prot · GP0927 · 2001-11-15 00:00:00 — Men som en tydlig markering från detsvenska samhället så skulle jag gärna se att man gjor-de försök att lagföra de personer som i detta reportagesom talar om och i andra sammanhangfaktiskt har suttit i TV-rutan och i radion och talat omatt de har medverkat till att svenska småflickor harblivit omskurna, antingen här eller i . Det harockså varit föräldrar som i TV och på annat sätt hartalat om att de tänker omskära sina små döttrar. Jagtycker att det vore en bra markering om regeringenförsökte lagföra dem. Jag vet inte hur lätt eller svårtdet är. Men man kan ändå försöka.Det är alldeles självklart att detta inte är en lättfråga. brukar man säga att detta är en religiösfråga. Men det är nog alldeles klart att det inte är det.Det finns inget skrivet i , som de brukaranföra som sakkälla, om att könsstympning skullevara någonting som ligger i linje med . IBibeln sägs det inte heller att detta är en åtgärd somman ska vidta för att behaga . Det handlar alltsåinte om någonting annat än att okunniga och själviskamän kräver och befrämjar detta, därför att de villförsäkra sig om att de äger rätten till sina kvinnorssexualitet.Det här är dessvärre en utveckling som accelere-rar. Det är fler och fler flickor som omskärs . IFN:s rapport uppges att det är ungefär 6 000 små-flickor som omskärs. Vi vet inte hur mångadet är som omskärs i . Men det spelar ingenroll om det är 1 000 eller 1. Detta är ett brott sommåste beivras och det med kraft.Jag vill sluta med att nämna en bok som jag tyck-er har gett mig väldigt mycket ökade kunskaper pådetta område. Den är skriven av en flicka från Soma-lia som heter Waris Dirie. Hon är stjärnman-nekäng i , och hennes bok heter En blommai öken.Anf. 19 Statsrådet ():Fru talman! Jag ska först ta upp frå-ga om hur det kan föras ut barn ur landet och att manmåste göra något åt det.Om någon i förväg vet om att avsikten med attåka i väg med familjen är att flickan ska könsstympasså kan denna person, oavsett om det är en föräldereller någon annan, lagföras när och om man får kän-nedom om detta. Det är just precis detta som är di-lemmat. Vem berättar för myndigheterna just detta?När den här insikten om att man faktiskt ska anmälablir tillräckligt stark så att detta kommer i gång or-dentligt, då kommer vi också åt väldigt mycket av detförebyggande, dvs. att man kan förhindra detta.Vi vet att detta förekommer, och vi vet ungefär ivilka grupper. Dilemmat ligger i, som jag tidigaresade, att det finns en slutenhet i familjerna. Då åter-kommer jag till det som jag sade tidigare, att dethandlar om kunskap, att kommunicera med kulturfö-reningar, med invandrargrupper, med familjer och ibostadsområden. Och jag delar uppfattningen att vimåste ha god kunskap och välutbildade människor pådetta område inom alla dessa sektorer, som jag intebehöver räkna upp igen. Och ett av de uppdrag somSocialstyrelsen har är att på olika sätt sprida denkunskapen. Det kan man göra genom föredrag, semi-narier och olika typer av kontinuerlig kompetensut-veckling inom alla dessa områden.I går hade vi en hearing i ett annat ämne. Men dåframkom det att man på de gynekologmottagningarsom en del av våra frivilligorganisationer har ocksåhar mycket god kontakt också med kvinnor som hardrabbats av könsstympning. Och den vägen kan viockså se till att komma åt det som senast, nämligen hur vi kan stötta dem somändå har drabbats och se till att de får adekvat vård,stöd och behandling och kanske kommer att bli ope-rerade för att kunna leva ett drägligt liv.När det gäller att lagföra dem som var föremål fördet här reportaget så utgår jag ifrån att de åklagareoch den del av rättsväsendet som har ansvar för dennafråga gör det de ska. Regeringen kan inte gå in i han-teringen, utan det har vi myndigheter, åklagare ochandra till. Och jag utgår från att de gör det som de skai de sammanhang då man upptäcker detta. Jag delarnämligen uppfattningen att det är en mycket besvärligfråga. Och det som sade på slutet är