prot · GP0925 · 2001-11-13 00:00:00 — har frågatmig vad jag avser att göra för att motverka en ökandelegalisering av prostitution i andra länder.Jag vill först hänvisa till mina tidigare svar på frå-gor rörande prostitution och människohandel, bl.a. påinterpellationer och dettaår (interpellationerna 2000/01:264 och 2001/02:34)samt på riksdagsfrågor (frågorna2001/02:64 och 91). Med detta vill jag också säga attjag tycker att det stora engagemang som riksdagensledamöter visar för dessa frågor är mycket glädjande.Det är ett engagemang som jag delar.Désirée tar i sin interpellationupp den internationellt sett tämligen spridda uppfatt-ningen om prostitution som en form av affärsverk-samhet som måste både erkännas och regleras. Den-na, enligt min mening mycket cyniska, syn på prosti-tution kommer tyvärr allt oftare till uttryck i lagstift-ningen i olika länder, bl.a. inom EU.I den internationella debatten finns det länder somfortfarande förespråkar en kriminalisering av de pro-stituerade. Detta är något som jag naturligtvis taravstånd ifrån. Därutöver gör sig nu två olika, konkur-rerande och oförenliga, synsätt gällande i debatten iandra länder och i olika internationella organ. Denena sidan ser inte prostitution i sig som exploatering.Den menar att en sådan syn är moraliserande ochytterligare stigmatiserar de kvinnor som redan befin-ner sig i en utsatt position samt begränsar vuxnakvinnors möjligheter att göra fria val. Förespråkareför denna uppfattning vill att prostitution i olika avse-enden ska jämställas med arbete och fokuserar påskydd och rättigheter för s.k. sexarbetare, inte minstmigrerande sådana. Den andra sidan ser både män-niskohandel och prostitution som sexuell exploateringoch pekar också på sambanden. Förespråkare fördenna uppfattning betonar att kvinnor inte ägnar sigåt prostitution av någon i egentlig mening fri viljautan därför att deras valmöjligheter är beskurna.Jag vill här vara mycket tydlig. Att ge legitimitetåt prostitutionsverksamhet genom att se prostitutionsom en godtagbar arbetsmarknad och jämställa bor-deller och liknande med legitima affärsverksamheterär inte någon acceptabel lösning. Att i denna meninglegalisera - eller rättare sagt reglera- prostitutionsverksamhet innebär en normaliseringav sexköpet och av synen på människokroppen somen handelsvara. Sådana åtgärder kan bara konserveraen bristande respekt för kvinnors och mäns lika värdeoch motverka strävanden mot jämställdhet. Enligtmin mening är sådana åtgärder både cyniska ochuppgivna, och de bygger på en människosyn som integår att ställa sig bakom.Det finns också en mängd andra negativa effektermed en tillåtande reglering av prostitutionsverksam-het. Jag vill här hänvisa till en intressant rapport,Legalising Prostitution is not the Answer: The Ex-ample of , , som för den som ärintresserad finns tillgänglig på Coalition AgainstTrafficking in Womens hemsida. I den rapportenbehandlas effekterna av den lagstiftning som år 1984infördes i den australiska delstaten . Då ge-nomfördes i skadebegränsande syfte en regleringvarigenom viss bordellverksamhet tilläts. Enligt för-fattarna av rapporten har regleringen inte löst någraproblem utan i stället skapat nya. I rapporten rekom-menderas i stället den väg som har valt att gå,nämligen en kriminalisering av sexköparna men inteav de prostituerade.Naturligtvis hör frågor om prostitution och män-niskohandel ihop. Handeln med människor syftar oftatill att de ska exploateras i prostitution. Såsom FN harkonstaterat är det nödvändigt att vidta inte bara åtgär-der mot de "handlare" som står bakom utbudet avmänniskor för sexuell exploatering utan också sådanaförebyggande åtgärder som riktar in sig på efterfråganpå människor att exploatera. Svensk strafflagstiftningriktar sig också mot både utbud och efterfrågan påmänniskor att exploatera. Som nämner har vi indikationer på att re-striktiva hållning och lagstiftning mot köp av sexuellatjänster minskar attraktionskraft som desti-nationsland för handeln med kvinnor.Inom