prot · GO09117 · 2001-05-30 00:00:00 — Det var nytt.Varje gång man startar någonting, måste man inseatt det kan ställa till vissa administrativa problem,som man naturligtvis försöker rätta till vartefter. Dethade varit precis samma osäkerhet hos t.ex. länssty-relserna när det gällde rådgivning till kommunerna -som har kritiserats - om det hade legat på en myndig-het som när det nu låg under regeringen.Vi är överens. När det finns lång och gedigen er-farenhet hos myndigheterna är det de som är de mestlämpade. Men om det är något nytt som ska skapas,t.ex. skapa opinion, driva en sakfråga, är det kanskeinte så dumt om regeringen tar ett aktivt grepp i frå-gan - som i det här fallet.Anf. 36 ():Herr talman! Den här delen av granskningsbetän-kandet har faktiskt ett visst underhållningsvärde -eller vad man ska säga - om de sensationella resultatsom två forskare anser sig ha kommit fram till ochsom har föranlett anmälningar från . De två forskarna anser signämligen ha empiriska bevis för att regeringen köperröster med hjälp av bidrag till lokala investerings-program. Uppgifterna från Uppsalaforskarna ärmycket uppseendeväckande anser Attefall i sin an-mälan, och det är väl inte för mycket sagt. Men somde flesta bra historier håller inte heller denna för ennärmare kontroll.KU har inte låtit sig övertygas. Jag tänkte kort re-dogöra för varför, även om jag inser att risken för attjag visar bristande respekt för vetenskapens själv-ständighet finns. Ett sådant syfte vore mig emellertidfullständigt främmande. Det är i detta fall lite svårt attförhålla sig hundraprocentigt allvarlig.Forskarna menar att det finns två modeller för hurregeringar tänks agera taktiskt. Antingen gynnar egna väljare som tack för röststödet, eller såförsöker de locka nya väljare. Det gör regeringarnagenom att styra bidrag eller andra medel till lättrörli-ga väljare. Det är med andra ord fråga om röstköp -antingen med betalning i efterhand eller betalning iförskott.Det här handlar alltså om den specialgren inomden till vetenskap förklädda borgerliga ideologin somgår under firmamärket public choice. Dess grundan-tagande är - lite förenklat - att alla är själviska ochrationella och att detta förklarar mänskligt handlande.Nåväl. Våra forskare menar nu att de har hittat ettstatistiskt säkert samband mellan å ena sidan bidragtill lokala investeringsprogram och å andra sidanandelen lättrörliga väljare. Det är alltså betalning-i-förhand-hypotesen som man menar har visat sig varariktig.Det är väl ingen hemlighet att regeringar gillar attha pengar att dela ut alldeles själva. Det är helleringen sensation att man försöker att göra partipolitis-ka poäng på sin givmildhet. Men man undrar ju hurdet här röstköpet går till. Investeringsstödet går fördet första inte till väljare utan till kommuner. För detandra måste kommunerna själva hosta upp betydandesummor ur egen kassa för att över huvud taget få utbidragen. Som röstköpsstrategi är det inte helt över-tygande.Sedan finns det lilla problemet att ta reda på varde lättrörliga väljarna finns. Sådant är inte helt lätt attklura ut. Därför har forskarna i det här fallet utgåttfrån att väljarna är lättrörliga i kommuner där det ärjämnt mellan blocken. Sådant finns det nämligenlättillgänglig statistik på. Men frågan är om man inteletar efter den tappade nyckeln under gatlyktan därdet är ljust i stället för i mörkret där man tappade den.Men okej, låt oss inte vara alltför stränga utan ifantasin smyga oss in i när bidra-gen ska fördelas. Hur kan det tänkas gå till? Sittermiljöministern själv och plockar ut lämpliga röstköp-skommuner ur SCB:s valstatistik? Är det regeringen ikonselj som överlägger om var de största röstvinster-na finns att hämta? Eller är det statssekreterarna sompå nätterna sitter och skriver ihop fejkade beslutsun-derlag där den hemliga listan med kommuner-med-lättrörliga-väljare-där-röster-kan-köpas ska jämkasihop med inkomna ansökningar och uppställda krite-rier?Innan KU accepterar påståenden om