vik-tigt, att detta inte är en fråga om religiositet utan attdet är en fråga om makt över kvinnor.Anf. 20 ():Fru talman! Jag tror delvis att vi får problem medden här typen av frågor därför att vi är ovana vidfrågor som rör grundläggande mänskliga rättigheter iSverige. Men det är ändå precis vad det handlar om,och i detta fall om unga tjejers mänskliga rättigheter.Ett grundproblem är att vi ofta känner en alltförstor rädsla och osäkerhet inför känsliga frågor ochkulturkrockar som gör att vi inte tar tag i dem. Dettycker jag gör att barn sviks på grund av myndighe-ters och politikers passivitet. Det har varit för lätt atttitta åt andra hållet och att inget veta.Vi kommer med intresse att följa vad som över-lämnas till regeringen från den 1december. Och det är alldeles självklart så att det ärsvårt att forska och söka kunskap hos dolda popula-tioner, men det går, eftersom det går hos andra doldapopulationer.Jag tror att det behövs en förändrad helhetspolitikinom åtminstone sju åtta olika politiska områden sombörjar med utrikespolitiken, att vi försöker se till attFN-rekommendationen , i vilken det sägstill länderna att de ska förbjuda könsstympning, upp-fylls och att de länder som inte uppfyller de förbudsom de ska uppfylla gör det.Vidare handlar det om biståndspolitiken och omfler insatser i andra länder för att hjälpa kvinnor somdrabbas - t.ex. det sjukhus som vi drivit i flykting- och integrationspolitiken gäller det atttidigt, vid ankomsten till , ha endiskussion kring attityder, mänskliga rättigheter,synen på kvinnan osv.I fråga om socialpolitiken behöver den uppsökan-de verksamheten och receptiviteten bli starkare.Vad gäller skolan och vården handlar det mycketom kunskapsfrågor bland t.ex. lärare, rektorer ochskolsköterskor.Det gäller också kunskapen inom vården, hur manförstår och hur man bemöter.Dessutom handlar det om rättsväsendet. Hittillshar vi inget fall där någon dömts för att ha begått denhär typen av brott, men i både och Englandfinns det rättsfall där personer ställts till ansvar, t.ex.för misshandel.Jag tror att medvetenheten måste öka och hoppasatt debatten kan tjäna i den riktningen.Anf. 21 Statsrådet ():Fru talman! När det gäller de politikområden somSten Tolgfors nämnde i sitt senaste inlägg vill jagpåminna om ett väldigt viktigt perspektiv som gälleralla de här politikområdena, nämligen FN:s barnkon-vention som har ratificerat och som handlarom att vi ska lägga ett barnrättsperspektiv på allaolika samhällsområden. Då ingår naturligtvis inteminst de som räknade upp.Jag har ingen annan uppfattning än att denna debatt i bästa fall kan leda till att manlyfter upp frågan om barnens rätt i sammanhanget ochom flickornas rätt att leva ett värdigt liv.I mitt förra inlägg glömde jag att svara på fråganom jag anser att vi ska utvärdera den lag som nugäller. Själva lagstiftningen finns det ingen anledningatt utvärdera. Det är en alldeles utmärkt lag. Den ärklar, tydlig och skarp, och den säger allt som behöversägas i det här sammanhanget. Vad vi behöver följaupp, och det har vi diskuterat, är på vilket sätt mankan utveckla, skärpa, uppföljningen av lagen inomolika områden.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 2001/02:54 om dis-kriminering av äldreAnf. 22 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilka åtgär-der jag vill vidta för att komma till rätta med diskri-minering av personer på grund av ålder samt om jagär beredd att låta åldersdiskriminering innefattas ilagstiftning och ombudsmannafunktion.All diskriminering är lika oacceptabel, oavsett omden beror på kön, etniskt ursprung, funktionshinder,sexuell läggning eller ålder. antogförra året ett direktiv om inrättande av just en allmänram för likabehandling i arbetslivet som förbjuderdiskriminering i arbetslivet - bl.a. på grund av ålder(2000/78/EG). Regeringen beslutade förraåret att tillsätta en särskild utredare som ska föreslåhur detta direktiv ska genomföras i och ocksålämna förslag till författningsändringar och