EU har det inte planerats för några förslagtill bindande rättsakter om straffrättslig tillnärmning iprostitutionsfrågan som sådan. Antagande av sådanarättsakter kräver att alla EU:s medlemsstater är över-ens. I denna fråga kan vi konstatera att det för närva-rande saknas en sådan grundläggande samsyn somvore nödvändig för att en enhällig överenskommelseskulle kunna träffas inom överskådlig tid.Det förslag som vi däremot har haft att hantera iEU har gällt en gemensam minimistandard förstraffrättslig lagstiftning mot människohandel. Hadevi valt att i dessa förhandlingar försöka lyfta in pro-stitutionsfrågan i dess helhet står det, mot bakgrundav vad jag sagt om bristen på samsyn i dennafråga, ganska klart att vi hade väsentligt fördröjt ochkanske t.o.m. förhindrat en överenskommelse inomöverskådlig tid i den viktiga frågan om människohan-del. Inom ramen för förhandlingarna lyfte vi dockfram sådan handel med kvinnor som syftar till pro-stitution. Vi lyckades också på få tillstånd en tämligen långtgående och bra överenskom-melse i denna fråga, vilket är ett framsteg.När det gäller möjligheter att i det inter-nationella arbetet även i övrigt verka för vår syn påprostitution handlar det nu först och främst om attflytta fram positionerna genom att fortsätta diskuteraoch debattera frågan och att försöka informera, på-verka attityder och väcka opinion. Jag delar helt Dési-rée uppfattning att den cynismsom speglas i synen på prostitution inom bl.a. vissaav EU:s medlemsländer är allvarlig och att den påvarje möjligt sätt bör motarbetas av den svenska rege-ringen och av svenska EU-parlamentariker. Menockså andra politiker och opinionsbildare, inte minstfrivilligorganisationer, har här en viktig roll att spela.Jag och övriga berörda ministrar i regeringen kommeratt i det internationella arbetet fortsätta med att ta uppden svenska synen på prostitution och propagera förden svenska modellen.Anf. 24 ():Fru talman! Jag vill tacka justitieministern försvaret. Jag förstår också av svaret att justitieministernhar ungefär samma värderingar som jag i frågan omden legaliseringsvåg som går fram genom Europaavseende prostitution. Vi är överens såtillvida att vianser att man inte bör legalisera prostitutionen och attlegaliseringen speglar en cynisk människosyn.Däremot tycker jag att ministerns svar andas liteför mycket uppgivenhet över att de andra EU-länderna har en annan åsikt i denna fråga och att detinte går att förändra. Detta har också ministern ut-tryckt i en artikel i nr26. Enligt min mening bör detta gå att påverka, förstoch främst naturligtvis i samarbetet med era parti-kamrater i den europeiska gemenskapen. De ländersom nu har legaliserat - , ochTyskland - styrs vad jag vet av socialdemokrater ocholika miljöpartier. De egna partikamraterna i Europabör man alltså kunna tala med. Det är det ena.Det andra är att EU ständigt arbetar med att har-monisera lagstiftningar och att hitta gemensammavärderingar i olika frågor, från detaljnivå - man har juskojat om detta med gurkornas storlek osv. - upp tillövergripande, gemensamma värderingar som exem-pelvis diskrimineringslagarna och flyktingpolitiken,som är stora och viktiga frågor. Ändå reagerar inteSverige när säger att prostitution äregenföretagande. Att sälja karameller och att sälja sinkropp jämställs. Detta har också beskrivits bra i tid-ningen Från Riksdag & Departement nr 18, där generaladvokat säger attprostitution är egenföretagande.Det som sker är enligt min mening en värde-förskjutning inom EU som motverkar kvinnorsmänskliga rättigheter. Där tror jag att vi i stort äröverens. Det här påverkar i förlängningen vilka vär-deringar vi kommer att ge till våra barn och den män-niskosyn som vi vill ska råda inom EU. att 17-åringar som prostituerar sig arbetar somvem som helst, bara de själva vill. sägerFN:s barnkonvention att man ska skydda alla under18 år mot sexuellt utnyttjande. Kan då inte Sverigeutifrån FN:s deklarationer försöka att påverka Hol-lands agerande inom EU?Ministern