att regering-en, eller någon annan, försöker köpa röster med hjälpav bidrag, vill vi nog ha något mer än en statistiskkorrelation mellan eventuellt irrelevanta variablerstyrkt med en diskutabel teori om grunderna förmänskligt handlande. Man måste åtminstone ha eninte helt orimlig hypotes om hur det hela konkrekt gårtill.Därmed är det inte sagt - för att nu bli lite allvar-ligare på slutet - att det är alldeles oproblematiskt attden här typen av bidrag fördelas av regeringen. Det ärnågot som ett antal tidigare utvärderingar och gransk-ningar påtalat, och det redovisas i betänkandet. Ut-skottsmajoriteten pekar på ett antal problem som böruppmärksammas, och det är beklagligt att de borger-liga partierna i denna del ansett att det är viktigare attfå reservera sig till förmån för några lite mer svepan-de formuleringar som egentligen inte har någon sub-stans som avviker från majoritetens ställningstagande.Anf. 37 PER ():Herr talman! Trots dessa forskares slutsatser vardet inte möjligt för oss i utskottet att finna någontrovärdig koppling till verkligheten. Utfrågningen avAnna gav inget som helst stöd för att manförsökte, eller ens kunde, skaffa sig kännedom om vardet fanns störst andel lättrörliga väljare. Det må varaett generellt politiskt önskemål att få så mycket posi-tiv effekt det går av ett beslut. Alla partier, stora somsmå, vill ha starkt väljarstöd. I det här fallet gick detinte att få tillräcklig trovärdighet vad gäller resultateni forskningen. Vi kunde inte styrka detta på någotsätt.Reservanterna pekar på faran av att misstankenfinns att man har tagit politisk hänsyn vid fördelning-arna. Självklart går det att se det så när beredningensker av regeringen i stället för av en traditionell sek-torsmyndighet. Det står också i majoritetens bedöm-ning att det kan finnas en risk för en sådan kritik. Detligger i sakens natur.Skälet till att regeringen själv ville fatta beslut varatt medlen skulle fördelas över olika politikområden.I det här fallet hade flera sektorsmyndigheter kunnatvara aktuella. Det gäller t.ex. , , , , och . Granskningen visar iövrigt att fördelningen av stödet inte har skett i stridmed riksdagsbeslutet eller bestämmelserna i förord-ningen om statliga bidrag till lokala investeringsprog-ram.Jag minns väl när dessa program sattes i sjön. Denkritik som jag och mitt parti hade var att sysselsätt-ningsmålet skulle underordnas miljömålen. Vad vikan se efteråt, herr talman, är att detta har slagit väl utpå många ställen. Det handlade om att minska miljö-belastningen, att öka energieffektiviseringen, att gyn-na förnybara råvaror, återanvändning, återvinning ochöka den biologiska mångfalden. En preliminär utvär-dering visar att besparing av koldioxidut-släppen har skett. Det är oerhört intressant. Det hargivit den effekt vi önskade.När det gäller själva beredningen måste jag sägaatt precis som i många andra fall i KU har vi ifråga-satt att frågor bereds i , som egent-ligen inte är organiserat för sådana uppgifter. Det härmåste vi vara observanta på. Själv ser jag möjligen entendens där kompetens som hör hemma hos sek-torsmyndigheterna också byggs upp i Regeringskans-liet. När en sådan väl har etablerats i Regeringskans-liet kan den självklart inte bara stå outnyttjad. Det ärviktigt, menar jag, att diskussionen vad gäller rollför-delningen mellan regeringskansli å ena sidan, sek-torsmyndigheter å den andra hålls levande. Det visarinte minst KU:s granskning den här våren.Behandlingen av Östersjömiljarden (avsnitt 2.2)Anf. 38 ():Herr talman! Detta ärende gäller anmälan till kon-stitutionsutskottet att granska statsrådet behandling av den s.k. Östersjömiljarden.Anmälaren anser att det fanns betydande brister iberedningen av de ärenden som omfattar Östersjö-miljarden. Det var brister vad gäller upphandling ochbrister i kontroll och uppföljning av projekten. anser att det saknas en regelbunden utvärde-ring och en enhetlig rapportering och att det har varitotydliga ansvarsförhållanden. Anmälaren anser