andraåtgärder som kan behövas. Regeringen kommer att itilläggsdirektiv ge utredningen i uppdrag att utredamöjligheterna till en generell lagstiftning mot diskri-minering som omfattar alla eller flertalet samhällsom-råden och diskrimineringsgrunder. Avsikten är attutredningen också ska få i uppdrag att överväga frå-gan om en sammanslagning av några eller samtligaombudsmän som är underställda regeringen.Frågan om hur ett förbud mot åldersdiskrimine-ring ska utformas och hur tillsynen över efterlevna-den ska ske kommer alltså att behandlas av dennautredning. Jag vill givetvis avvakta dess betänkandeinnan jag tar ställning till hur en framtida lagstiftningmot diskriminering av ålder ska vara utformad ochockså om en ombudsmannainstitution ska få i upp-drag att utöva tillsynen.Mot bakgrund av den demografiska utvecklingenär det, som påpekar, samhällsekonomisktnödvändigt att utnyttja äldre arbetskraft i mycketstörre utsträckning än som sker . Jag vill i detsammanhanget framhålla att jag har tillsatt enarbetsgrupp inom departementet, den s.k. Senior-gruppen, som under ledningska titta på de hinder som kan finnas för äldre påarbetsmarknaden. Seniorgruppen har fått i uppdrag attkartlägga vilka utredningar och liknande som hartagits fram av myndigheter och organisationer i Sve-rige och de övriga nordiska länderna angående äldressituation på arbetsmarknaden. Seniorgruppen skaäven undersöka om författningar och kollektivavtalinnehåller bestämmelser som kan betraktas som hin-der för arbetsgivare att anställa och behålla äldrearbetskraft och också för äldre att vara kvar på ar-betsmarknaden. Gruppen ska vid behov föreslå för-ändringar. Arbetsmarknadens parter är givetvis vikti-ga i det här sammanhanget, och gruppen ska därförutföra sitt arbete i nära samarbete med dessa.Anf. 23 ():Fru talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret påmin interpellation. Naturligtvis delar jag uppfattning-en att all diskriminering av människor är oacceptabel,oavsett om människor särbehandlas på grund av kön,sexuell läggning, funktionshinder eller ålder. Jagnoterar att just ålder finns med i uppräkningen i sva-ret. I den svenska lagstiftningen tas ju än så länge inteålder upp som diskrimineringsgrund. Men när nuMona nämner begreppet ålder i det här sam-manhanget vill jag tolka det som ett uttryck för enambitionsnivå, och det är bra.Svaret på interpellationen har en stark fokuseringpå arbetslivet - utan tvekan ett område där åldersdis-krimineringen lätt blir synlig. Äldre personer har oftastora svårigheter att behålla sin position i arbetslivetoch har naturligtvis ännu svårare att komma tillbaka iförvärvsarbete efter att en gång ha hamnat utanför pågrund av långtidssjukskrivning, arbetslöshet ellerliknande.Här kan man inte generalisera, utan det handlarom individuella situationer. Av erfarenhet vet jag attdet inte är särskilt gångbart att tala med kvinnor ivården eller med byggnadsarbetare och andra grup-per, för att ta några exempel, om huruvida man skajobba längre. Men för många andra grupper och indi-vider är det dock diskriminerande att tvingas från ettaktivt yrkesliv redan , som mångagånger sker. För många känns detta svårt även närman nått 65 år.För att komma till rätta med den här formen avdiskriminering, som det ju handlar om, gäller detnaturligtvis att förändra lagar och regelverk - någotsom det i hög grad handlar om - men det gäller ocksåatt arbeta med attityder.Statsrådet hänvisar till den utredare som tillsatts för att lämna förslag till författ-ningsändringar och andra åtgärder. Tydligen ska denhär utredningen nu få tilläggsdirektiv att också funde-ra över frågan om en generell lagstiftning mot dis-kriminering på olika grunder och överväga ombuds-mannafrågan. Jag är medveten om att frågor av detslaget inte så lätt låter sig snabbutredas men hoppasatt det inte blir en långtidsutredning där detta dras ilångbänk.Jag vill fråga här om hon vågarha en uppfattning om takten i detta arbete. I ett Euro-paperspektiv ligger vi