menar att han vill arbeta för att få tillstånd effektiva trafficking-lagar i EU, och där är vihelt överens. Men frågan är om de här lagarna kom-mer att bli så verksamma om marknaden där dessakvinnor kommer in är legal i . Trycket fråndem som handlar med kvinnor kommer att öka sålänge marknaden är legal. De här frågorna, traffickingoch prostitution, kan man enligt min mening inteseparera. De hänger så nära samman med varandra.Precis som ministern säger har också med sinstränga lagstiftning blivit mindre intressant som des-tinationsland, medan de som har legaliserat har högstinflöde. Det sägs att av kvinnorna på deholländska bordellerna är "importerade", dvs. kvinnorsom har förts in till Holland.Min fråga är alltså: Vad har den svenska regering-en gjort för att minska legaliseringsvågen, vad gör ni och vad avser ni att göra för framtiden?Anf. 25 Justitieminister ():Fru talman! Jag tror att vi är överens om allvaretnär det gäller människohandel och sådant. Vi behöverinte övertrumfa varandra med vår oro för detta.Jag vill svara på två saker, vad jag som justitiemi-nister har gjort för att dels diskutera prostitutionsfrå-gan, dels föra in prostitution i överenskommelsen ommänniskohandel.Först och främst har jag tagitupp detta med mina kolleger i , bl.a. medTysklands justitieminister . Imars tog jag upp frågan inför flera Europapolitiker.Jag kan säga att detta möter blandade reaktioner. Detväcker ett visst intresse hos en del, andra personer fårman uppfattningen att de över huvud taget inte förstårvad man menar. Det är väldigt blandade reaktioner.Jag kommer att fortsätta det här arbetet och vidvarje tillfälle som finns kommer jag att fortsätta attdiskutera för vår svenska lagstiftning.Men vi har olika syn på detta i . Hade vivalt att ställa som krav att prostitution skulle vara endel i människohandelsöverenskommelsen - vilket virent teoretiskt skulle kunnat göra, vi skulle kunnatsäga att vi inte accepterar detta därför att alla ländersom bekant ska vara överens - hade vi inte haftnågon överenskommelse om människohandel. Detkan jag garantera.Vi får ta det som går att få fram först, nämligenrambeslut om människohandel. Sedan får vi fortsättamed de andra sakerna. Det är den taktik som jag trorär den absolut bästa i EU och den enda framkomligavägen för att nå framsteg: komma överens om detman kan, flytta fram positionerna och sedan fortsättadiskussionerna om det man har olika åsikter om. Dethar vi i prostitutionsfrågan och i en del andra frågor.Anf. 26 ():Fru talman! Med tanke på att flera länder ute i Eu-ropa numera har socialdemokratiska regeringar är detoroande att ni inte gemensamt kan hitta den här vär-deringsgrunden. Prostitution och trafficking är enligtmin mening en allvarlig form av våld mot kvinnoroch bryter mot kvinnors fundamentala mänskligarättigheter.Sexindustrin har blivit en affärsverksamhet utangränser. Den expanderar och söker nya marknader iden globala ekonomin. Den söker nya och allt yngreoffer. Miljarder dollar omsätts på den här marknaden.Man ser att behovet och efterfrågan ökar genom le-galisering. Den retorik som används är att prostitutioninte går att förhindra. Reglera den i stället och gekvinnorna olika rättigheter! Med statliga bordellerkan staten dessutom få skatteintäkter, menar man.Men det man berättar är inte att det ofta är frågaom fattiga flickor. Det är kvinnor som har lurats in iden här verksamheten. Föräldrar tvingas sälja sinabarn. Andra kvinnor har tvingats in på olika sätt,genom trafficking. Ofta söker man först våldföra sigpå kvinnan, så att hon ska tappa sin egen värdighet.Sedan är liksom allting klart för att introducera kvin-nan på bordellen. Hon övertygas om att det är heltokej, för hon kan tjäna sina egna pengar. Det blir somen arbetsmarknadsfråga vilken som helst.