prot · GO0997 · 2001-04-20 00:00:00 — 24 (m):Herr talman! Jag ska börja med att yrka bifall tillreservation 1 under punkt 1. Vi moderater står givet-vis bakom övriga moderata reservationer. Men förtids vinnande avser vi att yrka bifall enbart till dennaförsta del av reservationen.Det betänkande som vi nu ska behandla rör frågorsom ledamöter har tagit upp i sambandmed den allmänna motionstiden samt någrafrån 1999. Sammanlagt rör det sig om närmare 300motionsyrkanden av vitt skilda slag. Det handlar omövergripande frågor, skolpliktens innebörd, elevin-flytande, betyg, mobbning och mycket annat. Mankan säga att motionerna belyser den bredd och detengagemang för skolan och skolans uppgifter somfinns i vårt land.Samtidigt kan man konstatera att betänkandetockså visar problemen med skoldebatten. Det finns såmånga hjärtefrågor, och det råder en viss förvirringom vem som egentligen har ansvar för vad.Utbildningsutskottet har valt att resolut läggaen del motioner i en avdelning för sig just för attmarkera att de tar upp sådant som medrådande styrsystem faktiskt inte ska fatta beslut om.Denna avgränsning är inte enkel. kannaturligtvis i princip ha synpunkter på allt. Men vi harvarit överens om att ansvaret för skolan innebär att vimåste prioritera vilka frågor som vi arbetar med här.En av de centrala frågorna rör skolplikten ochrätten till utbildning. Det är ju fundamenten i skolpo-litiken. Men med det sönderfall vad gäller grundsko-lans kvalitet som rapport efter rapport visar så är detviktigt att påminna om grunderna för den obligatoris-ka skolan. Jag delar utskottsmajoritetens uppfattningatt skolplikten som den är formulerad i skollagen gerstort utrymme för flexibilitet i den meningen att un-dervisningstiden kan anpassas efter den enskildeeleven. Flexibel skolstart gäller också, dvs. att eleverhar rätt att börja i redan ,och man kan sluta tidigare eller senareberoende på om man har inhämtat de kunskaper somskolan ska ge. Men detta är ju på papperet i våra lagaroch regler.Vad vi moderater ser som ett problem är att in-formationen om och användningen av denna flexibi-litet saknas. Föräldrar får sällan veta om möjligheter-na. Och jag vågar påstå att få elever erbjuds ett extraår i , trots att det ofta är just vad de skullebehöva. Och vår reservation, som jag har yrkat bifalltill, handlar ju om just detta. Vi anser att grundskolanmåste ta ett större ansvar för att ge alla elever dekunskaper som ska ge. Mycket mer kanoch måste ske . Men som läget är kan man intebara lämna tusentals elever som inte har fått rätt stödmed ett kryss efter nio år.Frågan är varför majoriteten inte vill arbeta meddetta, att använda kompetens för att setill att alla elever når de avsedda målen, eftersom vivet att det är så nödvändigt. Vi efterlyser alltså ettmer kraftfullt agerande för att använda lagens ut-rymme och mening, inte förändringar i lagen. Och detär fel, som socialdemokraterna och utskottsmajorite-ten säger, att det är bra som det är. Det krävs faktisktinitiativ och aktivitet på detta område.Vi har också i denna första reservationsdel pekatpå en liten men betydelsefull brist i nuvarande regler.Saken är den att elever ju kan börja skolan tidigare ännormalt . Men man måste börja närman har fyllt . Vi vill ge utrymme för att väntaytterligare med skolstarten. Bakgrunden är attdet finns en del barn, inte minst flykting- och adop-tivbarn, som på grund av sin bakgrund behöver mertid för att utvecklas och anpassa sig till att börja sko-lan och arbeta med det som där gäller.Jag har tagit del av en del fall där alla inblandade,föräldrar, förskolepersonal, psykologer, kuratorer,läkare, osv., vädjat och vältaligt och väl underbyggtbeskrivit goda skäl för att vänta till med skol-starten. Men med nuvarande regler, som skollagen ärskriven, så kan sådan dispens inte ges. Jag tycker attdet måste bli möjligt. Och jag begriper inte varförsocialdemokraterna motsätter sig det.Herr talman! Jag har pekat på att det krävs insat-ser för att se till att