö och friare och mer flexibla drifts-former. Något måste göras på detta område.Detta nya förslag tycker jag är väldigt positivt, fördet har mycket mer av morot än piska över sig. Härsäger man: Ni har chansen. Ni kan göra någontingbra. Sätt i gång!Jag har inget förslag här , men jag tycker attvi ska tänka på detta väldigt konstruktiva förslag. Härhar vi kanske en av alla de pusselbitar vi behöver föratt få ett stabilare sjukpenningsystem.Margareta kommer i ett senare anföran-de att beröra våra synpunkter på rehabilitering.Anf. 2 ():Fru talman! Det ekonomiska offentliga trygghets-systemet är ett av våra redskap för att utjämna klass-och könsskillnader samt att fördela resurser överlivet. Ekonomiska resurser ska distribueras till allainvånare som en rättighet och inte som välgörenhet.För kvinnor innebär det att de slipper vara ekono-miskt beroende av enskilda män. För arbetstagareleder systemet till en mildrad beroendeställning gen-temot enskilda arbetsgivare. Det ekonomiska trygg-hetssystemet kan på så sätt mildra marknadens ochfamiljelivets orimliga snedfördelning av förmåneroch bördor.Vi vet att den ekonomiska otryggheten till följd avsjukdom och arbetslöshet är större förlåginkomsttagare och kvinnor än höginkomsttagareoch män. Men vi vet också att välfärdssys-tem omfördelar ekonomiska resurser effektivt övermänniskors livstid, mellan kvinnor och män samtmellan lågavlönade och högavlönade. Detta beror påatt vårt välfärdssystem beskattar invånarna progres-sivt på hela inkomsten medan förmånerna erbjuderinkomsttrygghet upp till ett bestämt tak samt att vissaförmåner är beloppsbestämda. Det som också är avstor betydelse i vårt ekonomiska trygghetssystem äratt många individers riskpremier samlas ihop genomskatte- och avgiftssystemet för att sedan kunna finan-siera ersättningar till individer vid situationer sominte drabbar alla lika. Jag tror att stabila offentligaekonomiska välfärdssystem skapar trygga människorsom på ett bra sätt kan tillvarata sina livsmöjligheter.Genom att föra en politik för lönearbete åt alla och tahjälp av det ekonomiska trygghetssystemet skapar viett mer rättvist och solidariskt samhälle.Den svenska välfärdsmodellen har kännetecknatsav ganska trygga, rättvisa och effektiva socialförsäk-ringar. Det är en modell som vill fort-sätta att värna och kämpa för. Men är detockså viktigt att inte blunda för de brister som finns idagens system. Den kanske största bristen i välfärds-systemet är den minskade legitimiteten och tilliten tillsystemet.Vänsterpartiet har länge drivit kravet om höjt takinom sjukförsäkringen. tjänar över en miljonarbetstagare mer än taken. Det är nästan en fördubb-ling jämfört med situationen . Vi kanblicka framåt . Då beräknas mer än hälften avarbetstagarna ligga över taken. När vi människor intekan lita på att systemet ger ett inkomstskydd ökarefterfrågan på privata försäkringslösningar. Dettagäller också oss som är vänsterpartister.Vi ser tyvärr många exempel på hur fackför-bund och enskilda arbetstagare tecknar privata försäk-ringar för att täcka inkomstbortfallet för arbetstagaremed inkomst över tak. Om vi skulle välja ett systemmed basinkomst skulle det med all säkerhet leda tillytterligare efterfrågan på privata försäkringslösning-ar. Människor skulle inte längre tillhöra ett och sam-ma välfärdssystem. Vi skulle få en uppdelning i "vioch dom". Tjockleken på plånboken skulle avgöramånga människors trygghet, och jag tror inte att dettaskulle vara önskvärt för speciellt många i Sverige.I är vi övertygade om att det ärfrämst människors solidaritet som gör oss villiga attdelta i ett omfördelande offentligt ekonomiskt trygg-hetssystem. Människors villighet att handla utifrånsolidaritetsnormer är nog också mycket större än vadgängse ekonomiska teorier om mänskligt beteendeförutsätter. Om ett samhälles struktur vilar på funda-ment som innebär att människor känner sig tryggaoch i samhörighet med varandra stärks känslan avsolidaritet. Därför bör alla invånare i omfattasav det generella välfärdssystemet. En höjning avförmånstaket borde därför ske så snart det finns eko-nomiskt utrymme som inte behöver utnyttjas förandra mer angelägna reformer. Regeringens avsikt atthöja taket till