Är det de här värderingarna som de socialdemo-kratiska regeringarna i står för? Då känner jagmig oerhört oroad för framtiden och den värdege-menskap som vi försöker vara med och påverka inomEU.I sägs det att det finns 400 000 prostitu-erade med 1,2 miljoner kunder per dag. Man undrarom inte de här kvinnorna skulle kunna få ett merlämpligt arbete, eftersom det kommer att råda brist påarbetstagare framöver. Alltså skulle man försökahjälpa de här kvinnorna som har en svår situation- många kvinnor kommer ju från öst - och försökahitta andra arbetsmöjligheter för de kvinnor som leveri fattigdom. Det borde väl vara någonting för social-demokratiska regeringar att jobba för gemensamtinom EU.Jag hoppas att lyftet av prostitutionen till en ar-betsmarknadsfråga, där de olika sociala rättigheternaoch socialförsäkringssystemen ingår, som de gör i deländer som har legaliserat, inte får bli en mall somandra EU-länder kommer att ta över. Fler och flerresonerar i de här termerna. På något sätt borde densvenska regeringen, som har ett ganska stort ansvar,kunna göra någonting för att försöka förhindra detta.Jag förstår att ministern inte kan förändra,men vad kan ni göra för att ändra attityder och sättaprostitutionen på dagordningen inom EU?Anf. 27 Justitieminister ():Fru talman! Det som jag just berättade, att så forttillfälle ges ta upp den här frågan, och vi kommer attfortsätta det arbetet. säger man på vårtområde: Kommer vi att påtvingas en lagstiftning viinte vill ha? Nej, det är ingen fara. Vi kommer inte attpåtvingas en legalisering av prostitution. Vi kommerinte att påtvingas att konsumtion av narkotika skalegaliseras. Vad bra!Samtidigt måste vi därigenom inse att de här prin-ciperna omöjliggör att vi tvingar på något annat landsom har värderingar som inte vi delar en lagstiftning.Här ligger fördelen men också nackdelen med det sättsom lagstiftningsarbetet är uppbyggt på inom vårtområde.Jag måste säga att jag ändå förespråkar det härsättet, för jag vill inte att någonsin ska på-tvingas en avkriminalisering eller en kriminaliseringsom vi inte själva önskar. Men det gör det självklartockså svårare att driva frågor gentemot länder sominte delar vår uppfattning.Vi kommer att fortsätta med det här. Men jag villockså understryka att det är mycket arbete som pågårutanför EU. Det pågår arbete med de baltiska länder-na och med kandidatländerna, där vi under vårt ord-förandeskap tog upp bl.a. människohandel. De härfrågorna berörs , därför att det handlar omde grundläggande värderingar som jag är övertygadom att vi delar. Det här arbetet får fortsätta. Jag kän-ner att det inte är vi som har olika uppfattningar. Vi får på olika sätt driva detta arbete,jag med de möjligheter som ges en justitieministeroch får ta vara på de möj-ligheter hon har. Det är bättre att vi tillsammans för-söker påverka de här sakerna än att vi på något sättska försöka ha några meningsskiljaktigheter, för dettror jag faktiskt inte att vi har.Anf. 28 ():Fru talman! Vi är som sagt var egentligen över-ens. Men om vi nu tror att det här är en fråga somhandlar om mänskliga rättigheter, hur kan vi påverkade andra länderna? Vi diskuterar i våra olika utskottt.ex. flyktingfrågor, hur hittar vi en gemensam värde-ring? Vi jobbar med lagstiftningsfrågor. Från Euro-peiska kommissionen kom t.ex. en tjock lunta omsexuella trakasserier på arbetsplatsen i . Där har man gått igenom hur det ser ut påområdet sexuella trakasserier på arbetsplatser och hurman ska kunna förebygga sexuella trakasserier. Det ärjättebra.Men det är något konstigt när EU säger att det ärfel att tafsa på den ena arbetsplatsen, men på denandra arbetsplatsen är det helt okej att göra vad manvill med kvinnor. På något sätt måste vi alltså försökapåverka fler områden. Det måste gå. Ni som är i rege-ringsställning har säkert mycket större möjligheter atti olika fora påverka lagstiftningsarbetet och framförallt värderingsarbetet. Där hoppas jag som sagt att vikan påverka våra Europaparlamentariker, men ocksåatt ni i regeringsställning kan fortsätta att jobba medatt sexuella trakasserier inte är okej någonstans.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 2001/02:58 om ut-redning av miljöbrottAnf. 