prot · GP0935 · 2001-11-27 00:00:00 — Jagtycker att det är en viktig frågeställning.När det generella barnbidraget en gång infördesvar det ingen som sade att detta var orättvist. Då sademan inte att det skulle inkomstbaseras, utan man sadeatt det viktiga och fina med det var att det var lika föralla.Min nästa fråga är då: Det barnkonto som ni nuvill ha, ska det vara inkomstrelaterat? Om det inte skavara inkomstrelaterat så är ju också det i så fall orätt-vist i den andemening som beskrevs.Jag ser en skola som är avgiftsfri, och jag ser enförskola som ska vara rättvis för alla barn. Därförkanske det kommer att slå olika när vi inför en max-avgift beroende på hur mycket pengar man tjänar.Men det är ju inte det som är syftet. Syftet är ju att detska bli en rättvisa för barnen. Och de som tjänar mesthar också betalt in sina skatter. Då tycker jag ocksåatt de har rätt att få en lägre avgift.Jag ska säga något om valfriheten. Det som vi nudiskuterar omfattar förskolan, familjedaghem, koope-rativ, enskilda, trefamiljssystem eller hur man nu villutforma sin verksamhet. Det finns många olika mo-deller inom kommunerna. Och det är ingenting somhindrar hur man vill utforma den. Så det är verkligenen valfrihet i det perspektivet.Jag tycker att man i hela debatten om maxtaxanegentligen har satt olika system mot varandra. För detförsta anser jag att förskolan ska finnas för alla barn.Sedan kan den ha olika utformning. För det andratycker jag att vi ska ha rimliga avgifter. Det har vi imånga andra verksamheter. För det tredje tycker jagatt det är viktigt att ingen ska kunna stängas ute.Men när man i samband med detta diskuterar enmöjlighet för föräldrar att vara hemma längre eller attvara tillsammans mer med sitt barn så vill jag säga attdenna möjlighet snarare finns i de andra system somvi har med barnbidrag och föräldraförsäkring. Dethandlar ju inte om avgifter och förskola i sig.Det skulle vara intressant att få höra om vi kundevara överens om att förskolan är bra för barnen ochatt det ska vara möjligt för alla att gå dit utan att högaavgifter styr detta. Då kunde vi i nästa steg diskuteraom vi är beredda att öka barnbidraget och utöka för-äldraförsäkringen med inriktning på de intentionersom finns i ert gemensamma förslag om ett barnkon-to. Det är ju två olika saker som vi diskuterar när vidiskuterar maxtaxan. Jag har inte gått in på föräldra-kooperativen. Det får jag göra i mitt nästa inlägg.Vi har eftersträvat att bygga ut föräldra-försäkringen. Vi är överens om att det är viktigt attkunna få vara hemma med sina barn. Men detta skainte sättas i motsatsförhållande till att vi ska kunna haen förskola där alla får vara till en rimlig avgift.Anf. 73 ():Herr talman! kom inte inpå det som jag egentligen ville tala om. Men jag tän-ker i alla fall besvara några av de frågor som minis-tern har tagit upp.Ministern säger att ingen ska stängas ute. Det ärhelt rätt. Jag håller med om det. Men problemet är juatt maxtaxan stänger vissa barn ute. Det handlar ombarn för vilka föräldrarna väljer t.ex. att vara hemmamed barnen.Förskolan är oerhört viktig. Det håller jag medom. Som vet så står vi bakomdet förslaget, och jag tycker att det ska utvecklas, såatt alla får samma möjligheter. Det har också gjort attCenterpartiet har arbetat med kraft för att öka kvali-teten i förskolan med bl.a. små barngrupper. Vi haravsatt 15 miljoner extra i vår budget för att få flerförskoleplatser.Förskolan ska vara rättvis för alla, säger skolmi-nister . Och det ska den, rättvisäven för dem som väljer att vara i en förskola sominte är i regi, säger jag. Det handlar omrättvisa. Det gör inte den formulering om maxtaxansom socialdemokraterna väljer. Med den blir detproblem för kooperativen. Och jag hoppas att statsrå-det kommer in på det i sitt nästa inlägg. Vi vet nämli-gen att den försäkring om att man ska få en ersättningupp till den som man hade tidigare inte stämmer. Påmånga ställen får man inte det. Det är därför som vi ibl.a. tidningsartiklar har kunnat läsa om många