prot · GP0931 · 2001-11-21 00:00:00 — Jag tror att det kan finnas en tanke i att tal-männen inför kammarens fortsatta arbete tar uppdenna fråga. Det handlar inte bara om respekt förkammaren, utan också om hur debatten ska kunnaföras så att den blir meningsfull och innehållsrik.Fru talman! Jag skulle också vilja peka på någraandra saker när det gäller det som finansministern harsagt. Ett uttalande är att det viktigaste för svenskaföretag är att det finns en efterfrågan bland svenskakonsumenter. Så enkelt är det inte i en modern eko-nomi. Det är viktigt, men än viktigare är att de ärkonkurrenskraftiga i en internationell öppen ekonomi,att det finns ett utbud av arbete, ett utbud av företa-gande, ett utbud av investeringar.Det är här de stora bristerna finns, som vi har på-pekat under debatt. Det har att göramed den rekordhöga arbetslösheten - som finansmi-nistern kallade relativt låg -, med den växande sjuk-frånvaron, med de växande förtidspensioneringarnaoch med hur arbetsmarknaden som sådan fungerar.En annan sak som jag skulle vilja ta upp är det pa-radnummer som finansministern hade inför partikon-gressen, men som han inte har nämnt här alls, nämli-gen subventioner av kommunala anställningar. Det ärvad jag skulle vilja kalla en omvänd strukturpolitik,och det är en omvänd konjunkturpolitik. Den kommeruppenbarligen inte att få någon effekt förrän någongång . Då kommer den inte att ge ens denkonjunkturpolitiska effekt som hartalat om, och den kommer att verka i fel strukturpoli-tisk riktning. Det är faktiskt ett misslyckande att i ettenda slag lyckas förena dessa två.Anf. 55 Finansminister () replik:Fru talman! Jag uppskattar mycket ordningsmanGunnar inlägg om hur viktigt det är att vidiskuterar skiljelinjer i politiken. Jag ville också pekapå det i mitt anförande. Den stora skiljelinjen i denekonomiska politiken går faktiskt mellan det förslagsom finns i budgetpropositionen, som vill se tillatt vi också får en tillväxt som vi kan använ-da för fortsatta sociala reformer, för ett fortsatt solida-ritetsarbete både internationellt och nationellt, och enborgerlig politik, vars uppgift är att försöka krympaden offentliga ekonomin, krympa statens resurser,minska möjligheterna att just driva rättvisepolitik påolika områden.Jag tycker att det är viktigt att peka på de skilje-linjerna därför att jag alldeles fick i min hand ettmaterial som visar att gör en be-dömning av den ekonomiska tillväxten , somman offentliggjort alldeles , där man säger attSverige väntas klara den globala avmattningen bättreän många andra EU-länder. Det återspeglas framförallt i kommissionens prognos där tillväxtförutsätts överstiga EU-genomsnittet nästa år.Om det är som kommissionen bedömer det,kommer det naturligtvis att vara möjligt för oss atthålla emot det som är det viktigaste i den internatio-nella utvecklingen, nämligen arbetslösheten. Med deskiljelinjer som finns, där vi från socialdemokratiskthåll jobbar för att öka möjligheterna att bekämpaarbetslösheten och för att förbättra a-kassan, har jagsvårt att se att alternativ att öka avgifternatill a-kassan, dvs. försämra a-kassan, skulle kunnavara något bidrag till svensk tillväxt eller ettbidrag till rättvisa. Det är precis tvärtom. Där liggervåra skiljelinjer.Anf. 56 () replik:Fru talman! försöker beskrivanågra enskilda inslag i en samlad politik för att föraöver mer utrymme, fler förutsättningar och mer resur-ser till enskilda människor när de formar sin välfärdoch till förutsättningar för företagande och investe-ringar i Sverige.Detta bottnar i en enkel och grundläggande ut-gångspunkt som förenar oss borgerliga, nämligen attvi anser att det är bättre att de enskilda människornahar större kontroll över den egna välfärden. Vi trorockså att välfärden kan spela en mer dynamisk rollför ekonomins utveckling om den präglas av mång-fald och valfrihet.Jag har i kammaren pekat på detenkla faktum att i de delar av landet där socialdemo-krater har haft makten har de hindrat,stoppat och motverkat mångfald och