29 Justitieminister ():Fru talman! har frågat vilka åtgär-der jag är beredd att vidta för att få ned balanserna påmiljöbrotten.Antalet anmälda miljöbrott har ökat kraftigt desenaste fem åren, särskilt . En viktigförklaring är den strikta anmälningsplikt som numeraåligger tillsynsmyndigheterna enligt miljöbalken.Anmälningsplikten leder till att brottsstatistiken inne-håller en hel del ärenden av förseelsekaraktär. Ök-ningen visar bl.a. att polisen, åklagarna och till-synsmyndigheterna har kommit en god bit på väg föratt utveckla nya och effektivare arbetsmetoder ocharbetsformer inom miljöbrottsbekämpningen. Jag skai det följande ge en kort beskrivning av det utveck-lingsarbete som polisen och åklagarväsendet bedriver.Fr.o.m. avsatte polisen 11 miljoner kro-nor av särskilt anvisade medel för bekämpning avmiljöbrott. ska polisen enligt budget-propositionen avsätta inom be-fintliga anslagsramar för detta ändamål. Av Rikspo-lisstyrelsens årsredovisning för framgår attmedlen har använts för en rad ändamål, bl.a. utbild-ning, sammankomster för erfarenhetsutbyte, utveck-ling av samarbetet med åklagare och tillsynsmyndig-heterna samt inköp av utrustning. Vid har en miljöbrottsrotel inrättats. Den ska haen aktiv roll i utbildningsinsatserna och därmed gekontinuitet och kunskap på miljöbrottsområdet samti-digt som nära och naturliga band knyts till utredareoch specialiståklagare.Den 1 januari 2000 inrättade Riksåklagaren isamverkan med på regeringensuppdrag en flexibel organisation för bekämpning avbrotten mot miljön. har tagitpå sig ett ansvar för att etablera och utveckla samver-kan med tillsynsmyndigheterna på såväl regional somlokal nivå. Samverkansgrupper har etablerats påmånga håll i landet. Dessutom tog Riksåklagarenunder initiativ till bildandet av ett miljö-brottsråd för att förstärka samverkan på central nivå. Irådet ingår företrädare för bl.a. Riksåklagaren, , , Kustbevakningenoch . Riksåklagaren är ordförande i rådet.Utvecklingen av verksamheten fortsätter. Rikspo-lisstyrelsen tar upp frågan om balanserna i resultatdi-aloger med polismyndigheterna. Åtgärder har vidta-gits såväl avseende kompetens- och metodutvecklingsom samverkan och organisation.Den ekonomiska satsning som regeringen nu görpå rättsväsendet ger möjligheter för en förbättring avverksamheten. fram t.o.m.2004 höjs polisens anslagsram med nästan 2 miljarderkronor utöver pris- och löneomräkningen. Regeringenhar dessutom lovat att fortsätta att noga följa rättsvä-sendets verksamhet och resultat och att, efter analysav vidtagna effektiviseringsåtgärder, återkomma medde ytterligare insatser som krävs för att fullföljastatsmakternas intentioner för utvecklingen av rätts-väsendet.Anf. 30 ():Fru talman! Jag vill tacka justitieministern försvaret. Ministern instämde i sitt svar angående denkraftiga ökningen av anmälningar av miljöbrott. Dettaär i och för sig ingen ny diskussion. För ett bra tagsedan var diskussionen uppe i justitieutskottet, vilketföranledde utskottet att kalla in Riksåklagaren ochrikspolischefen för att informera oss om var flaskhal-sen låg någonstans. Var är det stopp?Det har inte blivit bättre. Tvärtom har balansernaökat ännu mer, trots att frågan har diskuterats. Antaletanmälningar av miljöbrott till åklagarorganisationenhar ökat kraftigt, och balansen av misstankar ommiljöbrott har ökat. uppgickbalansen av misstankar om miljöbrott till drygt 3 000.Det är fråga om brist på utredningsresurser rörandebrott mot miljön.Av Riksåklagarens rapport framgår det att fanns av miljöbrottsutred-ningarna hos polisen. Den tidigare diskussionen visa-de tydligt att proppen satt där. Det har inte skett nå-gon förbättring. Det krävs omedelbara åtgärder för attundvika en ytterligare balansökning. Då måste utred-ningskapaciteten förbättras.Vad menar ministern med att en hel del ärendenhar förseelsekaraktär? Vad står "en hel del" för?Jag vet att det har satsats medel.Hur har de använts? Av svaret framgick det att detvar till utbildning, till utrustning osv. Det har utbil-dats ett stort antal poliser, men