ju lite efter i den här utveck-lingen, vilket inte känns riktigt bra.Den seniorgrupp som tillsatts inom Näringsde-partementet ska tydligen kartlägga vad som har ut-retts av andra i när det gäller äldres situationpå arbetsmarknaden samt titta på hinder som kanfinnas i författningar och avtal. Eftersom jag själv harförmånen att ingå i Äldreberedningen, Senior 2005 -som regeringen tillsatte - känner jagigen de här frågeställningarna, som ingår i vårt direk-tiv och upptar mycket av vårt tänkande.Jag hoppas att den ena handen vet vad den andragör i . Även om det nu är så atttillkomsten av den grupp som här i daghänvisar till berodde på okunskap om Äldrebered-ningens uppdrag hoppas jag att vi fortsättningsvis fåren nära samverkan mellan beredning och senior-grupp.Anf. 24 Statsrådet ():Fru talman! Får jag inledningsvis understryka attjag tror att och jag helt och fullt, till hund-ra procent, är överens om själva frågeställningen ochdess vikt samt om hur den paradox faktiskt ser ut somjag tycker att man kan säga att är på väg atthamna i. På ett plan mår vi uppenbarligen bättre ochbättre. Vi lever och längre och blir friskare ochfriskare. Men blir vår tid i arbetslivet korta-re och kortare. Vi går i pension allt tidigare. Dettamåste brytas.Jag vill därför gå längre än vad sade.Han kan tolka mitt svar inte bara som en ambitions-nivå när det gäller att ålder ska in som diskrimine-ringsgrund, utan också som att det är tydligt att dettaska in. Utredningen ska till pre-sentera hur. Således är vi nog överens om att det intehandlar om långbänk, utan det här sker relativt raskt.Nästa steg är det som regeringen aviserade ihandlingsplanen mot diskriminering, rasism, homo-fobi osv., att vi då vill titta på om inte alla eller åt-minstone flertalet av ombudsmännen och lagstift-ningarna bör gå ihop i en lagstiftning. Det skullepåverka attityderna, tror jag personligen, om man sågdet här som en fråga om mänskliga rättigheter, oav-sett på vilken grund man har blivit utsatt för diskri-minering. Alltså: Ingen långbänk, till nästaår.Helt och hållet håller jag med om att det väldigtmycket handlar om attityder. Attityder är både ar-betsgivarens attityd till äldre arbetskraft, men det ärockså arbetskraftens egen attityd till att vilja stannakvar i arbetslivet.Jag vill sluta med att säga att den ena handen vetvad den andra gör. Äldreberedningen har ju ett upp-drag att titta på det på . Just för att fråganär akut kände vi ett behov av att se om vi inom rela-tivt , , ta bort regler ochhinder, titta på kollektivavtalsbestämmelser somparterna själva skulle förändra för att , undernästa halvår och år, göra det möjligt för fler äldre attdelta.Anf. 25 ():Fru talman! Jag tackar för det klarabeskedet vad gäller takten i arbetet. Det känns till-fredsställande. Det var ett tydligt besked.När det gäller Seniorgruppen, som den kallasinom , och dess koppling tilldet uppdrag som Senior 2005 har konstaterar jag attdet har etablerats ett samarbete mellan kanslierna. Vihar också nöjet att ha med pånästa sammanträde i beredningen. Det känns tillfreds-ställande just nu.Nu är diskriminering av det här slaget inte baranågot som drabbar individen hårt och känns kränkan-de, utan det är också, precis som statsrådet säger, ettallvarligt samhällsproblem. Med den arbetskraftsbristsom vi ser framför oss inom vissa sektorer, att denkommer att öka, har samhället och företagen inte rådatt undvara det arbete som äldre människor kan ochvill utföra. Det är ett samhällsekonomiskt resursslöse-ri, men det är också ett slöseri med den enskildeskompetens och vad den kan tillföra.Nu kom svaret på interpellationen att få, som jagsade tidigare, en stark fokusering på arbetsmarkna-den. Det är förvisso ett viktigt område, men äldrediskrimineras på flera andra områden. Därför är detviktigt att det utredningsuppdrag som regeringen gerfå spänna över alla samhällsområden. Det finns starkaskäl som talar för en generell lagstiftning som spän-ner över alla samhällsområden och diskriminerings-grunder. Det kan faktiskt handla om diskrimineringav äldre i vården.Prioriteringsutredning slog fast att allamänniskor ska värderas lika och att hög ålder inte fårutesluta människor från en viss behandling. Men drabbas äldre personer av diskriminering vidbehov av vård. Svenska vården präglas av köer till enrad behandlingar. Det förhållandet drabbar specielltden äldre befolkningen negativt.Sedan 1980-talet har antalet vårdplatser mer änhalverats. Den drastiska neddragningen har inte skettpå grund av minskade vårdbehov bland de äldre.