prot · GP0924 · 2001-11-12 00:00:00 — Jag är väldigt orolig för att ett försäk-ringssamhälle, som inte jag och säkerligen inte hellersocialministern vill se, vinner mark. Det är också liteav orsaken till att jag har väckt den här frågan. Jagtror mig nämligen kunna ana att det här kan vara ettexempel på vad som skulle kunna vidareutvecklas tillett s.k. försäkringssamhälle.Jag skulle vilja ställa ytterligare en fråga till soci-alministern. Om socialministern och hans försäk-ringsbolag i det här sammanhanget skulle ha olikauppfattningar i någon fråga av avgörande betydelse,vad kan då socialministern som förälder göra för attvidare diskutera med ett försäkringsbolag som kanskehar kommit fram till en annan ståndpunkt eller sominte ens vill försäkra socialministerns barn? Vad kanLars som enskild individ vidta för åtgärder ?Anf. 29 Socialminister ():Fru talman! Jag är inte säker på att jag kan svarapå sista fråga, framför allt därför attfrågan om kraven på försäkringsbolagen inte är mittområde. Jag skulle därför vilja rekommendera CarinaMoberg att fortsätta diskussionen och ställa just denfrågan till den ansvariga ministern. Med risk för att gåin på ett område där mina kunskaper är otillräckligaavstår jag från att utveckla eventuella tankar kringdetta.Däremot vill jag gärna kommentera detta med attförsöka skapa en ordning där barnavårdscentralen gerföräldrarna information. Rutinen borde vara att föräldrarna en tydlig information om vad somstår i journalen. Då kan ju föräldrarna, innan de god-känner ett slutligt försäkringsvillkor, gå igenom deanteckningar som finns i journalen och säga: Det härär en information som vi inte vill sprida till någonannan. Den ska stanna på barnavårdscentralen.Jag tror att det går att finna sådana rutiner som göratt maktpositionen mellan försäkringstagaren ochförsäkringsgivaren blir något starkare till försäk-ringstagarens förmån.Jag ska undersöka hur en sådan rekommendationkan utarbetas och vem det är som ska utarbeta den,ifall det är , som är ett samar-betsorgan för alla sjukvårdshuvudmän, eller om det ärSocialstyrelsen som ska göra det. Men någon sortsrekommendation till alla landets barnavårdscentralerär jag beredd att utarbeta.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 2001/02:38 om spel-beroendeAnf. 30 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vad jagavser att föreslå för åtgärder för personer med svåraspelberoendeproblem fram till dess har arbetat fram ett handlingsprogram somska redovisas senast den 1 januari 2003.Spelberoende är något som oroar regeringen. Justdärför har regeringen beslutat att låta ta fram etthandlingsprogram mot just spelberoende. Uppdragetsom regeringen lagt på , ,är mycket omfattande och institutet har ett drygt år påsig att utföra uppdraget, vilket i sammanhanget måstebetraktas som en snäv tidsram. fortsätterinstitutet att driva den ordinarie planerade verksamhetsom ryms inom anslaget på . Hu-vuddelen av anslaget satsas på tre ungefär lika storadelar, nämligen forskning, stöd till RiksförbundetSpelberoende och dess kamratföreningar samt till attdriva en jourtelefon för spelberoende och deras anhö-riga. avser att utvecklajourtelefonen i riktning mot att med högre kompetensoch större djup kunna svara på frågor snarare än attöka tillgängligheten. I genomsnitt besvaras cirka tresamtal av jourtelefonen. Utöver detta driverFolkhälsoinstitutet viss konferens- och informa-tionsverksamhet samt leder OSS, dvs. OberoendeSpelsamverkan, där generaldirektören för är ordförande och representanter för spel-branschen, Lotteriinspektionen samt RiksförbundetSpelberoende medverkar.När det gäller personer med svåra spelberoende-problem får dessa söka vård inom den ordinarie vård-sektorn. ska i första handarbeta med att förebygga att svåra spelberoende-problem uppstår.Anf. 31 ():Fru talman! Jag vill tacka socialministern för sva-ret.Spelberoendet är något som oroar regeringen - ja,det oroar nog många i vårt samhälle . Det är braatt socialministern har presenterat ett