prot · GO09123 · 2001-06-12 00:00:00 — kristdemokratisk motion tas upp att bredbandsut-byggnaden kan medföra miljöproblem.Bredbandsutbyggnaden kan ju komma mångagrupper till nytta, men framhålls i motionenatt man behöver ha kontroll över det som grävs ned imarkerna. I gällande lagstiftning finns inga heltäck-ande regler om miljöprövning eller dylikt av bred-bandskablar. Det kan medföra miljöproblemom man använder för miljön skadliga material. Vianser att en översyn och samordning av gällanderegler för nedgrävning av bredbandskablar bör ge-nomföras för att förhindra allvarliga skador på miljön.Fru talman! Jag yrkar därför bifall till vår reser-vation 8.Jag vill också påpeka att ge-nom missförstånd har kommit att stå bakom det sär-skilda gemensamma yttrandet om strandskydd, dvs.nr 1. Vi avsåg det särskilda yttrande som jag nu skaredovisa, och jag redovisar det för att få det till proto-kollet.I betänkandet redogör utskottet för beslutsfattan-det beträffande dispensansökan när det gäller undan-tag från eller utvidgning av strandskydd. Dispens ienskilda fall från strandskyddsbestämmelserna kanlämnas av om det finns särskilda skäl.Naturvårdsverket kan förordna att en kommun ska hadenna befogenhet i stället för . Länssty-relsen får delegera rätten att besluta om dispenser tillkommunen. Vi anser att det är en fördel att lokalkännedom finns med vid beslutsfattandet.Regeringen gav Naturvårdsver-ket i uppdrag att kartlägga hur strandskyddsbestäm-melserna utfallit. Man ska bl.a. undersöka i vilkenutsträckning länsstyrelserna delegerat beslutsbefo-genheter och tillsynsansvar till kommunerna, hurlänsstyrelserna tillämpat bestämmelserna om utvidg-ning av respektive undantag från strandskyddsbe-stämmelserna inom vissa områden samt hur länssty-relser och kommuner tillämpat bestämmelserna i7 kap. om dispensärenden, komplement-byggnader samt tillsyn.Utskottet antyder att tillämpningen varit för gene-rös och att den borde vara mycket mer restriktiv.Kristdemokraterna tycker att tillämpningen har varitför restriktiv. Vi anser att det är viktigt att strand-skyddsbestämmelserna tillämpas flexibelt, framförallt i skärgården. Befolkningen i skärgården måstekunna försörja sig även som företagare. En flexibel tillämp-ning av bestämmelserna hindrar inte tillträde förallmänheten till stränderna. En rätt utförd lätt explo-atering av en otillgänglig strand kan snarare öka möj-ligheten till tillträde för allmänheten.Detta var det yttrande som vi hade avsett. Vi anseralltså inte att man ska slopa det generella strandskyd-det.Sedan har vi några särskilda yttranden till. Etthandlar om kommunala miljöledningssystem. Vi villatt det, liksom för små och medelstora företag, ävenska finnas möjlighet till statlig finansiering och del-finansiering för införande av miljöledningssystem förkommuner.Vi har också ett särskilt yttrande om långsiktigamål för miljövänliga bränslen. Vi har efterlyst lång-siktighet. Det som vi har belyst här förut när det gäl-ler de här olika bränslena har präglats av kortsiktig-het. Vår önskan uppfylls delvis av det här tillkänna-givandet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )12 § Vissa avfallsfrågorFöredrogsmiljö- och jordbruksutskottets betänkande2000/01:MJU21Vissa avfallsfrågor.Anf. 140 ():Fru talman! Avfallsfrågorna utgör en central delav miljöpolitiken. I miljödebatten brukar avfalletbetecknas som ett av de största problemen. Faktum ärdock att restprodukter och avfall egentligen är ennaturlig del av samhället. Givetvis finns det såvälmiljömässiga som ekonomiska fördelar med arbetetatt minimera avfallsmängderna. Miljöarbetet måstemålmedvetet gå i den riktningen. I många fall är kri-tiken egentligen riktad mot konsumtionssamhället.Kritiken mot avfallet som sådant saknar ofta miljö-mässig grund. Att människor har valfrihet och att vihar tillgång till de produkter vi önskar är en del av ettutvecklat välfärdssamhälle.Kritik riktas ofta mot förpackningar. Man menaratt förpackningar leder till ökade avfallsmängder ochdärmed hotar