skollagens utrymme för hänsyntill varje elevs behov och förutsättningar tas till vara.Jag har också pekat på ett skönhetsfel som är alldelesonödigt men som skapar onödiga problem för mycketkänsliga barn. Majoriteten säger nej. Man vill inte sedessa problem. Man hänvisar till att allt är bra somdet är.Långsiktigt är detta en olycklig inställning, därföratt det undergräver tilltron till och respekten för defundament som vilar på. Jag tror att detär viktigt med den skolpolitiska debatt som vi har , att vi har en fast förankring i fundamenten. Ochdå ska vi inte ha onödiga problem, och ska vi setill att skolor, kommuner och andra aktörer också kananvända och förstå innebörden av de regelverk somgäller. Därför borde man bifalla vår reservation ochäven i övrigt ta en del initiativ. Just nu förs nämligenofta en debatt som visar att många aktörer inte vetvad som gäller. Och vi har ju också i utvärderingarfrån och andra kunnat konstatera attkommuner och andra inte känner till och inte använ-der de grundläggande reglerna för hur grundskolanska ordnas och vilka rättigheter och möjligheter somlagen ger utrymme för. Det här behöver vi ändra på,och det är väl det minsta man kan begära om vi skabörja reda ut de problem som finns när det gällerresultaten i skolan.När det gäller övriga frågor återkommer jageventuellt i något replikskifte.Anf. 25 ():Herr talman! Vi är chockade. Vi har chockats. Vivill bryta utvecklingen. Vi vill göra mer.Så uttalade sig kulturminister i endebatt här i kammaren förraåret. Det som hade chockat regeringen var sanningenom hur den pornografi som kabelkanalerna visar pånätterna faktiskt ser ut. Det som chockat var doku-mentärfilmen skapad av del argumenterade jag i dendebatten för en frigjord och jämställd syn på sexuali-tet, fri från de begränsande normer som sätts av por-rindustrin men också från de begränsande normersom sätts av nymoralister, exempelvis kristdemokra-terna. Vi tog och vi tar fortfarande kraftfullt avståndfrån den stereotypa och heteronormativa bild av sex-ualitet som pornografin uppvisar, från skildrandet avkvinnlig underordning och manlig maktutövning. Vimenar att det är varje människas rätt att fritt utvecklasin sexualitet så länge det inte skadar eller förtryckernågon annan. Och upprördheten över pornografindelades då, och delas säker fortfarande, av många häri kammaren.Upprördhet är dock inte i sig tillräckligt för attförändra verkligheten. För det krävs handling ochbeslutsamhet, inte avvaktande tvehågsenhet. Därförhar vi i författat en omfattande motionom hur sex- och samlevnadsundervisningen skullekunna förändras och stärkas för att utgöra en motvikttill pornografi och moralism, väl medvetna om attockså andra åtgärder givetvis måste vidtas. Vi fram-lägger förslag på bred front, och vi tar nya initiativ.Vi gör det som nästan alla påstodatt de tänkte göra - vi går från ord till handling. Mennu, efter det att stormen lagt sig och de uppford-rande TV-kamerorna inte längre kräver svar ochåtgärder, bemöts våra förslag med bristande argu-mentation och avslag efter avslag efter avslag.Låt mig ta några exempel. Vi föreslår att Skolver-ket får i uppdrag att ta fram ett referensmaterial tillstöd för en kritisk pornografidiskussion - och deandra partierna hänvisar till redan existerande materi-al som knappt nämner pornografin. Vi föreslår attläromedelssituationen ska granskas och får till svaratt någon särskild granskning av innehållet i lärome-del inte förekommer. Goddag yxskaft.För del vill jag framföra att det ärviktigt att sex- och samlevnadsundervisningen i sko-lan- sätter diskussioner om identitet, relationer ochmaktfrågor snarare än biologi i centrum- utgår från elevernas egna frågor och erfarenheter- innehåller diskussioner om pornografin utifrån ettkritiskt jämställdhetsperspektiv- innehåller diskussioner om sexuella trakasserieroch sexuellt utnyttjande av barn- beskriver homosexuella relationer som fullt utlikvärdiga och naturliga- syftar till att stödja alla elever till att