handlingspro-gram. Jag har också i starkt minne kasinodebattensom vi hade här i kammaren, då det flaggades rejältför dem som blir spelberoende.Jag besökte den nordiska konferensen om spelbe-roende där socialministern presenterade handlings-programmet. Det är mycket av detta som man arbetarmed på . Men det somjag saknade i redovisningen var besked om varifrån vitar resurser till den här utredningen. Ska resursernatas ur samlade budget, eller skaman ta de 4 miljonerna av de 5 miljarder som man fårin som inkomster och som egentligen är avsatta förförebyggande arbete? Detta med resurser är väldigtviktigt. Mina kontakter på sägerockså att de är mycket oroade över var man ska hittadessa pengar.Parallellt med att utredningen pågår far enskildaindivider illa, för att inte tala om de anhöriga. Hurlänge ska de behöva vänta på hjälp? Anledningen tillatt jag ställt den här interpellationen är att vi vet attdet är många som blir spelberoende och att det spri-der sig nedåt i åldrarna, inte minst med tanke på In-ternet, dataspel och även . Vi vet att spel-beroendet bland kvinnor, de s.k. bingotanterna, ökar.När det gäller forskningen är det kartlagt att spel-beroendet har ökat. Men vi behöver forskning för attfinna behandlingsmetoder. Socialministern sade attvård ska sökas inom den gängse vården. Men detbehövs ju en metodutveckling för att klara av det här.På den nordiska konferensen framkom det väldigttydligt att det inte är på så många ställen i Sverigesom man kan ge den vården. Det presenterades bl.a.ett behandlingshem i som har bra me-toder, men det behövs ytterligare forskning på områ-det. De till forskning är juen droppe i havet av de pengar som finns tillgängliga,fyramiljonerspotten.När det gäller jourtelefonen har, som tur är, avta-let med telefonakuten sagts upp därför att den inte harfungerat. Den telefontid som erbjuds är varda-gar kl. 9-15. Det är ju många som ringer, inte minstde anhöriga som står som frågetecken och inte vet hurde ska hantera situationen. Telefontiden behöververkligen utökas, för det är som detstörsta behovet föreligger. Det behövs sättas in ytter-ligare medel när det gäller jourtelefonen. Jag åter-kommer till det.Anf. 32 ():Fru talman! Vi vet ju att spelberoendet i Sverigehar ökat kraftigt. Vi har mer spel, mer flashiga spel,och högre vinster. är det enormt mycketreklam både i TV och i tidningar som visar gladavinnare och härliga priser och vinster. Om man sitteroch tittar på en TV-kanal som har reklam såkan man ju se att reklamen för spel är oerhört vanlig.Ibland utgör den nästan en fjärdedel av all den reklamsom är på TV-kanalerna.Spelberoendet har ju inte varit så debatterat ochdiskuterat tidigare, som vi vet att väldigtmånga människor drabbas av det. Jag tror att densenaste siffran var ungefär 150 000. Debatten komväl först upp på riktigt vid kasinodiskussionerna, ochdet var ju bra. krävs det också att vi diskuterarvidare vilka åtgärder som ska till. Spelberoendetbetraktas ju inte som en sjukdom även om man i vissafall kan jämföra det med både alkoholism och narko-mani. Det kan göra att det blir krångligare i vissa fallför de människor som söker hjälp.Det finns behandlingshem och olika metoder somhjälper spelberoende att komma till rätta. Framför alltär ju det som ligger i ett bra behandlings-ställe. Men behandlingen kostar pengar. Framför alltär det de kommunala socialnämnderna som får tahand om detta och stå för dessa kostnader. Vi vet attsocialnämnderna i många kommuner har enväldigt ansträngd ekonomi.Gunnel sade också att staten får in 5 mil-jarder på spel, varav endast 4 miljoner går till insatsermot spelmissbruk. Som jag ser det måste staten ta ettstörre ansvar för att stödja och hjälpa. Vad jag kanläsa ut av det uppdrag som socialministern har givittill är det först och främst före-byggande insatser som man ska komma fram till. Hurtänker socialministern agera för att stötta och hjälpa ifråga om de behandlingsmetoder som finns ochför dem som redan är spelberoende?Anf. 33 Socialminister ():Fru