prot · GP0913 · 2001-10-17 00:00:00 — Det är precis sådet är. Man talar vackert om resurser som ska kommaom . Men i den här budgeten skärs anslagettill humanitärt bistånd ned, och den totala ökningen ärmycket blygsam. Ett sådant initiativ måste inkluderaskuldavskrivningar. Ett sådant initiativ bör ocksåinkludera en mer human flyktingpolitik från den rikavärldens sida.Alf hade mer i förbigående ett resone-mang om att vi inte kan göra så mycket åt den inter-nationella tryggheten utan i stället ska koncentreraoss på det som vi kan göra mycket åt. Det är klart attvi rent matematiskt har större inflytande på trygg-hetspolitiken här hemma. Men varje sådan motsätt-ning - och jag är övertygad om att med mig om det - är naturligtvis numera falsk,eftersom trygghet inkluderar både den globala ut-vecklingen och den nationella.I morgon börjar landsmöte som vihåller i . I fonden kommer det att stå: Du skabestämma. Det är en sammanfattning av en väldigtstor del av det liberala budskapet. Det rymmer ocksåväldigt mycket social sprängkraft. Det liberala egen-maktsbudskapet gäller alla och även människor somav sig själva inte kan ta för sig. Det gäller handikap-pade och sjuka.Till grupp efter grupp, individ efter individ, sägervi: Du ska bestämma. hade någonformulering om att politiken inte ska utformas så attsomligas frihet innebär att andras frihet inskränks.Det är precis det vi tycker sker när exempelvis justVänsterpartiet nu stöder att tusentals föräldrars ochelevers egna val av skola ska omöjliggöras.Budskapet: Du ska bestämma, gäller också pen-sionärer. De ska inte behöva bli omyndigförklaradeför att de blir gamla. Det gäller i boendet. Varför skapolitiker bestämma om det är bättre att bo i bostads-rätt, i hyresrätt eller i villa? Det ska naturligtvis män-niskorna bestämma över själva.Verktyget är egen makt: Du ska bestämma. Nukommer fram till podiet här i kamma-ren, men det är inte honom jag syftar på när jag sägerdetta. Verktyget är också mycket verksamt när detgäller ett av de mest försummade områdena i Sverigeför närvarande, nämligen de växande problemen iarbetslivet. Det handlar om de förskräckande siffrorsom nu strömmar in om långtidssjukskrivningar ochstress.Går man bakom statistiken och analyserar orsa-kerna handlar det väldigt ofta om en frustration.Människor känner att de verktyg de har tillgång tillinte är tillräckliga för att hantera de problem de ställsinför, kraven från familjen, kraven från arbetsgivaren,kraven från gamla föräldrar och allt vad det kanhandla om.Det är inte vi här i denna kammare som vet vadden exakta lösningen är för varje familj. Hur längeska du jobba? Vilken skola ska du gå i? Hur ska dubo? Poängen är att det är när människor känner att dehar kontroll över sin egen tillvaro och att det är desom faktiskt bestämmer så långt som det är möjligtsom tendensen till stress minskar.Tänk på alla dessa barnfamiljer som har en oer-hört utsatt och jobbig situation. Vi har det perspektivsom en debattartikel drar upp . Den demografis-ka situationen kommer att bli bekymmersam om intebarnafödandet ökar eller om vi inte har en omfattandeinvandring med barnfamiljer. Även den möjlighetenfinns naturligtvis. Det talar för att inte minst barnfa-miljernas situation ska analyseras i detta perspektiv.Hur ger vi dem ekonomiska marginaler? Hur ger videm beslutsrätt så att de känner att de får kontrollöver sin egen tillvaro?Skolan är central i det perspektivet. Även där be-höver vi ha större inslag av valfrihet. Individualise-ringen ska vara ett honnörsord. Det har det alltid variti skolpolitiken sedan skolkommissionerna . Men sanningen är att individualiseringen fortfa-rande är alldeles otillräcklig. Skolan ska också stå icentrum därför att en bra skola är en förutsättning föratt man ska kunna leva på ett bra sätt i ett valfrihetenssamhälle.Jag tror att skolan nu kommer att bli en stor val-fråga. Jag trodde ett tag att socialdemokraterna skullegöra en frontförkortning, dvs. att de skulle inse attockså