de finns inte där deska vara för att göra utredningar i dessa frågor. Det ärdär problemet sitter. Det är viktigt att påtala detta ochse till att uttalandet att detta ska vara ett prioriteratområde efterföljs.Det framgick också i svaret att åklagarorganisa-tionen har åtagit sig ansvaret för att utveckla samver-kan. Jag vet att man har lagt ned ett stort arbete pådetta, men jag vet att det är svårt att få gehör i poli-sorganisationen. Det är här det brister.I prioriteringen för inom åklagarväsendetligger bekämpningen av miljöbrott högt. Det har vivarit helt överens om. I 3 kap. 1 § polisförordningenföreskrivs att polisstyrelsen särskilt ska se till attpolisarbetet bedrivs i överensstämmelse med de prio-riteringar och riktlinjer som riksdag och regering harlagt fast för polisverksamheten. Så sker inte.Anf. 31 Justitieminister ():Fru talman! Den huvudsakliga orsaken är den an-mälningsplikt som trädde i kraft . Det är påmånga sätt positivt. Mörkertalet minskar drastiskt.Det får konsekvensen att det blir en stor ökning avantalet fall.Begreppet förseelsekaraktär beror på att anmäl-ningsplikten har lett till att i stort sett allt anmäls.Sedan får man vänta och se vad som blir praxis. Dethar gått förhållandevis sedan anmälnings-plikten trädde i kraft. Så långt är det positivt.Det negativa är att det har skapats stora balanser.Det är helt riktigt. Vi har läst samma rapport frånRiksåklagaren, och han delar denna oro. Förutom attvi följer utvecklingen och de satsningar som görs hardet mer konkret från Riksåklagarens sida inletts dis-kussioner med om hur utred-ningskapaciteten på området ska förbättras.Det finns också ett förslag från BRÅ:s verksjuristLars till hur samhället kan medverka i detbrottsförebyggande arbetet på miljöområdet.Det vidtas åtgärder. Vi är medvetna om att det harskett en ökning av antalet anmälningar, men tillstörsta delen beror de på att en anmälningsplikt harinförts.Anf. 32 ():Fru talman! Visst, vi skapade lagen, och vi visstevad den skulle föra med sig. Vi sade att det är ettprioriterat område. Men då måste vi ta hand om situ-ationen. Jag är väl medveten om att det pågår enutvärdering. Vad den kommer att visa har vi redansett flera exempel på.Vi har den lag vi har, och vi kan inte bara låta ba-lanserna öka på det här sättet.Poliserna används till annat arbete. Det ser myck-et olika ut i de olika polismyndigheterna. T.ex. funge-rar det inte alls i de södra delarna där jag kommerfrån - i . Däremot i , som tillhör sam-ma åklagarkammare, fungerar det alldeles utomor-dentligt. Det går att prioritera och följa de beslut somär fattade i riksdag och regering om man bara vill.Det är verkligen bekymmersamt med arbetet omåklagarna inte vet från till en annan om detfinns en utredare. Handläggningstiderna blir långa. Vivet båda att bevis är färskvara. Jag tycker att manifrågasätter rättsväsendets trovärdighet när man sägeratt miljöbrotten är prioriterade och det ärlånga handläggningstider. De leder ofta tillavskrivning av ärenden eftersom preskription inträ-der. Det skapar inte förtroende för rättsväsendet.Därför är det jätteviktigt att ta tag i detta.Det gäller att säkra bevisningen. Det finns mångakonkreta exempel i där initialåtgärder har mis-sats, och därmed har bevisläget försämrats. Det ärotroligt viktigt att justitieministern verkligen marke-rar vilka beslut som har fattats och att de måste följas.Har det sagts att dessa frågor är prioriterade måste detockså hända någonting i verkligheten. Det måste varavägledande.Anf. 33 Justitieminister ():Fru talman! Ja, miljöbrotten är naturligtvis priori-terade. Det som jag vill upprepa är att det nu görssatsningar . De särskilt anvisade pengar-na - det är minimibelopp, vill jag understryka - höjsfrån 11 miljoner till 15 miljoner. Det är alltså en ök-ning på bortåt , bara av det som är skräddarsyttjust för att understryka allvaret i bekämpningen avmiljöbrott.Anf. 34 ():Fru talman! Att det är prioriterat står i årets hand-lingar, och det har stått i förra årets handlingar.