ocksåatt hanterandet av de här frågorna förefaller ha lett tillatt skattebetalarnas pengar används på ett mindreändamålsenligt sätt.Riksdagen beslutade om den nu aktuella s.k.första Östersjömiljarden. Beslutet innebar att detskulle avsättas 200 miljoner förÖstersjösamarbetet. Syftet med den första Östersjö-miljarden var att stärka tillväxt och sysselsättning.Detta skulle ske genom att satsa på projekt inomlivsmedel, energisystem, kunskapsutbyte, infrastruk-tur och miljö.Till att börja med låg ansvaret för hanteringen avmedlen i Statsrådsberedningen. I december 1997fördes ansvaret över till Närings- och handelsdepar-tementet. fick ,och inre marknaden,ansvaret. Därefter flyttades ansvaret till Enheten förCentral- och . Där upprättades ett som skulle avsluta Östersjömiljard 1 ochfortsätta administrera Östersjömiljard 2.Det har således varit många olika enheter som harhaft ansvaret, vilket gjort det svårt att tydligt se varansvaret har funnits. Den första Östersjömiljarden harvarit föremål för flera olika studier. revi-sorer framförde i sin granskningspromemoria1998/99, Svenska miljöinsatser i , kritiskasynpunkter på hanteringen av den första Östersjömil-jarden. De ansåg att på grund av de otydliga ansvars-förhållanden mellan departement, myndigheter ochandra organ har möjligheter till insyn, kontroll ochöverblick varit begränsade. har Riksda-gens revisorer kommit med en förstudie angåendeÖstersjömiljarderna och en rapport om styrning ochkontroll av de medel regeringen fördelar, bl.a. Öster-sjömiljarderna. Man konstaterar i rapporterna attberedningen varit behäftad med olika brister. Mananser att de problem som hänger samman med att deanslagna medlen disponeras av Regeringskanslietkvarstår, dvs. att insyn och kontroll inte fungerar somför merparten av den statliga verksamheten.Även internt inom har enpromemoria tagits fram som ett led i granskningen avhandhavandet av den första Östersjömiljarden. Härframgår att man anser att processen inte fungerat bra.Administrativa rutiner och nödvändiga resurser fannsinte att tillgå till en början. Många projektansökningargenomgick inte en ordentlig utvärdering innan beslutom bifall fattades. För visa projekt var inte målensärskilt tydliga. Exempel finns på projektbidrag somutbetalats utan att några tydliga uppföljningsmeka-nismer utformats, t.ex. tidsramar eller krav på åter-rapportering. De uppställda målen för Östersjömiljar-den ansåg man i PM:et var tämligen vaga och attdetta bidrog till att projektet inte fått det resultat manförväntat sig. Om ett projekt ansågs följa målen ställ-des inga övriga krav på projektet. Så långt Utrikesde-partementets promemoria.I har vi tidigare, förra våren2000, granskat upphandlingsfrågor som berörde Ös-tersjömiljarden. Där fann utskottet att tjänster köptsutan regelrätt upphandling och utan tillräcklig doku-mentation. Det gällde t.ex. Polenåret och en IT-satsning i Östersjöregionen.I vårens granskning av det här ärendet har vi kon-staterat att mycket av den kritik som finns hos Riks-dagens revisorer och i det interna PM:et från Utrikes-departementet har varit riktig. Det har varit otydligaansvarsförhållanden i projektet. Det har varit otydligamål. Det har saknats kontrollmekanismer. Det harsaknats utvärderingar före beslut om att projektmedelska utbetalas. Det har saknats kontinuerlig datain-samling och det har varit brister i dokumentationen.En orsak till detta är att , som idetta ärende, har tagit över traditionella myndighets-uppgifter. har inte en organisationsom är konstruerad för att hantera den här formen avprojekt. Östersjömiljarden var ett sätt för regeringenoch statsministern att förfoga över möjligheten tillinternationella utspel. Det har även framkommit attÖstersjömiljarden av vissa departement har setts somett sätt att kunna fylla på den egna budgeten.Det finns alltså anledning att vara kritisk mot denekonomiska redovisningen av hur projektmedel an-vänts. Fakturor har hamnat på olika departement ochden ekonomiska