deras egna väljare är främmande inför enkravlös skola, en skola där man t.ex. har givit uppkraven på arbetsro. Men alla signaler som kommerfrån departementen, och Kommunförbun-det talar för att man med full fart kör vidare med denskolpolitik som har misslyckats.I går ägnade man i den socialdemokratiska riks-dagsgruppen tydligen tid åt att diskutera friskolor.Det är ett exempel på vilken total felprioritering mangör. Friskolorna är inget problem att tala om i detsvenska skolsystemet. Möjligen är de tvärtom en delav lösningen. Problemen ligger i att vi har en otill-räcklig satsning på kunskap och lärare.Det har bara kommit förslag omhur kravnivåerna ska luckras upp. En av de få riktigtbra saker som genomförde somskolminister var kraven på godkänt i svenska, engels-ka och matematik för att få börja på gymnasiet. Detkommer utredningsbetänkanden och promemoriorfrån olika socialdemokratiska instanser och utred-ningar om hur bekymmersamt detta har blivit. Enbartdetta bör bli en valfråga. En kravlös skola är ingen-ting som och ungdomar behöver.Min grundtanke har varit att världen har kommitnärmare och att behöver mer av liberalism.Den signalen kommer att gå ut från de . Vårt landsmöte kommer att bli ett start-skott för en lång kampanj för att stärkaliberalismens parlamentariska roll i . Tack skani ha.(Applåder)Anf. 33 Statsminister ()replik:Fru talman! Jag begärde inte replik med anledningav den förestående liberala offensiven. Vi ska välavvakta den först för att se vad den innehåller. Jagönskar lycka till på landsmötet i morgon.Jag begärde replik därför att i inled-ningen på sitt anförande tog upp någonting som jagtycker är en väldigt bra idé och som vi har anledningatt samarbeta kring. Det är ett brett internationelltinitiativ för att bekämpa orättvisa och fattigdom ivärlden. Ett sådant initiativ är inte någon ny tanke.Efter den havererade konferensen i stoddet klart för alla att vi var tvungna att hitta en nysamtalston och en ny ansats i det internationella um-gänget. Mot den bakgrunden har vi vid flera tillfälleni kretsen av EU:s ledare informellt talat om detta.Senast hade jag tillfälle att ta upp det för en veckasedan när jag hade de nordiska statsministrarna somockså är representerade i EU på besök i vill ta ett sådant initiativ. Det handlar självklartom bistånd. Här finns självklart skuldavskrivning,flyktingfrågor och asylfrågor och också miljöfrågormed. Det är det jag ser som möjligt att koppla till föratt hitta ett stort internationellt forum för att nästahöst starta dialogen igen i iSydafrika.Det är också då våra danska vän-ner leder den europeiska unionen. Mötet i Johannes-burg ska förberedas av en svensk kommission. Ensådan kommission bör kunna få ett vidare uppdrag.Jag inbjuder partier att vara med i ett så-dant arbete för internationell rättvisa och folkrätt.Anf. 34 () replik:Herr talman! President kom till makten påett valprogram som innebär rätt mycket av internatio-nell isolering. Det är en paradox att vi vid makten har sett den främsta internatio-nella koalition kring ett gemensamt problem somkanske någonsin har upplevts.Här finns förstås det som vi i vår ekonomiskamotion till årets riksdag har kallat för världens chans.Jag upprepar att det inte finns något samband mellanterrordåden och kravet på internationell rättvisa, mendet indirekta sambandet finns i den mån att vi har fåttillustrerat att internationell samverkan är möjlig. Dåär det naturligtvis utomordentligt om den svenskaregeringen är redo att verka i den riktningen.Vi har haft gott om ord på detta område underårens lopp. Inte minst svenska företrädare har haft enmycket vacker retorik på området. Som jag sade imitt anförande berör det saker som i hög grad påver-kas av inrikespolitik. Men - och jag vill verkligen tafasta på det positiva och konstruktiva i det som stats-ministern sade - ibland är det lättare att lösa inrikes-politiska problem om det sker i en bred internationellsamverkan. Det vore alltså ett strålande resultat om