ko-operativ som är tvungna att stänga under nästa år.Min andra fråga till ministern i interpellationhandlade om hur tänker arbetaför att säkerställa att barngrupperna inte blir större.Ingegerd sade tidigare i sitt svar att detinte är maxtaxan som har gjort att barngrupperna harblivit större tidigare. Och det kan jag klart hålla medom. Det är andra aspekter som har kommit in. Menproblemet är ju att det finns en väldigt stor risk för attbarngrupperna blir större när maxtaxan har införts,eftersom fler kooperativ blir tvingade att slå igen, ochdå kommer dessa barn till den kommunala verksam-heten. Det kan vi se på många ställen i Stock-holmsområdet där köerna har ökat markant. Och flerakommuner räknar med längre väntetider i januari2002 till skillnad från vad man gjorde i september2001. Och den här skillnaden är ju mest påtagliginom förskoleverksamheten. Och man kan se att an-talet kommuner som har svårigheter att anordna plat-ser för barnen i den kommunala verksamheten harfördubblats. Hur tänker arbetaför att barngrupperna inte ska bli större?Anf. 74 ():Herr talman! Socialdemokraterna talar om en för-skola från . När barn är små har de ett alldelessärskilt behov av en trygg miljö, kontakt med föräld-rarna och framför allt en miljö där det inte är såmånga människor.Jag har varit runt lite grann i landet och talat medbarnklinikernas läkare och förskollärarna om detta.Och när det gäller barn är man nog gans-ka överens om att det är en oerhört känslig ålder.Jag vågar påstå, , att om vihade varit så lyckligt lottade att vi hade haft egnasmåbarn som hade varit ett, två och , så skulle viha sett hur oerhört viktigt det är med de mindre grup-perna. Den frihet som barnkontot för med sig är ju atti enlighet med det som passar barnet - alla barn är juinte lika, och alla familjer har det inte heller lika bra -kan vi göra det som är bäst för oss.Jag kan inte förstå att säger tillkommunerna att de ska få lite pengar om de gör somhan säger och att kommunen sedan säger till föräld-rarna om de ska få lite pengar av den under förutsätt-ning att de gör som kommunen säger. Den sortensförmynderi för svenska barnfamiljer vill inte jagmedverka till. Inte heller barnfamiljerna vill ha ensådan ordning.Jag tycker att detta är så viktigt att det är basen förhela argumentationen.Jag läser vidare om de långa köerna i barnomsor-gen. Man har en barnomsorgskö i om 90 da-gar, och den är i 45, 90, Ny-näshamn 60, 175, 80, Lidköping150 och . Dessa siffror talar försig själva, herr talman. Jag uppmanar regeringen attverkligen göra en snabb uppföljning, så att barneninte kommer i kläm.Anf. 75 Statsrådet ():Herr talman! Först vill jag understryka att de en-skilda och kooperativa verksamheterna inom försko-lorna är oerhört viktiga. De utgör eller mer ochhar alltid varit mycket värdefulla. Självklart ska definnas också framöver.När vi gjorde vår beräkning fanns dessa verksam-heter med. Intentionen när man gjort beräkningarnahar varit att det ska vara precis samma ersättning tillde kooperativa som till de kommunala förskolorna.När vi nu ser de rapporter som vi har fått från Stock-holmsregionen kan vi konstatera att man där iblandinte har fått den ersättning som vi tycker att kommu-nerna egentligen ska ge. Man har ibland också tagit uthögre avgifter av de enskilda eller kooperativa verk-samheterna än i den kommunala förskolan.Den andra bilden är den att man har fått sin er-sättning från kommunen på ungefär samma villkorsom den kommunala förskolan har, men man har haften lägre avgift därför att föräldrarna gjort en egenarbetsinsats. Jag kan inte säga vilket som är vanligast,men jag tror att i varje fall väldigt många av föräldra-kooperativen har den lägre avgiften.Det som vi nu gör är att vi hör efter i kommuner-na, och vi ser att det pågår förhandlingar i mångakommuner där de kommunala företrädarna säger attom man har gett en lägre ersättning måste man själv-klart höja ersättningen till den kommunala nivån. Defår också detta av oss, så det är en skyldighet för dematt göra detta.Dessa verksamheter ska definitivt finnas i framti-den, och de ska ha en möjlighet att klara sig. Varförman har haft dessa höga avgifter kan man alltid dis-kutera, om verksamheterna ändå har fått den ersätt-ning som man skulle ha från kommunen.Det är också oerhört viktigt att vi följer barngrup-perna. 