självständigtoch kritiskt reflektera över såväl den egna somandras sexuella identitet och könsidentitet och- innehåller kritiska diskussioner om den traditio-nella kärnfamiljen.Jag vill gärna fortsätta att tro att det finns ett in-tresse för att vidta åtgärder för att skapa motbilder tillpornografin och för att bekämpa porrindustrin, och vikommer att återkomma gång på gång på gång medsådana förslag. är det beklämmande förutskottsmajoriteten - och inte minst för socialdemo-kraterna - att man tvekar och famlar, när man i andrasammanhang påstått sig vilja handla. Hur var det nu? "Vi vill bryta utvecklingen. Vi vill mer. "Jag yrkar bifall till reservation 6 under punkt 23.Herr talman! Utomparlamentariska och på sin tidolagliga aktioner har alltid funnits och har varit grun-den för tillkomsten av många av de rättigheter som vii dag anser självklara. Allmän rösträtt, kvinnors frigö-relse, kortare arbetstid och möjligheten att fortfarandenjuta av almarna i är bara någraexempel på detta. Människor med civilkurage harlyckats ändra dåligt planerade vägar, avslöja ned-grävning av giftigt avfall osv. Civil olydnad är ett sättatt göra sin röst hörd, direkt från människor somberörs till dem som styr och beslutar. För att citeraSOU 1999:101 Olydiga medborgare: "Rörelsernatvingar samhället att konfronteras med grundläggandevärden, såvida de står för ett sökande efter äkthet. "har i ett särskilt yttrande till dagensbetänkande markerat att vi stöder principen om civilolydnad, att genom ifrågasättande stärka demokratin.I samma yttrande visar vi också ytterligare en gångatt vi ser det som angeläget att ges sank-tionsmöjligheter gentemot kommuner i syfte att sä-kerställa en nationellt likvärdig skola.Herr talman! Låt mig också säga några ord ombetygen - igen, kan jag tillägga. Det är knappastobekant för kammarens ledamöter hur Vänsterpartietser på betygen - en syn som vi för övrigt delar medMiljöpartiet och många i de socialdemokratiska le-den.Vi är övertygade om att betygen på flera punkterpåverkar undervisningen och elevernas utvecklingnegativt. Vi är övertygade om att möjligheterna attskapa en skola för alla, där kritiskt tänkande ochförmågan att se helheter i den egna utvecklingen och isamhällets utveckling, skulle underlättas avsevärt ombetygen avskaffades, och det är därför vi föreslårförsöksverksamhet med betygsfri grundskola. Vimenar att utvärdering och, de gånger det är nödvän-digt, urval till högre studier bättre kan skötas av ut-vecklade utvecklingssamtal och alternativa ur-valsmetoder.Herr talman! Det är uppenbart att vänstern ochhögern ser olika på relationen mellan privat och of-fentligt. Det är naturligt - det är inget konstigt meddet. Där vänstern vill göra skolan till en demokratiskmötesplats för barn med olika bakgrund och erfaren-heter skapar högern uppdelning och vill göra utbild-ning till en handelsvara. Det har framträtt med allönskvärd tydlighet i de debatter vi tidigare haft här ikammaren om privatskolor, s.k. fristående skolor. Detsyns i dagens betänkande, där högern vill att ännumer av utbildningen privatiseras genom entreprena-der, och det syns i synen på sponsring av skolor. Detär inte utan att man ibland undrar om det inte är be-gränsande för den egna intellektuella utvecklingen attha en så fullständigt oproblematiserande syn på rela-tionen mellan skola och näringsliv som högern tycksha.Herr talman! Självklart är det angeläget att ha ettgott samarbete mellan skolan och det omkringliggan-de samhället, inklusive arbetslivet och dess parter.Ofta kan dessa bidra till skolans arbete med erfaren-heter som annars inte skulle finnas, och omvänt är detviktigt att skolan deltar i utvecklingen av samhället.Men det finns också situationer då det är viktigt attsätta gränser för att säkra skolans möjligheter att varaen plats där kritiskt tänkande och allsidighet har före-träde. Ett sådant sammanhang är då företag och orga-nisationer på olika sätt vill stödja och sponsra skolor,vilket blir allt vanligare. Av de skolor