miljön. Det är inte så enkelt som detlåter. Förpackningstekniken bidrar till att minskamängden förstörda produkter och därmed till attminska avfallet. Upp till hälften av alla livsmedelförstörs i utvecklingsländerna och i östra . Idessa länder framställs i allmänhet tillräckligt medlivsmedel, men en stor del förstörs bl.a. genom an-grepp av skadedjur och mögel vid lagring och genomdålig förpacknings- och distributionsteknik. FN:svärldslivsmedelsråd, WFC, räknar med att 30-50 %av alla livsmedel i de här länderna förstörs. I indust-riländerna är motsvarande siffra . Alltförenkla lösningar på miljöproblem leder ibland till ensämre miljö. Det får vi akta oss för. I många fall ärväl utvecklade förpackningar en ren miljövinst.Kretsloppet har av regeringen framställts som ettmål i sig. Vi menar att kretsloppet ska ses som ettmedel att nå uppställda mål. Allt som producerasåterförs in i en kedja av återanvändning. Problemet är bara att det visat sigatt kretsloppstänkandet inte i alla lägen ger den bästatänkbara miljön.Långa transporter från pappersinsamlingar tillåtervinningsstationer, enskilda hushåll som tvingas tabilen för att lämna flaskor och burkar och hushållsom tvingas diska mjölkförpackningar och liknandekan leda till en större miljöbelastning än om vi inteåtervann dessa produkter.Dessutom har det visat sig att hushållsavfallet lig-ger allt längre i soprummen, vilket leder till ökadeproblem i närmiljön. Bakterier, skadedjur och mögelväxer i ökad omfattning nära våra hem.Det behövs en öppen och ärlig debatt om krets-loppstillämpningen. Dagens system innehåller mångaproblem som måste lösas. Visst är det så att strävanska gå i en riktning mot maximal återvinning. Mendet får inte gå orimligt långt. Vi är inte negativa tillkretsloppet som princip, med det får aldrig bli ettsjälvändamål. Miljöns bästa måste sättas i det förstarummet, och ibland är inte kretsloppet som modelldet bästa för miljön.Riksdagens revisorer uppmanade i en rapport frånjuni 1999 till en samhällsekonomisk analys av produ-centansvaret för förpackningar. Naturvårdsverketföreslog att man skulle genom-föra en bredare samhällsekonomisk analys av olikaalternativa system för att samla in och ta hand omuttjänta varor.Vi lyckades förmå regeringen att utreda detta. Ty-värr tillsatte regeringen en enmansutredare att hanteradetta. Det hade troligen varit lämpligare med en par-lamentarisk utredning i en sådan viktig fråga, men nufår vi dock leva med detta. Jag får nöja mig med attdet är just utredaren som kommer attdebattera det här för Socialdemokraterna.Fru talman! Min avsikt med mitt inlägg i debattenhär var att redogöra för den reservation som Modera-terna har lagt. Med hänvisning till detta vill jag yrkabifall till den moderata reservationen 3.Anf. 141 ():Fru talman! En uthållig utveckling måste byggapå biologiska grunder och ett effektivt nyttjande avnaturliga system. Genom att återanvända varor, åter-vinna material och tänka i funktioner kan kretsloppetslutas på ett bättre och annorlunda sätt än vad som ärfallet . Konsumtion som skadar miljön måstesuccessivt minskas. Det är en utmaning för Sverigeoch för övriga västvärlden att gå före och visa att enhållbar livsstil går att förena med en hög levnadsstan-dard, för det vill vi ju alla ha.Vi har diskuterat kemikaliepolitiken.Då vill jag konstatera att i ett ekologiskt uthålligtsamhälle finns någon oro för att kemikali-er hotar människor eller natur. Det har då åter blivitsjälvklart att man kan dricka vatten, äta mat och an-das luft utan att för den skull behöva riskera sin hälsa.Men känns den visionen faktiskt ganska avläg-sen. Människan är ju, enligt mitt sätt att se det, sna-rast på väg att undergräva de grundläggande förut-sättningarna för ett liv på jorden.Centerpartiet för en miljöpolitik där naturen bru-kas utan att förbrukas. I första hand bör avfall undvi-kas. I andra hand bör det återanvändas eller återvin-nas. Som tredje alternativ bör det energiutvinnas.Vissa material måste omhändertas för destruktion