talman! Det är ju inte så att det inte vidtasnågra åtgärder över huvud taget just . Det var inte ibrist på insatser som regeringen gav i uppdrag åtFolkhälsoinstitutet att utarbeta ett program. Det ärsnarare så att vi ser ett växande behov av insatserinför den utveckling som vi har upplevt den senastetiden och också står inför.Jag säger detta för att om man ber att göra en utredning tycker jag att det ärlite poänglöst att fråga: Vad gör vi ? Vigör precis det som vi gör . De resurser som har fått, det ansvar som socialnämn-derna har, framför allt genom de beslut om föränd-ringar i socialtjänstlagen som föreligger , och detansvar som sjukvårdshuvudmännen har för att erbju-da vård och stöd fortsätter naturligtvis.Vad vi behöver är en mer genomtänkt strategi förhela det offentliga samhällets hållning till spel, ochuppdraget till handlar om allt frånförebyggande, en genomgång av hur vi ska förhållaoss när det gäller regelverk för marknadsföring ochreklam, till att utvärdera behandlingsmetoder ochvårdprogram. Det är därför ocksåsamarbetar med SBU, alltså för att just utvärderavårdmetoder och behandlingsprogram. Det gällersålunda allt från förebyggande, över ytterligare regle-ring, till att utveckla en bra modell för att erbjuda allasom drabbas av spelberoende och som behöver vårdden vård som är mest effektiv.Vi har också uppdragit åt att seöver den långsiktiga finansieringen av samhälletsinsatser. I finns ju den modellen att en vissdel av spelens omsättning går till den här typen avverksamhet. Vi har valt det omvända, dvs. de 5 mil-jarderna går faktiskt inte till något annat än offentligverksamhet i övrigt. Spelen är med och finansierar endel av den offentliga verksamheten, men man skullemycket väl kunna tänka sig att vi öronmärker en delav spelens omsättning för just den här typen av insat-ser. Vi ber också att gå igenomhur det fungerar i andra länder och pröva om dettaskulle vara en framkomlig modell också för oss.Det här är faktiskt ett uppdrag som gäller att få ettheltäckande program för spelberoende. Folkhälsoin-stitutet får på sig att utreda så att vi ska kunnaföra en rejäl diskussion här i om att fast-ställa ett program för att motverka spelberoende. Tilldess har naturligtvis och alla andraaktörer, alltifrån kommunerna över sjukvården tillFolkhälsoinstitutet, ett ansvar för att använda de re-surser som finns för att möta problemen.Anf. 34 ():Fru talman! Jag är väl medveten om det som soci-alministern nu tar upp. Men jag ser också med oro påhur det ser ut i samhället. Då vill jag särskilt lyfta uppt.ex. Unga brottslingar har storaskulder. Jag fick en uppgift om en 16-åring som hade18 i skuld. Vi ser på de här gängbildningarnaoch hur dessa ska få yngre aktörer att samla ihoppengar så att de kan betala spelskulder. Det tycker jagär en otroligt oroande tendens.Vi kan också se detta avspeglas inne på våra an-stalter i kriminalvården. Man har hållhakar. Skulderska betalas, och det är ju inga vita pengar utan det ärsvarta pengar. Det är faktiskt ett stort problem inomkriminalvården . Man får se hela bredden på dethär.Jag tycker att det är jättebra med den här hand-lingsplanen, att det blir gjort. Men jag ser också medoro på detta. Det gäller t.ex. de somfinns och som är slut för telefonlin-jerna. Vad gör man då? De har ingenting att betalalöner med. Det är därför jag menar att vi måste varauppmärksamma på det här så att det finns resurser föratt bedriva verksamhet.De anhörigas situation är mycket bekymmersam.De behöver allt stöd i världen för att klara av det här.Ett år är långt. Sedan kommer utredningen, men dåska den hanteras. Vi vet ju att det tar sin lilla tid.Därför tycker jag att det är viktigt att vi uppmärk-sammar den här bilden och gör något åt det här.Det jag också vill lyfta upp är t.ex. socialtjänsten.Den får nu dra ett tungt lass när det gäller vården.Den har dåliga kunskaper. Man skulle behöva gesocialtjänsten, kriminalvården och psykiatrin bättreinformation om hur man ska hantera detta spelbero-ende, hur man