prot · GO0976 · 2001-03-08 00:00:00 — Betänkan-det behandlar motioner om kriminalvård och bl.a.behandlingsmetoder och permissioner.Vi i utskottsmajoriteten föreslår att av-slår samtliga motioner med hänvisning till gällanderegelverk och pågående utvecklings- och berednings-arbete. Till betänkandet har sex reservationer och femsärskilda yttranden lämnats. Jag tänker prata om någ-ra av de förslag som har lagts fram.Jag har sagt här i kammaren, och jag villlyfta fram det även , att målet för krimi-nalpolitiken är att minska brottsligheten och ökatryggheten. Det handlar då om att skapa ett samhällesom förebygger brott, ett samhället för alla, med enpolitik som minskar avståndet mellan människor.Skolpolitiken, familjepolitiken och socialpolitiken ärviktiga delar i det kriminalpolitiska arbetet. De ärviktigare än straffsystemets utformning.Som de flesta av er vet utvecklas kriminalvårdenpositivt. Det finns många positiva delar att peka påoch hålla fram, exempelvis har vårdarrollen föränd-rats genom kontaktmannaskapet. Programverksamheten har utvecklats ochstödavdelningar och sexualbrottsavdelningar harinförts.Utvecklingen har skett som besparings-och rationaliseringskrav har medfört stora omorgani-sationer. Att detta har ställt mycket stora krav på demsom arbetar på våra fängelser är självklart, och det ärinte färdigt . Rationaliseringsarbetet ska fortsät-ta. Detta kräver kompetent och engagerad personal.En mycket viktig och central uppgift för kriminalvår-den är därför att se till att personalen har den kompe-tens som krävs.Nu prioriteras arbetet med att förstärka frigiv-ningsförberedelserna, bekämpa narkotikamissbruket ifängelserna, förebygga återfall i brott och utvecklaalternativen till fängelse.Fru talman! Att det pågår ett omfattande utveck-lingsarbete inom kriminalvården är inget som av-speglar sig i de motioner som vi behandlar i betän-kandet. Det verkar nästan som om oppositionen ärokunnig om den utveckling som pågår och om dearbeten som initierats. Oppositionens motioner hand-lar främst om att föreslå åtgärder som redan bereds iRegeringskansliet eller i utredningar som redan arbe-tar.Exempelvis begär att regeringen sna-rast tar initiativ till en ny verkställighetslag. När ut-skottet senast behandlade den frågan under våren2000 noterade utskottet att frågan om en ny verkstäl-lighetslag skulle övervägas i samband med att ensystematisk och redaktionell översyn av lagen omkriminalvård i anstalt, KvaL, görs. Utskottet sade då,i likhet med tidigare uttalanden, att det finns omstän-digheter som talar för en ny lag om verkställighet avfängelsestraff. Utskottet ansåg dock att det föreståen-de arbetet inte skulle föregripas.Vi vet att frågan om direktiv till en sådan översynbereds i med inriktning på ett be-slut under hösten 2001.Min fråga är då: Vad vill åstadkom-ma mer genom sin motion och reservation i den härfrågan? Varför räcker det inte att arbetet redan är igång?Fru talman! Moderater och Kristdemokrater mo-tionerar också var för sig om att farmakologisk be-handling som syftar till att minska sexualdriften skagälla som villkor för villkorlig frigivning av personersom dömts för sexualbrott.När det gäller själva behandlingen inom kriminal-vården finns bestämmelser i . En intagen skaenligt 10 § KvaL ges möjlighet till lämplig sysselsätt-ning som främjar utsikterna att inordna sig i samhäl-let. En intagen som har behov av medicinsk, psykolo-gisk eller någon annan särskild behandling ska ocksåfå sådan om det kan ske med hänsyn till anstaltstidenslängd och den intagnes förutsättningar.Enligt 12 § KvaL är en intagen skyldig att delta iden verksamhet som anvisas honom. Att delta i anvi-sad programverksamhet är alltså obligatoriskt. Medi-cinsk behandling kan däremot, liksom i övrigt i sam-hället, normalt endast ges på frivillig grund.Man kan i och för sig ha förståelse för att ett kravpå villkorad frigivning kan framstå som lockande.Utskottsmajoriteten vill dock påpeka att ett sådantsystem knappast kan gälla mer än förvillkorlig