Äldre utestängs ofta från tillgång till akut sjuk-husvård eller klinikplatser av medicinska eller kirur-giska skäl. Bristen på vårdplatser tvingar i många falllandstingen att föra över äldre svårt sjuka till denkommunala omsorgen, som saknar tillräckligavårdresurser.Det här är en form av diskriminering av äldremänniskor som kommer i kläm i det system som vihar. Den här diskrimineringen är ett allvarligt avstegfrån den nationella handlingsplan om äldrepolitikensom enig ställde sig bakom 1998.Vi har talat mycket om arbetsmarknaden. Kom-mer det här arbetet, utredningsuppdraget och utreda-rens arbete att ha det här breda perspektivet på tänk-bara diskrimineringsgrunder, eller kommer fokus attligga på arbetslivsfrågorna?Anf. 26 Statsrådet ():Fru talman! Den utredning som sitter ska läggafram förslag om ett EG-direktivs infö-rande. Det handlar om arbetslivet, och där ska ocksååldern in. Det första steget gäller arbetslivet. Däremotdet andra steget, som vi har berört och som jag trorSven och jag är väldigt intresserade av, handlarom hela samhällslivet, om alla eller flertalet diskrimi-neringsgrunder, som jag har uttryckt det i svaret. Dethandlar om några eller samtliga ombudsmannafunk-tioner. Det är för att jag personligen är väldigt attra-herad av tanken på en generell lagstiftning som intebara omfattar arbetslivet.Det kommer att ske i två steg, som jag uttrycktedet. I det första ledet är det arbetslivet, i det andra fårvi hjälpas åt i debatten som kommer för attgöra det mer naturligt att tänka sig en mer samman-hållen diskrimineringslagstiftning. Jag tror att detvore bra, inte bara för våra äldre utan också för dehomosexuella, kvinnorna, dem med annat etnisktursprung, som också ska omfattas av detta.Anf. 27 ():Fru talman! Jag noterar att vi i grunden har sam-ma syn på de här frågorna. Vi kristdemokrater harockså motionsvägen och i olika sammanhang lyftfram tanken om att vi bör sammanföra lagstiftningentill en diskrimineringslagstiftning, och ombudsman-nafunktionerna bör också samlas ihop. Där tror jag attvi kan komma överens vartefter.Nu är det lätt för oss politiker att se nya lagar ochett nytt sätt att organisera som lösningen på alla pro-blem, och det behövs förvisso en översyn av lagstift-ning och ombudsmannafunktioner. Men det handlar,som jag sade tidigare, i väldigt hög grad också omattityder. Där är vi och påverkar allesammans genomvårt sätt att vara och arbeta aktivt eller passivt. Där ärdet av betydelse hur vi handlar och hur vi låter bli atthandla många gånger.Jag kan ta ett exempel från de värld som vi självarör oss i, den politiska världen. Det här är någontingsom de politiska partierna naturligtvis måste ta medstort allvar. Det pågår nomineringsarbete inför nästaårs val. Det kan finnas anledning att bryta upp densituation som innebär att styrs av perso-ner . Här behövs många yngremen också betydligt fler äldre med sin livserfarenhetoch breda kompetens.En liten reflexion , fru talman, utanför dettamed lagar och förordningar. Det handlar om attityder.Attityder påverkas av medierna. Jag såg att man iSvenska journalistförbundets etiska regler för press,radio och TV, uppmanar till försiktighet med vissauppgifter om människor. Det är lite tänkvärt och kanvara vägledande för vårt tankearbete kring hela frå-gan om diskriminering. Punkt 10 i reglerna innebäratt man inte ska framhäva en persons ras, kön, natio-nalitet, yrke, politiska hemvist, religion eller sexuellaläggning