privata alternativoch utsträckt de offentliga verksamheterna mest. Därstår också som svagast. Där är jobben färre,nyföretagandet mindre, mångfalden självklart sämreoch köerna till sjukvården längre. Där har vi de allratydligaste problemen.Av detta enkla faktum skulle man kunna dra enslutsats, nämligen att ni motverkar de re-former som öppnar upp enskilda människors infly-tande och bestämmande men också öppnar upp förutvecklingen av företagande.Jag pekade tidigare på den omvända konjunktur-och strukturpolitik som talade ominför partikongressen men som uppenbarligen inte varvärt att ta upp här. Det är ett exempel på en politiksom innebär att man långsiktigt urholkar förutsätt-ningarna för tillväxt i privat företagande genom attförstärka strukturproblemen. Vi vill minska ut-giftskvoten, precis som finansministern pekade på.Men det vara bara som finansminis-tern skröt inför att utgiftskvoten hade sjun-kit även i i högkonjunktur utan att välfärdenrimligtvis hade blivit mindre.Det handlar om att se till att ekonomin kan växaoch att det offentliga kan stå för sina åtaganden - integenomföra åtaganden på andra människors bekost-nad. Människor ska själva bestämma om de vill ha ettvitalt företagande. Det är det som vår gemensammapolitik handlar om.Anf. 57 Finansminister () replik:Fru talman! Facit av den ekonomiska utveckling-en är att vi har haft en mycket bra tillväxt de två se-naste åren - . Vi har en hygglig tillväxt ,och vi förväntas få en bättre tillväxt nästa år.Vi har olika uppfattningar om hur denna tillväxtska fördelas och utvecklas. Jag önskar all framgång i hans pedagogiska uppgift attövertyga om att det är bättre om det finnsmindre pengar i den offentliga ekonomin, om detfinns mindre pengar för samhället att disponera, föratt hjälpa den ensamstående mamman. Det torde nogvara en övermäktig pedagogisk uppgift, men jagönskar honom all framgång i försöket.Det är oerhört svårt att förstå hur kan föreställa sig att den enskildes valfrihet, denenskildes frihet, ökar om han eller hon får betala merför sin arbetslöshetsförsäkring, om han eller hon fårbetala mer till sin sjukförsäkring. Ju sjukare jag blir,desto mer får jag betala till sjukförsäkringen. Då ökarmin valfrihet, säger . Jag tror att deflesta har svårt att se det sambandet.Gunnar vill inte heller ha någon max-taxa. Ju mer jag betalar till barnomsorgen, desto merökar min valfrihet. Det är upp-och-nedvända-världen.Jag tror att ju mer vi kan stärka det gemensamma ochanvända de gemensamma resurserna, desto rättvisare,desto mer solidariskt, samhälle kan vi ha. I sista handblir det mer frihet för den enskilde individen och enomfördelad frihet så att de med små inkomster får enväxande frihet. Då fordras det ett starkt samhälle meden stark ekonomi, inte en krympande ekonomi och enkrympande offentlig verksamhet - som GunnarHökmark förespråkar.Anf. 58 ():Fru talman! Vi övergår nu till tilläggsbudgetensom debatteras som FiU1. Till dennahar vi fogat en reservation och ett särskilt yttrandetillsammans med de andra borgerliga partierna.Tre områden berörs för vår del, nämligen storle-ken på omfördelningen inom försvarsanslaget, dengalopperande sjukfrånvaron och regeringenstuvhoppning när det gäller arealersättningen.Det största, mänskliga problemet -och det en stor del av dagen ägnats åt - är att sjuk-frånvaron fortsätter att öka så snabbt. Häromdagenkom senaste siffror. Antaletlångtidssjukskrivna uppgick till 106 000personer!Under perioden januari-oktober har 30,1 miljar-der kronor betalats ut i form av sjukpenning. Det ären bra bit över prognos. Detär inte bara en galopperande utveckling, det är enskenande utveckling. Alla som har varit med om attskena vet att då är det mesta utom all kontroll. Dåkrävs kraftfullare insatser än käcka informationssats-ningar.Mellan och samma månad har anta-let sjukskrivna ökat . beräknarregeringen att kostnaderna ska uppgå till den svind-lande summan . Det är 50 miljar-der kronor som skulle kunna användas till någotmycket bättre någon annanstans.Men