90-talets utveckling har inte varit bra, och jagtycker att barngrupperna har blivit för stora, i syn-nerhet för de yngsta barnen. Det är därför som vi haravsatt pengar till 1 600 tjänster, till förskollärartjäns-ter, om det blir sådana, eller till annan personal.Antalet barn har dessutom minskat. var15 000 färre barn inskrivna och lika många är det år2001. Det totala antalet barn blir alltså mindre, vilketleder till mindre pengar. När vi beräknade hur mångabarn som skulle finnas utgick vi från barnantalet år1999.Bosse säger att vi ska följa utveckling-en, och vi har skrivit in detta i propositionen. Det ärockså oerhört viktigt att vi gör det. Vi är beredda attåterkomma. I utgångsläget skilde sig departementetsoch beräkningar oerhört mycketåt, men de har närmat sig varandra be-tydligt. Vi gör en noggrann uppföljning.Jag tror att vi har köer som uppgår till ungefär tremånader. Det är alltid svårt att säga om de föräldrarsom står i kön vill ha omsorgen eller inte.Vi vet inte om de står i kön som förberedelse för attfå en plats i förskolan. Man brukar ibland tala omaktiv och passiv kö. Jag tycker att det ändå är accep-tabelt med en kö som inte överstiger tre, fyra måna-der. Köerna har varit betydligt större längre tillbaka.Anf. 76 ():Herr talman! Det är sant, som säger, att kooperativen i många fall har haftrelativt låga avgifter på grund av att föräldrarna hargått samman och utfört en egeninsats. De har kanskestädat och ibland t.o.m. stått för mathållning osv.Detta har varit värdefullt och har också betraktats så.Men man ska inte straffas för att man gör en egenin-sats tillsammans med sina barn eller för att få en braoch fungerande barnomsorg.Kooperativen är oerhört viktiga, och de ska finnasäven , säger . Honsäger också att kooperativen inte får försvinna och attde ska få den ersättning som de ska ha. Vad betyderdå egentligen detta? Innebär det att man nu ska göraganska snabba insatser, så att om man efter årsskiftetser att det blir svårigheter i en del kommuner, skaman förstärka verksamheten? Finns den möjligheten?Är det vad som avses när sägeratt det finns en möjlighet att snabbt förstärka koope-rativen och se till att de ska finnas kvar även fortsätt-ningsvis?Den uppfattningen har de själva inte fått, utan dehar fått höra att den här tilldelningen av pengar är vadsom gäller - det finns inte möjlighet till någontingannat. Flera har sett att det inte finns något annat attgöra än att slå igen och låta barnen gå till den kom-munala verksamheten, vilket i sin tur leder till attbarngruppernas storlek där ökar. Där uppstår denandra problematiken om man inte gör sådana härsnabba insatser.Ingegerd säger också att har talat om att kostnadstäckningen är osäker.Men på det som sägerlåter det som om det är säkert att man ska göra ensnabb uppföljning och att det ska bli en full kostnad-stäckning. Kan jag ta med mig detta hem och berättaför de kooperativ som ringer till mig och är oroliga?Anf. 77 Statsrådet ():Herr talman! Vi påbörjar en uppföljning som skagöras från det att maxtaxan träder i kraft. Vihar sagt att den ska fortgå först och främst t.o.m. år2007. Vi har alltså ett längre perspektiv.Ett av inslagen i direktiven för uppföljningen ärhur kommunen förhåller sig till de kooperativa verk-samheterna. Lagstiftningen är ju tydlig om att dessaska ha samma ersättning som de kommunala försko-lorna. Det är där som vårt uppföljningsansvar kom-mer att ligga. Om kommunerna inte gör detta måstevi självfallet ta upp en dialog och höra vad som för-anleder att de inte ger samma ersättning.Jag vill gärna understryka att vi inte kan klara ossutan de kooperativa och enskilda verksamheterna. Dehar varit ett oerhört viktigt inslag. I många kommuneruppgår de inte bara till utan kan uppgå till 50 %eller ännu mer på sina håll. Det är helt avgörande förbarnens trygghet att de finns . Det är där-för nu angeläget för oss att se till att det här kommeratt fungera.