frigivning, och att det, som all annan medi-cinsk behandling, torde kräva noggrann kontroll ochuppföljning.Det finns också anledning att räkna med att en deldömda inte kommer att ta behandling och därmed intekommer att kunna friges förrän hela strafftiden gåtttill ända. Denna skillnad gentemot andra dömda kanframstå som svårmotiverad som frågankompliceras ytterligare av de begränsningar somgäller för vård under tvång.Med denna kunskap är det utskottsmajoritetensståndpunkt att andra metoder bör väljas vid den härtypen av brott. Det är dock möjligt att den föreslagnabehandlingen i vissa fall kan vara till nytta om denges på frivillig grund.Resten av motionerna handlar om permissioner,särskilda avdelningar för livstidsdömda, individuellabehandlingsplaner och villkorlig frigivning m.m.Motionsförslagen har behandlats i utskottet, och vihar funnit att förslagen i stort sett slår in öppna dör-rar. Frågorna är redan lyfta - de utreds eller bereds iRegeringskansliet.Fru talman! Jag vill ägna resten av min talartid åtatt tala om en av kriminalvårdens viktigaste uppgifter,nämligen att rehabilitera dömda och att förberedadem för ett icke-kriminellt liv.Nu återfaller en alltför stor del av dem som avtjä-nar fängelsestraff i brott. Därför måste man på ettbättre sätt ta till vara alla möjligheter att bryta dennegativa banan. Kriminalvårdens insatser ska redanfrån början vara inriktade på att rehabilitera.Alla tillfällen att utveckla intagnas kompetens,både vad gäller arbete, utbildning och social förmågaska användas.Programverksamheten som jag nämnde inled-ningsvis har utvecklats , och är ettviktigt medel för att intagna ska få stöd och behand-ling för bl.a. drogmissbruk och psykiska störningar.Här handlar det om att fortsätta utveckla de metodersom är mest effektiva.Det finns inga enkla lösningar. Däremot kan vialla bidra till att föra utvecklingen i rätt riktning. Vikan öka våra kunskaper och vi kan bestämma oss förde bästa åtgärderna. Vi behöver engagerade männi-skor som bryr sig om, och vi behöver insatser påmånga plan. När det gäller kampen mot brott måste vialla vara med och bidra.En bra, human och effektiv kriminalvård betyderotroligt mycket. När kriminalvården fungerar sombäst ger den den kriminella en verklig chans till ett livutan brott. Det är mycket viktigt hur samhället - vialla - ser på de dömda. Tror vi på att kriminella kanrehabiliteras är också möjligheten att åstadkomma detmycket större.Fru talman! Avslutningsvis så vill vi socialdemo-krater förebygga brott genom en politik mot ekono-misk utslagning och socialt utanförskap. Vi vill be-kämpa brott genom ett arbete för ett effektivt rättsvä-sende, en socialt medveten poliskår och kompetentadomstolar. Vi vill förhindra återfall i brott genom enprogressiv kriminalvård som syftar till att återförabrottslingar till ett vanligt liv.Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets hem-ställan i betänkandet och avslag på reservationerna.Anf. 124 () replik:Fru talman! När det gäller frågan om ny verkstäl-lighetslag så kan läsa reservation 1. Varså-god, där står svaret!Yilmaz säger att skolpolitik och socialpolitik ärviktigare än kriminalpolitik. Ja, det kan jag hålla medom. Men då måste jag konstatera att den politik somYilmaz parti har drivit har misslyckats.Därför har vi den brottslighet som vi har . Var-ken skolpolitiken eller socialpolitiken är väl så myck-et att hurra för . Det är åtminstone min uppfatt-ning.Palme lär ha sagt att politik är att vilja. Det verkarsom om Socialdemokraternas politik nu är att vela.Jag skulle vilja ta upp frågan om villkorlig frigivning.Jag återger det som jag läste upp i mitt anförande. Enmening låter så här:Utskottet vill till att börja med framhålla att starkarättviseskäl talar för att reglerna om villkorlig frigiv-ning i princip ska vara obligatoriska.Lite längre ned står det:För att skapa goda förhållanden på anstalten ochför att främja den dömdes rehabilitering borde å andrasidan i någon utsträckning markeras att den dömdekan påverka sin