det handlar inte enbart om dessa direktakostnader utan det handlar om bortfall i produktion,problem med bemanning på arbetsplatsen och ökadbelastning på de andra arbetskollegerna. Siffrornatalar sitt tydliga språk, och de pekar åt helt fel håll.För att ytterligare beskriva allvaret var andelensysselsatta 1997 och sjukfrånvaron ,dvs. en faktisk sysselsättning strax . Mot-svarande siffra var med en sjukfrån-varo på . Den faktiska sysselsättningen varalltså 71,5 %.Under denna tid har den faktiska sysselsättningenökat endast marginellt trots högkonjunktur. Uttrycktpå ett lite annorlunda sätt var bara en av fyra nyasysselsatta verkligen sysselsatta i arbete, resterandetre fjärdedelar var sjukskrivna. Så kan det naturligtvisinte fortsätta.Den högsta sjukfrånvaron har personal som arbe-tar inom den kommunala sektorn. Därefter följeranställda som arbetar inom landstingen - en typisktkvinnlig arbetsmarknad - och sedan de som arbetar iprivat näringsliv. egna medlemmar före-drar att arbeta för privata arbetsgivare har vi fått läsa itidningarna. Det är alltså här vi ska söka efter lös-ningarna och möjliggöra förändringarna.En annan varningssignal är att antalet personersom har gått i förtidspension - vilket många gör efteren lång sjukskrivning - har ökat med desenaste tio åren. Än allvarligare är att alltfler ungamänniskor pensioneras. Var sjunde som är långtids-sjukskriven och under slås ut från arbetsmark-naden och hänvisas till ett liv med knagglig ekonomioch dåliga framtidsutsikter.Detta är dagens situation. Den långa sjukfrånva-ron leder till växande utanförskap och sämre ekonomiför de enskilda hushållen. Det leder också till minskatarbetsutbud och snabbt växande offentliga kostnader.Därför krävs det handling snarare än kampanjer ochmånga ordrika sammanträden mellan parterna. Därföravvisar vi den föreslagna informationssatsningen itilläggsbudgeten. Vad som i stället behövs är hand-ling , dvs. konkreta förslag som åtgärdar proble-men, inte förslag som beskriver problemen.Vi har redovisat ett sådant alternativ i vårt 13-punktsprogram som skulle bidra till attfler kan återvända i arbete. Bl.a. gäller det förslag omnationell vårdgaranti, ökade resurser till rehabilite-ring, resurser för uppföljning av sjukskrivna, bättreutbildning av läkare i frågor som rör sjukskrivning,och i samarbete med försäkringskassan.Nu, fru talman, övergår jag till något helt annat. Itilläggsbudgeten behandlas även frågan om arealer-sättning, och här föreslås att anslaget höjs med3,. Utskottet tillstyrker regeringensförslag om höjd ram för utgiftsområde 23.Som vi ser det är det ytterligare ett sätt att friseraräkenskaperna och kasta grus i maskineriet. Effektenblir att arealersättningen, som skulle ha betalats ut2002, utbetalas . Man kan fråga sig varför.Ja, orsaken är inte i första hand principfasthet,utan snarare motsatsen till detta. Regeringen fruktarnu i elfte timmen att utgiftstaket inte kom-mer att och måste tillgripa nyaprinciper - precis som man har gjort tidigare, fast åtandra hållet. Det är inte lätt att hinna med i turerna.Vilket ben kommer regeringen att stå på nästa gång,och hur ska lantbrukare förhålla sig till dessaupprepade förändringar? Lantbrukarnas likviditettorde vara ett större problem än riksgäldens. Dettafriserande ska ses som ännu ett exempel på hur en-skilda näringsidkare godtyckligt utsätts för skriv-bordsnissars nycker utan att kunna göra ett vitten - änhit, än dit.Kontentan för vår del är följande. Vi godtar lig-gande förslag, men inte med majoritetens motivering.Vi anser, liksom tidigare innan man började ändraförra gången, att utbetalningarna av EU-ersättningarska utbetalas som de avser. Det ger klaraspelregler och konsekvent handlande. Vi anser dess-utom att denna tidigareläggning ska utnyttjas till attåtergå till den ursprungliga principen att medlen skabetalas ut före slutet av respektive år. Som en följd avdetta står vi fast vid vårt förslag i FiU1 avseende år2002. Medel för detta finns reserverade i vårt budget-förslag, men hur kommer regeringen att ställa sig?Det är som i tidskrifternas noveller: fortsättning följeri nästa nummer.Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reserva-tion nr 1.Anf. 59 PER ():Fru talman! Till det här betänkandet har vi krist-demokrater fogat två särskilda yttranden. Det förstahar vi tillsammans med de övriga oppositionspartier-na, och det handlar, som vi hörde alldeles , omarealersättningarna och att man inte ska omotiveratflytta pengar från det ena året till det andra.Det andra särskilda yttrandet handlar om sjukför-säkringen, och där har vi ställt oss bakom om en ny rehabiliteringsorgani-sation. Det skulle kunna sjösättas i stort sett omedel-bart, men i stället väljer regeringen att återigen till-sätta en arbetsgrupp och utreda frågan vidare. Det ären senfärdighet som inte är värdig de människor somdet nu handlar om, och det stora problemet med sjuk-skrivningarna och deras ökande frekvens.Sedan har vi en reservation, som jag vill yrka bi-fall till . Det är reservation 2, som handlar omtilläggsanslag till försvaret.Vi vet alla att det är den säkerhetspolitiska situa-tionen som måste ligga till grund för vår säkerhetspo-litik och sedan i sin tur för dimensionering ochstruktur på vårt försvar.Vi har, som alla vet, en annorlunda hotbild. Dethandlar i större utsträckning om internationella freds-främjande insatser . Fokus är nu på sam-verkansförmåga inom försvaret och även samverkaninom andra länders försvars- och insatsstyrkor.Då har regeringen och vi, och naturligtvis försva-ret, upptäckt en felbudgetering när det gäller för-bandsverksamheten. Vi vet att regeringen i budget-propositionen bedömer att Försvarsmaktens operativaförmåga utifrån de huvuduppgifter som man har an-ses vara godtagbar. anges att övningar medkompletta förband, fru talman, har inskränkts tillsamövning av funktioner och att officerarnas förmågaatt leda sammansatta större förband i komplexastridssituationer inte har förbättrats.En sådan här brist kräver resurser, och regeringenhar föreslagit att 300 miljoner ska tillföras dit. Mendet prognostiserade underskott som man nu gör täck-er inte detta, och vi menar att detta bör täckas. Kravenär så pass stora i den nya säkerhetspolitiska situationsom vi nu har att vi vill ta från utgiftsområde 2 ochgöra detta från ett nytt anslag där.Jag yrkar, som sagt var, bifall till reservation 2.Anf. 60 ():Fru talman! Det är inte bara vi socialdemokratersom har synpunkter på det borgerliga svartmåleriet.Tidigare under debatten kunde vi höra den borgerliga tidningen som, inteutan anledning, utnämnde borgerligheten till mästarenär det gäller eländesbeskrivningar.Jag kan bidra med ytterligare ett citat, också dethämtat ur en borgerlig källa, nämligen . Under rubriken skriverde följande i ett ledarstick den 19 november:I samlad tropp verkar nu de borgerliga ha lagt sigtill med moderatledaren ansträngdaradikalitet. Den anas i anklagande formuleringar omatt socialdemokratin representerar ett ängsligtvaktslående kring det bestående och om att den av-slutade var en traditionalismens tro pådetta.De slutar: De borgerliga kamraterna är fortfarandebättre på att redogöra för vad de är emot än att visa påvad de är för.Den förutsägelsen av en borgerlig tidning har san-nerligen till fullo bekräftats under debatten . Sålångt är man enig. Sedan spretar det åt olika håll. "Det spretar, men det spretar åt samma håll." Såkarakteriserade kristdemokraten den ge-mensamma borgerliga reservationen till finansut-skottets betänkande över statsbudgeten. Hur förhållerdet sig egentligen med detta borgerliga spretande?Jo, om vi går till skrifterna, och närmare bestämttill tilläggsbudget 2, som jag i huvudsak ska uppe-hålla mig kring, finner vi på s. 58-60 i betänkandettre borgerliga reservationer.I reservation nr 1 vill omfördela500 inom Utgiftsområde 6 Totalför-svar, dvs. 200 miljoner utöver vad regeringen föreslåroch vad utskottsmajoriteten ställt sig bakom. Bak-grunden till denna omfördelning av medel mellanförbandsverksamhet