vikunde få ett internationellt initiativ för frihandel, förbistånd, för skuldavskrivningar och för gemensamtmiljöansvar. Men tyvärr har den svenska regeringenåtskilligt att göra upp med på egen hand om detta skabli möjligt.Anf. 35 () re-plik:Herr talman! försöker återigen göra ettstort nummer av sin skolpolitik. Det finns all anled-ning att påminna om att skolankommunaliserades för . Skolan äralltså i allt väsentligt en angelägenhet. Därhar kommunala politikerkolleger ettstort ansvar. Skolarbetet ute i kommunerna försvårasofta av att borgerliga politiker sparar på skolan ochfördelar pengarna på ett sådant sätt att skolan inte fårde resurser som den behöver.Om man tittar på statistiken ser man att det otve-tydigt satsas mer på skolan i kommuner med rödgröneller socialdemokratisk majoritet än det satsas ikommuner med borgerligt styre. Det borde försöka göra någonting åt.Sedan har vi det där med vilka åtgärder som skavidtas för att förbättra läget. förespråkarliksom hårdare tag, mer ordning ochreda och betyg redan från första klass. Men det är intedet som skolan behöver.Du bestämmer, var devis. Bo Lund-gren talar i samma ordalag. I skolan ska lärarna be-stämma, säger man. Har de tillfrågats om det här medbetyg redan från första klass? Såvitt jag vet delar enklar majoritet av lärarkåren kritik motbetygen. Ska betygsättningen ha som mål att lugnaned eleverna? Eller vad ska betygen användas till?Anf. 36 () replik:Herr talman! började med attsäga att gör ett stort nummer avFolkpartiets skolpolitik. Vi har gjort det ,då vi införde folkskolan. Det var liberala krafter i defyra stånden i ståndsriksdagen som såg detta som endemokratireform och som en välfärdsreform.Grundtanken var att det är ett nödvändigt verktygför alla människor att kunna läsa, skriva och räkna föratt klara sig i den tidens samhälle. har vi hållit på i160 år, och sanningen är att det fortfarande finnselever som går ut skolan och som inte kan räkna,skriva och läsa ordentligt. Därför måste vi fortsätta attgöra ett stort nummer av denna politik. Vi tror nämli-gen att den i så oerhört hög grad har med demokrati,välfärd och individens rätt i samhället att göra.Vi ska inte ha betyg från första klass. Men detfinns en överväldigande folkmajoritet för mer betyg.Jag tror t.o.m. att det bland väljare finnsen majoritet för tidigare betyg. Detta gäller inte minstföräldrar med barn i högstadiet. Där anser över 90 %att betygen borde ha kommit tidigare. Betygen ärverkligen inte den enda lösningen, men det är en typav lösning som är viktig att diskutera. Inga miljarder ivärlden kommer nämligen att rädda den svenskaskolan om vi inte vågar ta itu med en del av degrundläggande ideologiska frågorna.Anf. 37 () re-plik:Herr talman! Det är intressant att så långt tillbaka som till 1842 för att berätta vadgott har gjort för skolan i . Manbehöver inte gå riktigt så långt tillbaka, utan till 1992t.ex. i min hemstad . Under de tre åren 1992-1994 skar den borgerliga majoriteten med enfolkpartistisk ordförande i skolstyrelsen bort 30miljoner från skolan. Det kanske är intressantare änatt veta vad gjorde 1842.Man kan också undra på vilket sätt betygen ska haeffekten att dämpa oron i skolan och skapa bättreordning och reda. Vilket syfte har ni med betygen?Det skulle vara intressant att höra det, för gick aldrig in på det riktigt.Det som jag anser behövs i skolan, för en bättreskola, är fler utbildade lärare och specialpedagoger.Den nya lärarutbildningen är bra härvidlag. Denkommer att ge bättre kvalitet på lärarna. Vi behöverha mer individualiserad undervisning - det tror jag viär överens om. Det ska inte bara vara en skola för allautan också en skola för var och en så att elever medbehov av särskild stöd verkligen får det.För att detta ska bli möjligt att genomföra behövsde pengar som vi från den rödgröna majoriteten nuanslår och ökar statsbidraget till skolorna med. Mendet behövs också ett intresse från de borgerliga politi-kerna i borgerligt styrda kommuner att