verkställighet genom att vara sköt-sam.Tror att det skulle ha en positivbetydelse om det lönade sig att sköta sig i fängelsetoch därmed kunna få bli frigiven något tidigare?Anf. 125 () replik:Fru talman! framförde i sitt anfö-rande att han vill ha en ny fängelselag i stället förkriminalvård. Det är kanske det som är skillnadenmellan oss och . vill attmänniskor bara ska sitta inne utan vård, medan vi villha kriminalvård med betoning på vård.Som vi också har sagt i betänkandet ska det varalönande att sköta sig på anstalten. Frigivningen kansenareläggas ifall man inte sköter sig. Det står därockså.Anf. 126 () replik:Fru talman! Tydligen anser att det är såviktigt att alla friges efter två tredjedelar av tiden atthan är beredd att släppa ut sexualbrottslingar som inteär rehabiliterade. Det är bara att beklaga alla brottsof-fer och blivande brottsoffer.Jag blir nästan lite rörd när i avslutningenav sitt anförande talar om rehabilitering. ochjag sitter i , som står bakomskriften Årsredovisning för 2000.Jag ska bara mycket snabbt kommentera vad somstår på s. 13. Programverksamheten har minskat medca . Det brukar ju majoriteten förklara med attden var så dålig så vi måste bygga upp den igen. Detmå vara så. Det får stå för er.Lite längre fram står det om § 34-placeringarna.Då vill jag fråga om de också är dåli-ga. sade ju att socialpolitik och skol-politik är så viktiga. Då är väl också de här § 34-placeringarna viktiga. Men räknat i vårddygn har§ 34-placeringarna minskat under år 2000.Den här lovprisningen av rehabiliteringen låter litesom hyckleri. Det är bättre att göra saker än att sägadem.Anf. 127 () replik:Fru talman! fortsätter med sinpessimistiska och negativa inställning. är detandra gången han bara ser negativt på detta. Han villinte se att det händer mycket positivt också i krimi-nalvården.Det är rehabilitering som behövs och bör utveck-las i våra fängelser. Det hjälper inte att bara låsa indem. De ska komma ut . Då ska de åter-anpassas. Därför behövs det rehabilitering, JeppeJohnsson.Jag vill också påminna om att vi iden senaste budgeten har gjort den största satsningennågonsin på kriminalvården. Detta kommer att påver-ka så att programverksamheten, rehabiliteringen ochmycket annat kommer att utvecklas positivt.Anf. 128 () replik:Fru talman! säger att rehabilite-ring är den viktigaste åtgärden och att man ska ta tillvara alla möjligheter. Jag instämmer i det. Jag skulleverkligen vilja att man kunde bryta den här återfall-skurvan. Procentsatsen är väldigt hög. Då vill jagfråga : Vilken effekt har den nuvaran-de rehabiliteringen haft på återfallsprocenten? Har den gått ned? Har det haft någoneffekt?Sedan kommer jag automatiskt in på nästa fråga.Den gäller de här individuella planerna som är enförutsättning för rehabilitering. be-rörde kontaktmannaskapet och sade att det är så vik-tigt. Jag instämmer i det. Men i den ständiga förflytt-ning som de intagna är utsatta för skiftar man jukontaktman ständigt. Man hinner knappt greppa dethela förrän man flyttar till ett annat ställe. Fungerardå inte planerna heller blir det ineffektivt och taronödigt mycket resurser. En förutsättning för att manska klara rehabiliteringen och minska narkotikaan-vändningen osv. är att man kommer till rätta medplatsbristen. Hur ser på den saken?Anf. 129 () replik:Fru talman! Jag vill börja med att säga att antaletplatser kommer att öka. Senast när jag var på Kumlasade man att antalet platser kommer att öka. På deflesta anstalter kommer antalet platser att öka.Brottsligheten har inte ökat. Den har varit kon-stant . Det beror på att vi har en brakriminalvårdspolitik. Om vi jämför oss med andraländer, t.ex. , är brottsligheten där fyra gångerstörre än här i . Detta visar att vi har en brakriminalvårdspolitik. Det måste vi fortsätta med.Anf. 130 () replik:Fru talman! Återfallsprocenten är ju enormt hög.Den har gått uppåt. Jag kommer inte ihåg om det var68 eller , men det är en väldigt hög siffra. Jagvill inte göra jämförelser med . Jag tycker inteatt de har någon bra kriminalvård. Jag tycker att viska titta på vår egen. Vi måste göra någonting åt denhöga återfallsprocenten. Det går bara om man sätterin rehabiliterande åtgärder.Det är tacksamt om antalet platser ökar, för det ärbekymmersamt. Men det kostar ju. Finns det pengartill det?Anf. 131 () replik:Fru talman! Jag sade också i mitt anförande att vimåste prioritera åtgärder mot återfall. Återfallspro-centen är hög. Det måste göras något åt det. Det sadejag i mitt anförande. Den frågan kommer att priorite-ras framöver i program.