redovisningen har varit otillfreds-ställande. I vissa fall har man inte ens krävt att detskulle ske en ekonomisk redovisning. I andra fall harprojekt inte resulterat i någon ekonomisk redovisningtrots att en sådan har krävts. Det har saknats rutinerför återbetalningar av outnyttjade medel. Allt dettasammanlagt är allvarligt.I den utfrågning vi hade i utskottet med statsrådetLeif medgav han att det har varit brister ihanteringen av det här ärendet.I utskottets slutgiltiga bedömning av det här ären-det blev tyvärr inte utskottet helt enigt. Majoritetenkom visserligen fram till flera bedömningar medinriktning på kritik kring hanteringen av projektet.Men man nöjde sig med statsrådets uttalanden ochRegeringskansliets olika PM att bristerna nu fortlö-pande har korrigerats. Det ställningstagandet kan intemoderaterna sig bakom. Vi har en reservation där vigör bedömningen att de tydliga brister som har varitkring detta projekt gör att statsrådet intekan undgå kritik.Fru talman! Avslutningsvis vill jag yrka på god-kännande av anmälan i reservation 2.Anf. 39 ():Herr talman! Det är inte första året, som tidigarepåpekats, som vi debatterar Östersjömiljarden medanledning av vårgranskningen från KU:s sida. Ävenförra året var Östersjömiljarden föremål för gransk-ning.I det fallet granskades upphandlingsfrågor, bl.a.med anledning av Polenåret och de IT-satsningar somskedde i Östersjöregionen.Även under höstens granskning granskades Rege-ringskansliets organisation för särskilda projekt.Däribland var också Östersjömiljarden föremål förgranskning. Där kunde vi konstatera att samordning-en i upphandlingsfrågor skärpts genom att internaföreskrifter om upphandlingar harutfärdats. Granskningar har också gjorts av Riksda-gens revisorer och analyser av ärendets hantering hargjorts av . Den här frågan äralltså genomlyst från olika synvinklar under olikaperioder.Kritik har alltså riktats - det vill jag understryka -även den här gången mot en tidigare hantering. Menvad vi kan konstatera har dessa brister som vi riktatkritik mot korrigerats. Det sade ocksåPer-Samuel Nisser i sitt anförande.Huvudansvaret för Östersjömiljarden låg inled-ningsvis på Statsrådsberedningen. Då kan vän avordning fråga sig: Varför placerades den just där? Jo,därför att regeringen ville poängtera frågans vikt.Regeringen ville poängtera hur viktig den var ochmed det signalera utåt, inte minst mot näringslivet,för en stark nationell mobilisering.Det här är ingenting som är unikt. Det är inte allsett ovanligt förfaringssätt i sig. Även tidigare rege-ringar har gjort på detta sätt genom att markera hurviktig frågan är.Ansvaret för frågan fördes senare över till Nä-rings- och för att hösten 1998överflyttas till UD. finns det, som tidigareunderstrukits, ett speciellt som haransvar för uppföljning och avslutning av den förstaÖstersjömiljarden och även ska hantera den andraÖstersjömiljarden.Per-Samuel Nisser talade i sitt anförande om attdet var många olika enheter. Visst är det så. Men dethar varit samma statsråd som har varitansvarigt för Östersjömiljardsatsningen, dvs. statsrå-det Pagrotsky.Flera av problemen som har påvisats i sambandmed Östersjömiljard 1 kan hänga samman med attfrågan har hanterats av , som i siginte har någon verksamhet som i första hand lämparsig för det. Det finns kanske inte de administrativaresurserna för att hantera en så stor ärendemängd. Detska heller inte finnas, normalt. Det har också ut-skottsmajoriteten poängterat i betänkandet.Riksdagens revisorers rapport är en sak i sig. Denska måhända hanteras av KU, om den sedermeraöverlämnas till . Den blir då föremål för ensärskild behandling. Det tycker jag inte att vi ska taupp i detta sammanhang.Denna granskning föranleder inte något ytterligareuttalande från utskottets sida, utöver vad jag harnämnt. Med det vill jag yrka på godkännande avutskottets anmälan i denna del.Anf. 40 () re-plik:Herr talman! Vi har i kon-staterat att det har varit stora brister i hanteringen. Det har också visatsi