verkligensatsa på skolan där ute i kommunerna där de avgö-rande besluten fattas.Om vi ska få det lugnare i skolan så tror jag ocksåatt vi behöver ha en sänkt arbetstid så att föräldrar fårmer tid för sina barn.Anf. 38 () replik:Herr talman! Jag vet naturligtvis inte exakt vadFolkpartiet gjorde i . Men jag vetatt är en av de kommuner där ärstarkast i hela . Lundaborna verkar alltså inteha tagit alltför illa vid sig. Med kännedom om minapartivänner i så törs jag lova att nedskärningar-na inte var riktade mot verksamhetens innehåll utanmot de delar av verksamheten som med konkur-rensutsättning och annat naturligtvis alltid kan ratio-naliseras.Betygens syfte är naturligtvis först och främst attidentifiera problem som kräver åtgärder. Vilka eleverbehöver extra stöd? Var bör man ta ett extra samtalmed föräldrarna om att de nu måste läsa extra med sindotter eller son? Det är naturligtvis detta som är detallra viktigaste syftet. Det är också en utvärdering avhela systemet. Det är en viktig signal till oss politiker.Vi hör bara i debatten här hur ofta det åberopas att detär problem med andelen godkända t.ex.Det här replikskiftet var ju trevligt, för skolan ären mycket viktig fråga. Men det ska väl inte undan-skymma det faktum att statsministern i en tidigarereplik har lovat att vi gemensamt ska arbeta för enbättre värld. Det gladde mig mycket.Anf. 39 ():Herr talman! Låt mig inleda med att kommenteraLars sista inlägg här. Problemet för sko-lan i var att den här konkurrensutsättningen integav de vinster som man hade tänkt sig. Därför varskolan tvungen att skära i verksamheten för att klarasin budget. Så var det med den saken.Herr talman! Dagarna efter terroristattacken iUSA talades det om hur viktigt det var att förhindraatt attackerna och den oro de framkallade skulle göraatt människor tappade framtidstron. Men vad är dåframtidstro och hur visar man det? På väldigt mångalät det som om framtidstro visades genom köplust,genom konsumism. I talades det om att manskulle vara god medborgare och visa ryggrad genomatt använda kreditkortet. Ungefär likadana tanke-gångar kom från finansminister som sadeatt det var viktigt att hålla konsumtionen uppe.Men framtidstro kan väl inte reduceras till en viljaatt konsumera mer? Framtidstro visar sig snarare iviljan att sätta barn till världen eller genom att manvågar kliva ur ekorrhjulet och ta ledigt.Miljöpartiets friår ger en möjlighet till ledighetunder med en ersättning på motsvarande 85 %av a-kassan. Förutsättningen är att en arbetssökandekan gå in och vikariera . Under ledighetenkan man göra vad man vill, t.ex. vara med barnen,studera, resa eller bara vara.Typiskt nog sade , när det stod klartatt friåret skulle införas i tio kommuner från årsskif-tet, att problemet med svenskarna inte var att de job-bade för mycket utan att de jobbade för lite. Det är ettlika oerhört som moderat påstående i en verklighetdär alltfler blir sjukskrivna allt längre och antaletutbrända bara ökar.TCO har presenterat en rapport med under-rubriken allt mer barnovänligt. Det är enrapport som bör stämma till eftertanke. Trots FN:sbarnkonvention är barnperspektivet fortfarande sattpå undantag i politiken. Vi i krävde, ochfick igenom, att barnkonsekvensbeskrivningar skulleinföras och fogas till beslutsunderlaget i alla beslutsom påverkar barnen. Men statens kvarnar mal lång-samt, och formerna för hur det här ska göras utredsfortfarande.TCO presenterar en del förslag till förbättringar,bl.a. att man ska utvidga arbetsmiljölagen så att denomfattar förskola och fritidshem och att man ska geelevskyddsombuden en starkare roll. Det är bra för-slag. Förslaget om att ändra lagen om anställnings-skydd så att risken att bli uppsagd under föräldrale-digheten minskar är också bra, liksom förslaget attförnya arbetstidslagen så att den anställde får ökatinflytande över sin arbetstid.Men vi måste våga gå längre än så. Den reformsom skulle kunna lösa många av de problem somTCO pekar på heter sänkt normalarbetstid. Sänktnormalarbetstid