påett säkert sätt. Materialåtervinning bör prioriterasframför energiutvinning när detta är miljömässigtmotiverat.För att behålla vår levnadsstandard i framtidenoch ha ett uttag av naturresurser som är hållbart,måste resurseffektiviseringen öka dramatiskt. Vimåste få ut mer nytta av varje insatt resurs.Framgång eller ej på detta område bygger i stortpå människors engagemang. För att få med den en-skilde individen i kretsloppsarbetet är det viktigt attdet är enkelt att agera miljömässigt. Då måste sådanasaker som tillgänglighet till miljöstationer för attlämna avfall och service hos miljöbolag för omhän-dertagande av avfall vara god. För att ytterligare drivapå kretsloppsarbetet finns det anledning att se överoch skärpa de återvinningsmål som är uppsatta. Cen-terpartiet anser dessutom att den översyn som måstegöras på det här området måste ta hänsyn till regio-nala aspekter och långa transportavstånd, ty skärptamiljömål och återvinningsmål får inte innebära enhögre miljöbelastning.Jag vill med anledning av det anförda, fru talman,yrka bifall till reservation 2.Anf. 142 ():Fru talman! Också i den här frågan pågår en sär-skild utredning, som vi ser fram emot att så småning-om få ta del av och debattera.Det främsta syftet med avfallspolitiken måste varaatt minimera mängden avfall. Det avfall som ändåuppstår ska i första hand återanvändas. I andra handska materialet återvinnas. Först i tredje hand ska manutvinna energi ur avfallet. Och endast om inte någonav de här vägarna är möjliga ska avfallet deponeras.En grundprincip måste vara att avfall ska tas om handså nära källan som möjligt.För att man ska nå målet om en reduktion av av-fallet är det viktigt att producentansvaret utformas såatt det ansvaret uppmuntrar till minskning av mäng-den avfall och leder till produkter som är lätta attåteranvända och till produkter som har komponentersom lätt kan separeras för att återanvändas.Ett problem med det nuvarande producentansvaretvia materialbolag som ansvarar för insamling och tarbetalt av tillverkarna i relation till deras marknadsan-delar är att det inte ger tillräcklig stimulans för denenskilde tillverkaren att minska den totala mängdenförpackningar. Därför är det viktigt att producen-tansvaret noggrant utvärderas och också vidareut-vecklas. Dagens producentansvar kräver kvantitativaoch mätbara mål, mål som är tidsbestämda. Det krä-ver att ansvaret successivt skärps.En samhällsekonomisk analys av systemet medproducentansvar måste mynna ut i eventuella juste-ringar i avgifter och regelverk så att kostnader mot-svaras av miljövinster. Med hjälp av ekonomiskastyrmedel kan den totala volymen material i kretslop-pet minskas. Jag menar att det finns anledning attutöka producentansvaret till att omfatta ännu flerprodukter, exempelvis plaster.Det individuella ansvaret för olika producentermåste så långt som möjligt stimuleras. Ett sätt attåstadkomma det, som vi pekar på, är att införa krets-loppsförsäkringar för en rad produkter, t.ex. bilar,vitvaror, datorer och elektroniska produkter.Det är bra att utredaren även har fått i uppgift att tittapå den här delen i form av, vad jag förstår, något slagav tilläggsdirektiv.En sådan kretsloppsförsäkring menar vi bordekunna tecknas av den enskilde producenten med ettförsäkringsbolag, ett bolag som tar ansvar för attprodukten återvinns enligt de lagar som finns. Denpremie som försäkringsbolaget kräver för det härkommer att återspegla bl.a. hur återvinningsbar ex-empelvis bilen är. Varje bil belastas med den verkligakostnaden för återvinningen och på det sättet får ock-så den enskilde producenten ett incitament att tillver-ka bilar med hög återvinningsgrad. Konkurrensenmellan försäkringsbolag kommer att leda till lägstamöjliga återvinningskostnad och konkurrensen mel-lan producenter till en ständig jakt på miljöskadligakomponenter för att pressa kostnader.I de fall då individuellt producentansvar inte ärpraktiskt möjligt att nå upp till måste kollektiva arra-gemang införas. Pantsystem är ibland att