prot · GO09116 · 2001-05-29 00:00:00 — har frågat statsrådetUlrica om hon är beredd att initiera åtgärderför att förbättra informationen om skuldsanering,framför allt när det gäller information och rådgivningriktad mot skuldsatta arbetslösa, av vilka många ärinvandrare. Interpellationen har överlämnats till mig.I allt väsentligt tar i den nu aktu-ella interpellationen upp samma frågeställningar somhon tog upp i interpellation 2000/01:183 om skyddoch stöd för ekonomiskt svaga konsumenter. Deninterpellationen besvarades av statsrådet i år.Statsrådet svar vid det tillfället ger bl.a.svar på den fråga som ställer . Jagvill därför här i första hand hänvisa till det svaret.I sitt svar redovisade statsrådet att Riksda-gens revisorer i en skrivelse till i oktober2000 har presenterat flera förslag till förändringar vadgäller tillämpningen av skuldsaneringslagen. Riksda-gen har därefter, som vet, mot dennabakgrund givit regeringen till känna att en förutsätt-ningslös, samlad och övergripande utvärdering avskuldsaneringslagen bör göras.Jag vill för egen del också tillägga att jag verkli-gen delar uppfattning att det ärmycket viktigt med regelbunden information ochrådgivning i invandrartäta stadsdelar av personer somkan kommunicera på flera språk och som har erfaren-het av arbete i sådana områden. Det finns också ettantal exempel på detta, bl.a. genom de medborgar-kontor som finns i många utsatta stadsdelar.Jag vill slutligen också framhålla att de problemsom tar upp i sin interpellation intekan lösas enbart med informationsinsatser. Dethandlar givetvis också om att bedriva ett långsiktigtarbete för att bekämpa arbetslöshet och diskrimine-rande segregation.Anf. 37 ():Fru talman! Jag tackar för svaret. Det är sant attjag har berört samma frågor tidigare, men inte medden klara betoning på de skuldsatta arbetslösa somfinns i den nya interpellationen.Vidare skulle jag vilja säga att det är viktigt att viinte avslutar den diskussionen i och med att ett ut-skottsbetänkande kommer med en rekommendationom en lagöversyn. För de människor som drabbas avdet som jag beskriver blir situationen svårare ochsvårare dag för dag; detta medan vi diskuterar.Jag har själv suttit med i lagutskottet och jag harhär ett exemplar, så det syns att jag känner till detta.Jag har skrivit under viktiga delar men vetjag att dessa papper inte på något sätt förbättrar situa-tionen för de arbetslösa människor som harstora skulder och som, så fort de får jobb, krävs påmycket stora återbetalningsbelopp.Det som händer är, tycker jag, framför allt en frå-ga om praxis hos kronofogden. Om kronofogden ochtjänstemännen på kronofogdemyndigheten tänkte literationellt skulle de inse att det är bättre att männi-skorna på något sätt kommer i gång med sin egenekonomi och sin egen vardag än att de en gång föralla helt enkelt retirerar i arbetslöshet.Samtidigt talas det väldigt mycket om integrationoch om att skapa broar mellan olika grupper men pådet här området har det inte hänt någonting på väldigtlänge. De som råkar i den här situationen är i sammautsatta position som de s.k. nollade som inte har rätttill sjukpenning. Det handlar alltså om en bortglömdgrupp som inte på något sätt kan nås från något håll.Då blir det hela en situation av ett slags växandeelände som aldrig tar slut.Det är kring de här frågorna som jag skulle viljadiskutera om praktiska åtgärder som man kanske kankomma i gång med . Vissa av de här människor-na vet inte ens att det finns en skuldsaneringslag. Iskuldsaneringslagen sägs det mycket tydligt att initi-ativet måste komma från den som är skuldsatt. Mende som är skuldsatta och långvarigt arbetslösa saknarmycket ofta förmågan att ta initiativ, så det är väldigtsvårt att över huvud taget motivera dem. Jag nöjermig med detta så länge.Anf. 38 Statsrådet ():Fru talman! Jag menade givetvis inte att debattenska vara avslutad i och med en utskottsskrivning iriksdagen - det var absolut inte meningen - utan jagville bara peka på att har rätt i attdenna frågeställning