som deltagit ien undersökning genomförd av Nordiska ministerrå-det uppger över hälften att de fått erbjudande omsponsring, och nio av tio av dessa har accepterat er-bjudandet. I en del fall, även om det inte sker i alla,har också sponsorerna begärt motprestationer frånskolans sida.Vänsterpartiets principiella uppfattning är attsponsring i skolan inte ska förekomma, eftersom detriskerar att påverka eller rentav styra skolans arbeteoch undervisningens innehåll. Självklart måste detkombineras med tillräckliga resurser, och Vänster-partiet fortsätter därför kampen för mer pengar tillskolan. Om skolor väljer att tillåta olika typer avsponsring menar vi att det under inga omständigheterfår innebära att undervisningen eller någon del avskolans arbete i övrigt styrs eller kan misstänkas föratt styras av företags- eller organisationsintressen.Inte heller är skolan en plats för reklam för företageller organisationer annat än som en del av en kritiskdiskussion inom ramen för den ordinarie undervis-ningen, eller då organisationer bjuds in för att delgesina erfarenheter och åsikter.I marknadsföringslagen finns ingen särskildparagraf som berör sponsring i skolan, vilket enligtvår mening är otillräckligt, och lagen bör förändras.Men även med en utvecklad lagstiftning kommer detibland att uppstå gränssituationer i relationen mellanskola och arbetsliv. Vi menar att kommuner ochskolor också behöver särskilda riktlinjer och praktiskaråd för hur skolan ska ta emot stöd i olika former frånorganisationer och företag.Jag yrkar också bifall till reservation 6 underpunkt 26, och jag kan meddela att jag stårbakom också övriga delar av reserva-tion.Herr talman! Vårt samhälle kännetecknas inte di-rekt av att näringslivet saknar möjligheter att nå utmed sin propaganda. I stället genomsyras hela sam-hällskroppen av kommersialism och budskapet attvad som helst går att sälja med mördande reklam.Men här vill vi dra gränsen. Skolan ska inte vara enmarknadsplats där den som har pengar kan köpa sigmakt och inflytande över undervisningen, utan enplats för allsidighet och för kritiskt tänkande.Anf. 26 ():Herr talman! Först vill jag för tids yrkabifall till reservation 5 vad avser punkt 15, men jagstår självklart bakom alla våra övriga reservationer.Jag blev uppringd av en mamma som inte fick sinelvaåriga dotter att gå till skolan. Jag frågade mam-man vad dottern sysslade med när hon var hemma.Det visste inte mamman. Jag träffade den här tösen,som jag inte kände , och hon berättadeatt hon skriver och läser lite. Jag bad henne skrivanågot till mig, och jag har tillåtits citera det:Är du dum i huvudet eller så,det här kan jag ej förstå.Varför jag har så svårt med länder, klocka, stav-ning och glosor,skolan är då ingen dans på rosor.Och det här blir man retad och trackad fördet är ju så att man dör.I skolan har man nog med problemoch på dem som retar vill man helst kasta sten.Du står där och helst vill lenär mina ögon ej kan seatt det ska stå två t.- - -Speciallärare är löjligt att gå tillså det man helst inte vill.Då blir man mera retad och hakad på.Ska det verkligen behöva vara så?Men dum i huvudet är jag ejäven om det verkar så för dig.Det är bara med sånt här det står still,och min hjärna inte vill.Tänk dig att ont i magen få,när du till skolan ska gå.Det borde du nästan nu förstå.Jag är människa som du, så sluta reta mig nu.Det är svårt nog i skolan ändå,som du efter den här dikten borde förstå.Fru talman! Det är inte fel på lärare i skolan. Detär inte fel på elever. Det är fel på ett system. Ett ald-rig så välkonstruerat system är inte bra om det slår felmot enskilda människor. Skolsystemet gör det.Krisen i skolan handlar om grundläggande värdensom inte efterlevs. Den här tjejen upplever inte sittsjälvklara människovärde. Hon blir retad för att hongår till speciallärare, och hon blir mobbad för att honinte har samma intellektuella förmåga som vissaandra. Men hennes tänkande är det sannerligen intefel på. Hon väljer att lära sig själv i sin