föredra.Pant på batterier är någonting som man enkelt bordekunna införa.I debatten om avfallspolitiken tror jag det är vik-tigt - och det har jag sagt förr i debatter här i kamma-ren - att vi från politiskt håll är tydliga när det gälleratt tala om vad vi vill. Varje gång vi uttalar en tvekanom huruvida vi är inne på rätt väg, varje gång vi an-tyder att vi kanske skulle bränna mer än vi gör istället för att återvinna och återanvända skapar vi, trorjag, stora problem.Det finns medborgare som känner tveksam-het av olika skäl. Det är jobbigt att lägga om sitt sättatt hantera avfall på. Varje gång vi uttalar detta sår vitveksamhet hos dessa medborgare och hos andramedborgare. Det är viktigt att vi från politiskt håll ärtydliga när det gäller att tala om att vi bara har en vägatt vandra: minska mängden avfall, återanvända,återvinna.Jag yrkar bifall till reservation 1.Anf. 143 PER ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation 5 under punkt 10, för att inte glömma det.Under flera år har jag här i kammaren motioneratom att regeringen måste ta problemet med förgift-ningen av vår åkerjord på mycket större allvar ochhantera problemet långsiktigt. Även återkommerjag med en liknande motion. Det finns nämligen ingatecken som tyder på en förbättring av situationen,tvärtom. Med de senaste rönen är frågan mer aktuellän någonsin och kräver skyndsam handling, menarjag. har av regeringen nu fått i upp-drag att utreda om det finns skäl att skärpa gränsvär-dena för metaller i avloppsslammet som används ijordbruket.Vad jag kan läsa i betänkandet finns det ingen tids-gräns för när man ska vara färdig med utredningen.Slammet som används till att gödsla åkrarnainnehåller alldeles för höga halter av kadmium. Det ärett problem som måste åtgärdas. Om slam över huvudtaget ska användas som gödselmedel och inte spridasenbart av kortsiktiga kvittblivningsskäl, så att säga,måste det givetvis vara fritt från tungmetaller ochmiljögifter. Det ska inte kunna konkurreras ut avkonstgödsel som absolut inte hör hemma i ett ekolo-giskt inriktat jordbruk, bl.a. på grund av kadmiumhaltoch innehåll av ändligt fosfor.En rad nya rapporter visar att befolkningen nu be-räknas ha njurstörningar i stor omfattning. För närva-rande räknar man med att det är ca 10 000 personer.Detta märks genom läckage av äggvita och förlust avkalcium. Riskgrupperna är i första hand kvinnor medlåga järndepåer. Men det är också sådana människorsom jag, som är vegetarianer och äter mycket grönsa-ker.I det svenska slamberget finns det kad-mium, och slammet sprids på mark nära tätorterna pånågra procent av åkerarealen - inte därför att jordbru-ket betraktar det som idealiskt gödselmedel utan justdärför att kommunen har problem med att bli av medslammet.Huvuddelen av allt kadmium i slammet eroderaremellertid på alla möjliga sätt från samhällskroppen.Man räknar med att ca kadmium finns isamhällskroppen och hamnar i slammet genom av-loppssystemet - från rör och lödningar, disk- ochtvättmaskiner och kläder som tvättas och från varm-vattenberedare, skurvatten, förzinkade järndetaljer,såsom beslag, spikar, skruvar m.m. T.o.m. kranvatt-nets egen halt av metaller räcker för att spoliera möj-ligheterna att upprätta ett kretslopp utan förstörelse avmiljö och hälsa.Naturvårdsverket har angett att kadmiummängdenfrån just kranvatten är cirka större än densom kommer från urin och avföring. Slutsatsen blirdå helt klar: Slammet från vårt avloppsnät kan aldriginpassas i ett uthålligt kretslopp. I stället är det frågaom ett "ohjälpligt systemfel", menar jag.Andra metaller, såsom koppar och zink, är ocksåväldigt farliga. Dessutom har vi silver. Silver är ju enmetall som man, liksom när det gäller , plati-na och uran, inte har gjort några särskilda mätningarpå. Men man vet att silverhalten i åkerjorden bör hadubblerats på mindre än , och det är väldigtoroande eftersom silver är extremt toxiskt för mikro-organismerna i åkern. Detta bekräftar Naturvårdsver-ket i en undersökning som man har gjort.Förhoppningen