tio prisbasbelopp fr.o.m. den 1 juli 2003välkomnas av oss i Vänsterpartiet.Fru talman! Utgifterna för sjukpenning har ökatdramatiskt. var samhällets kostnader ca20 miljarder kronor. beräknas utgifterna tillnärmare 50 miljarder. Mot denna bakgrund anser vi iVänsterpartiet, precis som regeringen, att det behövskraftfulla åtgärder. Elvapunktsprogrammet anser jagvara en bra start och inledning för att öka hälsan iarbetslivet. Men för att lyckas bromsa denna utveck-ling krävs inte minst en ökad förståelse från arbetsgi-varhåll om ohälsoproblemen. Den mänskliga resur-sen, humankapitalet, behöver känna sitt värde ochinte bara utnyttjas för kortsiktig ekonomisk vinst. Detbehövs en mental modernisering av arbetslivet - denmagra organisationen behöver ersättas av en långsik-tigt hållbar arbetskultur som bygger på ömsesidigrespekt.Inom många sektorer i vårt samhälle uppleverman att man har dåliga möjligheter att påverka sinarbetssituation, vilket kan ha stor betydelse för häl-san. Speciellt märkbart är detta inom vård- och om-sorgsjobben. På många håll har det funnits en övertropå att omorganisationer kan lösa problem. Inommånga organisationsstrukturer har den ena konsultenavlöst den andra. Det naturliga vore i stället att lyssnapå medarbetarnas erfarenheter och ta till vara på denkunskap som finns inom en organisation.Kvinnors andel av de sjukskrivna har under de se-naste åren ökat successivt och kraftigt. Statistikenvisar också att kvinnor anställda inom kommun ochlandsting har högre sjukfrånvaro än andra kvinnor. Enviktig orsak till könsskillnaderna i ohälsa är att ar-betsmiljön i ergonomiskt och psykosocialt hänseendehar försämrats eller inte förbättrats i samma takt ikvinnodominerade jobb, bl.a. inom vård och omsorg.En annan viktig orsak är att kvinnorna alltjämt görmer av omsorgsarbetet i hemmet, och detta kan bety-da att samma arbetsmiljö ger effekt på män och kvin-nor.Den 1 januari 1992 infördes 14 dagars sjuklönepe-riod. Arbetsgivaren fick därmed betala sjuklön till deanställda av en sjukdomsperiod.I samband med denna reform ökades också arbetsgi-varens ansvar för arbetsmiljöarbetet och för arbetetmed aktiva rehabiliteringsinsatser. Lagen om sjuklönutgör grunden för ersättning vid korta sjukdomsfall.Företag kan försäkra sig hos försäkringskassanmot höga sjuklönekostnader. Dessutom kan anställdamed återkommande sjukdomsperioder omfattas av ettsärskilt högriskskydd. Men trots dessa möjligheterbidrar sjuklöneperioden till att människor med åter-kommande sjukperioder stängs ute från arbetsmark-naden. Det kan t.ex. handla om kroniskt sjuka ocharbetshandikappade. Risken är uppenbar att vi får ettarbetsmarknadens A- och B-lag. Om förslag om enytterligare förlängd sjuklöneperiod kommer på bordetkommer vi i med stor sannolikhet att taavstånd från detta förslag. Vi befarar att en regeländ-ring i den riktningen skulle få mycket negativa kon-sekvenser för bl.a. små och medelstora företag. Istället för att försvåra för de små företagen bör ettrestitutionssystem, där mindre företag med högst tioanställda får tillbaka inbetalt belopp i sjuklön viaavdrag, utredas. I reservation 8 skriver vi mer omdetta, och denna reservation yrkar jag också bifall till.Under ganska många år har vårt utskott arbetatmed samverkansfrågor. Jag vet att vår utskottsansva-riga har varit mycket drivande i dennafråga . Därför är det nu mycket glädjandeatt den finansiella samverkan som bedrivs iprojektform med högst tre samverkanspartner - sjuk-försäkringen, och sjuk- och hälsovår-den - nu utökas till att omfatta även arbetsmarknads-myndigheterna. föreslår utskottsmajoritetenatt möjligheten till samordning ska vara permanentoch rikstäckande. Den nya lagstiftningen, som riks-dagen nu kommer att begära att regeringen ska läggafram , ska utformas med utgångs-punkt i bestämmelserna om lokal försöksverksamhetmed finansiell samordning mellan socialförsäkringen,hälso- och sjukvården och socialtjänsten.Samverkan behövs, och vid de studiebesök som vii har gjort runtom i landet och i olikaprojekt har det visat sig att det är mycket viktigt attarbetsmarknadsmyndigheterna finns med. arbetsförmedlingens deltagande byggt på frivil-lighet, och man har kunnat dra sig