ska ta tag i det och hur man ska stöttaanhöriga. Det vill jag gärna att socialministern kom-menterar.Anf. 35 Socialminister ():Fru talman! Uppenbarligen är ochjag överens om betydelsen av ett sådant här uppdragtill . Vi har saknat ett mer genom-tänkt program när det gäller spelberoende. Det harbetraktats som ett mindre angeläget problem om mangår tillbaka till historien. Väldigt mycket har byggtsupp omkring ett slags föreställning om det individu-ella ansvaret; var och en får skylla sig själv osv.Vi måste ha ett genomtänkt, vetenskapligt grundatprogram för vilka behandlingsmetoder som fungerar,hur vi ska finansiera det och vilket ansvar alla sam-hälleliga aktörer har för detta. Det är otroligt viktigt.När vi tar del av uppdrag hoppasjag att vi ska kunna besluta om ett offensivt programnär det gäller spelberoende.Mycket hänger naturligtvis samman med det somGunnel pekade på, problemet i kriminalvår-den, men det finns också andra bekymmer som följerav spelberoende som man naturligtvis måste ta med ibilden. Det handlar inte bara om beroendet i sig. Dethandlar också om alla de sociala eller andra problemsom spelberoendet har skapat. Det är klart att det ärviktigt att vi utvecklar program för att hjälpa männi-skor som har kommit in i en sådan här situation.Det är alldeles rätt att en del av bekymret är bris-tande kunskap beroende på att det finns ett svagtvetenskapligt stöd för att säga vilka behandlingsfor-mer som faktiskt fungerar. Den senaste ändringen isocialtjänstlagen innebär ju att vi för in spelberoendevid sidan av andra beroenden. Vi säger att social-tjänsten har i uppgift att ge stöd åt medborgare somhar problem med olika former av beroende, och spel-beroende är en del.Men det innebär ju att mycketsnabbt måste kunna ge stöd för någon behandlings-form. Det finns en del behandlingsformer som harvisat sig framgångsrika, och vi kan vara glada över attnågon sådan finns i . Annars är det en väldigosäkerhet om vilken typ av behandling man ska ut-veckla.Därför spelar uppdrag ocksåen roll för att ge stöd åt när det gälleratt välja behandlingsform. Där kan SBU:s bidrag varamycket värdefullt när det gäller uppdraget - att mangår igenom den internationella forskningen, att mantittar på vilka behandlingsmetoder som har fungeratför spelberoende och kan ange vilka vägar vi skavälja när det gäller att utveckla olika former av bero-endestöd samt vård och behandling för spelberoende.Jag tror i själva verket att vi är alldeles överensom det långsiktiga. Jag kan också lova vi naturligtvis ska se till att harresurser att genomföra utredningen. Det är ganskaviktigt. Det får inte vara så att harproblem med att förverkliga sitt uppdrag att utreda.Det ska vi garantera.Anf. 36 ():Fru talman! Det sista som socialministern sadekänns tryggt. Det är det som jag har oroat mig för.Det är skönt att det blev klart.I diskussionen som föregick kasinobeslutet taladesdet mycket om hur det ser ut i andra länder, hur dettahade förorsakat ökat spelberoende osv. Det finnsalltså mycket att ta av från den internationella kun-skapen.Det är ganska intressant att se på situationen iSundsvall, även så här efteråt. Den är inte heltenkel. Det är intressant att följa upp och få forskningkring detta, så att vi inte står där med en massa pro-blem som vi inte vet hur vi ska hantera.När det gäller förändringarna i sociallagen kan deockså leda till att det blir extra arbetsamt för kommu-nerna. Vi ser vilka bekymmer kommunerna har redani dag, t.ex. när det gäller missbruksvården - narkoti-ka, alkohol osv. De är tyngda av detta, och därförbehöver de hjälp. Jag känner att kommunerna i daginte vet var de ska göra av dessa personer. De be-handlingsenheter som finns är fullbokade lång tidframöver. Det behövs resurser. När man ser behovhos en person måste man ju sätta in resurserna snabbt.Det är likadant när det gäller ungdomarna och de-ras situation. Det är därför skönt att socialministernsäger detta om medel till . Det härär en viktig fråga, och det som oroar mig är vad somhänder bland våra ungdomar, inte minst när det gällerInternet.