revisorers rapport och Utrikesdeparte-mentets PM. Även statsrådet har sagt iutfrågningen att det har varit stora brister.Nu säger och att manhar korrigerat bristerna efter hand. Skulle det enligtKerstin räcka för att inte rikta kritik motstatrådet? Bara för att man säger att man har förbätt-rat sig under resans gång behöver ingen kritik riktas.Kerstin anser väl ändå att det finnsanledning att rikta kritik mot bristerna i inledningenav hanteringen av Östersjömiljard 1.Anf. 41 () replik:Herr talman! Det riktas kritik mot en tidigarehantering där det fanns uppenbara brister. Jag vet inteom det inte framgick av mitt anförande. Men manmåste ändå tro på promemorior, dokument och stats-rådets egen berättelse om att bristerna har korrigeratsefter hand. Utskottsmajoriteten bedömer att det harskett.Östersjömiljarden får ses som ett försöksprojekt isig, ett projekt i en stor, berömvärd solidaritetsanda.När man startar nya projekt blir det alltid brister initi-alt. De har rättats till. Det ska naturligtvis bli upp-följningar och en utvärdering av det hela. Då får vifacit i hand. Tills vidare bedömer vi att vi litar på dedokument vi har och på statsrådets bedömning.Anf. 42 () re-plik:Herr talman! Det är ett farligt resonemang i för-längningen. Vi kanske får fler anmälningar nästa år.Då kan man säga som statsrådet, att man har ändratpå rutinerna fortlöpande och att man försöker förbätt-ra sig. Då kommer vi från KU att säga att vi litar pådet och att det inte finns anledning till kritik. Då trorjag vi missar poängen med själva granskningen. Detser jag en fara i.Anf. 43 () replik:Herr talman! Det är inte första gången Östersjö-miljarden granskas, vilket både jag har sagt i våra anföranden. Det finns få pro-jekt som är så väl granskade som just Östersjömiljar-den. Det vore underligt om brister som fortgår inteskulle uppmärksammas. Jag förutsätter att man till-rättalägger de brister som har påpekats från konstitu-tionsutskottets sida.Från moderat håll framhåller man detta mycketstarkt. Är det egentligen så att man letar brister i ettprojekt som man ogillar i sig?Upphandlingen av trafiken på (avsnitt2.3)Anf. 44 ():Herr talman! Upphandlingen av trafiken på Väst-kustbanan är ett ärende i raden som ger bilden avNäringsdepartementet som den stora oredans depar-tement. Det är svårt att sätta fingret på vem som igrunden är ansvarig för denna oreda, om det är rege-ringsbildaren eller departementschefen. Klart är i allafall att om ordningen hade varit bättre, verksamhetenmer strukturerad och etiken starkare hade den be-kymmersamma utvecklingen av upphandlingen avtrafiken på inte behövt äga rum.Det börjar med att SJ säger sig inte kunna klara avtrafiken på utan extra pengar. Samti-digt ser regeringen att alltmer av persontrafiken påvästkusten tas över av bussar. Regeringen ser det somett dilemma och upphandlar trafik på ikonkurrens. Ett företag, , vinner konkurren-supphandlingen och visar att man kan bedriva trafi-ken utan statliga bidrag. Det avser man att göra underi första hand ett år.Enligt departementet visade Sydvästen att detfaktiskt gick att bedriva trafiken med lönsamhet. Avdet skälet blev inte fortsatt upphandling aktuell, me-nade man.Alltså, först kan SJ inte bedriva trafiken utan stat-ligt bidrag. Ett annat företag visar att det går. Dettatar departementet till intäkt för att det finns en kom-mersiell förutsättning för att SJ ska återta trafiken. Såagerar man.Det finns ett citat som rinner upp i huvudet närman ser denna hantering: "Moren har gjort sin plikt,moren kan gå." Moralen i detta kan diskuteras, menarjag.I nästa steg insåg att dågällande regler kunde minska nya aktörers benägen-het att göra satsningar inom järnvägssektorn. Efter-som alla erfarenheter visar att reell konkurrens kansänka statens kostnader väsentligt ansåg regeringenatt förordningen om statens spåranläggningar bordeändras. Regeringen lade fram en proposition den 16mars . fattade vi beslut om det ikammaren.Den aktör som trafikerade banan var då redan