skulle vara bra för barnen, hälsan,miljön och inte minst för jämställdheten.TCO:s rapport bekräftar bilden av att kvinnanfortfarande gör den ojämförligt största delen av hem-arbete. En sänkt normalarbetstid , ochpå sikt , skulle innebära en revolution förjämställdheten. har tagittydlig ställning för en förkortning av den dagligaarbetstiden, och då handlar det inte om regeringensskambud och om dagenutan om en rejäl arbetstidsförkortning. Med en rejälförkortning av den dagliga arbetstiden får man bättreförutsättningar att kombinera arbete med föräldraskapoch en jämnare fördelning mellan kvinnor och mänav betalt och obetalt arbete. En rejäl arbetstidsför-kortning kan leda till att kvinnors arbetsskador ochlångtidssjukskrivningar minskar och att fler orkararbeta fram till den stipulerade pensionsåldern. Enrejäl förkortning av normalarbetstiden leder till enomorganisation inom arbetslivet som kan bidra till attmanligt uppbyggda hierarkier luckras upp och tillstrukturförändringar som ändrar maktförhållandenmellan kvinnor och män i arbetslivet.Herr talman! sade så här 1985: Jagtror att vi kan lita på att en förkortad arbetstid skullevara bra för barnen och att den också i högsta gradskulle gagna jämställdheten. Kanske är det så att detinte kommer att ske någon avgörande förändring avarbetsfördelningen i yrkeslivet eller i hemmet om viinte får en förkortad arbetstid.Det skulle vara skönt att få höra så i dag.Låt mig så gå över till miljön. Som alltid sägs detnästan ingenting om miljön i partiledaredebatternaförrän en representant för kommer upp italarstolen, och det är betecknande.Just nu håller vi på att förhandla om den viktigasteframtidsfrågan av alla, nämligen växthuseffekten ochen politik för att minska de koldioxidutsläpp somorsakar den. Man kan inte kompromissa med växt-huseffekten. Här finns en tydlig gräns för vår för-handlingsvilja. Miljön är inget särintresse, utan det ärnågonting som berör oss alla.Det senaste årtiondet har tolv av EU:s femtonstater ökat sina utsläpp, trots att man vet att de måsteminska. Transportsektorns utsläpp ökar i hela EU.Den ökande växthuseffekten är historiskt sett mänsk-lighetens största ingrepp i livsmiljön. Risken är att vipå sikt får uppleva kraftigare höststormar, skyfall ochöversvämningar t.ex. här i , svält och umbä-randen för människor i vissa länder och framtidamassflykt för människor i andra länder.Klimatförändringarna går att hejda, med då krävsdet politiskt mod och beslutsamhet. Vi vet inte ännuom regeringen är beredd att visa det modet och denbeslutsamheten. har satt upp ettambitiöst mål för att begränsa ökningen av koldiox-idhalten i atmosfären som innebär att vii vår del av världen måste halvera våra utsläpp. I detarbetet måste ta sitt ansvar och våga vara ettföregångsland.Miljöministern sade i ett tal i den 1 okto-ber att klimatet inte går att förhandla om, men härhemma i den politiska verkligheten på behörigt av-stånd från de internationella högtidstalen hålls intefanan särskilt högt. Då är det en minskning av kol-dioxidutsläppen som gäller. Det uppjustera-des till en minskning på . Men omutsläppen bara minskar har vi46 % till att åtgärda på de återstående 40 åren framtill 2050. Det betyder att takten måste ökas avsevärt.Det är kanske möjligt att genomföra, men det är var-ken ansvarsfullt eller effektivt.Sverige kan klara den utsläppsminskning på 8 %som EU-kollektivet förbundit sig till. Vi måste vågagå före med en smart och nytänkande politik. Vi iMiljöpartiet har presenterat konkreta förslag för rege-ringen på samma sätt som de gröna i ,, och andra länder. Tillsammanskan vi åstadkomma den kursändring som ochvärlden behöver. Frågan är om Socialdemokraternavill och vågar.Vi är övertygade om att man kan minska utsläp-pen av koldioxid och andra växthusgaser med 8 %fram till 2010 om bara den politiska viljan finns. Detska vara möjligt att tanka förnybara klimatneutralabränslen på alla bensinmackar, vilket också ökarvalfriheten för