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 2001/02:84 om indi-viduella studieplanerAnf. 78 Statsrådet ():Herr talman! har frågat hur jagkommer att arbeta för införandet av individuella stu-dieplaner och när jag kommer att presentera förslagom individuella studieplaner.Sofia och jag diskuterade denna fråga ifebruari med anledning av hennes interpellationom elevers rätt till kunskap. Vi är helt överens om attskolan har ett tydligt ansvar för att alla elever får enindividuellt anpassad undervisning och att studieut-vecklingen för alla barn och ungdomar planeras ochnoga följs genom hela skoltiden.Jag sade då att man snarare ska tala om behovetav en individuell studieplanering än om en individu-ell studieplan, för att markera att detta är en levandeprocess som resulterar i dokument med olika utform-ning och detaljeringsgrad.I departementspromemorian Elevens framgång -Skolans ansvar (Ds 2001:19) har en expertgruppunder ledning av riksdagsledamoten tittat bl.a. på individuell studieplanering. Ex-pertgruppen anser att en individuell utvecklingsplanutgör ett ovärderligt stöd vid övergångar, bl.a. därföratt risken att förlora värdefull information kring denenskilda eleven minskar. Expertgruppen betonar dockatt den skriftliga informationen aldrig kan ersättadialogen personalen emellan och dialogen mellanskola och hem. Skolans personal måste också beaktaatt en individuell utvecklingsplan vid upprättandetblir en allmän handling och att regler om sekretess förkänsliga uppgifter och förvaring av sådana handlingarska iakttas.Expertgruppen påpekar också att eleverna självamåste ha stort inflytande över det egna lärandet ochdärmed också för planering och dokumentation avarbetet i skolan. En annan viktig aspekt är att denindividuella utvecklingsplanen inte får uppfattas somatt undervisningen enbart ska vara inriktad på indivi-duellt arbete i skolan. En god lärmiljö karakteriserasav helhetssyn och sammanhang, en tydlig målrelate-rad undervisning och gynnsamma samarbetsytor.Individuell studieplanering är en process där ele-ven själv, föräldrar och lärare i högsta grad kan varadelaktiga och samarbeta. En individuell studieplane-ring kan se mycket olika ut, och den förändras stän-digt. Även om arbetet med dokumentation av elevensindividuella studieplanering behöver utvecklas ochstödjas kan ett obligatoriskt krav på ett formaliseratdokument upplevas som en pålaga av lärare ochskolledare. I andra sammanhang avregleras grund-skolan och antalet obligatoriska planer minskas. Detär därför tveksamt om formerna för detta ska reglerasi förordning. Skolornas utvecklingsarbete bör i förstahand stödjas på andra sätt.Ett av regeringens initiativ på detta område finns iårets budgetproposition. Där aviseras att ett antalgrundskolor ska ges möjlighet att ut-veckla formerna för individuell planering och doku-mentation. Avsikten är att få ett fördjupat underlagoch mer systematiserade erfarenheter kring dessafrågor. Rent konkret kan det handla om att välja utskolor som får resurser för att utveckla detta och attge uppdrag t.ex. till en högskola eller ett universitetatt utvärdera skolornas arbete. Denna fördjupadestudie kan sedan utgöra underlag för ett stödmaterialtill alla skolor.I den pågående försöksverksamheten med utbild-ning utan timplan i (förordning1999:93), där försöksskolorna inte är bundna av dennationella timplanens indelning per ämne ochämnesgrupp, arbetar skolorna intensivt med utveck-ling av formerna för dokumentation av elevernasstudieplanering och uppföljning. I de skolor somdeltar arbetar de flesta med olika typer av individuellstudieplanering och skriftlig dokumentation. Nästan900 skolor ingår i försöket. Timplanedelegationen(dir. 1999:90) har ett ansvar för att värdefulla erfa-renheter sprids till alla kommuner och skolor