nu kräver den samlade utvärde-ring och översyn som har gjort ett tillkän-nagivande om till regeringen.En självklar utgångspunkt för den utvärderingsom nu ska göras är just information om möjlighetertill skuldsanering. I den rapport som Riksdagensrevisorer har lämnat sägs det - precis som känner väl till - att den information som i daglämnas av kommunerna i många fall är mycket be-gränsad. En stor andel av kommunerna undviker attgå ut med egen information därför att de bedömer attde inte har resurser för andra än för dem som självavänder sig till kommunen.I denna översyn är det också viktigt att man seröver möjligheterna att föra ut en aktiv information omförutsättningarna för skuldsanering enligt lagen somär ganska begränsade, eftersom det ska röra sig omrätt stora skuldbelopp för att man ska komma i frågaför skuldsanering. Det finns även annat som medbor-garkontoren kan hjälpa de skuldsatta med, t.ex. hjälpmed att ta kontakt med den som de har en skuld hos,hjälp med att göra upp avbetalningsplaner så att deundviker att hamna hos kronofogden. Det finnsmånga aktiva insatser som behöver göras.Både i den konsumentpolitiska proposition somBritta Lejon har aviserat ska komma i vår och i densamlade utvärderingen av skuldsaneringslagen somska komma senare är detta aspekter som måste finnsmed, precis som säger.Anf. 39 ():Fru talman! Det här är en spännande debatt somstatsrådet och jag för kontinuerligt. Jagtror att vi i grund och botten har samma inställning.Vi vill att hela diskussionen om segregation, omavstånd mellan olika grupper, om mycket utsattagrupper ska ge ett konkret resultat, och vi är oftaöverens.Vi är överens om att det är angeläget att detkommer initiativ från de grupper som är berörda avdessa frågor. Det sägs också i svaret att det är viktigtmed information på det språk som de drabbade för-står, men det handlar inte bara om språket. Det gällerockså att kunna kommunicera på ett sätt som inteavskräcker och som inte ökar avståndet mellan olikagrupper. Men på det området händer det väldigt lite idag.Jag känner många människor som har utbildningfrån hemlandet, som kan sitt språk - de har inte blivitberövade språket genom att de har lämnat sitt land -och som känner medmänniskor med samma bak-grund. De skulle kunna göra bra insatser och få betaltför sådana kunskapstjänster så att de kan leva ettanständigt liv. Men det finns ingen arena på vilkensådana initiativ betraktas som en självklarhet.Jag har själv kämpat för att vård av äldrepolacker på polska skulle komma i gång. Vi stötte påmotstånd när vi började med detta. Vissa tjänstemäntror att de kan och förstår allting och att de kan göraallt själva.Jag besökte i går en av de kommuner som fårstorstadspengar. Där fick jag höra att antalet långtids-arbetslösa i utsatta områden har ökat under den tidsom stortstadspengar har betalats ut från till50 %. Detta är ett resultat av storskaliga insatser somkommer uppifrån och av en total brist på arenor förkommunikation nedifrån och upp.Just när det gäller arbetslöshet och stora skulderskulle initiativ som kommer nedifrån vara oerhörtvärdefulla.Anf. 40 Statsrådet ():Fru talman! Jag kan bara instämma i att vi har förtden här typen av diskussioner , och vihar i grunden exakt samma utgångspunkter. Iblandslåss vi också mot samma väderkvarnar som vägraratt se språkkunskaper som en given tillgång ochkompetens. Vi för också samtal om detta framför alltnär det gäller arbetsmarknadspolitikens olika delar.Ana nämnde storstadssatsningen. Minsamlade bild är verkligen inte att den skulle ha inne-burit att dessa problem har vuxit. Enligt alla uppgiftersom jag har tagit del av sjunker arbetslösheten i deområden som vi nu talar om. visa-de att på sina håll sjunker arbetslöshetenbland de långvarigt arbetslösa afrikanerna, som kan-ske har haft den tuffaste situationen, betydligt mer änvad den gör bland andra grupper.Min utgångspunkt är att storstadssatsningen inteska bidra till att öka problemen, utan den ska vara ettförsta försök att komma