ut-spelad, eftersom regeringen sagtupp avtalet och meddelat att SJ skulle återfå rätten atttrafikera banan. Den aktör som hade vunnit konkur-rensupphandlingen hade ju visat att man faktisktkunde köra med lönsamhet. Den reella konkurrensen,som skulle kunna sänka statens kostnader, var inteaktuell för departementet.Vidare bland de moraliska frågorna:I november 1999 inkom en skrivelse från Rikstra-fiken till regeringen med förslag om förlängning avgällande avtal på kort sikt. En och en halv månadefter detta, , beslutar regering-en att alla avtal ska förlängas utom det som gällertrafiken på just . Då hade trafiken fördet nya företaget, som hade visat att det går att körabanan med lönsamhet, varit i gång i . Efterdet får företaget reda på att någon mer upphandlingoch någon mer möjlighet att trafikera banan kommerman inte att få.Samtidigt sitter och förbe-reder en proposition som kommer några månadersenare och som ska ändra upphandlingsförutsättning-arna. Som jag ser det sitter departementet och spelarsvarte med en aningslös aktör, där man frånbörjan har lagt ut nitkorten.För att vara ett departement som ska hantera nä-ringslivsfrågor, helst på ett etiskt tilltalande och ettekonomiskt fördelaktigt sätt, väcker detta begränsatförtroende.Jag kallade från början förden stora oredans departement. Om man på departe-mentet hade tagit tid på sig att läsa och tid till efter-tanke så hade man förstått att departementets egenupphandlare menade att när affärer som upphandlas ikonkurrens upphör så gäller inte längre SJ:s ensam-rätt, utan då ska en ny upphandling göras. Om SJ harförlorat i konkurrens ska alltså en konkurrensupp-handling göras.Anmärkningsvärt nog reagerade inte Näringsde-partementet på denna åsikt från sin egen ämbetsman.Det innebär att de åsikter som denna ämbetsman hadehar vidarebefordrats till dem som har varit med omden första konkurrensupphandlingen.En annan fråga som har med oreda och bristandetid att göra är den proposition som så småningomkom, och som antogs av . Denhade varit på väg , men som uppgav vid den utfrågning som utskottet hadevar det tidsbrist som gjorde att man inte hade kunnateffektuera den tidigare. Mycket elände hade besparatsom man hade hunnit.För hanteringen av upphandlingen av trafiken påVästkustbanan kan enligt mitt förmenande BjörnRosengren inte undgå kritik.Jag yrkar på godkännande av anmälan i reserva-tion nr 3.Anf. 45 ():Herr talman! I betänkandet riktar visserligen ma-joriteten i utskottet viss kritik mot näringsministernför delar av handläggningen av upphandlingen avVästkustbanans trafik, men vår slutsats är att det finnsanledning för KU att rikta skarp kritik mot departe-mentet och det ansvariga statsrådet i frågan. Det gäl-ler då hela frågan om upphandlingen.Näringsdepartementet reagerar nämligen inte närman fick påtalat för sig det ohållbarai då gällande förordning när det gällde möjligheternaatt upphandla i konkurrens. Hade man reagerat då,och ändrat på förordningen om statens spåranlägg-ningar så hade förmodligen inte den sorgliga historiasom sedan kom att utspela sig kring Västkustbananinträffat. Man tog inte till sig förhandlarens syn-punkter och man lyssnade senare inte heller på Rik-strafiken, som föreslog att trafikenpå skulle direktupphandlas från för ytterligare 17 månader.Senfärdighet är ett ord som jag tycker bra beskri-ver departementets agerande. Denna senfärdighetbidrog till utvecklingen i ärendet.Näringsdepartementet genomskådade inte hellerSJ:s fräckhet att begära hög ersättning för trafiken påVästkustbanan så länge som SJ trodde att det inteskulle finnas någon konkurrent. Men när det visadesig att det fanns konkurrenter så trollade SJ nästanöver bort kostnader på ,och trafiken var plötsligt lönsam för SJ!Näringsdepartementet underlät då att grundligtgranska SJ:s budgivningar. Det har kommit framunder utfrågningarna. Ingen bedömning gjordes avSJ:s kommersiella förutsättningar att återta den trafiksom man alldeles innan hade bedömt som olönsam.Herr talman!