ochkommer på olika sätt att bidra till detta.Som säger kan dock ansvaret föralla elevers individuella studieplanering behöva görastydligare, och jag sade därför att jagavsåg att återkomma i denna fråga.Skollagen ses över, och Skollagskommitténkommer att lämna sitt betänkande under våren 2002.Jag har tidigare aviserat att jag ämnar ta initiativ tillatt en läroplanskommitté tillsätts efter sommaren2002. Det finns därför tillfälle att återkomma tilldiskussionen om hur ansvaret för elevernas individu-ella studieplanering ska göras tydligt i samband medbehandlingen av förslagen från Skollagskommitténoch i samband med direktiven till en läroplanskom-mitté. Sekretessfrågorna behöver också ytterligarebelysas i detta sammanhang.Under våren kommer regeringen att i en utveck-lingsplan presentera sin grundläggande syn på frågorsom har särskild betydelse för barns, ungdomars ochvuxnas lärande och utveckling. Det kan finnas anled-ning att återkomma till dessa frågor även i dettasammanhang.Anf. 79 ():Herr talman! Tack för svaret! harförsökt ta ett helhetsgrepp om . Vi hargjort det genom ökade resurser som går direkt ut tillkommunerna så att de kan utveckla och stärka skolanpå det sättet. Men framför allt har vi lagt fram ettförslag om tre reformer. Dessa tre reformer handlarom rätt till kunskap, lokal makt och hur vi ska få flerlärare.I den del som behandlar rätt till kunskap har visamlat flera förslag om hur eleverna i större utsträck-ning ska få tillgodogöra sig kunskaper på mer indivi-duellt anpassad nivå än vad man gör . Här finnsflera förslag. Det handlar om tidiga insatser för läs-och skrivutveckling. Vi säger att detta kan börja re-dan på förskolan, och vi har också anslagit pengar fördet. Vi säger att det i den här processen är viktigt avskaffar timplanen och att det finns möjligheteratt arbeta över alla ämnen utifrån den enskilda ele-vens behov. Det handlar om en större frihet att väljaarbets- och organisationsformer. Framför allt handlardet om de individuella studieplanerna till alla elever.Självklart ska det höra insatser för lärarfortbildningtill detta.Vi kan se många positiva exempel runtom i landetpå skolor som har tagit till sig detta och arbetar på ettliknande sätt som bl.a. vi har föreslagit.Då skolministern och jag sedandiskuterade detta sade hon att hon var väldigt positivtinställd och tänkte återkomma i frågan. Än har dockingenting hänt. Men under den socialdemokratiskakongressen, återigen, beslutade man om vikten avsåväl utvecklingssamtal och åtgärdsprogram somindividuella utvecklingsplaner. Då undrar jag: Hurhänger det ihop med arbetesom skolminister att utveckla detta?Wärnersson menar också i sitt svar att hon tidiga-re har pratat om individuell studieplanering som enprocess i stället för individuell studieplan. Var gåregentligen den tydliga gränsen och var finns motsätt-ningen däremellan?I svaret kan man också läsa om en expertgruppsom menar att det är oerhört viktigt med individuali-seringen och de här planerna men att man är lite oro-lig för att dialogen ska försvinna. Det här tycker jagär lite märkligt. Den individuella studieplaneringenhandlar ju just om dialog mellan eleven, läraren,skolan och föräldrarna. Det är en tydlig process. Därfinns det absolut ingen motsättning. Det kan mantydligt se hos dem som arbetar med detta i dag.Denna grupp menar vidare att eleverna måste haett inflytande över processen. Ja, men det är ju själv-klart. Annars fungerar det inte. Det kan man se på deskolor som använder sig av detta i dag.Ingegerd säger i svaret att det här ären process där elever, föräldrar och lärare i hög gradska vara delaktiga och samarbeta och att de här indi-viduella studieplanerna kan se väldigt olika ut. Det ärväldigt viktigt. Det ska inte vara styrt på det sättet attdet finns en riktlinje som säger att varje elev skaarbeta så här. Det är ju det som är finessen med för-slaget: Det ska finnas en grund, men varje elev skaarbeta utifrån den.Sedan säger hon en sak i sitt svar som jag höjer ettfrågetecken för, nämligen