att metallhalterna i framtidenkommer att sjunka har jag ingen grund för. I ställetser problemen ut att förvärras.Vad kan vi då göra? Ja, om vi vill fortsätta enframgångsrik kamp mot spridningen av koppar, zink,silver, , platina, uran och, inte minst, denökande kadmiumhalten i våra njurar är det nödvän-digt att styra bort det giftiga slammet från åkrarna. Istället måste våra näringsämnen källsepareras frånannat avloppsvatten. Då sjunker kadmiumhaltenkraftigt, och näringsämnena kan inpassas i ett krets-lopp värt namnet. Källsortering är allra viktigast.Bästa sättet att slippa rena är att aldrig blanda. Blan-dar man inte näringsämnen i urin med avloppsvattenfinns det inga miljögifter att vara rädd för.Enligt produktvalsprincipen ska vi alltid välja detgödselmedel som är renast och som bl.a. ger detminsta bidraget när det gäller kadmiumökningen iåkermark och njurar. I ett ekologiskt inriktat jordbrukär det här inget större problem eftersom där användsde naturliga metoderna att gödsla, vilket också un-derlättas av balans mellan spannmålsproduktion ochdjurhållning.I egen utredning om kadmi-um konstateras att slam innehåller kad-mium per kilo fosfor jämfört med kadmi-um per kilo fosfor för handelsgödsel. Det är en myck-et olycklig utveckling om konstgödsel just på grundav t.ex. lägre kadmiumhalt är att föredra framförnaturlig näring i kretsloppet.För att få en ekologiskt anpassad inriktning bordeman därför släppa fokus på att slammet från vårareningsverk långsiktigt ska användas i vårt jordbruk.Näringen till åkern är inte detsamma som slammet tillåkern.Till dess att vi har antagit en långsiktigt hållbarhållning till problemet är det självklart bättre att de-ponera eller bränna rötslammet än att föra ut det pååkrarna.Försiktighetsprincipen och produktvalsprincipenmåste gälla. Jag menar att det är hög tid att införakadmiumskatt också på avloppsslammet, som hittillsvarit befriat.När det gäller EU vet vi att där finns inga be-gränsningar för kadmium i gödsel. Om EU-länderna,av vilka är ett, inte enas om nya regler löperSveriges förbud mot kadmium i handelsgödsel ut år2002. Det är en helt felaktig signal i så fall redan nuom man inte har för avsikt att kunna komma överens.Jag vet inte om miljögarantin över huvud taget går attanvända men det är självklart att man i så fall måsteta till den. har ju haft ett förbudmot kadmium i produkter. har inga fastställda gränser, utan man har re-kommendationer där.Jag tycker att detta är en oerhört viktig fråga.Trots att ska göra en utredning,vilket majoriteten hänvisar till i betänkandet, finns detingen särskild tidsgräns. Om det finns skäl, sägerman. Men vi vet att det finns hundra tusen skäl attsnabbt få en förändring i slampolitiken och framförallt att hitta de rätta lösningarna när det gällerkällsortering. Vi kan helt enkelt inte hålla på så här.Därför yrkar jag bifall till reservation 5. Jag menaratt frågan är så viktig att den får vi bara inte längrelåta rinna mellan fingrarna.Anf. 144 ():Fru talman! Vissa avfallsfrågor kan diskuteras itre olika dimensioner: rakt ned eller rakt upp ellerockså gäller det rotation eller kretslopp.2 miljoner ton brännbart avfall måste tasom hand på annat sätt när det blir förbjudet att depo-nera avfallet. Nästan hela den mängden utgörs avmatavfall. kan biologisk behandling bli aktu-ell. Men vad göra just nu - bränna eller trots allt de-ponera? Det är en fråga som just nu flitigt diskuteras ilandets kommuner. Eller också kan man, som krets-loppstidningen gjorde, formulera frå-gan så här: Tipp, gas eller brasa?Detta är ingen ny frågeställning. Avfallet - ellersoporna, som vi förut sade - gick tidigare raka vägentill tippar, alltså rakt ned-perspektivet. Men blirdet förbjudet att deponera brännbart avfall på deponi-er. Då har vi hittat en ny metod, rakt upp. Med andraord: ska vi göra brasa av allt; allt ska brännas.Flera kommuner står nu inför beslutet att investerastora pengar i förbränningsanläggningar. Men väldigtfå talar om återanvändning och återvinning. Riskenfinns