bort från projkekthysterinoch göra dem till ordinarie verksamhet i dessa områ-den. Och jag vet att instämmer i denprincipen.Låt mig ändå få föra en diskussion med justitie-minister om i vilken mån de syn-punkter som nu framför om viktenav att information lämnas på olika språk av personersom känner till den situation som dessa människorlever i kan vara en aspekt som ska finnas med i denutvärdering som ska göra. Dettror jag vore värdefullt.Anf. 41 ():Fru talman! Jag tackar också för detta mycketvärdefulla förslag om en fortsatt diskussion omskuldsatta långtidsarbetslösa med justitieministern.Avslutningsvis vill jag lägga fram ett förslag. Detgäller de människor som faller mellan stolarna ochsom inte kan beskrivas med våra vanliga sociala be-teckningar. Det är de människor som har hamnat heltutanför och som på ett upprörandesätt kallar för nollade personer. Vi vet inte hur mångadessa människor är och inte hur de lever. Vi vet intevilka praktiska möjligheter de har för att ta sig ur denollades situation.Mitt förslag är att man börjar forska på områdetför att belysa denna verkligt bortglömda grupps situ-ation.Med detta vill jag tacka statsrådet för en givandediskussion.Anf. 42 Statsrådet ():Fru talman! Jag delar upprördheten över begrep-pet nollade. Det finns inte i min språkvokabulär, ochdet borde inte heller finnas i någon annans. Men jagtar mer än gärna till mig förslaget att se över på vilketsätt vi skulle kunna initiera och vara med och bidratill forskning om den grupp av människor som talade om, de som står utanför och somär osynliggjorda. Vi känner till alldeles för lite omden gruppen för att vi ska kunna veta vilka system vikan införa och vilka insatser vi kan göra för att hjälpadem till ett eget arbete och en egen försörjning. Så tillden frågeställningen återkommer jag gärna.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 2000/01:415 ommobbningAnf. 43 ():Fru talman! har frågat vad jag avseratt göra för att garantera att mobbade elever får denundervisning som de har rätt till.Skolplikten motsvaras av en rätt till utbildning.Denna rätt till utbildning gäller alla elever som ärbosatta i landet. Om en elev på grund av mobbninginte vågar komma till skolan måste skolplikten upp-rätthållas på annat sätt. Rektorn kan besluta om sär-skild undervisning som kan ordnas på annan plats,t.ex. i elevens hem.Statens skolverk har, i det fall som refereras i in-terpellationen, riktat kritik mot kommunen för att dengenom brister i arbetet med åtgärdsprogram inte till-godosett elevens rätt till stöd. har ocksåriktat kritik mot kommunen för att eleven inte fått enutbildning som så långt som möjligt varit likvärdigmed övrig utbildning på skolan och att kommuneninte tillgodosett elevens rätt till stöd. Skolverketkommer att följa upp beslutet genom att återkommatill kommunen för att få en redovisning av de åtgärdersom vidtagits med anledning av kritiken.Skolverkets tillsyn är viktig för att kunna få enuppfattning om hur de regler som finns efterlevs. Föratt markera behovet av att granska skolornas verk-samhet ställer regeringen krav på att Skolverketstillsyn ska öka. Tillsynen ska följas upp med bl.a.rapportering av antalet utredningar med anledning avanmälningar. ska också dra mer övergri-pande slutsatser av tillsynen och redovisa dessa.Skolverket har även fått ett uppdrag att i samråd medberörda myndigheter och organisationer kartläggaförekomsten av rasism, etnisk diskriminering, sexu-ella trakasserier, homofobi och könsrelaterad mobb-ning. ska också analysera och redovisavilka insatser i övrigt som behöver göras.Det är inte tillfredsställande att en del elever intefår den utbildning som de har rätt till. Det framgårmycket tydligt av lagstiftningen vilka rättigheter someleverna har i detta fall. I det underlag som hänvisar till är det nio skolor som inte har upp-fyllt denna del av sitt uppdrag och som också fåttkritik för detta från Skolverket.Kommittén för översyn av skollagen m.m. (Dir1999:15) har fått i uppdrag att bl.a. utreda