konsumenten.Med skärpta byggregler för nybyggnation när detgäller energiförbrukning minskar vi utsläppen samti-digt som hyresgäster och villaägare får mer pengaröver till annat. Med ekonomiska styrmedel kan vistimulera ett mer miljövänligt beteende. Det kan t.ex.ske genom en klimatrelaterad landningsavgift förflyget, genom ökad skatteväxling, genom kraftigtreducerad beskattning på bilar som går att köra påannat än bensin och diesel, genom mer investeringar ijärnväg och betydligt mindre investeringar i nya fyr-fältsmotorvägar.Förslagen finns där. Möjligheterna finns där. Viväntar på regeringens ställningstagande. På de bor-gerliga partierna har vi ingen anledning att vänta.Klimatpolitiken är ju för dem närmast en blind fläck.(Applåder)Anf. 40 Statsminister ():Herr talman! Det har gått en dryg månad sedande fasansfulla terrordåden i skakade världen.Bilderna av i lågor finns i vårtminne som en förfärlig påminnelse om världen av . I varje nyhetssändning, i varje dagstidning på-minns vi om terrorismen: människor i sorg, bombas-tiska uttalanden från talesmän för , spridning av mjältbrandsbakterier och män-niskor på flykt. Ingen av oss lämnas oberörd av detta.Det är av starka känslor, av växandeotrygghet.Herr talman! I tider av oro behöver vi varandra.Jag har alltsedan den 11 september manat till allvaroch samling, till beslutsamhet och ansvarskänsla fördet samhälle som vi har byggt upp tillsammans ochsom vi, trots alla dess brister, känner stolthet över.Också i vårt land har det upptäckts brev med okäntinnehåll. Även om ingen smitta har hittats i de svens-ka försändelserna är det viktigt att ansvariga myndig-heter fortsätter att arbeta för högtryck. På samma sättär det viktigt att vi som har att leda landet lever upptill vårt ansvar.Men många behöver dela ansvaret. Få sakerskrämmer så som hot kopplade till nukleära, biolo-giska och kemiska stridsmedel. Vad vi står inför ärdåd avsedda att skapa just oro. Rädsla och handlings-förlamning är terrorismens yttersta syfte. Oron fårinte överskugga beslutsamheten att handla. Allvar ärvad som krävs, och konstruktivt samarbete.När det gäller de nukleära, biologiska och kemis-ka hoten finns redan en arbetsgrupp i funktion inomRegeringskansliet. Den består av en rad myndigheteroch departement och har i uppgift att samordna förbe-redelser, uppmärksamma brister och förbättra bered-skapen och förmågan hos ansvariga myndigheter attsamordna och hantera hot och händelser av dennatyp.I budgetpropositionen avsattes 10 miljoner kronorför att stärka detta samarbete. Regeringen har medanledning av den senaste tidens händelser givit grup-pen direktiv och resurser för att påskynda arbetet. Ettexempel på nya åtgärder är att en jourberedskap nubyggs upp, som gör det möjligt att få kontakt medviktiga forskare dygnet runt och året runt, en bered-skap som inte funnits.Även det internationella samarbetet har intensifie-rats på alla nivåer i olika organ. kommerEU:s stats- och regeringschefer för påen månad att mötas för att bl.a. diskutera kampen motden internationella terrorismen. På global nivå är ettrevitaliserat FN nyckeln till framgång. För en veckasedan beslöt regeringen ska underteckna FN:s kon-vention om bekämpning av finansieringen av terro-rism. Ett femtontal olika åtgärder planeras nu ocksåinom ramen för ansvarsområdei samarbete med övriga EU-länder, FN och Europarå-det.Trots den stora mängd insatser som vi har vidtagitsedan terrordåden för måste viändå fråga oss: Räcker detta? Är tillräckligtrustat i kampen mot den internationella terrorismen?Vi måste vända på alla stenar och på nytt genomlysasamhällets beredskap. I regeringsförklaringen utlova-de jag initiativ till sådana insatser. Regeringen kom-mer att tillkalla en särskild utrednings-man med följande uppdrag, som vi kommer att sam-råda med partier omkring:För det första ska en kartläggning och analys gö-ras av myndigheternas beredskap inför extraordinärahändelser och deras arbete i anslutning till och tidenefter händelserna i .