och materialanskaffning är denekonomiska obalansen inom försvarsområdet. Krist-demokraterna hakar som så ofta på i sin reservationnr 2. Det är samma belopp de vill omfördela, men deföreslår en annan finansiering.Folkpartiet, däremot, ikläder sig gossen rolloch yrkar avslag på regeringens förslag att omfördela300 miljoner.Här spretar det onekligen ordentligt inom det bor-gerliga blocket, och det spretar uppenbarligen åt olikahåll.Men härmed är det inte slut på knakandet i denborgerliga framtidsalliansens fogar. När moderaternavid gårdagens morgonkaffe slog upp s. 22 i liv- ochhusorganet hälsades de med orden"Godmorgon, moderater" i en Brännpunktsartikel:"har inte förstått att världen förändrats -- - I ett drygt decennium har ägnat sig åten förvirrad och isolerad försvarspolitisk ökenvand-ring." anklagas vidare i artikeln för atthysa vilsna tankar och bedriva ett dubbelspel i för-svarspolitiken. Det hela avslutas med denna salva:"Lika klart är att virrar vidare i gammel-dags försvarspolitik." Artikelförfattare är förutom tvåsocialdemokrater centerpartisten och folkpartisten - båda värde-rade kolleger i denna kammare.Det spretar, sade . Ja, men åt olika håll,säger och Patriksson.Gammaldags var ordet. Det rimmar onekligen illamed dagens retorik och de skönmålningar om förny-else och systemskifte som präglade söndagens bor-gerliga fyrklöverartikel på DN Debatt.Fru talman! Den borgerliga framtidsalliansen haruppenbarligen problem både med framtiden och medalliansen.Den snabbt ökande ohälsan i arbetslivet kräverkraftfulla åtgärder, och utvecklingen när det gällerantalet sjukskrivningar måste vändas. Regeringen harnyligen redovisat ett elvapunktsprogram för att kom-ma till rätta med problemen. För att kunna åstad-komma konstruktiva resultat krävs att samsyn uppnåsmellan det politiska systemet och arbetsmarknadensparter. Därför måste insatserna i strategin för att mot-verka ohälsa i arbetslivet samordnas.I en Temoundersökning utförd på uppdrag av anser av arbetsgivarna att verk-samheten vid deras arbetsplats i hög grad karakterise-ras av högt arbetstempo och stor arbetsmängd. Avsamma undersökning framgår att av arbetsgi-varna och av skyddsombuden anser att de harotillräckliga kunskaper i arbetsmiljöfrågor. Det finnsuppenbarligen ett mycket stort behov av kunskaps-spridning och information inom detta område. Det ärmed andra ord på arbetsplatserna och i arbetsorgani-sationen som de stora möjligheterna föreligger attkomma till rätta med ohälsoproblemen. Mot dennabakgrund är de trepartssamtal som regeringen inlettmed arbetsgivarna och facket ett viktigt led i arbetetför att motverka ohälsa i arbetslivet.Arbetsmiljöverket har en inte oväsentlig roll attspela i arbetet med att ta fram relevanta föreskrifterför hur man systematiskt kan arbeta med arbetsmiljö-frågorna ute i arbetslivet. Samsynen i dessa frågortycks omfatta alla utom moderaterna.Moderaterna reserverar sig nämligen mot försla-get att finansiera en informationskampanj om ohälsani arbetslivet med medel från anslaget för och yrkar på en sänkning av anslaget jämförtmed regeringens förslag. I motionen som ligger tillgrund för reservationen går man ett steg längre ochkallar samtalen mellan regeringen och arbetsmarkna-dens parter för kafferep.Är det verkligen seriöst att använda en sådan termnär man innerst inne måste inse att det finns problemmed ohälsa, stress osv. Det förstasteg man tar måste rimligen vara att se till att arbets-marknadens parter - i första hand arbetsgivarna - tarsitt ansvar så att man kommer till rätta med proble-met. Termen kafferep säger väldigt mycket om attmoderaterna inte tar dessa saker på så stort allvar.Det spretar i det borgerliga lägret, och det spretaruppenbarligen även här åt olika håll.Till sist, fru talman, vill jag kommentera utskot-tets förslag att höja anslaget 43:5 Arealersättning ochdjurbidrag m.m. med innevaran-de år. Genom denna åtgärd kan utbetalningarna av deför avsatta medlen för arealersättningar helteller delvis tidigareläggas . börförstås