om det saknar relevans i det aktuella sam-manhanget och om det är missaktande. Ålder nämnsinte i detta sammanhang i de pressetiska reglerna. Vivet hur man ofta ser en åldersangivelse efter namn,ibland inom parentes, i en tidning, en uppgift somofta saknar betydelse i sammanhanget men som allt-för ofta står där på ett sätt som nedvärderar, inteminst om åldern är hög.Fru talman! Jag vill tolka den debatt som vi haft som ett uttryck för och regeringensambition att ta ett samlat grepp om diskriminering-slagstiftningen och i det sammanhanget också ta medåldern som en diskrimineringsgrund. Det känns lo-vande, och det finns anledning att återkomma i frå-gan.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 2001/02:51 om Sveri-ges avvisningar av flyktingar till GhanaAnf. 28 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mighur jag tänker handskas med vissa uppgifter sompresenterades i ett TV-program , Do-kument inifrån, bl.a. om avvisning av en person frånSverige till Ghana.Jag är som bekant förhindrad att kommenterauppgifter i ett enskilt ärende, men jag utgår givetvisfrån att ansvariga myndigheter tillämpar relevantaförfattningar på ett korrekt sätt. För det fall misstankeskulle uppkomma om att felaktigheter har begåtts ärdet emellertid en fråga för rättsvårdande myndigheter.Några generella kommentarer vill jag dock gärnagöra. har en genomgripande reform ge-nomförts vad gäller verkställighet av beslut om av-visning och utvisning. Centralt i reformen är att hu-vudansvaret för verkställigheter har flyttats över frånpolisen till , som därmed får helaansvaret från beslut till verkställighet i utlänningsä-renden. I vissa fall får dock ärenden överlämnas tillpolismyndighet för att genomföra en verkställighet.Det kan gälla när polisens insats är nödvändig pågrund av att utlänningen har hållit sig undan och intekan hittas utan hjälp av polis eller när det på godagrunder kan antas att utlänningen inte kommer attlämna landet självmant och att tillgång till tvångsme-del behövs.Erfarenheterna av denna reform är positiva.Asylmottagande och asylprocessen inkluderande etteventuellt avslagsbeslut och dess genomförande sesnu ur ett helhetsperspektiv, och fårbättre förutsättningar för att förbereda ett återvändan-de än tidigare då ansvaret var uppdelat mellan verketoch polismyndigheten. återvänder avalla asylsökande självmant efter avslag på asylansö-kan, vilket internationellt sett torde vara en hög andel.Min bedömning är att en starkt bidragande orsak tilldetta är den politik vi för avseende rättssäkerhet och iandra avseenden gott flyktingmottagande och förbe-redande för återvändande vid avslagsbeslut.Kerstin-Maria tar även upp frågan till vilketland en person som ansökt om asyl ska avvisas. Dettaär en sak som myndigheterna har att ta ställning till isamband med prövningen av ansökan om asyl och ienlighet med bestämmelserna i utlänningslagen. Enasylansökan avser skydd undan förföljelse för densom lämnat sitt land och inte kan återvända dit. Detligger därför i en asylansökans natur att myndigheter-na måste ta ställning till vilket land den sökandekommer ifrån och, för det fall skyddsbehov inte ansesföreligga, vart avvisning kan ske. Avvisning ska inormalfallet ske till hemlandet om inte vederbörandekan visa att mottagande kan ske i annat land.I det alldeles övervägande antalet ärenden skeravvisning till vederbörandes hemland. Internationellakonventioner eller avtal kan dock innebära att avvis-ning sker till ett land där vederbörande bott ellervistats. Att avvisa eller utvisa en person till ett landdär han eller hon inte är medborgare, men där detfinns någon form av anknytning, förefaller rimligtförutsatt att den asylsökande inte har några asylskälgentemot det landet.Anf. 29 ():Fru talman! Då möts vi här igen, och det lär välinte vara sista gången, skulle jag tro.Det är en historisk dag , eftersom socialför-säkringsutskottet enhälligt har beslutat att tillkännageför regeringen att ska ersättas aven förvaltningsdomstol.