Ökningen av antalet platser får ske inom befintligbudget. Det har anslagits mer resurser i höstbudgeten.Det får ske inom den budgeten. När jag var på besökpå Kumla senast sade de att de skulle starta 46 platsertill redan nu , om jag minns rätt.Anf. 132 () re-plik:Fru talman! Jag ska hålla mig till en enda sak. Detgäller de utvisningsdömdas hemresor. I mitt inläggbad jag att någon av majoritetens företrädare skulleredovisa de skäl som talar emot att lagen ska följas.Tyvärr är det så att i det här betänkandet kan man påett ställe dra slutsatsen att utskottsmajoriteten anseratt det ibland finns skäl som talar emot att lagen skaföljas. Det gäller just den här paragrafen i utlänning-slagen där det står att utvisningsdömda ska betala sinegen hemresa.Jag undrar om för utskottsmajo-ritetens räkning kan redovisa några av de skäl somtalar emot den ordningen som säger att det är rimligtatt staten kan tvinga fram betalning.Anf. 133 () replik:Fru talman! finns det möjlighet att ta 10 %av det de intagna får på ett konto. Dessa skakunna användas för deras privata ändamål. Jag hållermed om att det bör vara så att de bör kunna betalaresan själva. Men jag vill också ställa en fråga tillIngemar Vänerlöv. Vet hur mycketde intagna egentligen får? De har kanske privatabehov här också.Dessutom har vi skrivit under att de ska kunnaavtjäna sitt fängelsestraff i utlandet. Då kommer deinte att vara här så . Ni påstår att det skulle bliflera , men det är inte så mycket. De harinte hunnit tjäna så många kronor när de ska utvisasdirekt och avtjäna straffet i utlandet. Möjlighetenfinns att de ska kunna betala. Men då måste man haderas samtycke, som i alla andra frågor, eftersom detär deras pengar som de får under förutsättning att dedeltar i programverksamheten.Anf. 134 () re-plik:Fru talman! Jag kan inte säga att svaret var direkttillfredsställande. Jag vet också att kan inne-hållas för frigivningsändamål osv. Det är även bekantatt om den intagne förstör inredning osv. kan krimi-nalvården ta pengar från ersättningen för att restaure-ra. Jag vet också att det är ganska lite pengar man hari ersättning. Men det är inte det saken egentligengäller.Det är principiellt viktigt att utskottsmajoriteten ärfullt medveten om att vi har en lag som inte alls fun-gerar, och ni är inte alls intresserade av att förändraden. Det måste självfallet införas en regel som sägeratt en viss procentsats ska hållas inne som ska gå tillhemresan. Regeringen får utreda hur man vill ha det.Annars får ni fatta beslut om att man bör slopa regelni utlänningslagen om att den utvisningsdömde skabetala sin hemresa.Jag upprepar att det är principiellt viktigt att vi harlagar som vi följer. Vi kan inte med öppna ögon låtabli att följa en lag.Anf. 135 () replik:Fru talman! Jag ställde en fråga till , men jag har inte fått svar på den. Jag frågadeom han visste hur mycket de tjänade när de deltog iprogramverksamheten. Eftersom han inte sade detkan jag säga själv att det inte handlar om mycketpengar. De tjänar när de deltar i pro-gramverksamheten. Dessa pengar ska också räcka tillprivata ändamål.Jag håller med om att de ska betala själva när detfinns pengar på dessa 10-procentskonton, men dåmåste vi ha deras samtycke, som jag sade tidigare.Om vi ska göra det utan deras samtycke måste vi haett domslut. Det måste vara utmätning. Det krävsmycket mer än att man bara tar de här pengarna. Jaghåller med om att de bör betala resan själva, men mankan inte ställa dem på bar backe.Anf. 136 ():Fru talman! Det här är min första kriminialvårds-politiska debatt eftersom är sjuk. I min mycket röda ungdom - andramänniskor brukar tala om sin gröna ungdom, men förmig var det en mycket röd ungdom - var jag väldigtfascinerad och intresserad av kriminalvårdsfrågor,men jag har naturligtvis aldrig arbetat politiskt meddet på det här planet förrän nu.När det gäller kriminalvården är det minst likaviktigt som i polisfrågor att vi är medvetna om attinsatser inom resten av samhället starkt påverkar helakriminalvården. Redan när mycket unga människorbegår brott borde samhällets insatser stärkas och blimer relevanta med tanke på de unga människornasbehov. Om t.ex. en mycket ung drogpåverkad männi-ska begår ett brott under en vardagsnatt borde viförstå att den unge har mycket stora problem. Attenbart straffa för brottet leder inte till att den ungeförändrar sitt liv och sitt beteende. Vi måste bli bättrepå att sätta in rätt hjälp på rätt nivå vid rätt tillfälle.Om en ung människa som kanske bara är ärövergiven av sina föräldrar, saknar studieförmåga,börjar dricka alkohol tidigt och i princip får sköta sigsjälv måste det sättas in insatser på många plan, intebara för den unge utan också i hemmet och i skolan.Det räcker knappast med något samtal , utanmycket större och mer behovsanpassade åtgärderbehövs.En av mina söner arbetar med ettprojekt som handlar om att utbilda bandyspelare tillatt vara goda förebilder för pojkar i 6-12-årsåldern.För pojkarna är det mycket behövliga insatser. Jagtycker att idrotten i det sammanhanget används på ettmycket bra och kraftfullt sätt, men jag kan ändå intelåta bli att förundras över att vi ständigt måste sätta igång projekt för att förebygga ohälsa och stödja olikagrupper.För många år sedan åkte vi tillmånen, men fortfarande i har vi intefungerande system och insatser för att stödja ochhjälpa barn som riskerar att fara illa eller som redanfar illa och är i direkt behov av hjälp. Jag tänker påbarn till alkoholister, barn till narkomaner, barn tillpsykiskt sjuka, barn till dömda och barn som av andraanledningar skulle behöva stöd och förståelse. För-skola, skola, socialtjänst, ideella organisationer, barn-psyk och många fler borde ha fungerande system förhur man ska hjälpa de här grupperna.Fru talman! har det varit enstark fokusering på brottsoffer, och det tycker vi ärbra, främst med tanke på kvinnor och barn. Att bliutsatt för brott sätter spår hos människor, ibland bådekroppsligt och själsligt. Brottsoffer måste ges denbästa tänkbara uppmärksamheten och få stöd underhela rättsprocessen och kanske även efteråt. Det bety-der inte att misstänkta och dömda människor inte skatas om hand på ett humant och respektfullt sätt.Grundtanken med hela kriminalvården är att straf-fet ska leda till att dömda människor ska kunna återgåtill att leva ute i samhället som alla andra människor.Vi tror inte att enbart fler poliser löser narkoti-kaproblemen i . Lika lite tror vi att enbarthårdare straff får människor att sluta begå brott. Vitror att människor måste ges en rimlig chans till för-ändring och att ingenting förändras av sig själv.Många tycker att det borde vara en självklarhet attvåra fängelser ska vara drogfria. Ju mer jag lär migom beroendeproblematik förstår jag hur svårt det härär. Det kanske i stället är förunderligt att så många,som det faktiskt är, avhåller sig från droger underfängelsetiden. Att öka kontrollerna, inte tillåta besökoch permissioner osv. leder bara till att drogberoendemänniskor kanske låter blidroger. Det psykosociala beroendet fortsätter ändå.Det betyder att straffet, om fängelsetiden inte fyllsmed program som kan hjälpa människor att se, förståoch erkänna sin situation, inte leder till varaktigaförändringar.Drogberoende leder också till starka känslomässi-ga förändringar. Drogsjuka människor har svårt atthantera känslor och vet inte hur det ska kännas attvara drogfri. För många är det dekunde uppleva normala känslor att allt som känns kanuppfattas som skrämmande, även positiva känslor. Deflesta