att vi, om vi väljer den enklaste vägen, rakt upp,bygger in oss i en teknik med förbränning och glöm-mer bort det roterande systemet - kretsloppet - var vikan utnyttja avfallet som en returråvara.Tanken med deponeringsförbud är väldigt god. Såmycket material som möjligt ska in i olika kretsloppoch inte ligga på tippar där det organiska dessutomalstrar metangas - en påspädning av växthuseffekten.I hänsynsregler finns krav på att mani första hand ska återanvända eller återvinna. Miljö-balken och också annan lagstiftning, t.ex. lagen omproducentansvar för förpackningar, innehåller krav påatt sortera ut. går en tredjedel av hus-hållsavfallet till återvinning - om man lägger pådet som komposteras eller rötas i dag.Redan nu diskuteras eventuella dispenser från de-poneringsförbudet men meningen var inte att dispen-serna skulle lösa kapacitetsbristen på ca 2 miljonerton avfall, utan dispenserna var tänkta som undantagvid speciella regionala förhållanden.Naturvårdsverket har fått i uppdrag av regeringenatt utreda ett hållbart omhändertagande av avfall. Detfinns, som sagt, tecken på en ensidig satsning påförbränning i stället för åtgärder högre upp i avfalls-hierarkin. Utredningen ska se över avfallsplanernanationellt, regionalt och kommunvis, och den skavara klar den 1 november.Om vi till detta lägger utredningarna om skatterpå avfall och översynen av producentansvaret kan vikanske ha en mer heltäckande och nyanseradbild av hela avfallsområdet. Vi behöver då inte dis-kutera en detalj i taget.I detta sammanhang, som när det gäller alla miljö-frågor, är det individuella ansvaret viktigt. Som kon-sumenter av varor har vi alla som individer också ettansvar för det avfall som vi genererar. Det är alldelesför lätt att tro att någon annan ska ta det ansvaret. Detär naturligtvis viktigt att vi konsumenter har tilltro tillolika återvinningssystem och att vi upplever det me-ningsfullt att delta i återvinningen.Vad gäller producentansvaret klarar deeuropeiska återvinningsmålen för förpackningar. Mankan konstatera att producentansvaret i grunden ärbaserat på en miljööverenskommelse, reglerad i lag.I miljööverenskommelser kan en relativt stormängd oklarheter accepteras under förutsättning attmålen uppnås och att allt fungerar. Målen har vi nått,men det finns vissa problem såsom s.k. fripassagera-re, tillsynen och nedskräpningen. Bristerna och oklar-heterna bör i första hand leda till en förnyad diskus-sion om vad producenternas åtaganden innebär förservice, täckningsgrad och information.Alla materialbolag måste känna tryck från om-världen för att förbättra de brister som fortfarandefinns på vissa håll. Det kan gälla t.ex. investeringar inya behållare och ett betydligt mer långtgående an-svar för renhållningen än vad som gäller . Manskulle kanske kunna kräva någon sorts kvalitetssäk-ring av materialbolagen.Fru talman! Avfallshantering var förr ett kvitt-blivningsproblem, en fråga om att få bort avfallet urvår syn. är avfallsfrågan integrerad i sam-hället, från industri och produktion till den personligasfären i hemmet. En integrerad systemsyn på avfalls-hanteringen är nödvändig för att bygga upp det ut-hålliga samhälle som vi alla talar om.Fru talman! Härmed yrkar jag bifall till förslaget ibetänkandet och avslag på samtliga reservationer.Anf. 145 () re-plik:Fru talman! uttrycker oro över denutveckling som vi nu ser mot en ökad förbränning avavfall i kommunerna. säger helt riktigtatt man förbereder en utökad sopförbränning på enmängd orter i landet.Förklaringen till detta torde vara att vi från poli-tiskt håll har gett signaler om att det här är en riktigutveckling. Vi har lagt skatt på deponering av avfalloch införs det ett förbud mot depone-ring av avfall, men det är ingen skatt på förbränningav avfall.Det är klart att den typen av signaler gör att vi fården här utvecklingen. Min fråga är: När kan vi få seett förslag till politiska beslut som hejdar dennaolyckliga utveckling när det gäller förbränning avavfall?Anf. 146 () replik:Fru talman!