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 2001/02:5 om sam-verkan, samsyn och samarbete för de äldresskullAnf. 37 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vil-ka åtgärder jag avser att vidta för att kommuner ochlandsting på allvar ska utveckla bättre samverkan,samsyn och samarbete för de äldres skull. I interpel-lationen hänvisas till Äldrecentrums rapport , som grundar sig på undersökningar av äldremultisjuka personer i Södra sjukvårds-område. Rapporten belyser allvarliga brister i sam-verkan mellan kommuner och landsting i vården ochomsorgen till äldre personer.Utvecklingen har inneburit enhöjd ambitionsnivå för de äldres hälso- och sjukvård.Allt svårare akuta tillstånd behandlas, och alltfler fårplanerade insatser med allt bättre resultat. Samtidigthar medelvårdtiderna inom slutenvården kontinuerligtminskat. Utvecklingen har lett till att patienter medalltmer omfattande vård- och omvårdnadsbehov skafå dessa tillgodosedda i hemmet eller i särskilda bo-endeformer. Det betyder att sjukvårdsbehoven i allthögre grad ska tillgodoses på ett sätt som är integrerati eget boende och vardagsliv. Därmed förbättras indi-videns förutsättningar att leva ett mer självständigtoch oberoende liv. Denna utveckling ställer dock kravpå väl fungerande insatser i samverkan mellan lands-ting och kommuner samt en trygg och säker kontaktmed läkare och annan sjukvårdspersonal.Jag håller med om att det påallvar måste vidtas åtgärder för att komma till rättamed de brister som länge påtalats i samverkan mellankommuner och landsting. En väl fungerande samver-kan utgör för den enskilde brukaren ett avgörandekriterium på god kvalitet. Detta gäller speciellt föräldre personer med sammansatta, långvariga ochsvåra sjukdomstillstånd. En väl fungerande samver-kan på alla plan ökar också förutsättningarna för etteffektivt användande av samhällsresurserna.Det är mot bakgrund av detta som hälso- ochsjukvårdsinsatser för äldre personer utgör ett av deprioriterade områdena i regeringens proposition Na-tionell handlingsplan för utveckling av hälso- ochsjukvården. Områden som speciellt pekas ut är enförbättrad samverkan mellan huvudmännen, en ökadläkarmedverkan och en i övrigt utvecklad kvalitet påmedicinska insatser i den kommunala primärvården.Ett resurstillskott på sammanlagt 9 miljarder kronorkommer att fördelas till lands-ting och kommuner för att bl.a. dessa förbättringarska komma till stånd.Regeringen har givit i uppdrag attsvara för den nationella uppföljningen och utvärde-ringen av handlingsplanen, resurstillskottet och detavtal om utvecklingsinsatser som slutits mellan , ochregeringen. ska med början år2002 redovisa en samlad bedömning av resultatet avhur utvecklingen i landsting och kommuner överens-stämmer med intentionerna i handlingsplanen ochutvecklingsavtalet.Utöver de ekonomiska resurstillskotten arbetar re-geringen även för att förbättra de rättsliga möjlighe-terna till samverkan mellan kommuner och landsting.Regeringen planerar att överlämna en proposition omsamverkansmöjligheter till under år 2002.Till grund för propositionen ligger bl.a. den s.k. betänkande (SOU 2000:114),som överlämnades till regeringen . Bland deförslag som där förs fram finns ett om utökade möj-ligheter till samverkan i gemensamma nämnder.Jag ser nu fram emot att följa utvecklingen och seresultatet av de satsningar som genomförs dels i sam-band med handlingsplanen för utveckling av hälso-och sjukvården, dels i andra sammanhang. Min be-dömning är att satsningarna kommer att ha stor bety-delse för förutsättningarna att höja kvaliteten på vår-den och omsorgen om äldre personer.Anf. 38 ():Fru talman! Jag får tacka så mycket för svaret påinterpellationen.Jag kan verkligen hålla med socialministern omatt utvecklingen under imånga hänseenden har inneburit en oerhört stor för-bättring för gamla människor i vårt land. Icke destomindre finns det missförhållanden som vi är väl med-vetna om men som