egen miljö närhon inte trivs i skolan.Egentligen handlar detta inte om någonting annatän värdegrunden. Dess betydelse är vi alla överensom. Vi hävdar att värdena nu också måste efterlevas iskolan. Därför bör varje skola ha en plan som klartvisar hur man förverkligar dessa värden i vardagen.Det kan synas enkelt när vi talar om det, men om vigår till oss själva är det inte alltid så enkelt att efterle-va de värden vi påstår oss omfatta.Att träna sin handlingsberedskap är en förutsätt-ning för att värdegrunden ska slå igenom och blitydlig i den vardagliga verksamheten. Detta kan skepå många sätt. Det kan ske genom fortbildning. Detkan ske genom att man på ett tydligare sätt tar inkulturen och humanismen i skolan och på mångaandra sätt.Jag tror på att det är dags att återinbjuda humanio-ra och de humanistiska ämnena i . Vär-degrunden har sitt ankare i dessa kunskapsområden.Här spelar naturligtvis ämnen som historia, svenskaoch religionskunskap en viktig roll. Det är ämnensom handlar om att skapa mening och sammanhang itillvaron som ger stoff för reflexion och kritiskt tän-kande, men också stoff för lusten att leva. Det visarpå betydelsen av de praktisk-estetiska ämnena ochderas självklara plats i lärandet.Fru talman! Jag har i olika sammanhang lyft framhumanioras betydelse för individens välbefinnande,som i sin tur har sin grund i ett samhälles välfärd. Detfinns också en annan grund, och det är naturveten-skapernas och teknikens betydelse. Vi är medvetnaom deras stora betydelse för samhällsutvecklingen,men vi har nonchalerat reproduktionen av goda för-mågor till detta område.Vi har i alltför hög grad ordnat platser på hög-skolan, men vi har glömt bort det konkreta lärandetoch de praktiska momenten redan i . Vivet att den grundläggande motivationen kommertidigt. Vad gäller det tekniska kunnandet är det svårtatt få den grundläggande motivationen i en alltförteoretiserad skola. Detta är ett av de stora bekymrennär det gäller antalet sökande till de tekniska utbild-ningsplatserna.Vi måste ta ett rejält tag för att uppvärdera denpraktiska kunskapen och färdigheter och övningar iskolan. Jag har själv arbetat med detta tidigare. Ibörjan av 80-talet drevs ett antal projekt på våra läro-säten omkring detta, men trots det har teoretiseringenfortsatt. Man undrar när skolministern och utbild-ningsministern tillsammans ska sätta sig med dettaproblem, som tillhör dem båda.Ett samhälles välfärd har flera hållpunkter. Dethandlar om att se över varje del, så att balans nås. har vi förlorat poänger både inom humaniora,genom dess undanträngda plats, och inom naturveten-skap och teknik genom att dessa ämnens strukturkräver kunskaper också i praktiska moment.Fru talman! Jag kan inte lämna skolans områdeutan att också lyfta fram personalens viktigafunktion. Skolan är till för eleverna. Det är de sommed god hjälp ska lära. Men för att hjälpen ska fun-gera bra måste personalen få må gott. Människor ska isina dagliga arbetsuppgifter ha rätt att trivas och attbli bekräftade för det goda arbete de gör och värde-sättas och inte alltid ifrågasättas.På något sätt tror alla som har gått i skolan att dekan skolan. Men vad var och en har en erfarenhet avär att vara i skolan och att lära. Det är en helt annansak, , att undervisa och leda unga män-niskor i deras lärande så att det blir så effektivt sommöjligt.Vad lärare egentligen ska göra är ju att sökagränslandet mellan det önskvärda och det möjliga, såatt den enskilda eleven har chansen att utvecklas. ILgr 62 står det att varje elev ska lära sig på toppen avsin kapacitet. För läraren handlar det många gångerom att se vilka förmågor som kan utvecklas hos detenskilda barnet om det får tillräckligt stöd och stimu-lans och hjälp. Detta är ett oerhört avancerat uppdrag.Som jag sade tidigare beror det faktum att vi harproblem i skolan och det faktum att det finns mångareservationer och tankar från oppositionen om skolanpå att det inte fungerar såsom vi har tänkt oss. Det ärinte lärarnas fel. Det