människor som är beroende av droger har ettlitet tålamod och behöver starkt och mycket långva-rigt stöd. Kvantiteten och kvaliteten i motiverandeoch behandlande program måste därför vara mycketgod.Många kriminella har också psykiska problem,vilket ökar kravet på kompetensen. Det är ett mycketstort problem att så många som arbetar inom krimi-nalvården saknar tillräckligt bra kompetens. Och endel, som läste upp här, är helt utangrundläggande utbildning. Vi kan aldrig kräva attkriminella med svår bakgrund, psykiska problem ochdrogberoende ska kunna rehabiliteras av unga outbil-dade människor. Programverksamhet med mångaolika inriktningar måste få ett större utrymme än nu.Det hjälper föga med inlåsning och att fylla dagenmed någon form av sysselsättning. För att förändramänniskors värderingar, attityder, tankar och känslorkrävs helt andra insatser. Om vi inte är beredda attarbeta för att öka de insatserna måste vi erkänna att viinte vill förändra och rehabilitera utan att vi egentli-gen bara vill straffa, låsa in och förvara människor.Förr eller senare ska de dömda ut i samhället. Föralla kommer det en frigivningsdag. Någon som släppsut efter ett långt fängelsestraff för mycket våldsammaoch grova brott kanske blir just din granne. Vemskulle du välja som granne om du stod inför valetmellan två frigivna interner? Den ena har under sinanstaltstid fått utbildning, kanske fått lära sig ett yrke,fått adekvat behandling för drogproblem och fåttmöjlighet att upprätthålla kontakten med sin familj,sina barn och med samhället i övrigt genom besökoch permissioner, och den andra har helt enkelt suttitinlåst.När det gäller permissioner får vi inte glömmabort barnperspektivet. Barn har behov av och rättig-heter att träffa sina föräldrar. Att ha en förälder sombegått brott, dömts och satts i fängelse kan vara attmycket starkt trauma för ett barn. Att inte låta barnetträffa sin dömda förälder skulle ytterligare försvårabarnets situation. Ett barn är alltid oskyldigt och kaninte straffas för att en förälder har begått brott.Naturligtvis måste alla permissioner förberedasoch planeras noga, och vi måste vidga tankarna tillbarnens perspektiv. Kvinnor som dömts till fängelsemåste få möjlighet till en rehabilitering som är anpas-sad efter kvinnliga behov. Även där måste barnpers-pektivet in.Mentaliteten på anstalterna kan vara hård ochmånga gånger påfrestande. Fängelserna är i likhetmed polisvärlden en grabbig miljö. Kvinnor somarbetar inom kriminalvården måste få stöd till attförändra arbetsklimatet, så att fler kvinnor vill ochkan söka sig till kriminalvården. Det skulle vara po-sitivt både för internerna och för de anställda.Jag vill avsluta med det jag började med. Krimi-nalvården är starkt påverkad av andra beslut i sam-hället. Vi behöver mer resurser till skola, fritid ochkultur. Vi behöver ge mer och relevant stöd till fa-miljer som lever i en jobbig situation. Människorbehöver arbeten som det går att försörja sig på. Vibehöver prata mer om attityder, och vi behöver ändravåra värderingar och de sätt som vi hjälper varandrapå.Anf. 137 () re-plik:Fru talman! I mitt anförande, som jag nämnde ti-digare, bad jag majoritetens företrädare att redovisade skäl som man hade att inte följa lagen när detgäller just det här att utvisningsdömda ska betala sinhemresa själva. Jag fick inga skäl av nämndes hur lite man tjänar. Jag vet att mantjänar väldigt lite. Inkomsten ligger på ungefär en tia itimmen. En snabb huvudräkning ger vid handen attdet ändå skulle ge om 10 %av den ersättningen tas undan till hemresan för denutvisningsdömde. Sitter någon skulle det gebortemot , och det skulle förmodligen täckaen icke föraktlig del av kostnaden för hemresan.Jag vill veta av , som en avmajoritetens företrädare, vad utskottet ser för skälsom talar emot att man ska tvinga fram betalning närden utvisningsdömde vägrar.Anf. 138 () re-plik:Fru talman! Jag behöver inte återigen läsa upp vadsom står i betänkandet, för det vet jag att IngemarVänerlöv vet, precis som jag.