ur, vilket har inne-burit att projekten tappat viktig kompetens för att fåen människa tillbaka i arbete.I utskottsbetänkandet står det att samhällets resur-ser måste utnyttjas mer effektivt för att bättre kunnatillgodose enskilda människors behov av stöd, särskiltnär det är fråga om personer med sammansatta pro-blem. En förhoppning med ett förbättrat samarbete äratt betydligt färre människor hamnar i en gråzon somi många fall brukar leda till en rundgång mellan olikamyndigheter. Samverkan måste bli ett arbetssätt somgenomsyrar all verksamhet inom myndigheterna. Vårtinitiativ kan innebära att välfärden kan öka för utsattagrupper och att vi kan verka för ett bättre resursut-nyttjande av samhällets medel.Fru talman! Avslutningsvis vill jag säga att jaggivetvis står bakom alla reservationermen att jag för tids vinnande yrkar bifall till reserva-tion 8.Anf. 3 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation 23 i betänkandet SfU1 och till kristdemo-kraternas reservation i betänkandet SfU5.Det vi i dagens debatt ska diskutera är de olikatrygghetssystem som finns inom socialförsäkringen. Iutgiftsområde 10, som vi börjar med, handlar detframför allt om som går tillsjukpenning och förtidspensioner. Sjukskrivnings-kostnaderna har, som sade här tidigare,ökat från ca 20 miljarder till 43 miljarderkronor . Det är en ökning, fru talman, som mot-svarar budgeten för hela rättsväsendet.I och med att alltfler är sjukskrivna och att försäk-ringskassorna inte har resurser att sätta in för rehabi-literingsåtgärder ökar förtidspensionerna dramatiskt. Iår finns det 445 000 förtidspensionärer. prognos för ligger på 550 000personer. Med det som bakgrund ställer man sig frå-gan varför majoritetspartierna inte agerat på ett hand-lingskraftigt sätt för att snabbt avarbeta rehabilite-ringsköerna.Att snabbt ska kunna genomly-sa och samordna insatserna runt individen är oerhörtviktigt. Men i stället har det på regeringens dörr underde stått: Utredning pågår. Läser manbetänkandet som vi debatterar man bortsig i beskrivningar av olika utredningar hit och dit.Och det tar inte slut. Naturligtvis kan man utreda i detoändliga. Man kan ha lika många utredningar som detfinns individer i behov av rehabilitering, eftersomrehabilitering är ett så komplext område att arbetamed. Det är därför det behövs rehabiliteringsspecia-lister. Det vi kristdemokrater harkritiserat majoriteten för är att man inte sätter insnabba åtgärder vid sidan av alla utredningar.Vi tror att det behövs en ny rehabiliteringsförsäk-ring med en offentlig huvudaktör inom exempelvisförsäkringskassan med specialister som bör arbetamed att sätta in olika åtgärder snabbt. De ska kunnaavgöra om det är arbetsrelaterade problem som kräverförändringar på arbetsplatsen eller om det är en heltny arbetsplats som krävs. Handlar det om behov avmissbruksvård? Är det kanske fysiska besvär somkräver en operation eller behandling? Vi har lagt framett förslag om att ha sådana rehabiliteringsspecialis-ter, men majoriteten i utskottet har inte bifallit detkristdemokratiska förslaget om en förbättrad rehabi-literingsorganisation.Regeringen har i stället i sitt elvapunktspro-gram mot ohälsa lagt allt fokus på åtgärder hos ar-betsgivarna. Visst har arbetsgivarna ett stort ansvarför arbetsmiljön, men de kan inte hjälpa alla. Rege-ringen drar nu åt tumskruvarna på arbetsgivarna. Manaviserar nämligen förlängd sjuklöneperiod på 60dagar i stället . Man önskar därutövermed olika avgifter straffa eller belöna företag somarbetar med rehabilitering utan att tänka på vilkaolika förutsättningar och kompetenser som finns inomexempelvis småföretag.Fru talman! Det skulle vara intressant att höra hurVänsterpartiet och ser på det här försla-get om förlängd sjuklöneperiod.När sjukskrivningarna rakade i höjden i slutet av80-talet började man arbeta med olika morötter. Ut-bildningar erbjöds arbetsgivare om hur man kundearbeta med rehabilitering tillsammans med försäk-ringskassan och hur man kunde söka pengar via Ar-betslivsfonden för olika projekt. Arbetsgivarna fick ilagstiftningen ansvaret för att göra rehabiliteringsut-redningarna - man hade alltså ett grundläggandeansvar - men skulle göra rehabili-teringsplanen.