är inte skoledarnas fel. Det ärinte föräldrarnas fel. Det är inte elevernas fel att sko-lan inte fungerar till belåtenhet. Vi har ett systemfelsom beror på att det är statiskt och på likformigheten.Det kan balanseras, visserligen, med en väl utbyggdvärdeförankring, men vi måste sluta kritisera demsom faktiskt gör ett bra jobb.Visst finns det folk i skolan, som på alla andraplatser i samhället, som missar sina uppgifter. Dekanske får söka andra. Men det är dags för skolan ochdess personal att återupprätta sitt förtroendekapitalgentemot det omgivande samhället.När skolan får stöd och förtroende från samhälle,föräldrar osv. kommer mycket att kunna ske. Detförtroendet byggs enbart genom ett nära samarbete.Därför kan man inte nog uppskatta samarbetet sommetod för att få en bättre skola och framför allt enbättre tillvaro för eleverna.Om det fortsätter i den takt som råder nu och omvi inte ändrar och konkret gör någonting åt de grund-läggande problemen kommer vi alla att få betala etthögt pris för den kritiska inställning som mångagånger får härska. Kritiken är bra som grund för attåtgärda problemen, och det måste vi göra . Vimåste åtgärda det som talar emot den värdegrund somskolan är byggd på, nämligen människors olikheter,olika intressen, olika förmåga att lära, olika livssitua-tion och olika villkor för lärande. En bra skola byggsutifrån de värden vi är överens om, och det innebärtilltro till och respekt för allas förmågor och ett byg-gande av en flexibel skola.Anf. 27 () replik:Fru talman! Jag bär på en förhoppning inför da-gens debatt, och det är att jag av ska få hjälp att bearbeta minafördomar. Jag har nämligen ibland uppfattningen attkristdemokraterna har en lite inskränkt syn på sexua-litet och på vad som är tillåtet och inte tillåtet och påvad som bör vara det.Jag ser till min glädje att ocksåhar uppmärksammat frågan om sex- och samlevnads-undervisningen i skolan, att den bör utvecklas ochstärkas. Jag skulle därför vilja ge att här inför kammaren förklara på vilket sättman anser att sex- och samlevnadsundervisningen skakunna stärkas, vilket innehåll den skulle kunna ha ochvilka former den skulle kunna ta sig. Det skulle varaen hjälp för mig att bearbeta mina fördomar, om inteannat.Anf. 28 () re-plik:Fru talman! tror inte jag att det här är platsenför att bearbeta fördomar. De kommersannolikt att finnas kvar. Men vi i Kristdemokraternakan berätta vilken syn vi har på sex- och samlevnads-undervisningen i skolan. Den synen är att det ska varaen klar och allsidig information. Det ska ges utrymmeför etiska diskussioner. Det ska ges utrymme föröverväganden av olika natur. Och, som jag ocksåsade tidigare i debatten, har vi tilltro när det gällermänniskors olikheter och deras möjligheter att ocksåfå leva på olika sätt. Det ska naturligtvis finnas med iden diskussionen med eleverna.Anf. 29 () replik:Fru talman! Någonting görs ju ändå åt mina för-domar, men jag vill gå ett steg till och ange skälet tillatt jag ställer min fråga. Det handlar nämligen inteom mig personligen utan om syn.Jag vill relatera den lite grann till den skrift som hargetts ut av flera kristna rörelser. Namnet på denskriften är Värt att vänta på.I den här skriften, som har getts ut bl.a. av kristenungdom, anges att onani är någonting som är orentoch syndigt och att sex före äktenskapet är någontingsom är väldigt tveksamt. Den traditionella kärnfa-miljen, man och kvinna, hålls väldigt högt i den härskriften. När det gäller synen på onani, som ju mångasexualupplysare och folk i allmänhet ser som någotpositivt och som något som man bör sysselsätta sigmed om man har lust med det, står det t.ex. "Det ärhårt att övervinna sig själv, men det är det värt. Onanikan bekämpas med vänskap, arbete och bön." Jagfrågar om detta är en del av det som kristdemokrater-na och skulle vilja att skolanförmedlade inom ramen för sex- och samlevnadsun-dervisningen.Anf. 30 () re-plik:Fru talman! Jag måste ändå få kommentera attKalle redovisar sina fördomar rätt rejält.