att ett sådant här formalise-rat dokument upplevs som en pålaga av lärare ochskolledare. Vi pratar ju mycket om hur vi ska stärkaskolan och processen. Vi pratar om mobbningsplanersom ska in i skolan, vilket är väldigt viktigt. Det härser jag som ett naturligt steg i den individuella sko-lutvecklingen. Hur tänker skolministern fortsatt ar-beta för det?Anf. 80 ():Herr talman! Den här interpellationen tar upp enväldigt intressant fråga, nämligen hur vi ska få enriktigt individuell skola där varje individ får den tid,den hjälp och det stöd han eller hon behöver. Om viser allmänt på den svenska skolan kan vi konstateraatt det på många håll är väldigt långt kvar tills manslutar räkna kunskap i ett visst antal lektionstimmar,trots att vi själva som vuxna vet att om vi lär ossnågot nytt så tar det olika . Ingen av oss kanlära sig köra bil automatiskt efter ett visst antal kör-lektioner, och ingen lär sig flyga eller använda endator efter exakt samma antal lektionstimmar.Det finns exempel där jag menar att man har tagitsteg mot detta sätt att utforma en individuell studie-gång beroende på elevens förutsättningar och behovav stöd. har t.ex. haft ett framgångsriktläsprogram med olika delmål som eleverna når i olikatakt. Man arbetar då också med olika antal timmar föratt nå nästa delmål.Förutom frågan om hur en individuell skolgångrent formellt skulle se ut så förutsätter den en radförändringar i skolan, som jag undrar om IngegerdWärnersson och regeringen kan vara beredda att börjafundera över och genomföra. Jag hoppas att skolmi-nistern kan beröra något av detta.Det förutsätter först och främst att man verkligenskapar en organisation som möjliggör olika studie-takt. Det förutsätter att man accepterar att elevernaunder skoldagen och under skolveckan arbetar i olikagrupper beroende på intresse och nivå. Det förutsätteratt olika elever får olika antal timmar i olika ämneneller olika kurser. Det förutsätter inte minst en flexi-bel skola, där en del kanske går vidare till gymnasietefter medan andra går i nio eller till dessatt de har uppnått målen. Det förutsätter också att viavskaffar timplanen så att vi kommer ifrån den härmagin med att ett visst antal timmar innebär ett visstmått kunskap.Om skolministern har tid skulle jag vara tacksamatt höra om det är någon av de här förändringarnasom skolministern är beredd att arbeta för under denärmaste åren.Anf. 81 Statsrådet ():Herr talman! och jag är överens omvikten och värdet av att vi får den individuella plane-ringen. Jag hade hoppats på att kommittén som haruppdraget att se över skollagen skulle ha varit färdigrunt . Det har skett saker, som inte alls harmed själva kommittéarbetet att göra, som har gjort attuppdraget måste förlängas. Kommitténs ställningsta-gande är oerhört värdefullt när vi nu ska gå vidare idetta arbete.Vi har avsatt pengar i budgeten för att få i gångdetta. Även om det finns många goda och bra exem-pel tror jag nämligen trots allt att vi måste ge merkunskap och mer stöd till skolorna runtom. När vi välkommer till ett ställningstagande den här gången såhar kanske fler en merkompetens före det att beslutetfattas än efter. Jag är mycket tydlig när det gäller vadmin inriktning är när jag pratar om detta ute på olikakonferenser och möten med lärare, skolledare ochelever. Därför var det bra att den socialdemokratiskakongressen just slog fast vikten och värdet av denindividuella planeringen.Ulf var inne på en friare tidsplanering ochhur vi kan ha en sådan. Jag tror att också det är ett ledi hela decentraliseringstänkandet runt skolan - det ärviktigt att det är skolan själv som tar ansvaret. Dettakan vi utveckla ännu mer än vad vi gör i dag.När vi kommer att lägga framdirektiven till den nya läroplanen så är timplanensjälvfallet en del av detta. Försöksverksamheten ärtänkt att pågå framöver, men då har erfarenhet och kan också se hur långt man harkommit.Tiden i är viktig. kanske manglömmer att man faktiskt efter det att skolplikten harupphört har möjlighet till i grund-skolan.