elevernasrättigheter. Ett annat uppdrag är att utreda om statenssanktionsmöjligheter behöver stärkas. Kommittén skaockså göra en översyn och vid behov föreslå föränd-ringar av regler för att stärka barns, ungdomars ochvuxnas säkerhet, skydd och trygghet i barnomsorgs-och skolverksamheten, särskilt avseende arbetsmiljö-samt hälso- och sjukvårdslagstiftningen. Kommitténska också analysera hur termerna elevs rätt respektivekommuns skyldighet används i skollagen och vidbehov föreslå förändringar för ökad tydlighet.Skolans arbetsmiljö ska vara trygg för både eleveroch personal. Det är skolhuvudmannens och denenskilda skolans uppgift att skapa en sådan miljö.Skolverkets tillsyn visar att det ibland saknas ett före-byggande arbete mot kränkande behandling, vilketkan leda till att det också blir svårare att hantera deakuta mobbningssituationerna. Det är därför viktigtatt skolorna utvecklar sina metoder och arbetssättinom detta område. Det handlar om en insats på helaskolan med ett strukturerat förebyggande arbete sominbegriper alla vuxna och elever samt ett mer åtgärd-sinriktat arbete när mobbning uppstår och som inbe-griper såväl den som mobbar som den som blivitutsatt samt uppföljning av resultatet. Under höstenkommer att genomföra enkampanj mot mobbning för att uppmärksamma dessafrågor.Anf. 44 ():Fru talman! Jag vill tacka skolministern för svaret.Mobbade elevers situation är en oerhört viktig fråga,och har ett antal skrämmande fall avgrov mobbning blivit kända.Min fråga gällde hur mobbade elever ska garante-ras sin rätt till undervisning. Bakgrunden till mininterpellation är uppgifter om att av de mobba-de eleverna i en undersökning inte fått den undervis-ning som de har rätt till. En flicka eller en pojke sommobbas blir på det sättet ett dubbelt offer, som bådeutsätts för kränkande behandling och också får sämreskolgång.Skolministern säger i sitt svar bl.a. att Skolverkethar fått ett uppdrag att redovisa vilka insatser sombehöver göras samt att skagenomföra en kampanj mot mobbning. Hon sägerockså att om en elev på grund av mobbning inte vågarkomma till skolan måste skolplikten upprätthållas påannat sätt.Fru talman! Det är just den delen i svaret som jaginte är nöjd med. Frågan är, enligt min mening, omman över huvud taget ska acceptera att ett barn elleren ung människa någonsin ska behöva säga att haneller hon inte vågar gå till skolan. Det är naturligtvisbra om en elev som av psykiska eller fysiska orsakerinte kommer till skolan kan få undervisning på annatsätt. Men när det gäller grovt mobbade barn bordeinte situationen behöva uppkomma.Jag instämmer visserligen i skolministerns grund-värderingar när det gäller förebyggande arbete för attskapa en trygg skolmiljö. Vad jag däremot efterlyserär ett besked om vad skolan ska göra när det förebyg-gande arbetet har misslyckats. Jag anser att detegentligen bara finns ett svar när det gäller grovmobbning och kränkning, nämligen att flytta på mob-baren och splittra gänget som terroriserar skolan.Trygga offrets skolgång och sättsedan naturligtvis in åtgärder för att hjälpa tillbakamobbaren till en normal skolgång. Men valet mellanmobbaren och offret borde vara självklart. Även omden grova mobbningen upphör på grund avskolans ingripande, måste det ibland kännas alltförolustigt att i klassrummet sitta bredvid människorsom uppträtt grovt kränkande.Exemplen från är många: Enelev hängs ut genom fönstret av sina kamrater, enflicka mobbas och måste transporteras iambulans till sjukhus, sexuella övergrepp mot min-deråriga, en skola i stängs för att rektorn intekan garantera elevernas säkerhet. Listan kan göraslång över händelser som rapporterats från skolorna desenaste åren.Två huvudintryck av dessa tragiska händelser blirbestående; skolan har inte ingripit och det äroffren som drabbats hårdast. De möjligheter att ingri-pa som finns i lagen är ganska få och de är uddlösa. Igrundskolan ska läraren, som det heter, uppmanaeleven att ändra sitt uppförande och, om detta intehjälper, kontakta