vi trots allt inte lyckas bemästraoch där de allra svagaste och äldsta medborgarnakommer i kläm. Det är det min interpellation handlarom.Socialministern hänvisar i sitt svar till den natio-nella handlingsplanen för utveckling av hälso- ochsjukvården, där samverkansfrågorna särskilt pekas ut.Socialstyrelsen ska också redovisa hur ut-vecklingen överensstämmer med intentionerna ihandlingsplanen.Man kan lätt få den uppfattningen att frågan omsamverkan inom äldreomsorgen är en ny fråga, menså är ju inte fallet. Det här är en nyckelfråga för attvården och omsorgen om de gamla verkligen skafungera. Det här har man också varit medveten omfrån sida . Fråganhar också belysts av ett flertal äldreberedningar.För 25 år sedan, , lade Socialde-partementet fram ett framsynt betänkande om äldre-frågor där nödvändigheten av ett samarbete mellankommunerna och landstingen var en av huvudpunk-terna. Äntligen, utropade vi som då arbetade medäldrefrågor. skulle det bli ordning och reda, ochnu skulle äldreomsorgen fungera mycket bättre - menicke!Sedan dess har ett antal utredningar och äldrebe-redningar tagit upp samverkansfrågan utan att detblivit så värst mycket bättre.Under mina år som landstingspolitiker i mitten av90-talet var samverkansfrågorna ett av mina huvud-intressen. Jag blev också verkligen hoppfull när manför började teckna samverkansav-tal mellan och stadsdel-snämnderna i Stockholm.Desto större blev besvikelsen när jag läste den in-tressanta men mycket nedslående rapporten från Äld-recentrum. Jag måste säga att jag har svårt att förståvarför samverkansfrågorna ska vara så svåra att lösa.Är revirtänkandet så djupt rotat att det inte går att fåbukt med? Eller är det de ekonomiska aspekterna somhar fått styra och som har gjort att det humanitära harkommit på undantag? Då är det de gamla och svagasom ständigt kommer i kläm. Det har inte heller fun-nits brist på kloka och genomtänkta regler för sam-verkan mellan parterna. Nej, det som har brustit harvarit viljan att följa reglerna.Samverkansutredningens förslag till en gemensamnämnd och en gemensam finansiering av uppgifternaär klart hoppingivande. Jag avvaktar med spänningregeringens proposition som ska läggas fram till vå-ren.Fru talman! Anledningen till min interpellation ären stark frustration över att kommuner och landstinginte kommer till rätta med frågan - alla betänkandenoch tillsynsbestämmelser till trots!Anf. 39 Socialminister ():Fru talman! pekar på de områ-den i där samverkan inte fungerar. Det äralldeles uppenbart att samverkan har fungerat dåligteller fungerar dåligt i . Det finnsockså andra landstingsområden där samverkan mellankommuner och landsting inte fungerar.Dessbättre finns det också landsting som har avtalmed samtliga kommuner. De har lyckats teckna avtaldär samverkan kanske inte har fungerat perfekt men ialla fall har förbättrats. Situationen är lite olika i olikadelar av landet.Det mest glädjande som har hänt är den gemen-samma ståndpunkt som kom fram till i utredningen omsamverkan som överlämnades till Socialdepartemen-tet . Man kom där bl.a. överens om att bytadefinition. Det har länge förts en diskussion om defi-nitionen av vad som är medicinskt färdigbehandlad -ett egendomligt uttryck, för det blir man väl aldrig ilivet. Begreppet ska ersättas med något som heterutskrivningsklar, dvs. har kommit överens om att i sam-band med att den som är intagen i den slutna sjukvår-den är utskrivningsklar ska kommunerna ta överansvaret - även betalningsansvaret. Även om det låtercyniskt så har ett av problemen varit osäkerhetenmellan landsting och kommuner om vem som egent-ligen har det ekonomiska ansvaret för att erbjuda engod omsorg och vård. är således överens om att när man ärutskrivningsklar ska kommunerna ta över ansvaret förpatienterna med hjälp av en upprättad vårdplan. Där-med skulle mycket av den osäkerhet som har präglatsamverkan kunna raseras.Nu ska vi skicka ut detta förslag på remiss, ochdet ska vara en del av den proposition vi avser attpresentera för .