ramen för utgiftsområde 23 Jord- och skogs-bruk, fiske med anslutande näringar höjas med 3,5miljarder.De borgerliga partierna ansluter sig i ett särskiltyttrande till själva åtgärden men kritiserar utskotts-majoritetens argument för förslaget. De kan inte ac-ceptera synsättet att åtgärden är ett led i att klarautgiftstaket för 2002.Detta resonemang haltar en hel del. Den moderat-styrda oppositionen anklagar regeringen för inbyggdastelheter i de ekonomiska systemen. Det har vi fåtthöra , och det fick vi också veta i den omnämndaDN-artikeln.Regeringen tar fasta på det rådande läget, osäker-heten i vår omvärld och svårigheterna att hitta exakträtt när det gäller prognoser. När regeringen visarflexibilitet och skapar det handlingsutrymme som vibehöver i en osäker tid är detta också fel.Det spretar i den borgerliga framtidsalliansen, ochdet spretar åt olika håll. Det gäller både de inbördesrelationerna och den retoriska logiken.Fru talman! Jag yrkar med detta bifall till fi-nansutskottets förslag i betänkande nr 11 och avslagpå samtliga reservationer.Anf. 61 PER () replik:Fru talman! uppehåller sigganska kring eländesbeskrivningar. Det är nuändå så att det är oppositionens roll att opponera.Silfverstrand vet naturligtvis att det blir ett massme-dialt intresse när det är opposition och konflikt. BengtSilfverstrand vet också att konflikt internt i det egnapartiet också är intressant massmedialt.Det är mycket som spretar under den socialdemo-kratiska hatten. Det är som en punkfrisyr. Jag minnsnär m.fl. i finansutskottet besökteKommunförbundet. Då upptäckte vi att socialdemo-kratin bestod av minst två partier: kommunpartiet ochett statsbärande parti.Fru talman! Jag tycker att det räcker att hålla sigtill verkligheten för att beskriva sådant som inte ärbra, som sade tidigare.I stället för att gräla om vad som spretar mest villjag fråga om tilläggsbudgeten,som det handlar om. Det finns ett nytt anslag där.Detta anslag under utgiftsområde 2 är på 500 miljo-ner. Det råkar vara lika stort , mendet saknas år 2002.Jag tycker att det kan vara av intresse att BengtSilfverstrand, fru talman, förklarar för kammarenvarför det saknas . Vad kallar Silfverstrand ensådan budgetmanöver?Anf. 62 () re-plik:Fru talman! Självklart finns det ingen, allra minstvi som råkar sitta i regeringsställning, som förme-nar oppositionen rätten att opponera.Jag har givit konkreta exempel ur tilläggsbudge-ten. Det finns områden - det är försvarspolitiken,arealersättningarna och de ökade sjukskrivningarna -som anknyter både till finansutskottets betänkande nr1, dvs. budgeten, och tilläggsbudgeten. Det är rimligtatt peka på de olikheter som föreligger och på skill-naderna mellan den borgerliga retoriken i en sön-dagsbetraktelse i och den praktiskapolitik de borgerliga vill föra. Det är det jag har pekatpå.När det gäller anslagen är det rimligt att det ocksåi en tilläggsbudget finns handlingsmarginaler, som vikan behöva i en osäker tid.Anf. 63 PER () replik:Fru talman! Att det finns olikheter mellan fyrapartier torde inte vara unikt vare sig i världens eller iSveriges historia. Det som möjligtvis är unikt är denpartibildning som finns inom socialdemokratin. Manutgår då just från hur verkligheten ser ut, från elän-desbeskrivningar i kommuner och landsting. Men det,fru talman, förstår jag att inte villuppehålla sig vid.Men vad kallar nu den här ty-pen av manöver? Det borde han väl ändå kunna svarapå, fru talman. Plötsligt har vi ett nytt konto itilläggsbudgeten. Det finns inte . Sammasumma dyker upp 2003 och 2004. Vad kallar BengtSilfverstrand en sådan manöver, och hur förklarar handetta? Han nämnde inte det, och det kan man ju för-stå.Anf. 64 () re-plik:Fru talman! Det talas om eländesbeskrivningaroch verklighet. Då är det väl rimligt att peka på deskillnader som självklart också kan finnas i fråga omsynsättet ute i kommunerna. Det gäller inte minstambitionerna och kraven på större resurser. Precissamma förhållanden måste ju råda mellan de borger-liga partierna.