vårdnadshavaren. En elev får visasut högst som återstår av lektionen. Ge-nomtänkta program för mobbare och unga kriminellagenomförs inte.Det som jag saknar i skolministerns svar är just ettrejält besked till skolan och till ungdomarna om attingen människa ska behöva utsättas för en behandlingsom leder till att han eller hon inte vågar gå till sko-lan.Anf. 45 ():Fru talman! Att få känna sig trygg är en mänskligrättighet som gäller oss alla. Mobbning berör intebara den utsatta individen utan också våra mest cent-rala värderingar och rättigheter i samhället. Mobb-ningsfrågan angår, med andra ord, oss alla.Vi kristdemokrater tror att budskapet från oss allamåste vara att vi inte tillåter någon mobbning. Enligtvad jag förstår råder det heller inga delade meningarmellan oss här i kammaren om att åtgärder behöversättas in för att komma till rätta med mobbningspro-blematiken.Skolministern har beslutat om en nationell kam-panj mot mobbning, vilket är mycket glädjande. Dettakrav har också framfört ett flertalgånger här i kammaren. Men vi tror också att det äroerhört viktigt att kampanjen kombineras och samti-digt får bli en nationell samling. Det är viktigt att vi ivårt samhälle har värderingar som förmedlas och somdelas av så många samhällsmedborgare som möjligt.Det handlar om grundläggande uppfattningar ommänniskors lika värde och respekten för alla männi-skor och deras unika egenskaper.Mobbningen är ett av de tydligaste exemplen påhur värdegrunden fördunklats och respekten för indi-viden blivit åsidosatt.Det är viktigt att värdegrundsarbetet och arbetetmot mobbning ständigt får fortgå i skolan. Enligt vårmening bör etiska samtal ingå som ett stående inslag iskolan, inte bara under det här året och nästa utanständigt.På många skolor, måste vi också erkänna, funge-rar det väldigt bra. Det är inte så att mobbning före-kommer på alla skolor, och det är oerhört viktigt attvi tar vara på de goda exemplen. Men det som harframkommit är att det är svårtatt se vad som är mobbning, att skilja på vanligt busoch mobbning. Det som vi har fått höra är mycketskrämmande, att skolledare och lärare säger att deinte har sett någonting trots att elever blivit mobbadeunder hela sin skolgång.Bristen på kunskap hos lärare och all skolpersonalbehöver åtgärdas så att man snabbt kan upptäckamobbning och komma med åtgärder för att elever skakunna tillgodogöra sig undervisningen. I den nyalärarutbildningen ägnas mycket mer tid åt att upp-täcka mobbning, vilket är mycket bra.En annan aspekt och en bidragande orsak till attmobbning inte upptäcks kan vara bristen på be-höriga lärare. Jag skulle gärna vilja höra skolminis-terns syn på detta, och vilka åtgärder skolministern ärberedd att vidta för att vi ska få fler behöriga lärare.Varför hoppar så många lärare av från skolan? Hurska vi få dem att stanna i skolan?Anf. 46 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig först slå fast att inget barn,ingen ungdom och ingen elev ska gå till skolan ochkänna sig otrygg. Det är vi vuxna som har ansvar föratt våra barn och unga ska må bra. Vi kan aldrigskylla ifrån oss det ansvaret.Precis som tog upp finns detmånga skolor som fungerar bra. Men vi får ocksåanmälningar via och vi läser via mediernaom fall där vuxna inte har sett eller inte har lyssnat påbarn som har farit illa. Därför måste arbetet ständigtpågå.Jag startade arbetet med det s.k. värde-grundsåret - fyllt av olika former av insatser,med konferenser, seminarier och samtal om värde-ringar och om hur vi är mot varandra. Vi har inrättatvåra s.k. värdegrundscenter vid universiteten. De skafinnas framöver och alltid kunna bistå personal iskolorna i arbetet med hur man möter konflikter ochhur man arbetar förebyggande.Nu har vi kommit till steget med den kampanjsom vi har gett namnet Tillsammans. Vi har använtjust ordet tillsammans, för vi ser att även om dennakampanj kommer att vara riktad till skolan så är detallas vår uppgift att motverka mobbning - oavsett varvi befinner oss. Det kan vara i de politiska partierna,på en arbetsplats där föräldrarna arbetar eller i andraorganisationer. Vi ser mycket positivt på att ocksåandra ställer upp och stöttar denna kampanj genom attbära en symbol som visar att man stöttar detta och taravstånd från alla former av kränkande behandling.Tillsammans tror jag alltså att vi kan nå ett bättreresultat.Ulf tog upp det som vi svarade på i inter-pellationen när det gäller vad som åligger rektor närett barn inte kommer till skolan och inte vill gå dit.Eftersom tog upp ett konkret fall har vitittat på var bristerna låg. Givetvis ska man inte stan-na hemma för att man är mobbad, men det som viville markera här är att om situationen är sådan så harändå rektor ansvaret. Inget barn får lämnas i sticket.Vi har skolplikten - man har rätten till sin undervis-ning. Men återigen: Självfallet ska man inte behövavara hemma av den här anledningen!Det är bra att man kan konstatera att Skolverketklart och tydligt har riktat kritik i alla avseenden motskola och kommuner osv. När det gäller denna typ avärenden vet jag också att fullföljer det helatill dess att man har sett att skolan och även kommu-nen har sett till att det blir en rättelse och har åstad-kommit en bra situation för de elever som är berörda.Ulf tog också upp detta med att flytta påmobbarna. Jag följer som sagt noggrant alla de ären-den som är anmälda från och de som jagläser om i medierna. Vi tar kontakter och vi tar redapå vad som ligger bakom.Jag kan inte gå in på enskilda fall, men jag kansäga till att även det som har synts i me-dierna faktiskt handlar om elever som har varit flytta-de till en annan skola och sedan gått tillbaka till denskola som de var flyttade från och där fortsatt medmobbningen. Det är alltså ingen lösning att flytta pådem - de hittar tillbaka. Flyttning kan ske när maninte hittar någon annan lösning. Det medger ocksåskollagen. Men jag vill ändå upprepa att i de fall somhar nämnts i medierna finns elever som man tidigarehade flyttat på. De har sedan gått tillbaka och fortsattmobbningen. Det är ingen lösning.Däremot är vi helt överens om att arbeta förebyg-gande. Ska vi se det långsiktiga resultatet får vi aldrigglömma att ständigt upprepa detta och att tala omvärderingar.Anf. 47 ():Fru talman! Jag tycker att det är bra att skolmi-nistern redovisar att har kritiserat de sko-lor där det inte har fungerat. Det är naturligtvis ocksåbra att vi anstränger oss för att skollagen tillämpas såatt alla får rätt till den undervisning de ska ha. Det ärockså bra med den kampanj som skolministern redo-visar.Däremot tycker jag att allt talar för att skolornahar för få möjligheter både att vidta sanktioner och attflytta mobbare. Det är ändå ett väldigt stort steg att ta.Det viktigaste är det förebyggande arbetet, men närdet gäller en situation som redan har uppkommitmåste man också ha en handlingsberedskap.I ska alla brott polisanmälas, även om debegås av minderåriga. Men av någon anledning ärdetta t.ex. inte självklart i skolan, även om det före-kommer. När en rektor i polisanmäl-de elever som klätt av kamrater t.ex. så väckte självapolisanmälan större uppmärksamhet än själva brottet.I höstas hade några elever i mitt hemlän Höganästvingat andra till sexuella handlingar. Då kommente-rade någon skolansvarig att reaktionerna hos de vux-na i omgivningen tydde på sexualskräck. Detta ärnaturligtvis inte typiskt, men det är viktigt att manreagerar kraftigt i varje fall som det sker.Om någon av händelserna - och det är det som ärpoängen - hade inträffat på en gata eller ett torg hadedet varit helt självklart med polisanmälan, även omdet hade rört sig om 14-15-åringar. Men skolan tycksha kvar vissa rester av en gammal dålig tradition attse på övergrepp som en form av busstreck som gåröver av sig själva om tiden får gå.Fru talman! Som skolministern också säger så trorjag att omgivningens och de vuxnas attityd är viktigför stämningen i en skola. Men det måste också dåhelt enkelt finnas vissa normer som inte får överträ-das i en skola.